google/wiki40b huggingface dataset:
אסי דייוויס

ביוגרפיה

דייוויס נולדה וגדלה בהובארט שבטסמניה. אביה הוא אמן מקומי בשם ג'ורג' דייוויס. היא למדה בבית הספר התיכון קלרנס, ברוזני קולג', באוניבסיטה של טסמניה, שם הייתה חברה בלהקת התיאטרון אולד ניק קומפני, ובמכון הלאומי לאמנות הדרמה (NIDA) בסידני.
הקריירה של דייוויס החלה עם להקת התיאטרון בל שייקספיר, עם סיום הלימודים ב-NIDA, כשלוהקה לתפקיד יוליה בהפקה של המחזה "רומיאו ויוליה" משנת 1993. עוד באותה שנה שיחקה עם הלהקה במחזות "המלט" ו"ריצ'רד השלישי", וב-1994 הופיעה במחזות "מקבת'" ו"אילוף הסוררת".
הופעת הבכורה של דייוויס בקולנוע הייתה ב-1995 בסרט האוסטרלי "הקשוחים והמצחיקים" בכיכובם של ג'פרי ראש, ליאו מק'קרן וג'ואן סאת'רלנד. בהמשך שיחקה בסרטים "מטריקס Reloaded", ו"מטריקס רבולושנס", בסרט הטסמני "The Sound of One Hand Clapping" משנת 1998 בבימויו של ריצ'רד פלנגן, ובסרט "נערה עם עגיל פנינה".
דייוויס המשיכה להופיע על הבמה באוסטרליה בתפקידים כגון גוונדלין פרפקס בסיבוב הופעות לאומי של "חשיבותה של רצינות" בשנת 2000, במחזה "School for Scandal" עם להקת תיאטרון סידני ב-2001. ב-2003 זכתה דייוויס בפרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה על הופעתה בתפקיד סטלה קובלסקי לצדה של גלן קלוז בהפקה של טרוור נאן למחזה "חשמלית ושמה תשוקה" מאת טנסי ויליאמס בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון. ב-2004 כיכבה בהפקת ברודוויי של המחזה "Jumpers" מאת טום סטופארד בתיאטרון ברוקס אטקינסון, עליו הייתה מועמדת לפרס טוני. ב-2005 גילמה דייוויס את גברת נלי לובט בהפקה של ה-BBC של "סוויני טוד" יחד עם ריי וינסטון.
ב-2008 שיחקה בתפקיד אמה השתלטנית של אסתר בסרט "Hey, Hey, It's Esther Blueburger". עוד ב-2008 הופיע בסרט "אוסטרליה" לצדם של ניקול קידמן ויו ג'קמן בבימויו של באז לורמן. באותה שנה שיחקה בתפקיד מגי במחזה "חתולה על גג פח לוהט" עבור להקת תיאטרון מלבורן.
דייוויס חזרה לטסמניה ב-2008 כדי להשיק את להקת התיאטרון הטסמנית, לתמוך בתיאטרון המקומי ולעודד את הנוער להמשיך לקחת חלק בקידום האמנויות. ב-2011 הייתה דייוויס מועמדת לפרס לוגי על תפקידה בדמות אנוק במיני-סדרה האוסטרלית "הסטירה". בשנים 2012, 2013 ו-2015 שיחקה דייוויס בתפקיד פרין פישר בדרמה התקופתית "Miss Fisher's Murder Mysteries" של רשת ABC Television.
ב-2014 כיכבה דייוויס בסרט הבכורה של ג'ניפר קנט "באבאדוק". על הופעתה בסרט הייתה דייוויס מועמדת לפרס AACTA לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי, לפרס AACTA הבינלאומי לשחקנית הטובה ביותר, ופרס Fangoria Chainsaw לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
ב-2016 הצטרפה דייוויס לצוות שחקני הסדרה "משחקי הכס" בעונה השישית בתפקיד ליידי קריין. הדמות לא הופיעה בעונה השביעית. ביוני 2016 החלה להצטלם לסדרה "נסיכה לבנה" בתפקיד המלכה האלמנה אליזבת (אליזבת וודוויל). הסדרה עלתה לשידור ב-2017.

חיים אישיים

ב-2002 התחתנה דייוויס עם הבמאי והתסריטאי ג'סטין קורזל. לבני הזוג יש שתי בנות תאומות, סטלה ורובי.
יעקב אנטולי

יעקב ב"ר אבא מרי ב"ר שמשון אנטוּלִי (1194, פרובאנס, דרום צרפת - 1256), מחכמי פרובנס, רב, תלמיד חכם, רופא, פילוסוף, דרשן מעתיק ספרים ומתרגם. שם משפחתו, אנטולי, ניתן לו על פי שמו של אבי סבו. הוא היה חתנו של רבי שמואל אבן תיבון.

