הרמן פגליין

קריירה מוקדמת

האנס גאורג אוטו הרמן פגליין נולד בעיירה אנסבאך (Ansbach) שבבוואריה בשנת 1906. אביו היה קצין צבא בדימוס שניהל בית ספר לרכיבת סוסים במינכן. כילד עבד בבית הספר של אביו והתמחה בדילוג על מכשולים ברכיבה. אז גם פגש את כריסטיאן ובר (אנגלית: Christian Weber), מראשוני חברי המפלגה הנאצית, שיהפוך לאחר זמן לקצין אס אס (ה"שוצשטאפל") בדרגת גנרל. ב-1925, לאחר תקופת לימודים קצרה באוניברסיטת מינכן, התגייס פגליין לרגימנט פרשים בצבא גרמניה, הרייכסווהר. ב-1927 התגייס כצוער למשטרת בוואריה, וכבר ב-1930 נרשם כחבר המפלגה הנאצית. ב-10 באפריל 1933, לאחר עליית היטלר לשלטון, הצטרף פגליין לאס אס כמפקד פלוגת פרשים. באולימפיאדת ברלין (1936) מונה פגליין לאחראי על הכנת מסלולי ומתקני הרכיבה. ב-1937 הקים ראש האס אס, היינריך הימלר, את בית הספר לרכיבה של הארגון, ופגליין נתמנה למפקדו - בדרגת קולונל אס אס (שטנדרטנפיהרר). פגליין, שתואר כאופורטוניסט, נדחף לתוך סביבתו של הימלר, דבר שסייע מאוחר יותר לקידומו במעלה דרגות האס אס.
בהמשך, אפילו בחוג הפנימי שסביב היטלר, "החצר", שם לא חסרו דמויות שליליות, התבלט פגליין לרעה: ההיסטוריון איאן קרשו מתאר את פגליין כ"איש ציני, רברבן, רודף נשים ואופורטוניסט", ובמקום אחר כ"גיסה המופקר והברוטלי של אווה בראון".
קרשו מספר כי פגליין הִרבה לצפות בסרטים שתיארו הוצאות להורג איטיות ואכזריות, בהן ניתלו על מיתרי פסנתר משתתפיקשר העשרים ביולי - "באורח דוחה".ויליאם שיירר מתאר אותו בספרו המונומנטלי עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי כ..."נציגו של הימלר ב"חצר", טיפוסי לגרמני שעלה לגדולה במשטרו של היטלר: מהיותו סייס בתחילה, אחר כך פרש-מירוצים..."; לימים, נהיה בן-חסותו של כריסטיאן ובר הנודע לשמצה, אחד מוותיקי חבריו של היטלר ובעצמו חובב סוסים, שבמרמה צבר הון ובנה אורוות סוסי-מרוץ גדולה אחרי 1933. בעזרת ובר טיפס פגליין די מהר במדרג המשטר הנאצי.
דווקא תכונות אלה חיבבו אותו גם על היינריך הימלר, אשר התייחס אליו כאל בן, הטיל עליו את המשימות הטובות ביותר (בעיקר בכל הקשור לסוסים), היקצה לו את הצוות הטוב ביותר והעניק לו תקציבים נדיבים. פגליין זכה בשל כך לכינוי "נער הזהב של הימלר"].

