google/wiki40b huggingface dataset:
עמירם גונן

ביוגרפיה

גונן נולד בירושלים לפרומה ולחיים גוּטֶלֶבסקי, עולים מפולין, וגדל במושבה כרכור. בצבא שירת ביחידת הסיור ובקורס מ"כים של חטיבת גולני, מה שבהמשך הוביל אותו לגלות עניין בגאוגרפיה. סיים לימודי תואר הראשון באוניברסיטה העברית, והשתלם באוניברסיטת טוקיו. למד לתואר שני באוניברסיטת סירקיוז, והשתלם בגאוגרפיה ובמדעי החברה באוניברסיטת שיקגו. עבודת הדוקטור שלו באוניברסיטה העברית עסקה במיקום החרושת בעיר תל אביב-יפו. שהה בשנת שבתון במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטת טורונטו, שם התגבש עניינו בחקר הגאוגרפיה החברתית-תרבותית של העיר. עסק בעיור המושבות ובשיכוני העולים והוותיקים אשר קמו בשולי הערים הוותיקות בישראל. במקביל החל לחקור את הדפוסים הגאוגרפיים של האוכלוסייה הקשישה, במסגרת מכון ברוקדייל לחקר התפתחות האדם והגרונטולוגיה. חקר את מערכות התמיכה של אוכלוסייה בוגרת הסובלת ממוגבלות שכלית התפתחותית בעיר, במסגרת שנת שבתון בבית הספר לארכיטקטורה ותכנון ערים של אוניברסיטת פרינסטון.
בשנת 1978 התמנה לפרופסור חבר באוניברסיטה העברית. בשנים 1979–1981 שימש כראש המחלקה לגאוגרפיה וניהל את העברתה לקמפוס הר הצופים. בשנים 1982–1984 כיהן כדקאן הסטודנטים של האוניברסיטה. בשנת 1985 שהה בשבתון והיה חבר-מחקר אורח בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנים 1986–1989 עמד בראש מכון ירושלים לחקר ישראל. בתקופת ניהולו התרחבו מאד תחומי הפעילות של המכון. בשנים 1988–1990 היה נשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית. ב-1995 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית.
בשנת 1990] נקרא גונן להקים את מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות, ובשנים 2000–2006 עמד בראש המכון. עסק בחקר האוכלוסייה הערבית בישראל. השתתף בצוותי תכנון חשובים, ביניהם צוות הכנת תוכנית אב לשנת 2020, בראשות אדם מזור. בשנת 2000 עסק במחקר מקיף על המעבר של חרדים מעולם הישיבות למעגל העבודה באזור ניו יורק. תיעוד המחקר, המעריך את הניסיון האמריקני בתחום זה והמפיק את הלקחים הרלוונטיים לישראל, יצא לאור כספר. בשנת 2005 היה לפרופסור אמריטוס. עד מותו כיהן כראש המרכז לחקר החברה החרדית במכון ירושלים למחקרי מדיניות.

משפחתו

גונן היה נשוי לרבקה ואב לשלושה בנים. בנו הבכור הוא נועם גונן, מנהל בכיר בחברת דלויט ישראל.
נפטר בשמחת תורה תשע"ט, ב-1 אוקטובר 2018, בגיל 83. נקבר בבית העלמין בכרכור.
מנהיגות אזרחית

מנהיגות אזרחית הוא ארגון הגג של העמותות והארגונים ללא כוונת רווח (אלכר"ים) בישראל. מנהיגות אזרחית נוסד בשנת 1986 ביוזמת ג'וינט ישראל. הארגון קם בשם "מגזר ההתנדבות והמלכ"רים" ולימים שינה שמו ל"מנהיגות אזרחית - ארגון הגג של העמותות והאלכ"רים בישראל". מנהיגות אזרחית פועלת לייצג עמותות וארגונים ללא מטרת רווח, המגיעים מסקטורים, קהילות ותחומי תוכן מגוונים בחברה האזרחית.
מנהיגות אזרחית, ארגון גג, מייצגת את הארגונים החברתיים בישראל ומשמשת כגורם מרכזי להתמקצעות ולגיבוש אתיקה. הארגון פועל מול הממשל, המקומי והמרכזי, ומסייע לארגוני המגזר השלישי בתחום החקיקה, הסדרה רגולטיבית, הגברת שיתופי הפעולה האזוריים ועוד. בחזונו שואף הארגון ל"ביסוס החברה האזרחית כגורם משפיע בגיבוש והובלת מדיניות חברתית, סביבתית וכלכלית, יחד עם המגזר הציבורי והמגזר העסקי".

