google/wiki40b huggingface dataset:
טומי לנג

טומי לנג (נולד ב-13 ביולי 1946) הוא במאי קולנוע ישראלי. לפני כן היה מפיק טלוויזיה ואיש עסקים.

קורות חייו

טומי לנג נולד וגדל בבוקרשט, רומניה. בגיל 19, ב-1965, עלה לישראל, התיישב בקיבוץ ולמד עברית, אולם משלא השתלב שם נסע לירושלים ולמד תולדות האמנות והיסטוריה באוניברסיטה העברית לתואר ראשון. במהלך החודשים הראשונים ישן על הדשא, מכיוון שלא היה לו כסף לשכור דירה, בסיום השנה עבר את הבחינות בהצלחה. לנג התגייס לצה"ל ב-1967, בגיל 21, מבלי שסיים את התואר, הוא שירת בחיל השריון ולקח חלק במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה ובכל הפעולות עד 1970. ביום השחרור נסע מהבקו"ם ישר לקפה כסית מכיוון שרצה לעסוק בקולנוע וחשב ששם יושבים אנשים שעוסקים בקולנוע. הוא הציג את עצמו ליושבים ואמר שהיה מפקד טנק בחטיבה שבע, שלחו אותו לרם רון, מפיק סרטים, שהיה קודם לכן מפקד חטיבה, רון התרשם משירותו של לנג ושכר אותו. במשך שנה שלמה לנג שיחק, צילם, ביים, הפיק והיה לנהגו הפרטי של רון, כל זאת על-מנת ללמוד ממנו את המקצוע. כעבור שנה נהפך לעצמאי.
בשנים 1984-1970 היה לנג מהמפיקים הבכירים בישראל. הוא היה שותף בחברת "טלפילם" שהפיקה סרטי תדמית, סרטים תעודיים וסרטים וסדרות עלילתיים. בשנים 1975-1974 היה מפיק בערוץ הראשון בטלוויזיה. הוא הפיק שידורי הטלוויזיה של ספורט, פסטיבל שירי ילדים, את הסדרה הראשונה בערבית ועוד תוכניות רבות. במשך חמש שנים עבד עם הטלוויזיה הגרמנית. הוא הפיק עבורה סרטים דוקומנטריים רבים וגם סרט מוזיקלי באורך מלא "מגילה", עם מוזיקה של דובי זלצר על-פי איציק מאנגר. ב-1979 לנג סיים תואר ראשון בקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
לנג היה נשוי לד"ר רותי לנג, רופאה פנימית שהקימה את מחלקת המחלות הזיהומיות במרכז רפואי מאיר ולהם שני ילדים: רון הבכור ואורי הצעיר. רותי לנג הייתה בתה של לאה פלטשר, הכוהנת הגדולה של ההליכות הנאות של הדיפלומטים והדוגמניות בישראל. ב-1984 רותי נסעה להתמחות בבוסטון ולנג עם הילדים הצטרפו אליה. שם החליט ללמוד ניהול והקמה קניונים. בינתיים, בארץ, דוד עזריאלי הקים את קניון איילון וחיפש ישראלים לניהולו. ב-1986, שמע על לנג ומינה אותו למנהל השיווק של הקניון. כעקבות ההצלחה הגדולה של קניון איילון, לנג הפך ליועץ עצמאי לקניונים שונים. בתפקידו האחרון היה מנכ"ל "קריית רמלה" מטעם חברת נצבא, פרויקט המשלב קריית ממשלה עם תחנה מרכזית וקניון. במשך 16 שנים לנג הקים וניהל פרויקטים שונים בארץ ובחו"ל.
ב-1995 אשתו חלתה בסרטן, בשנת 2001 התפטר מהפרויקט האחרון שלו כדי להיות עם אשתו, והוא היה איתה שנה שלמה בלי לעבוד עד שהיא נפטרה בסוף 2001. לנג לא עבד, עד שפגש את זוגתו הנוכחית ב-2003. היא דחפה אותו ללמוד שוב ובגיל שישים עשה את התואר השני שלו בקולנוע וטלוויזיה. כפרויקט גמר החליט לעשות סרט עלילתי באורך מלא בשם "טייארה". הסרט הוקרן מספר חודשים בסינמטקים בהצלחה רבה. בעקבות ההצלחה של הסרט, לנג התחיל לקבל הצעות לעשות סרטים אישיים, מאנשים שונים. הוא מקרין את סרטיו בבתים פרטיים ובבתי קפה, בשילוב הרצאה ושיחה עם הקהל.
סונוריות