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 ולאחר הניצחון הנאצי במערכה בפולין נתמנה פגליין למפקד של רגימנט של פרשים שנקרא בשם Totenkopf Reiterstandarte- "רגימנט הרכיבה גולגולת המת". הרגימנט שהה בוורשה הכבושה ואז פוצל לשני רגימנטים שפגליין היה מפקדו של אחד מהם. הרגימנט השתתף בפעולות נגד פרטיזנים ובין היתר הרג כ-1,700 אזרחים ביער מערבית לוורשה. באפריל 1941 נתפסו פגליין ופיקודיו כשהם גונבים מהשלל כסף וחפצי מותרות שהיו מיועדים למשלוח לגרמניה. הרכב של בית דין צבאי שנועד לשפוט את פגליין פוזר בהוראת פטרונו הימלר.
עם תחילת מבצע הפלישה לברית המועצות – מבצע ברברוסה, ב-22 ביוני 1941 מינה ראש האס אס היינריך הימלר את קצין האס אס אריך פון דם באך-צלבסקי למפקד כוחות המשטרה והאס אס שנעו במהלך המבצע עם "קבוצת ארמיות מרכז". ב-17 ביולי 1941 הכפיף ראש האס אס היינריך הימלר את הרגימנט שבפיקודו של פגליין לפיקודו של באך צלבסקי והוטל עליו לסרוק באופן שיטתי את ביצות הפריפיאט שבאזור דרום בלארוס וצפון-מערב-אוקראינה כדי להשמיד את היהודים שגרו באזור ואת הפרטיזנים שפעלו בו. המבצע החל ב-19 ביולי והתנהל בשני שלבים. בתום השלב הראשון דיווח פגליין לבאך צלבסקי שאנשיו חיסלו 13,778 יהודים. בתום השלב השני שנערך במהלך המחצית השנייה של חודש אוגוסט דיווח פגליין כי שארית התושבים היהודים של האזור, כ- 3,500 במספר חוסלו.
בדצמבר 1941 נפצע פגליין בקרב מיריות צלפים רוסים. לאחר שהחלים מפציעתו נתמנה ב-20 באפריל 1942 למפקד אוגדת פרשים בחזית המזרחית, בה שירת עד ספטמבר 1943. הוא נפצע פעמיים נוספות ולאחר פציעתו השלישית הציב אותו הימלר ב-1 בינואר 1944 למטהו של היטלר, כקצין קישור וכנציג של האס אס במטה. ב-10 ביוני 1944 הועלה לדרגת גרופנפיהרר (גנרל) של האס אס ובמקביל לגנרל לויטננט של הוואפן אס אס.
ב-3 ביוני 1944 נשא פגליין לאשה את גרטל בראון, אחותה של אווה בראון, בת זוגו של היטלר. ההיסטוריונים שירר וקרשו סבורים כי היו אלה נישואי נוחות, שמטרתם מבחינת פגליין הייתה לקדם את מעמדו בחצרו של היטלר. העדים בטקס הנישואין היו הינריך הימלר ומרטין בורמן, מזכירו האישי של היטלר ואחד האנשים רבי ההשפעה ביותר ברייך השלישי. פגליין, שהיה ידוע כרודף נשים, לא שינה דרכיו לאחר הנישואין והיו לו פרשיות רבות עם נשים מחוץ לנישואין.
גרטל בראון מצידה לא הייתה קורבן תמים לפרשיות האהבים של בעלה. עוד קודם לכן יצא שמה בחוגי האס אס כמתירנית, והיא קיבלה את הכינוי "הנימפומנית מאוברזלצבורג". היטלר ניסה עוד קודם לנישואיה לפגליין להשיאה לאחד מקציני האס אס, אך הלה העדיף לבקש להישלח לחזית המזרחית מאשר לשאתה לאישה. בעת נישואיה לפגליין הייתה כבר גרטל בהריון מגבר אחר. היטלר מצידו נקט בדרך של עצימת עיניים לגבי נאפופיו של פגליין, שלא היו חזיון נפרץ בצמרת הנאצית.
פגליין היה נוכח במטה הקדמי של היטלר, מאורת הזאב בפרוסיה המזרחית ב-20 ביולי 1944, כאשר התחולל קשר העשרים ביולי ופצצה שהניח הקולונל שטאופנברג התפוצצה, אך לא גרמה למותו של היטלר. בהתפוצצות נפצע פגליין קלות בירך רגלו השמאלית.
בימיו האחרונים של הרייך השלישי, כאשר היטלר היה נצור בפיהררבונקר מתחת לחצר משרד הקאנצלר בברלין וכוחות הצבא האדום נלחמו ברחובות בקרב על ברלין, החלו הנאמנים של היטלר לנסות ולהציל את נפשותיהם. הרמן גרינג מראשי המשטר ומפקד הלופטוואפה שלח ב-23 באפריל 1945 שדר להיטלר, שבו התיימר ליטול את תפקידיו, בתואנה שהיטלר נצור בברלין ואינו יכול למלא עוד את תפקידיו, ומכיוון שכך יש להכניס לתוקפו את הצו הממנה אותו ליורשו של היטלר. גרינג קיווה להתחיל במגעים עם צבאות ארצות הברית ובריטניה בחזית המערבית כדי שגרמניה תוכל להיות בעלת בריתן ולהילחם ביחד איתן נגד ברית המועצות. כשנודע הדבר להיטלר הוא ראה במכתבו של גרינג בגידה, ובתגובה פיטר אותו מכל תפקידיו והורה על מעצרו. בצוואתו הפוליטית, שנכתבה ב-29 באפריל 1945, הורה היטלר על הרחקתו של גרינג מן המפלגה. אלא שגרינג לא היה אז בהישג ידו ולא נעצר.