שלושת ערוצי הפעילות

בשנים האחרונות מנהיגות אזרחית פועל בשלושה ערוצי פעילות מרכזיים:

הובלת תהליכים פנים-מגזריים לחיזוק החברה האזרחית

ביסוס שיח פנים-מגזרי, גיבוש והובלת סדר יום משותף ועידוד שיתופי פעולה בתוך המגזר באמצעות עידוד והקמה של קואליציות- לפי תחומי תוכן, סקטוריאליות וגאוגרפיות והקמה ותפעול של "בית העמותות"- מרחב משרדי משותף לעמותות.
קריוקי

קריוקי (ביפנית: カラオケ (מידע · עזרה), הגייה: קָרָאוֹקֶה, משמעות מילולית: "תזמורת ריקה") הוא סוג זמרה שמקורו ביפן. קריוקי הוא בילוי חברתי, זמרה של חובבים בפני קהל. הקריוקי מבוצע באמצעות מיקרופון, בליווי פלייבק והקרנת מילות השיר, כאשר תזמון המילים מסומן באופן ויזואלי (למשל, בצבע משתנה או בכדורים ש"מקפצים" מעל המילים). כך, יכול המבצע לשיר גם אם הוא אינו מכיר היטב את המילים ואת תזמונן.
קריוקי מבוצע במועדוני קריוקי ובאירועים חברתיים שונים. ישנם זמרים שהחלו את דרכם המקצועית כששרו להנאתם במועדון קריוקי ו"צייד כשרונות" גילה אותם. נכתבו תוכנות חופשיות להורדה לביצוע שירי קריוקי (דוגמת KaraFun).
המגזר העסקי, בעיקר ביפן ובסין, סוגר עסקאות עם קריוקי ושתייה בחדרי קריוקי המושכרים לפי שעה.

קריוקי בישראל

הקריוקי בישראל החל את דרכו בערבים לצבא ולחברי קיבוצים ואט-אט נכנס להיות שירות מוזיקה נוסף לזה של תקליטן. בעשור השני של המאה ה-21, רוב הקריוקי מבוסס על הפסקול המקורי של השיר, כאשר משולמים זכויות למלחין, לחברת ההפקה ולכותב המילים.
בישראל מאות מפעילי קריוקי המקיימים ערבים במועדונים, בבתים ובאירועים משפחתיים כגון בר מצווה ימי הולדת ואף בחתונות. המגזר העסקי בישראל נוהג לקיים ערבי גיבוש לעובדים ולהשתמש במהלכן פעמים רבות במכונות קריוקי כאמצעי גיבוש לצוותי עבודה ולחברות.
כיום מתקיימים "ערבי קריוקי" פרטיים בבתים ובמרפסות, לעיתים בפינת זולה במרפסת תוך ליווי השירה בכיבוד קל ואף אמצעי עישון למיניהם. ערבים אלו מתאפשרים כיום לאור שכיחותם של אמצעי בידור פרטיים במחירים זולים.
אלבורז

גאוגרפיה ואקלים

הרי אלבורז מהווים חיץ בין דרום הים הכספי ורמת קזוין-טהראן. רוחבם הוא 120-130 ק"מ בלבד והם מורכבים מסלעי משקע מהתקופה הדבונית העליונה ועד האוליגוקן, ובמיוחד מסלעי גיר מתור היורה המשוכבים על ליבת גרניט.
האזורים הגבוהים של הרי אלבורז צחיחים ובהם עצים מעטים בלבד - האזור כולו מהווה אזור אקולוגי מובחן המכונה "יער הערבה של רכס אלבורז" (באנגלית: Elburz Range forest steppe). מנגד, המדרונות הצפוניים הפונים לים הכספי מושפעים מהאקלים הממוזג יחסית ומהווים כר פורה להתפתחותו של אזור מיוער בצפיפות המכונה "היערות המעורבים של האזור הכספי-הירכני" (באנגלית: Caspian Hyrcanian mixed forests). 
בעונת החורף האזור זוכה למשקעי שלג רבים ובזכותם פועלים בו מספר אתרי סקי ונופש. בין האתרים הללו המפורסמים ביותר ממוקמים בדיזין, שמשאכ, דארבנדסאר וטוחל.

ההרים בדת ובתרבות

הזורואסטרים מזהים את הרי אלבורז כמקום משכנו של האל פשותנו (Peshotanu) וכת זורואסטרית מסוימת, ה"עילם-י כשנום" (Ilm-e-Kshnoom) מזהה את פסגת הרכס - הר דמאוונד כביתו של אלילם צאחב-י דילאן (בפרסית: "אדון הלבבות"). בשאה נאמה, האפוס הפרסי המפורסם, מדבר פירדוסי על ההרים "כאילו שכנו בהודו". הדבר משקף ככל הנראה שימוש ישן יותר, משום שפסגות רמות גבוהות זכו לשמות דומים ואחדות מהן משמרות אותם עד היום. כך לדוגמה, הוא הר אלברוס בהרי הקווקז, הר אלבריז בקירמן למול מיצרי הורמוז עד למאה ה-19 פסגה בהרי ההינדו-כוש דרומית לבלח' כונתה כך במפות הצבא הבריטי. כל השמות הללו משקפים יסוד לשוני משותף שמקורו ככל הנראה בהר האגדי הארא ברזיאטי שנזכר בכתבי האווסטה (Harā Bərəzaitī). משמעות השם המקורית בשפות הודו-אירופיות הייתה ככל הנראה "מקום משמר גבוה".
אייגוספוטמוי