בחצר מלך סיציליה

פרנסתו של יעקב אנטולי באה לו מתרגום ספרות מדעית מערבית לעברית. אנטולי התמחה בתרגומי חיבורים ערביים בתחומי הלוגיקה האריסטוטלית והאסטרונומיה. 
דבר מומחיותו בתרגום הגיע לאוזניו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית ומלך סיציליה, אשר לקח אותו לתפקידי תרגום (עברית הייתה נגישה יותר בארצות הנוצרים מאשר הערבית), ומאז התגורר בנפולי, שהייתה באותה עת בירתה של סיציליה. בחצרו של פרידריך התיידד אנטולי עם המלומד הסקוטי מייקל סקוטוס. אנטולי העריץ את ידידו הסקוטי, והוא מצטט אותו כ-16 פעמים בספרו "מַלְמַד התלמידים". כמו כן, נעזר סקוטוס ביעקב אנטולי לצורך תרגומיו. אנטולי, שהיה מיודד עם חכמי הנוצרים, הרחיב בעזרתם את ידיעותיו בחוכמות הכלליות. בידע זה השתמש בביאורים שכתב בספריו. בספרו "מלמד התלמידים" הוא מתנצל על כך, ומסביר: 
"ואין ראוי לחכם לתפוש אותי בַּזֶה, ולא לבזות הדבר הכתוב בשמו, לפי שאינו מבני עמנו, כי אין לבחון הדבר רק מצד עצמו ולא מצד אומרו"
אנטולי מתרץ את הבאת הדברים בספר, על פי מעשיו של משה רבנו:
"הלא תראה כי משה רבנו עליו השלום, הקדים פרשת יתרו למתן תורה, לחבוב דעתו"
החוקרים חלוקים ביניהם האם בעקבות נהייתו אחר החוכמות החיצוניות, נפגעה אמונתו של אנטולי. בעוד שיהודה דוד אייזנשטיין סבור כי אמונתו נותרה תמימה, ההיסטוריון צבי גרץ כותב שאכן אמונתו נפגעה.

הליכה בדרך הרמב"ם

חותנו של יעקב אנטולי, שמואל אבן תיבון, שהיה גם מורו, חיבב עליו את שיטתו של הרמב"ם ואת הדרך המיוחדת שבה הוא פירש את כתבי הקודש. אנטולי, כרמב"ם, גרס שיש למצוא הסבר טבעי להתרחשויותיהם של נסים, ולבאר את התורה כך שתתאים למדע. את ספרו "מלמד התלמידים", המחולק לפי פרשיות השבוע, כתב ברוח מורה נבוכים ופרשנותו הפילוסופית של הרמב"ם. הערצתו של אנטולי לרמב"ם גרמה לו לקדש בספריו את שמו מחד, ולבזות את מתנגדיו מאידך.
לשיטתו של אנטולי, כל סיפורי התורה יש להם תועלת, בין תועלת הנהגתית ובין תועלת אמונית, והוא מדגים זאת בספרו "מלמד התלמידים". אנטולי דגל בצורך ללמוד חוכמות חיצוניות, והתלונן על בני דורו המתנגדים לכך. הוא גם לא ראה בעיה בהבאת מובאות מתוך תרגומי הנוצרים לתנ"ך, וכך למשל, הוא מצטט בספרו את תרגומו של הקיסר פרידריך בעניין הקורבנות. 
חיבה יתירה רחש רבי יעקב אנטולי לספריו של שלמה המלך, קהלת ומשלי, והוא מזכיר אותם כמעט בכל דרשותיו בספר. לדבריו, חיבר שלמה את הספרים כדי ללמד את הנהגת האדם מצד אחד, שזהו החלק הגלוי בתורה, ומצד שני כדי ללמד סתרי תורה. אנטולי כתב בספרו, כי חובה על כל יהודי ללמוד את שני העניינים גם יחד.

פולמוס הרמב"ם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מרטי וולש

ביוגרפיה

וולש נולד בבוסטון, מסצ'וסטס, להורים שהיגרו מקונמארה שבאירלנד בשנות החמישים של המאה העשרים. הוא קיבל תואר ראשון בבוסטון קולג'.
הוא נבחר לבית הנבחרים של מדינת מסצ'וסטס ב-1997, כשייצג את המחוז ה-13 של מחוז סאפוק, המייצג את השכונה דורסטר שבבוסטון ואזור קטן בעיר קווינסי. שימש כיושב ראש הוועידה לאתיקה וכן כיושב ראש המשותף של הוועדה המיוחדת לרפורמה בבנייה ציבורית. באחרית 2010 נבחר וולש למזכיר האוצר של ארגון הגג "מועצת המקצועות של הבניין המטרופוליני של בוסטון", וב-2011 התמנה לעמוד בראש הארגון.
באפריל 2013 הכריז על התמודדותו לראש העיר בוסטון, והתפטר מתפקידו במועצת המקצועות לצורך כניסתו למרוץ. הוא ניצח בבחירות הכלליות בנובמבר באותה שנה עם 51.5% מהקולות.
וולש מתגורר עם בת זוגו בשכונת דורצ'סטר בבוסטון, ואין לו ילדים.
טתיס

תפקידיה

כאחת מאלפי אלי המים, טתיס מונתה להיות האלה של המקורות של המים. בנוסף מונתה להיות פטרונית הטיפול בילדים. במוזאיקות מסוימות היא מופיעה עם זוג כנפיים קטנות ברקותיה.