הוצאתו להורג

היינריך הימלר ראש האס אס והגסטפו (שכבר בשנת 1943 הגיע למסקנה כי המלחמה אבודה), החל לחשוש לעורו. ופתח בניסיונות להתקשר לבעלות הברית המערביות כדי להציע שלום נפרד עמן. באביב 1945 יצר הימלר קשר עם הדיפלומט השוודי הרוזן פולקה ברנדוט וניסה לדון אתו על כניעה נפרדת, או על מתן חסינות אישית, תוך שהוא מחזיק בחיי מיליוני האסירים במחנות הריכוז כקלף מיקוח אישי. באפריל 1945 הגיע הימלר לפגישה עם ברנדוט וביקש ממנו להודיע לגנרל דווייט אייזנהאואר המפקד העליון של כוחות בעלות הברית המערביות על נכונות לכניעת הכוחות הגרמנים במערב, ואף חתם על מסמך שניסח ברנדוט.
גם הרמן פגליין החליט לבחור בחיים. ב-26 באפריל 1945 יצא בחשאי מן הבונקר. למחרת אחר הצהרים הבחין היטלר בהיעלמו. חשדותיו נתעוררו והוא שלח פלוגת אנשי אס אס חמושים לנסות למצוא את פגליין. הוא נמצא נח בביתו שברובע שרלוטנבורג בברלין, שהצבא האדום עמד לכובשו, לבוש בבגדים אזרחיים, תשוש ושיכור בחברת אישה, כשהוא מתכוון להימלט לשוודיה או שווייץ. ברשותו נמצאו כספים גרמניים ומטבע זר ותכשיטים, חלקם תכשיטיה של גיסתו אווה בראון. משהוחזר ללשכתו של היטלר ניטלה ממנו דרגת הגנרל שלו כותפותיו ותגי הצווארון שלו הוסרו והוא הושם במעצר.
ניסיונו של פגליין לערוק עורר מיד את חשדו של היטלר לגבי הימלר, שנעדר דווקא אז מברלין ב-28 באפריל, יום שהיה קשה להיטלר בלאו הכי, שבו הצבא האדום הלך והתקרב לבונקר, ובו נתברר כי התקפת הנגד שציווה היטלר על הגנרל ולטר ונק לא יצאה כלל אל הפועל, הגיעה ידיעה שנקלטה משידורי הבי בי סי על ידי תחנת ההאזנה של משרד התעמולה, כי הימלר מנהל משא ומתן סודי עם ברנדוט על כניעת צבאות גרמניה במערב לכוחותיו של אייזנהאואר. היטלר שלא הטיל ספק מעולם בנאמנותו המוחלטת של הימלר וכינה אות בשם "דאר טרוייה היינריך" – "היינריך הנאמן", השתולל מזעם, ולאחר מכן שקע למשך זמן מה בעלפון חושים. לכך נצטרפה ידיעה נוספת שהגיעה לבונקר, כי הצבא האדום נמצא במרחק של גוש בניינים אחד מן הבונקר וקרוב לוודאי שיכבוש את הבונקר בבוקר ה-30 באפריל. היטלר החליט לשים קץ לחייו, נשא את אווה בראון לאישה, וערך את צוואתו הפוליטית. בצוואתו ציווה היטלר כי "לפני מותי אני מגרש מן המפלגה וכן מכל משרותיו הממלכתיות את הרייכספירר של האס.אס. ושר הפנים לשעבר היינריך הימלר"].
היטלר ציווה לעצור את הימלר כבוגד, אך הימלר, שהיה אז בצפון גרמניה, לא היה אז בהישג ידו. לא נותר להיטלר, לאחר שהחליט כבר להתאבד, להמתין לנטילת נקמתו מהימלר, אך בידיו היה נתון פגליין, איש הקשר של הימלר. פגליין הובא מן המעצר, נחקר על בגידתו של הימלר, הואשם בסיוע לבגידתו, הועמד למשפט צבאי מאולתר וקצרצר ונידון למוות. לפי פקודת היטלר נלקח פגליין מיד אל גן לשכת הקאנצלר ושם נורה על ידי כיתת יורים. גיסתו, אווה בראון, לא עשתה כל מאמץ להצילו.
קרשו מתאר כי "כמה משוכני הבונקר היו מזועזעים מעצם הדבר שאחד מאנשי 'החוג הפנימי' נמצא אשם ב'בגידה' חמורה כל כך וחוסל במהירות שכזאת. מבחינתו של היטלר, היה זה הדבר הקרוב ביותר לנקמה ברייכספיהרר עצמו".

דמותו בקולנוע

סיפור הוצאתו להורג של הרמן פגליין מופיע ב-8 סרטי קולנוע וטלוויזיה. הידוע בהם הוא סרט הקולנוע הגרמני "הנפילה" (בגרמנית: Der Untergang) המתאר את ימיהם האחרונים של אדולף היטלר וגרמניה הנאצית.