אַייגוֹסְפּוֹטָמוֹי (ביוונית: Αἰγὸς Ποταμοί, בלטינית: Aegospotami) הוא שמו הקדום של נהר קטן בכרסונסוס התראקי (גליפולי של ימינו), צפונית־מזרחית לססטוס, הנשפך אל ההלספונטוס (דרדנלים). פירוש שמו ביוונית הוא "נַהֲרֵי הַעִזִים". שמו המודרני בטורקית: צָ'נָקָלֶה בּוֹגָזִי (Çanakkale Boğazı). סמוך לו שכנה עיר יוונית קטנה בעלת אותו שם, ממנה נותרו לימינו שרידים בלבד. כיום שוכן במקום כפר בשם קרקובה (Kara-kova).
קסנופון כותב כי אייגוספוטמוי נמצאה מול למפסקוס, מעברו השני של המצר, במקום בו רוחבו הוא סטדיון אחד (כ-600 רגל), וכי החוף במקום זה פתוח, ללא נמל. סטרבון, הגאוגרף היווני, מספר כי המרחק בין אייגוספוטמוי לססטוס הוא שמונים סטדיון וכי בימיו הייתה העיר חָרֵבָה.
ב-405 לפנה"ס התחולל במימי המצר ליד אייגוספוטמוי קרב אייגוספוטמוי, קרב ימי חשוב, שהכריע את המלחמה הפלופונסית בין אתונה לספרטה.
ב-467 לפנה"ס נפל לאדמה לא הרחק מאייגוספוטמוי מטאוריט גדול, אשר לדברי פליניוס הזקן היו ממדיו כגודל מטענה של עגלה וצבעו חום, ושימש ציון דרך לבני המקום.
אליסו וירסלדזה

חייה

וירסלדזה נולדה בטביליסי גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). את שיעור הפסנתר הראשון שלה קיבלה בגיל 8 מסבתה, אנסטסיה וירסלדזה, שהייתה מורה ידועה למוזיקה ופסנתרנית בגאורגיה. היא בוגרת הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי, שם סיימה את לימודיה בשנת 1964 ולמדה קורס נוסף בקונסרבטוריון של מוסקבה, אצל יעקב זק והיינריך נויהאוס. 
היא זכתה במקום השלישי בתחרות ברית המועצות בשנת 1961. כמו כן זכתה בפרס השלישי בתחרות הבינלאומית ע"ש  צ'ייקובסקי היוקרתית במוסקבה בשנת 1962, ובמקום הראשון בתחרות ע"ששומאן בצויקאו בשנת 1966.
וירסלדזה מלמדת בקונסרבטוריון של מוסקבה מאז שנת 1967, פדגוגית ב-1970 ובשנת 1994 התמנתה לפרופסור. כמו כן היא מלמדת באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה במינכן, גרמניה, מאז 1995.
מאז 1966 מופיעה וירסלדזה ברסיטלים ומנגנת עם התזמורות המובילות עולם תחת שרביטם של יבגני סבטלנוב, קיריל קונדראשין, ריקרדו מוטי, קורט זנדרלינג ווולפגנג זאוואליש.
וירסלדזה נוהגת לנגן עם נטליה גוטמן, קוורטט בורודין, מסטיסלב רוסטרופוביץ'  וקוורטט קוארטאץ. 
היא נמנית עם חבר השופטים ברבות מתחרויות הפסנתר הבינלאומיות.
היא ידועה בפרשנותה היוצאת מן הכלל ליצירות של שומאן, בטהובן, מוצרט ושופן, וכן של המלחינים המודרניים הרוסים והסובייטים.
עם תלמידיה נמנה הפסנתרן אלכסיי וולודין.

פרסים

פרס אמנית העם מגאורגיה הסובייטית בשנת 1971, ופרס אמנית העם הסובייטי בשנת 1989.
נתח תדרים

נתח תדרים (באנגלית: Spectrum Analyzer) הוא מכשיר מדידה חשמלי המודד את ההספק של אות חשמלי. במצב העבודה העיקרי של המכשיר, הוא מציג סדרה של מדידות הספק, שכל אחת מהן חושבה בתחום תדרים צר שהמפעיל הגדיר. כך מוצג ניתוח של ההספק שמכיל האות בתחום רחב של תדירויות. המכשיר גם יכול להמיר למדידה אלקטרונית גלים מסוגים אחרים, כגון: גלים אקוסטיים וגלים אופטיים, באמצעות המרה מתאימה.
קיים גם נתח תדרים אופטי, המציג את ספקטרום האות הנמדד תוך שימוש בטכניקות מדידה אופטיות ישירות, כגון מונוכרומטור (מסנן אורכי גל). בתצוגת נתח התדרים מופיעה התדירות בציר האופקי, והאמפליטודה של ההספק מופיעה בציר האנכי.