משפחתה

הוריה של טתיס היו גאיה, "אמא אדמה", ואורנוס, מלך היקום הראשון, עד לנפילתו בידי אחיה הקטן ביותר של טתיס, קרונוס, שקצץ את איבר מינו של אביו, ממנו נוצרו אחים נוספים לטיטאנים. מאוחר יותר בנו של קרונוס, זאוס, ניצח אותו והפך לשליט היקום השלישי, האחרון והנצחי. בזמן המלחמה בין האב ובנו, טתיס ו-5 הטיטאניות האחרות מה-12 המקורים הייתה לצד זאוס, אולם היא לא נלחמה בעצמה, אלא רק בניה, האוקיינידים. 
טתיס הייתה אשתו ואחותו של אוקיינוס, וילדה לו את אלי הנהרות החשובים, את אלי העננים, וכן את שלושת אלפים האוקיינידים - הנימפות ואלי המים שהיו ממונים על כל נקודות המים בעולם (נחלים, אגמים ומעיינות) - שהיא עצמה הייתה המקור להם.

טתיס והרה

טתיס גידלה את הרה והייתה האם המאמצת שלה, הרה שלא הייתה שבעת רצון משיבוצם במרכז השמים של קליסטו וארקס כקבוצות הכוכבים "הדובה הקטנה" ו"הדובה הגדולה" כיוון שקליסטו הייתה פילגש של בעלה זאוס ביקשה מטתיס שתעזור לה. טתיס קיללה אותם שיסתובבו במעגלים - במקום בו יראו אותם פחות, ולכן הם מסתובבים במסלול שמקיף את אזור הקוטב הצפוני.
ארני קלברלי

ביוגרפיה

קלברלי נולד בעיר פטאקט שברוד איילנד, ובין השנים 1943–1946 למד באוניברסיטת רוד איילנד. בעונת 1945/1946 העפילה רוד איילנד לגמר "טורניר ההזמנה הלאומי" (NIT), אשר נחשב באותה תקופה לטורניר המכללות היוקרתי ביותר, אך הפסידה במשחק הגמר מול אוניברסיטת קנטקי, בתוצאה 45–46.
בשנת 1946 הצטרף לקבוצת פרובידנס סטימרולרס, לקראת עונת הבכורה של ליגת ה-BAA (לימים ליגת ה-NBA). בעונתו הראשונה הוביל את כל שחקני הליגה עם ממוצע של 3.4 אסיסטים בממוצע למשחק, אליהם הוסיף 14.3 נקודות למשחק (מקום שישי בליגה), ונבחר לחמישייה השנייה של העונה. גם בעונה הבאה הוביל את ה-BAA באסיסטים, עם 2.5 בממוצע למשחק. בסיום עונתו השלישית התפרק מועדון הסטימרולרס, וקלברלי פרש ממשחק, בגיל 25 בלבד. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 11.9 נקודות ו-3.5 אסיסטים למשחק. בכל 3 עונותיה סיימה פרובידנס עם מאזן ניצחונות שלילי, ומאזנה הכולל היה 46 ניצחונות ו-122 הפסדים (27.4%).
בין השנים 1957–1968 שימש כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת רוד איילנד. 
ב-20 באוקטובר 2003 נפטר קלברלי, לאחר סיבוך בניתוח השתלת קוצב לב.
אולימפיה סנואו

