לורד פונטלרוי הקטן

עלילה

הסיפור מתחיל בניו יורק של סוף המאה ה-19, ומתאר את חייו של סדריק, ילד בן 7 יפה תואר וטוב לב, בן לעקרת בית ולקפטן בצבא ארצות הברית. אביו של סדריק, שנפטר ממחלה קשה, הוא בנו הצעיר של הרוזן מדורינקורט, אנגליה. לאחר ששני בניו הבוגרים יותר של הרוזן מתו חשוכי ילדים, הופך סדריק להיות יורשו של הרוזן ומקבל את התואר "לורד פונטלרוי". סדריק מפליג לאנגליה עם אמו כדי להתחיל בחייו החדשים בטירה שבה מתגורר הרוזן, סבו.
סדריק מגיע לאנגליה ופוגש את הרוזן. הרוזן מתרשם ממנו מאוד. סדריק מתגורר בטירה יחד עם סבו הרוזן, אבל אמו נשארת לגור במעון בקרבת הטירה, משום שהרוזן שונא אמריקאים ולא מוכן להכניסה לטירה.
יום אחד מופיעה אישה שטוענת שהייתה נשואה לבנו הבכור של הרוזן מדורינקורט ובנה הוא נכדו של הרוזן ולכן בנה הוא הלורד פונטלרוי האמיתי. סדריק שולח מכתב לחבריו בארצות הברית, שבו הוא מודיע להם כי הוא עומד לשוב למולדתו משום שהוא כבר אינו הלורד פונטלרוי. חבריו של סדריק מניו יורק, דיק ומר הובס, מגלים שאותה אישה הטוענת שבנה הוא לורד פונטלרוי האמיתי מוכרת להם. המדובר במינה, שהייתה אמנם בעבר נשואה לבנו של הרוזן מדורינקורט, אך הייתה נשואה עוד קודם לכן לבנג'מין אחיו של דיק חברו של סדריק, והילד שלה הוא בעצם בנו של בנג'מין. מינה מנסה לרמות ואומרת שבנה מבנג'מין הוא בנה מבנו של הרוזן, ובכך מנסה להפוך אותו ליורש העצר המיועד של רוזנות דורינקורט. דיק ומר הובס מפליגים לארצות הברית כדי לעזור לסדריק ולהוכיח שהלורד החדש המיועד (בנה של מינה) אינו צאצאו של בנו הבכור של הרוזן.
לאחר שהוכח שסדריק הוא היורש האמיתי של הרוזן, הרוזן מסכים שאמו של סדריק תחיה איתו ועם בנה בטירה. מר הובס ודיק נשארים באנגליה, כדי להיות קרובים לסדריק, וממשיכים לעסוק במה שבו עסקו בארצות הברית, ובנג'מין (אחיו של דיק) לוקח את בנו כדי שיחיה איתו בחווה בארצות הברית במקום שיחיה עם אמו, מינה.

ההשפעה על האופנה

חליפת פונטלרוי (הידועה גם בשם "חליפת באסטר בראון"), שתוארה היטב בספר, השפיעה על אופנת הלבוש הרשמי של ילדי המעמד הבינוני בארצות הברית:
מה שראה הרוזן היה דמות ילד רבת חן, בחליפת קטיפה שחורה, צווארון תחרה, בקבוקי תלתלים מתנופפים סביב פנים יפות, קטנות וגבריות, ועיניים שפגשו את עיניו שלו במבט חבורתי ומלא תום.
המקור באנגלית
What the Earl saw was a graceful, childish figure in a black velvet suit, with a lace collar, and with lovelocks waving about the handsome, manly little face, whose eyes met his with a look of innocent good-fellowship.
— מתוך הספר "לורד פונטלרוי הקטן", הוצאת מודן, 2015
חליפות פונטלרוי הופיעו גם באירופה, אך לא היו פופולרית כמו באמריקה. חליפת פונטלרוי הקלאסית הייתה מעיל קטיפה חתוך ומכנסי ברך תואמים עם חולצה מהודרת, שלה צווארון תחרה גדול. חליפות אלה הופיעו מיד לאחר פרסום ספרה של ברנט, והיו אופנתיות מאוד עד תחילת המאה ה-20. ילדים רבים שלא לבשו חליפת פונטלרוי מלאות לבשו חליפות עם אלמנטים של חליפת פונטלרוי כמו למשל חולצה מהודרת, או קשת רכה. הלבוש הזה היה לבוש נפוץ בקרב ילדים בני 3–8, אולם היו גם ילדים בוגרים יותר שלבשו לבוש זה.

ביקורת

פולי הובארת' כתבה כי הספר לורד פונטלרוי הקטן היה הארי פוטר של זמנו, וכי הסופרת פרנסס הודג'סון ברנט הייתה מפורסמת כשם שג'יי קיי רולינג מפורסמת בזכות סדרת ספרי הארי פוטר. הסיפור פורסם בהמשכים במגזין סנט ניקולס, והקוראים ציפו בקוצר רוח לפרקים חדשים. אופנת הספר הפכה לפופולרית. חליפות פונטלרוי, ומוצרים אחרים שנקשרו לסיפור, כגון צווארוני קטיפה, משחקי קלפים ושוקולדים נמכרו היטב. בתקופה שבה הסוגה של ספרות יפה מרגשת הייתה הנורמה, ובארצות הברית היו פופולריים סיפורים שבהם הגיבור הפך מעני לעשיר, היה הספר לורד פונטלרוי הקטן רב מכר.
אדית נסביט כללה בספר הילדים שלה התייחסות לא מחמיאה במיוחד לדמותו של לורד פונטלרוי:
לג'רלד הייתה יכולת להפוך את עצמו, בהתראה של רגע, לבעל מראה מעניין (...) על ידי כך שפקח לרוחה את עיניו האפורות, הניח לזוויות הפה שלו לצנוח, ולבש הבעה רכה ומתחנחנת, שהייתה הולמת את לורד פונטלרוי הקטן מהסיפור הידוע, שכעת הוא בוודאי תרח זקן.
המקור באנגלית
Gerald could always make himself look interesting at a moment's notice (...) by opening his grey eyes rather wide, allowing the corners of his mouth to droop, and assuming a gentle, pleading expression, resembling that of the late little Lord Fauntleroy who must, by the way, be quite old now, and an awful prig.
— מתוך הספר "הטירה הקסומה", הוצאת מודן, 2009