היסטוריה

נתחי התדרים הראשונים, אשר הומצאו בשנות ה-60 של המאה ה-20, נשלטו באופן אנלוגי. לאחר הגילוי של טרנספורם פורייה המהיר (FFT) ב-1965, הוצגו ב-1967 נתחי התדרים הראשונים אשר היו מבוססים על ה-FFT.
בשנות ה-10 של המאה ה-21 קיימים שלושה סוגים בסיסיים של נתחי תדרים: נתח תדרים הנשלט אנלוגית, נתח אותות וקטורים, ונתח זמן אמת.

סוגים ומאפיינים

שני סוגים עיקריים של נתחי תדרים נמצאים בשימוש. הראשון מבוסס על מקלט סופרהטרודין, וממיר את האות הנקלט סביב תדר נמוך, ותכולת התדר שלו מוצגת כפונקציה של הזמן. התדר המרכזי אליו מומר האות עובר סריקה בעזרת מתנד מבוקר מתח (VCO). כתוצאה מכך, במצבים מסוימים לא כל תחולת האות מוצגת על המסך בכל רגע.
רוחב הפס של המסנן (BPF) של המקלט קובע את כושרו של המכשיר להפרדה (רזולוציה) בין תדירויות שונות. ככל שמוגדר מסנן צר יותר, כך הרזולוציה גבוהה יותר, וניתן להציג מספר גדול יותר של תחומי תדרים (ומתקבלת תצוגה "עדינה" יותר); אולם מכיוון שההספק הכולל מחושב בכל תחום בנפרד - ככל שהרזולוציה גבוהה יותר, כך קצב העדכון של המדידות איטי יותר, בגלל המספר הגדול יותר של חישובי ההספק. ה"תשלום" בעבור דיוק בתדירויות (ה-Trade-Off) מבוטא בנוסחה:

שבה ST מציין את זמן הסריקה (Sweep Time) בשניות, k הוא קבוע פרופורציה (חסר ממדים), Span הוא טווח התדירויות (בהרץ), ו-RBW הוא רזולוצית המדידה במונחי רוחב סרט (Resolution BandWidth), שנמדד גם כן בהרצים. זהו רוחב הסרט של שרשרת רכיבי הרדיו (RF) שלפני גלאי ההספק. ככל שרוחב הסרט קטן יותר, כך שני אותות (שלכל אחד מהם תדירות מרכזית שונה) יכולים להיות קרובים יותר בתדירות, והמכשיר עדיין יוכל להציגם בנפרד זה מזה; יתרון נוסף לקביעת רוחב סרט קטן הוא, שכך פוחת הספק הרעש הכולל המתווסף לאות הנמדד בעת המדידה, וכך עולה רגישות המדידה.
סוג אחר של נתח תדרים מבוסס על חישוב FFT. כמו בסוג הראשון, המקלט מבצע המרה לתדר מרכזי נמוך יותר של האות, אך תדר זה לא עובר סריקה. המטרה כאן היא הורדת קצב הדגימה, כדי שה-FFT יוכל להתמודד עם כל הדגימות, וכך להימנע ממידע שאבד ברגעי זמן קצרים. כאן חשוב לדגום את האות בתדר נייקוויסט, שהוא לפחות כפליים מרוחב הסרט של האות, בהתאם למשפט הדגימה של שאנון-נייקויסט.
הספקטרום המוצג יכיל את כל התדרים מ-0 (DC) ועד למחצית תדר הדגימה.
(VBW (video bandwidth filter הוא מסנן-מעביר-נמוכים הנמצא אחרי גלאי המעטפת. זהו רוחב הסרט של שרשרת האות לאחר הגלאי. המכשיר לוקח מספר דגימות ליחידת זמן ושומר בזיכרון רק אחת מהן -את הממוצע שלהן, או את הגבוהה מביניהן. רוחב סרט זה קובע את היכולת להבדיל בין שתי רמות הספק שונות של הדגימות. הפילטר נדרש כדי "לעדן" את התצוגה על ידי הסרת רעש מהמעטפת. כמו ה-RBW, גם ה-VBW משפיע על זמן הסריקה של התצוגה, על פי הנוסחה: 
 

שבה f1 ,f2 הם הגבולות של תחום התדירויות של הסריקה.
תחמוצת המגנזיום

שימושים

תחמוצת המגנזיום משמשת כחומר גלם ללבנים חסינות אש, הנחוצות במיוחד לתעשיית הפלדה לשם בניית כורים.