ביוגרפיה

במרץ 1947 נולדה סנואו בשם אולימפיה ג'ין בוצ'לס באוגוסטה, בירת מיין, לג'ור'גיה (לבית גוראניטס) וג'ון ג'ון בוצ'לס. אביה היגר לארצות הברית מלאקוניה שביוון, וסביה משני הצדדים הם יוונים. סנואו היא חברה בכנסייה היוונית. ראשית חייה של סנואו היו רצופים בטרגדיות. כשהייתה בת שמונה, אמה מתה מסרטן השד, ופחות משנה לאחר מכן, אביה מת ממחלת לב. יתומה, הועברה סנואו לאובורן שבדרום מיין שם גודלה בידי דודתה ובעלה  ביחד עם חמשת ילדיהם. אחיה ג'ון גדל בנפרד אצל בני משפחה אחרים. היא למדה בבית ספר יסודי בגרימסון שבמדינת ניו יורק ואחר כך שבה לאובורן ללימודים תיכוניים. לאחר מכן למדה באוניברסיטת מיין השוכנת באורונו, וב-1969 סיימה לימודי תואר ראשון במדע המדינה. זמן קצר אחרי תום לימודיה, ב-29 בדצמבר 1969 נישאה בוצ'לס לפיטר סנואו, חבר בית הנבחרים של מיין.
סנואו נכנסה לפוליטיקה והתמקצעה שם חיש מהר, ועבדה תחילה אצל חבר חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ולימים סנאטור ומזכיר ההגנה ויליאם כהן. ב-1973 נספה בעלה בתאונת דרכים. בעצת בני משפחה, חברים, שכנים ומנהיגים מקומיים, התמודדה סנואו למושב הריק שהותיר אחריו בעלה בבית הנבחרים של מיין ובגיל 26 נבחרה אליו לראשונה ב-1974. סנואו נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1978 וייצגה את מחוז הקונגרס השני של מיין בשנים 1995-1979. בשטח המחוז כלולים רוב שני השלישים הצפוניים של המדינה, כולל העיר באנגור והעיר בה גדלה - אובורן. היא כיהנה כחברה בוועדת התקציב בוועדת החוץ.
בפברואר 1989 נישאה סנואו בשנית לג'ון מקרנאן, שכיהן אז כמושל מיין. סנואו ומקרנאן כיהנו יחדיו בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1986-1983, כאשר מקרנאן היה נציג מחוז הקונגרס הראשון. ב-1994 מיאן מנהיג הרוב בסנאט, הסנאטור ג'ורג' מיטשל ממיין, להתמודד שוב לסנאט, וסנואו נבחרה למועמדת המפלגה הרפובליקנית לייצוג מיין בסנאט. בבחירות הכלליות שנערכו ב-1994 היא הביסה את מועמד המפלגה הדמוקרטית טום אנדרוז ברוב של 60%. בעוד סנואו הגברת הראשונה של מיין בין בשנים 1995-1989 הייתה חברה בבית הנבחרים האמריקאי ואף נכנסה לתפקידה כחברת הסנאט האמריקאי.
סנואו הייתה קול חשוב במהלך משפט ההדחה של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בסנאט. היא והסנאטורית השנייה של מיין, סוזן קולינס, תמכו בהצעה שתאפשר לסנאט להצביע בנפרד על האישומים ועל הענישה. כאשר ההצעה עלתה בתוהו, סנואו וקולינס הצביעו נגד הרשעתו של קלינטון, בנימוק כי עדות השקר של קלינטון לא מצדיקה את הדחתו של קלינטון מהבית הלבן. הקונפליקטים התכופים שלה עם ממשל ג'ורג' ווקר בוש הובילו את עמיתיה השמרנים למפלגה לתקוף אותה: הארגונים השמרניים "המועדון לצמיחה" ו"נשים מודאגות עבור אמריקה" כינו אותה "רפובליקנית בשם בלבד" (RINO). סנו לא החמיצה אף אחת מ-657 ההצבעות שנערכו במליאת הסנאט במהלך הקונגרס ה-110 שכיהן בשנים 2009-2007. היא נמנתה בין שמונת הסנאטורים היחידים שלא החמיצו אף הצבעה במהלך מושב הקונגרס.
לעיתים נהגה סנואו להצביע עם המפלגה הדמוקרטית בסנאט. היא הצביעה בעד ביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר ובעד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה בוועדת הכספים של הסנאט. לסנואו מספר שיאים: היא האישה הרפובליקנית הצעירה ביותר שנבחרה אי-פעם לבית הנבחרים, האישה הראשונה ששרתה בשני בתי בית המחוקקים של מדינתה וגם בשני בתי הקונגרס האמריקאי וחברת הקונגרס הראשונה ממוצא יווני. עם נישואיה לג'ון מקרנאן ב-1989 היא נהפכה לחבר הקונגרס הראשון שכיהן כבן זוג של מושל מדינה תוך כדי כהונה בקונגרס. היא מעולם לא הפסידה בבחירות בהן התמודדה ב-35 שנות כהונתה כנבחרת ציבור. עם זאת, ביום שלישי, 27 בפברואר 2012, בגלל מפלגתנות-יתר וסביבה פוליטית מפרכת, הודיעה סנואו כי לא תתמודד מחדש לסנאט בנובמבר 2012.
חוקת משחק הכדורגל

חוקת משחק הכדורגל היא אוסף של 17 חוקים אשר מגדירים את משחק הכדורגל. לפי חוקה זאת מנוהלים כל משחקי הכדורגל תחת ארגון פיפ"א, הקונפדרציות האזוריות, והתאחדויות הכדורגל בעולם. מאז 1886 הגוף האחראי על החוקה הוא ה-IFAB.
ספר החוקים הרשמי נכתב בשפה האנגלית על ידי ארגון ה-IFAB, ומתורגם על ידי התאחדויות הכדורגל המקומיות. בישראל הספר מתורגם לעברית על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל.

היסטוריה

במהלך המאה ה-19 היו ניסיונות רבים לקביעת חוקה מרוכזת עבור משחק הכדורגל. החוקים המקוריים הושפעו רבות מחוקי קיימברידג' (1848) ובהמשך מחוקי שפילד (1858). ב-1863 כתב אבנעזר קוב מורלי את החוקים הראשונים אשר אושרו על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית שקמה בדצמבר של אותה השנה. חוקים אלו שונים במהותם מחוקי המשחק של היום, אך לראשונה נוצרו הבדלים מהותיים בין חוקי משחק הרוגבי, לבין הכדורגל.
ביפרוסט

ביפרוסט (Bifröst), על פי המיתולוגיה הנורדית, הוא גשר קשת בוערת, המחבר בין מידגארד (כדור הארץ) לבין אסגרד, ממלכת האלים. באדה פואטית, אסופה של פואמות מיתיות, שנאגדה במאה ה-13 על סמך מקורות מסורתיים, קיימת התייחסות לגשר באמצעות השם "בילרוסט" (Bilröst). באדה פרוזאית שחיבר סנורי סטורלוסון, גם כן במהלך המאה ה-13, הגשר נקרא "ביפרוסט" (Bifröst); כך גם נקרא הגשר בשירה הסקנדינבית והאיסלנדית. בסופו של דבר, הן באדה פואטית והן באדה פרוזאית, ההתייחסות לגשר היא בשם "אסברו" (Asbrú - "גשר אסיר" בנורדית עתיקה).
על פי אדה פואטית, הגשר מסתיים בגן העדן הימינביורג, מקום מגוריו של האל היימדייל, ששומר עליו מפני גזע של ענקים.

אטימולוגיה

החוקר אנדי אורצ'ארד טוען כי ייתכן והמילה ביפרוסט - משמעותה "דרך מנצנצת". הוא מציין כי החלק הראשון של המילה בילרוסט הוא ביל (כלומר "רגע") - דבר ה"מצביע על האופי החולף של הקשת" - שאותו הוא מקשר לחלק הראשון של המילה ביפרוסט הוא שם הפועל בנורדית עתיקה ביפה (כלומר "לנצנץ" או "לנער"). אורצ'ארד מציין כי בכך יש רמיזה לתכונת "הברק המבריק" של הגשר. חוקר השפה והתרבות הגרמנית, האוסטרי רודולף סימק, אומר כי פירושה של המילה ביפרוסט הוא "הדרך לגן העדן המתנדנד", או לחלופין, אפשרות סבירה יותר כי דווקא המונח בילרוסט הוא הנכון יותר מבין השנייה, או אז הפירוש הוא "קשת בענן הנראית להרף עין".

עדויות

שני שירים באדה פואטית ושני ספרים באדה פרוזאית מספקים את המידע הבא אודות הגשר:

תאוריות

בתרגומו של אדה פואטית, הנרי אדמס בלאוס מעיר כי משמעות הקטע, המזכיר את ת'ור ואת הגשר, עשוי להיות שעל "ת'ור ללכת ברגל במהלך הימים האחרונים של ההרס, כאשר הגשר בוער. פרשנות אחרת, לעומת זאת, היא שכאשר ת'ור עוזבת את השמים, הגשר הופך לחם תחת השמש".
ג'ון לינדאו מצביע על קבלה בין גשר ביפרוסט - "גשר בין הארץ והשמים, או בין האדמה לעולם של האלים" - לבין הגשר שמעל נהר Gjöll - "גשר בין הארץ והעולם התחתון, או בין האדמה לעולם של המתים". כמה חוקרים שיערו כי ביפרוסט עשוי לייצג את שביל החלב.
ישראל יוסף בנימין

ר' ישראל בן יוסף בנימין  (1818 - 3 במאי 1864; ידוע בכינויו "בנימין השני") היה נוסע וסופר מפורסם.

חייו ומסעותיו

ישראל בן יוסף בנימין נולד בעיר פאלטישעני, אז בנסיכות מולדובה. הוא היה סוחר עצים בנסיכות מולדובה, שכשל בעסקיו, ופשט את הרגל, ובהשפעת סיפור מסעותיו של בנימין מטודלה, החליט להיות נוסע, וכינה עצמו "בנימין השני". מטרת מסעותיו המוצהרת הייתה איתורם של עשרת השבטים האבודים.
בשנת 1845, כשהוא מותיר בביתו אשה בהריון ובן, יצא למסעו הראשון למזרח ונסע דרך וינה וקושטא. הוא ביקר במצרים, ארץ ישראל, סוריה, עיראק, ארמניה, כורדיסטן, איראן, אפגניסטן, הודו,סין ועוד. במהלך מסעו פגש במזרח שבטים שונים בהם ראה את צאצאי עשרת השבטים. את מסעו סיים בשנת 1851 וחזר לאירופה, שם טרח בהדפסת ספרו של נתן נטע הנובר "יוון מצולה", על גזירות ת"ח ות"ט.
לאחר מכן יצא למסע בצפון אפריקה, וביקר בלוב, אלג'יריה, תוניסיה, ומרוקו. כשחזר ממסעו פרסם את ספרו "מסעי ישראל" שזכה לתהודה רבה. הספר נדפס לראשונה בצרפתית (פריס 1856), לאחר מכן בגרמנית (הנובר 1858) ותורגם לעברית, בידי דוד גורדון (ליק, 1859). הוא גם תורגם ללאדינו, בידי ר' יהודה נחמה מסלוניקי (סלוניקי 1863). 
בזכות נסיעות אלה שערך נודע באירופה מצב בני ישראל הנורא במרוקו. הוא עורר את העמים הנאורים לסייע להם, וכמו כן פנה לשולטן מטורקיה ובקש לעזור ליהודים היושבים בכורדיסטן. כמו כן פנה לנפוליון השלישי ומלכי בריטניה לעזרת היהודים בפרס
בשנת 1859 יצא לצפון אמריקה, בה שהה כשלוש שנים, וכשחזר לאירופה פרסם את רשמיו בספרו "שלוש שנים באמריקה". על מסעו זה זכה בנימין לעיטורי כבוד ממלכי שוודיה והנובר.
בשנת 1864 החל בהכנות למסע נוסף למזרח, אך נפטר בפתאומיות, בעוני וחוסר כל, ונקבר בלונדון.
זכרונותיו של בנימין פותחים צוהר חשוב להכרת חיי הקהילות היהודיות בזמנו.