הפקת תחמוצת המגנזיום בישראל

תחמוצת המגנזיום מיוצרת במפעל פריקלאס ים המלח שבמישור רותם.
ג'ון ביינר

ביוגרפיה

ביינר נולד בדרום מערב אוהיו, השני מבין 12 אחים. ב-1968, בתקופת מלחמת וייטנאם, התגייס לצי, אך שוחרר אחרי זמן קצר מסיבות רפואיות. אביו היה בעל בר בסינסינטי. למד מנהל עסקים באוניברסיטה ישועית בסינסינטי ואחר כך קיבל משרה בחברת שיווק של אריזות פלסטיק, ועם הזמן הפך לנשיא החברה.
ב-1982 החל את הקריירה הפוליטית במועצת העיירה בה התגורר, וב-1985 נבחר לבית הנבחרים של אוהיו. ב-1990 נבחר לראשונה כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ומכהן בתפקיד מאז. הוא מייצג אזור בחירה הכולל פרברים של סינסינטי ודייטון. בקדנציה הראשונה היה חלק מקבוצה של 7 חברים רפובליקנים שיצאה כנגד הנהגת הקונגרס, והצליחה להנהיג כמה רפורמות בהתנהלות המוסד. לקראת בחירות אמצע הקדנציה של 1994 היה אחד ממנסחי "החוזה עם אמריקה" שהביא את הרפובליקנים לשליטה בבית הנבחרים ואת ניוט גינגריץ' לכס היושב ראש.
ב-2006 נבחר להחליף את טום דיליי כמנהיג הרוב הרפובליקני בבית הנבחרים, לאחר שדיליי נאלץ להתפטר עקב כתב אישום שהוגש נגדו. עם תבוסת הרפובליקנים בבחירות אמצע הקדנציה שנערכו באותה השנה הפך למנהיג המיעוט. עם בחירתו של ברק אובמה הדמוקרטי לנשיאות ב-2008 הנהיג מדיניות של התנגדות כמעט לכל יוזמות החקיקה של הנשיא. במיוחד התנגד לרפורמה במערכת הבריאות, ולאחר שהיא עברה, הבטיח לבטל אותה לכשתחזור השליטה בקונגרס לידיים רפובליקניות.
לאור ניצחון הרפובליקנים בבחירות לבית הנבחרים ב-2010, הוא נבחר ליושב ראש הבית והחליף בתפקיד את ננסי פלוסי הדמוקרטית עם כינוס הקונגרס החדש בינואר 2011. בינואר 2013 ובינואר 2015 נבחר לכהונות נוספות בתפקיד.
כהונתו של ביינר התאפיינה בקיטוב הולך וגובר, הן בין המפלגות, והן בתוך המפלגה הרפובליקנית, בה חברי הקונגרס המזוהים עם תנועת מסיבת התה סירבו לכל פשרה עם הנשיא ברק אובמה, ולרוב הצליחו לכפות זאת על ביינר ועל הסיעה כולה. כישלון הקונגרס להעביר את חוקי התקציב, וההחלטה שקיבל בית הנבחרים להתנות תקצוב זמני בהפסקת המימון לרפורמת הבריאות של אובמה, הביאו בסוף 2013 להשבתת הממשל הפדרלי, לראשונה מאז 1996, למשך 16 יום. גם הצעת החוק לרפורמה מקיפה במערכת ההגירה, שעברה בתמיכה דו מפלגתית בסנאט באותה שנה, לא הועלתה כלל להצבעה בבית הנבחרים בלחץ הקיצונים במפלגה הרפובליקנית.
בתחילת 2015, לקראת גיבוש הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, הזמין את בנימין נתניהו לשאת את נאומו בפני שני בתי הקונגרס בנושא. באופן יוצא דופן, הוא עשה זאת ללא תיאום עם הממשל, דבר שהתפרש כקריאת תיגר על הנשיא.
ב-25 בספטמבר 2015, לנוכח עימות נוסף עם הפלג הקיצוני במפלגתו אשר דרש להשבית שוב את הממשל אלא אם כן יבוטל המימון הפדרלי לכל פעילות של "הארגון להורות מתוכננת" (Planned Parenthood), ועל רקע החשש מפני מרד פלג חברי "מסיבת התה" במפלגתו במנהיגותו והאפשרות כי לא ייבחר מחדש, הודיע כי יפרוש בסוף אוקטובר באותה שנה מתפקידו כיושב ראש בית הנבחרים, ויתפטר מהחברות בו. לאחר שהתכוון להיבחר לתפקיד קווין מקארתי אך הסיר את מועמדותו, החליפו בתפקיד פול ראיין.
קארקה

קריירה

קארקה החל לשחק כחלוץ בקבוצת גוארני מהעיר קמפינס שבמדינת סאו פאולו. הוא שיחק בקבוצה בין השנים 1976 עד 1982 והצטיין. 46 השערים שכבש ב-77 הופעותיו עבור הקבוצה הביאו את סאו פאולו, מהקבוצות הבכירות של ברזיל, לרכוש את כרטיסו. הוא שיחק עבור ה"טריקולור פאוליסטה" (כינוי הקבוצה) עד 1982 וביסס את מעמדו כאחד החלוצים הטובים בברזיל. במדי סאו פאולו שיחק 68 משחקים וכבש עבורה 54 שערים.
ב-1987 הצטרף קארקה לנאפולי. בנאפולי שיתף קארקה פעולה עם דייגו מראדונה, שנחשב אז על ידי רבים כשחקן הטוב בעולם. שיתוף הפעולה בין השניים היה פורה והוביל את נאפולי לזכייה באליפות ובזכייה בגביע אופ"א. השניים גם נהפכו לחברים קרובים וקארקה אף עקב מקרוב אחר מצב בריאותו של מראדונה כשזה אושפז בשל בעיות הסמים מהן סבל. לאחר עזיבתו של מראדונה את הקבוצה, שיתף קארקה פעולה עם ג'אנפרנקו זולה.
ב-1994 עזב קארקה את נאפולי ועבר לשחק ביפן בקבוצת קאשיווה רייסול. ב-1997 חזר לשחק בברזיל עד פרישתו בשנת 1999.
קארקה הופיע לראשונה במדי ברזיל ב-1982 אך החמיץ את מונדיאל 1982 בשל פציעה. הוא הצטיין במונדיאל 1986 עם 5 שערים, שני רק לגארי ליניקר שזכה בתואר מלך השערים. קארקה היה גם חלק מהסגל הברזילאי שהודח בשמינית הגמר במונדיאל 1990 על ידי ארגנטינה.
נשף