תרגום ספרו לעברית

‫* ספר מסעי ישראל: בו יסופר מאחינו בני ישראל בארצות אסיה ואפריקה, מצבם המדיני והמוסרי, מדותיהם דעותיהם ומנהגיהם / ככל אשר ראה כהר"ר ישראל בן יוסף בנימין, ועתה נעתק לשפת עברית מאת דוד גארדאן, ליק: דפוס צ"ה פעטצאלל, תרי"ט-1859. הספר באתר HebrewBooks.
גינוגנזה

גינוגנזה (Gynogenesis - השראת נקבות) היא רביית בתולים המחייבת נוכחות תא זרע, המעורר את תהליך ההפריה אך אינו משתתף ואינו מעביר את המידע הגנטי שהוא נושא. הצאצאים נושאים מידע גנטי שמקורו באם בלבד (בדרך כלל).
המושג הוא גם שם כולל לסדרת מניפולציות גנטיות כרומוזומליות. המבוצעות בתאי רבייה אנימליים במטרה לעודד יצירת זיגוטות נקביות בלבד והומוזיגוטיות לחלוטין או ברמה גבוהה מאוד. הטכניקה מבוצעת בעיקר בדגים, לצורכי מסחר ומחקר.
קיימות שתי טכניקות גינוגנזה - מיוטית (2PB) ומיטוטית (EM), הנבדלות זו בשלב הטיפול בביצית. שתי הטכניקות מתחילות בהקרנת תאי זרע ב-UV, בקרני גמא או בקרני X, להריסת המטען הגנטי שנושא תא הזרע. בשלב הבא מבוצעת הפריה מלאכותית בין תא הזרע המטופל לביצית הנמצאת לפני פליטת הגופיף הקוטבי השני בשלב מיוזה2, ונושאת מטען גנטי של 2n.

גינוגנזה מיוטית (2PB)

חשיפת הביצית לאחר ההפריה לשוק מוקדם (Early Shocking) באמצעות חום, קור או לחץ תוביל לעיכוב ואי פליטת הגופיף הקוטבי השני תוביל ליצירת ביצית מופרית הנושאת 2n כרומוזומים ממקור אמהי בלבד. משלב זה החלוקה המיטוטית הרגילה של הזיגוטה אינה מופרעת. 
דור הצאצאים יהיה מורכב כולו מנקבות בלבד, הומוזיגוטיות ברובן, אך קיימת דרגה מסוימת של הטרוזיגוטיות כתוצאה משחלוף הכרומוזומים בביצית בשלב מיוזה1.

גינוגנזה מיטוטית (EM)

פליטת הגופיף הקוטבי השני מהביצית לאחר ההפריה תוביל ליצירת ביצית מופרית עם n כרומוזומים. לאחר הכפלת הכרומוזומים, בשלב המטאפאזה של החלוקה המיטוטית הראשונה של הזיגוטה, חשיפת הביצית לשוק מאוחר(Late Shocking) באמצעות חום או לחץ תביא להשהיה בחלוקת הביצית המופרית. הזיגוטה המתקבלת היא בעלת 2n כרומוזומים ממקור אמהי בלבד. משלב זה החלוקה המיטוטית הרגילה של הזיגוטה אינה מופרעת.
דור הצאצאים יהיה מורכב כולו מנקבות בלבד, הומוזיגוטיות לחלוטין וזהות זו לזו.

מטרות הגינוגנזה

יצירת דור בנות המורכב אך ורק מנקבות, בעלות קרבה גנטית גבוהה במיוחד, יצירת סחף גנטי חיובי באוכלוסיות גדולות (למשל דגי נוי ומאכל) להגברת הופעת תכונות מבוקשות, אחוזי השחלוף בגינוגנזה מיוטית משמשים כלי למיפוי גנטי.
קרטר הריסון

תולדות חייו

הריסון נולד ליד לקסינגטון, קנטקי, הוא היה בן משפחתו של הנשיא ויליאם הנרי הריסון. בשנת 1845 סיים לימודים לתואר ראשון בקולג' של אוניברסיטת ייל ולאחר מכן נסע למסע ארוך באירופה, בין השנים 1851–1853. לאחר שחזר לארצות הברית השלים תואר במשפטים בקולג' טרנסילווניה בלקסינגטון והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1855.
באותה שנה עבר הריסון לשיקגו משום שזיהה בה פוטנציאל גדול לפיתוח. בשנת 1875 נבחר לבית הנבחרים כנציג הדמוקרטי של מחוז קוק (אילינוי) וכיהן עד 1879. בשנה זו נבחר לראשונה לראשות העיר שיקגו, תפקיד אותו מילא עד 1887.
בשנת 1890 נסע עם בתו למסע ארוך בטבע במסגרתו ביקרו בפארק הלאומי ילוסטון ובאלסקה. את חוויותיהם תיעד הריסון במכתבים שפורסמו בעיתון שיקגו טריביון ופורסמו ב-1891 בספר A Summer's Outing and The Old Man's Story ("טיול קיצי וסיפורו של האיש הזקן").

התערוכה העולמית וההתנקשות

ב-7 באפריל 1893 נבחר שוב, בפעם החמישית לראשות העיר שיקגו, שנבחרה כבר קודם לכן לאירוח התערוכה העולמית. עקב הצלחת התערוכה נישא הריסון על גלי תהילה ואהדה בעירו ומחוצה לה. בערב ה-28 באוקטובר, יומיים לפני נעילת התערוכה, הגיע לביתו של הריסון צעיר בן 25 בשם יוג'ין ג'וזף פרנדרגסט, מעריץ לשעבר של הריסון שביקש להתקבל כיועץ משפטי לעירייה ונדחה. הוא ירה בהריסון מטווח קרוב והרגו.
במקום הטקס המפואר שתוכנן לנעילת התערוכה, נערך טקס אשכבה לראש העיר האריסון. בשעה 16:45, עם השקיעה, ירתה ספינת הקרב "מישיגן" 21 מטחי ירי תותחים, כאשר נדם קול המטח האחרון צנחו 1,000 הדגלים אל הקרקע ו-200,000 מבקרים שרו את ההימנון בבכי עצור.
במשפטו יוצג הרוצח על ידי הפרקליט קלרנס דרו, שטען לאי שפיות, בניסיון להציל את פנדרגסט מעונש המוות, אולם המושבעים שהיו כולם אזרחי שיקגו שהתאבלו על ראש עירם האהוד החליטו פה אחד על עונש מוות שבוצע ב-13 ביולי 1894. דרו קרא לאיש עליו הגן "רפה שכל מטורף ואומלל".
בנו, קרטר הריסון ג'וניור (1860–1953), כיהן אף הוא כראש העיר שיקגו במשך חמש כהונות.
תל-אופן

המערך

מערך ההשכרה, שנבנה בשיתוף עם תאגיד התחבורה הגרמני דויטשה באן, מורכב מעמדות מסוף ממוחשבות הממוקמות בתחנות העגינה, ומקושרות למערכת שליטה ובקרה המנהלת את המערך כולו. לצד המסופים מותקנים בתחנות עמודי נעילה דיגיטליים לחיבור זוגות האופניים. כדי למנוע מחסור בזמינות האופניים בתחנה אחת ועומס באופניים בתחנה אחרת, מווסתים צוותי שינוע את האופניים מתחנה לתחנה, בין היתר על פי מודל שפותח באוניברסיטת תל אביב.
הגישה לשירות מתבצעת על ידי מפתח תל-אופן, שבב הניתן לבעלי מנוי שנתי, או באמצעות כרטיס ברקוד. הללו מסופקים למשתמש לאחר הצטרפות למערכת המנויים באתר האינטרנט או במסוף הנמצא בתחנת האופניים. האופניים ניתנים להחזרה בכל תחנה.
הפרויקט פועל על בסיס תמיכה של העירייה ואיננו מאוזן ללא תקצוב זה. תקציבו עד לשנת 2021 הוא כ-130 מיליון שקלים. לפי דיווח החברה, כ–80% מהשימושים בשירות נעשים על ידי מנויים, עם זמן נסיעה ממוצע של 17 דקות, ו–20% על ידי לקוחות מזדמנים, עם זמן נסיעה ממוצע של 35–40 דקות. עם זאת, כ–80% מסך ההכנסות מגיעים מאותם לקוחות מזדמנים ו–20% בלבד מהמנויים.
עיון בדוחות של בעלת השליטה פרידנזון מצביע על ירידה מתמשכת במספר המנויים ובהכנסות של התל אופן. בשנת 2016 היו 8,635 מנויים, בשנת 2017 היו 6,653 מנויים ובשנת 2018 המספר צנח ל-4,100 מנויים בלבד. ברבעון הראשון של שנת 2019 הרווחים של חברת FSM ירדו ב-35% ל-3.2 מיליון ש"ח. לאור הירידה החדה בכמות המנויים, עיריית תל אביב בוחנת את עתיד המיזם לקראת סיום החוזה עם FSM בסוף 2020.

האופניים

אופני תל-אופן מצוידים במנשא אחורי. האופניים שיוצרו על ידי חברת פנתר (Panther Werke) בגרמניה, הם בעלי שלושה הילוכים, והם מותאמים לנשים וגברים. חלקי האופניים אינם מתפרקים בקלות והם אינם במידות סטנדרטיות. החלקים השונים לא מתאימים לזוגות האופניים הנמכרים בארץ, וזאת כדי למנוע פירוק חלקים למכירה או שימוש אישי.
זוגות האופניים עוצבו על ידי דן מנועים ועינב גילת.
במהלך שנת 2017 הוחלפה מערכת הנעילה של האופניים למערכת נעילה חכמה. הכבלים המגנטים הוסרו, וכתוצאה מכך משקל האופניים ירד. מערכת הנעילה החכמה הקלה על השחרור והנעילה של האופניים בתחנות, ובעקבות השדרוג חלה עלייה חדה בכמות המנויים השנתיים של המערך.]