נשף הוא אירוע שמהווה מסיבת ריקודים רשמית, האירוע כולל בדרך כלל ריקודים סלוניים (לרבות ואלס), המשתתפים בנשף לבושים בדרך כלל בטוקסידו, עניבות פרפר ושמלות ערב. נהוג היה לערוך נשפים בארמונות ובבתי מלוכה ברחבי העולם ובאירופה בפרט. נשפים נפוצים במעשיות ואגדות עם, הידועה בהם היא סיפור סינדרלה, המספר על הנשף של סינדרלה והנסיך. נשף גם הוצג בסרט "סוד הממלכה הקסומה" המתבסס על האגדה "אגם הברבורים".

מקור המילה

המילה נשף בעברית עברה מספר שינויים במרוצת הזמן.
בעברית הקלאסית ההתייחסות למילה נשף הייתה בעלת 2 משמעויות אשר שתיהן מתייחסות לזמן, כאשר האחת מתייחסת לזמן בו אין אור שמש והאחרת מתייחסת לבוקר שלפני עלות השחר. (מתוך: משלי ז, ט ואיוב ז, ד). 
לפי אבן עזרא : "וייתכן להיותם שניהם מגזרת נשף, כי שני נשפים הם: נשף אחר שקוע השמש, ונשף טרם שתזרח".
קיימת סברה נוספת והיא שפירושים אלו קשורים לפועל נָשַׁף, שמשמעותו הוציא רוח מקרבו, שכן בלילה נושבות רוחות. 
בעברית החדשה נכנס לשימוש הביטוי "נשף חשק" לציון מסיבה חגיגית הנערכת בערב לצורך התרמה, לציון אירוע מסוים וכדומה. משמעות זו התקבלה בהשפעת הכתוב בישעיהו כא, ד : "תָּעָה לְבָבִי פַּלָּצוּת בִּעֲתָתְנִי אֵת נֶשֶׁף חִשְׁקִי שָׂם לִי לַחֲרָדָה". בספר ישעיהו הכוונה היא ללילה שבו חושקים ומתאווים לערוך בו משתה.
רש"י כותב על כך : "נשף חשקי – לילה שהייתי חושק בה לשמחה ולמשתה בס' יוסיפון מצינו שהיה שמח על שנצחו גדודיו את חיל פרס אותו לילה...".
משמעות המילה נשף חשק נשמרה גם בימי הביניים. 
ר' יהודה הלוי למשל כתב בשירו יעלת חן "לֵיל אֲחַבְּקָךְ נֶשֶׁף חִשְׁקִי", מה שמראה על שימור משמעות המילה גם בזמנו.
בחלוף השנים המילה "נשף" החליפה את משמעות הביטוי "נשף חשק", וננקטה בעיקר לציון אירועים המתרחשים בערב, ואילו הביטוי "נשף חשק" יוחד לציון מסיבת תענוגות, משתה הוללות וכדומה.
את המילה נשף במשמעותה המקורית, המיוחסת לעברית הקלאסית, של שעות הלילה אפשר למצוא בעברית של ימנו בעיקר בטקסטים ספרותיים.
"מקשקש הוא בלי מנוח... מהבוקר עד הנשף מספר פרטי פרטים" (מסיפורי "מר קשקש" מאת לאה גולדברג).
לוטפיסק