מחיר למשתמשים

לאחר רכישת מנוי, השכרה של עד 30 דקות ניתנת ללא תשלום, וזמני השכרה ארוכים יותר מחויבים בעלות הנעה בין ששה שקלים, למאות שקלים. אך החזרת אופניים לתחנה, אחת ל 30 דקות, לפרקי זמן העולים על 10 דקות בכל החזרה, מאפשרים למנוי שימוש, ללא תשלום, לזמן שמצטבר ליותר מ 30 דקות. לפי התכנון, מעל 90 אחוז מהנסיעות צפוי להימשך פחות מ-30 דקות. המנוי, שמחירו 17 שקלים ליום חול, 23 בשבתות וחגים, 48 ש"ח לשלושה ימים, 70 ש"ח לשבוע או 280 לשנה (240 לתושבי העיר), כולל מנגנון פיקדון המבוסס על כרטיס אשראי כדי לעודד שמירה על האופניים והחזרתם למתקן.
משתמשים המתעכבים בהחזרת האופניים במשך יותר משעה מקבלים תזכורת אוטומטית באמצעות מסרון. עיכוב של 24 שעות בהחזרת האופניים לאחר ההשכרה, גורר קנס של 1,200 ש"ח ו-800 שקלים לכל 24 שעות נוספות או חלקן, כאשר סך הקנסות המקסימלי הוא 4,500 שקלים.
שלמה אבן גבירול

קורות חיים ואישיותו

נולד במאלגה שבדרום ספרד, חי תקופה ארוכה בסרגוסה, משם עבר לגרנדה, ונפטר בוולנסיה. בחייו סבל מתחלואים שונים, ובעיקר ממחלת עור קשה, ונפטר בגיל צעיר. רבים משיריו עוסקים בייסורים שעברו עליו. כך, לדוגמה, בשירו "כאבי רב" הוא הצהיר: "כאבי רב ומכתי אנושה, וכוחי סר ועצמותי חלושה, ואין מנוס ואין מברח לנפשי, ואין מקום תהי לי בו נפישה". כדרך משוררים רבים בתקופתו מצא לו אבן גבירול פטרון שדאג למחייתו, יקותיאל אבן חסאן, ובמות פטרונו נשא עליו אבן גבירול קינות.
שלמה אבן גבירול לא מיעט בערך עצמו. פעמים רבות כתב על מעלתו בחכמה ולעיתים אף בהשוואה לבני דורו - "והנני בשש עשרה שנותי, וליבי בָן (=קנה בינה) כלב בן השמונים", "בין כל פתלתול וסכל ליבו כלב תחכמוני".

יצירותיו והגותו

אבן גבירול הוא היחיד מבין הפילוסופים היהודיים שהאריך לבסס את התפיסה הנאופלטונית המטאפיזית.
הוא כתב חיבור פילוסופי חשוב בשם מקור חיים (ידוע בשמו הלטיני: Fons Vitae) העוסק במטפיזיקה. הספר עוסק בחלוקה בין חומר וצורה, ובנקודות מסוימות הוא חולק על אריסטו. על פי הספר, בכל הבריאה ישנו חומר משותף שהצורה מחלקת. אף לשכלים הנבדלים יש חומר וצורה. עד לחומר הקדמון הנושא את הצורה החומר הוא הפוטנציאל והצורה היא הדינמיקה. אבן גבירול מבסס את המיצוע של שכל-נפש-טבע. מקבל את יצירת יש מאין, ואותו "יש" הוא ממוצע בין סופיות בזמן לבין אינסופיות. הרצון עומד בין הבורא לבין הנברא. 
הספר נלמד רבות בקרב הסכולסטיקה הנוצרית והשפיע רבות על מלומדים נוצריים. הספר השתמר בלטינית בלבד, בקרב הכנסייה, ומחקריו של החוקר שלמה מונק שהוכיחו שהספר נכתב בידי אבן גבירול עוררו סנסציה.
ספר נוסף המיוחס לאבן גבירול הוא "תיקון מידות הנפש", המתאר את המידות הטובות והרעות ונכתב במקור בערבית.
ספר נוסף שנכתב על ידי אבן גבירול הוא ספר "מבחר הפנינים" והוא לקט של אמרות מוסריות, אשר על פי החוקרת שרה כ"ץ ייתכן שנכתב כעבודה מקדימה לספר "תיקון מידות הנפש".
יצירותיו בשירה ובפיוט הן רבות, ואחת החשובות בהן היא השירה הדתית כתר מלכות, שכוללת הן בקשה ותחינה מאלוהים, והן הכרה בעליונותו הגמורה: "מי יביע נוראותיך? מי ישוחח גדולתך? מי יגיע לרוממותך?". רבים מפיוטיו עצובים ומקוננים על מצבו בחייו: חולה ומורחק מהחברה השואף לגבהים של חכמה. 
עוד מיצירותיו הידועות בסדורי אשכנז, קינת "שומרון קול תתן" הנאמרת בתשעה באב ביום ובלילה, בסליחות לשבעה עשר בתמוז "שעה נאסר וגם נמסר", ופיוט שני זיתים לשבת חנוכה. 
יצירתו המפורסמת בתחום הלכתי-למחצה היא ה"אזהרות" לשבועות, כשהאזהרות שהוא כתב זכו אף לפירושים, כמו "זוהר הרקיע" של רשב"ץ ו"נר מצווה".

הנצחתו וייצוגיו בתרבות הישראלית

על שמו קרוי כפר גבירול ברחובות, רחוב אבן גבירול בתל אביב וכן רחובות בערים נוספות. 
בשנת 2009 הקליטו ברי סחרוף ורע מוכיח אלבום שלם של שירי אבן גבירול, בשם "אבן גבירול, אדומי השפתות".
בשנת 2012 יצא במסגרת פרויקט עבודה עברית דיסק בשם "יהודה הלוי פינת אבן גבירול" המכיל שלושה משירי אבן גבירול.