לוטפיסק (בנורווגית: Lutefisk; בשוודית: Lutfisk) הוא מאכל מהמטבח הנורווגי, השוודי והפיני העשוי מדג מומלח ומיובש וממי בורית.
לרוב המאכל מיוצר מדג בקלה. הדגים מושרים במים קרים למשך חמישה - שישה ימים (המים מוחלפים מדי יום), לאחר מכן מושרה הדג בתמיסה המורכבת ממים קרים וממי בורית למשך יומיים נוספים. בסיום התהליך הדגים התנפחו ומרקמם הפך למקפא, וכן הם הפכו לבסיס שלו ערך הגבה של 11 - 12. לאחר מכן משרים את הדג למשך שישה ימים נוספים במים על מנת להפחית את הבסיסיות של המאכל. בתום התהליך מבשלים את הדגים. בפינלנד משתמשים בתמיסה המכילה אפר עצי תרזה, וזאת בשל הכמות הגבוה באשלגן פחמתי וזרחן פחמתי באפר זה מחד, והבסיסיות הנמוכה יותר מאשר זו של מי הבורית מאידך. השריה ארוכה מידי בתמיסה הבסיסית יכולה להביא לסבוניזציה של השומן בדגים.
הדגים מבושלים במשך זמן קצר. בחלק משיטות הבישול מכוסים הדגים במלח זמן קצר לפני הבישול, וזה מוסר מהדגים טרם הבישול; הליך זה יוצר מרקם קשיח יותר בשל הוצאת הנוזלים מהדגים. הבישול מבוצע בסיר מכוסה, כשהדג מאודה במשך כ-20 דקות, או נאפה בתנור בחום של 225 מעלות במשך של כ-45 דקות.
המאכל פופולרי במדינות הנורדיות וכן בארצות הברית ובקנדה בקרב מהגרים ממדינות אלה, ונאכל לרוב בסמוך לחג המולד. המאכל מוגש כתוספת לצד בייקון, מחית אפונה, ותפוחי אדמה מבושלים או אפויים, וכן לצד רוטב לבן או חמאה מומסת.
מקורו של המאכל בימי הביניים, והוא עושה שימוש בדגים מיובשים - שהיו אמצעי השימור המרכזי של דגים בארצות הנורדיות (בשל מחירו הגבוה של המלח). המאכל נאכל בחג המולד כשריד למנהג הקתולי שלא לאכול מאכלי בשר בערב חג המולד. מאחר שבתקופה זו, בשל סערות בים, לא יצאו דייגים אל הים, מקור המזון העיקרי היה דגים מיובשים, שאותם היה צריך להשרות ולבשל. ההתייחסות ראשונה למאכל זה קיימת ברשומות שוודיות משנת 1540.
אוטו פרשנר

אוטו פרשנר (בגרמנית: Otto Förschner;‏ 4 בנובמבר 1902 - 28 במאי 1946) היה קצין ופושע מלחמה אס-אס גרמני בדרגת שטורמבאנפיהרר. שירת כמפקד מחנה העבודה דורה-מיטלבאו וכמפקד מחנה הריכוז קאופרינג.
פורשנר נידון למוות ב-13 בדצמבר 1945 על זוועות שביצע בעת תפקידו בקאופרינג ונתלה בלנדסברג ב-28 במאי 1946.

תחילת חייו

אוטו פרשנר נולד בדירנצימרן (נרדלינגן) שבבוואריה ב-4 בנובמבר 1902, וגדל בחווה של משפחתו. בשנת 1922 גויס לרייכסווהר ובו שירת במשך 12 שנים. לאחר יציאתו מהצבא בשנת 1934 היה לחבר באס אס ושובץ ביחידתו הצבאית, היחידה שלימים נהפכה לוואפן אס אס. בין אפריל 1934 לדצמבר 1936 עבר הכשרה בבית הספר לקציני האס אס בבאד טלץ והיה לחבר בשורות המפלגה הנאצית בשנת 1937.

מפקד מחנה ריכוז

במהלך מבצע ברברוסה בשנת 1941, פרשנר שירת בדיוויזיית פאנצר אס אס החמישית. לאחר שנפצע בקרב הוגדר רפואית כבלתי כשיר לתפקיד לחימה, שובץ ביחידות גולגולת המת וקיבל את הפיקוד על גדוד שומרי האס אס במחנה בוכנוואלד באביב 1942. 
בספטמבר 1943 ניתן לפרשנר הפיקוד על מחנה דורה-מיטלבאו החדש, שבאותו זמן שימש כתת-מחנה של בוכנוואלד. תכליתו של מחנה דורה-מיטלבאו היה לספק עובדי כפייה למפעלי המתכת והנשק של חברת מיטלוורק. נוסף להיותו מפקד מחנה דורה, פרשנר היה מבחינה טכנית גם המנהל של חברת הקש מיטלוורק, שנוסדה על ידי גרמניה הנאצית לייצור טילי הווי. הוא החזיק במשרה זו עד אפריל 1944, אז הוחלף על ידי גאורג ריקהי.
לפרשנר היו עליות ומורדות עם שירותי הביטחון הנאציים (האס דה והגסטאפו) שפעלו בשטח מחנה דורה-מיטלבאו. הפיקוד שלו על המחנה ספג ביקורות חוזרות ונשנות, בהן נאמר שהוא "רך" מדי הן עם האסירים והן עם סגל המחנה. מה שהפריע להם במיוחד היה המנהג שלו למנות לתפקיד קאפואים במחנה בעיקר אסירים גרמנים-קומוניסטים. 
המוניטין של פרשנר נפגע קשות בנובמבר 1944, לאחר שאסירים רבים שמינה לקאפואים נחקרו על ידי הגסטאפו ועלה שהיו מעורבים בפעילות מחתרתית במחנה, הבולטת שבהם, חבלה בנשק בתהליך הייצור. בהמשך התגלה שפרשנר לא דיווח על בונוס של 10,000 רייכסמארק שקיבל ממיטלוורק, הוא הודח מתפקידו כמפקד מחנה דורה-מיטלבאו בפברואר 1945, והוחלף על ידי ריכרד בר מפקדו של מחנה אושוויץ.
לאחר ההדחה ממחנה דורה, פרשנר נשלח למחנה דכאו, שם שירת תקופה קצרה כמפקד מחנה קאופרינג.

לאחר המלחמה

באפריל 1945 נעצר פרשנר על ידי צבא ארצות הברית. הוא הועמד לדין במסגרת משפטי דכאו והואשם בפשעי מלחמה עקב חזקתו על מחנה קאופרינג. בפועל, הוא הואשם באחריות פיקודית על התנאים האכזריים ששלטו במחנה ועל תפקידו בניהול הוצאות להורג של אסירים. 
הוא הורשע על ידי בית דין צבאי אמריקאי ונידון למוות, יחד עם 35 נאשמים נוספים ב-13 בדצמבר 1945. הוא הוצא להורג בתלייה בכלא לנדסברג ב-28 במאי 1946.
קבוצת הארמיות השישית

קבוצת הארמיות השישית (באנגלית: Sixth Army Group) הייתה קבוצת ארמיות של כוחות בעלות הברית, אשר פעלה במערב אירופה במלחמת העולם השנייה. בשל היותה הדרומית בקבוצות הארמיות של בעלות הברית שפעלו בצפון-מערב אירופה היא נקראה גם "קבוצת הארמיות הדרומית".
מפקדת קבוצת הארמיות הוקמה בקורסיקה ב-1 באוגוסט 1944, לקראת פלישת בעלות הברית לדרום צרפת (מבצע דרגון). הוכפפו לה הכוחות האמריקניים והצרפתיים שנועדו להשתתף במבצע זה – הארמייה האמריקנית השביעית והארמייה הצרפתית הראשונה ששמה עד ה-25 בספטמבר 1944 היה "הארמייה הצרפתית B". מפקדי ארמיות אלו היו לוטננט גנרל אלכסנדר פאץ' (Alexander Patch) וגנרל ז'אן דה לאטר דה טאסיני (Jean de Lattre de Tassigny), בהתאמה. למפקד קבוצת הארמיות מונה לוטננט גנרל ג'ייקוב דיוורס (Jacob L. Devers) האמריקני.
לאחר הפלישה לדרום צרפת ב-15 באוגוסט 1944 התקדמו חיילי קבוצת הארמיות צפונה לתוך צרפת במעלה עמק הנהר רון, וב-11 בספטמבר חברו ליד העיר דיז'ון עם אגפה הימני של קבוצת הארמיות ה-12, אשר הבקיעה את דרכה מחזית הפלישה לנורמנדי אל לב צרפת.
מהקמתה ועד מחצית ספטמבר 1944 הייתה קבוצת הארמיות כפופה למפקדת כוחות בעלות הברית בזירת הים התיכון (שעליה פיקד גנרל הנרי מייטלנד וילסון). ב-14 בספטמבר, לאחר החבירה עם קבוצת הארמיות ה-12, הועברה קבוצת הארמיות השישית תחת פיקודה של המפקדה העליונה של חיל המשלוח של בעלות הברית (SHAEF), אשר פיקדה על יחידות בעלות הברית במערב אירופה.
מספטמבר 1944 התקדמה קבוצת הארמיות לאורך הגבול השווייצרי והתייצבה בגזרה הדרומית של חזית המערכה בגבול צרפת-גרמניה. היא כבשה את חבל אלזס מידי הגרמנים, ובינואר ופברואר 1945 כבשו חייליה את כיס קולמר. היא חדרה אל תוך בוואריה, חצתה את נהר הריין וכבשה את חלקה המערבי של אוסטריה. ב-5 במאי 1945, ערב כניעת גרמניה, נפגשו חיילי קבוצת הארמיות במעבר ברנר בגבול אוסטריה-איטליה עם חיילי קבוצת הארמיות ה-15 של בעלות הברית, שהגיעה שמה לאחר התקדמות ולחימה מדרומה של איטליה אל צפונה. בשיא כוחה פעלו במסגרת קבוצת הארמיות 23 דיוויזיות – 12 אמריקניות ו-11 צרפתיות.
לאחר סיום המלחמה באירופה, ב-14 ביולי 1945, פורקה קבוצת הארמיות השישית.
קבוצת SK

SK telecom

SK טלקום (בהאנגול: SK텔레콤, או 에스케이텔레콤) היא חברה דרום קוריאנית שהוקמה בשנת 1984 ועוסקת בתקשורת אלחוטית ותפעולה. החברה היא חלק מקונצרן SK הענקי.
נכון לשנת 2008, SK טלקום היא ספקית ציוד האלחוטי הגדולה ביותר בדרום קוריאה עם נתח של יותר מ-50% מכלל השוק.