בפונטיקה ובפונולוגיה, סונוריות (בעברית: צליליות) היא מונח המתייחס לעצמת הצליל שנוצר בעת הפקת הגה מסוים. עיצורים סונורנטיים הם עיצורים בעלי צליליות גבוהה, בדומה לתנועות, משום שבהפקתם מתבצעת חסימה חלקית בלבד של שטף האוויר בחלל הפה. לקבוצה זו משתייכים עיצורים מקורבים (w), עיצורים אפיים (m) ועיצורים שוטפים (l, r) (באנגלית: Liquids).
בשל זרימת האוויר החופשית בעת הגיית העיצורים הסונורנטיים, על מנת שיהיו תפיסים לאוזן, הם בדרך כלל קוליים, כלומר בהפקתם יש הרעדה של מיתרי הקול (למשל, מעטות השפות עם /l/ אטומה). בניגוד לכך, העיצורים הבלתי־סונורנטיים (Obstruents) - סותמים וחוככים - שהפקתם מייצרת "רעש" חזק מספיק, ניתנים להגייה כעיצורים קוליים וכאטומים (למשל, ברוב השפות קיים המכתשי הסותם האטום /t/, ולצדו המקביל הקולי /d/).

היררכיית הסונוריות

ניתן לחלק את ההגאים השונים לפי מידת הסונוריות שלהם, מהתנועות הסונורנטיות ביותר ועד העיצורים הסותמים, בעלי הסונוריות הנמוכה ביותר (תנועה לאחור):
עיצורים סותמים (/p/, /k/) < עיצורים חוככים (/f/, /x/) < עיצורים אפיים (/n/, /m/) < עיצורים שוטפים (/l/, /r/) < חצאי תנועות (/w/, /j/) < תנועות (כגון /a/)
להיררכיה זו תפקיד מרכזי בהכרעת מבנה ההברה ותפוצת העיצורים בחלקי ההברה השונים. על פי עקרון אוניברסלי המבוסס על היררכיה זו, על ההגה המשמש כגרעין ההברה להיות ההגה הסונורי ביותר בהברה, כאשר ראש ההברה וזנב ההברה סונוריים פחות ממנו. לכן, ברוב השפות גרעין ההברה הוא תנועה או עיצור הברתי סונורנטי.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-31

התסריט הטוב ביותר

הרומן שלי עם אנני - וודי אלן ומרשל בריקמן
גיבור (ספרות ואמנות)

גיבור הוא מושג שניתן למצוא לו מקורות במיתולוגיה ובפולקלור של העמים מאז העת העתיקה. בתרבות האנושית, המונח משלים בדרך כלל את ההגדרה לאדם שנחשב טוב במעשיו ולאדם אמיץ, אציל ובעל תושייה שניחן בתכונות אבירות. הנכונות להקריב את חייו למען מטרה נעלה אחרת כמו הצלת חיי אדם אחר היא המאפיין או ההגדרה של הגיבור. 
סוג נוסף של גיבור הוא אדם הנתפס בתודעת החברה כבעל אומץ לב. גבורה כזו מתוארת במיתוסים המספרים על הגיבור ועל כוחותיו יוצאי הדופן.
גדעון טיקוצקי

ביוגרפיה

טיקוצקי נולד וגדל בחדרה. למד בתיכון חדרה, בשנת 1995 התגייס לצה"ל ושירת במשך עשור. בשנים 2014–2016 התגורר בארצות הברית, במסגרת השתלמויות פוסט-דוקטורט. כיום מתגורר בתל אביב.

לימודים

בשנת 2004 סיים לימודי תואר ראשון בחוגים לספרות עברית ולשפה ולספרות צרפתית באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2006 סיים לימודי תואר שני בחוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הגמר שכתב בהדרכת אריאל הירשפלד עסקה בייצוג הנוף הארץ-ישראלי בשירת לאה גולדברג כזירה של התמודדות מורכבת עם מוסכמות אידאולוגיות ופואטיות שרווחו בתרבות הארץ-ישראלית והישראלית בשעתה.
בשנת 2014 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת תל אביב. את עבודת הדוקטור כתב על יצירתה של דליה רביקוביץ בהדרכת פרופ' מיכאל גלוזמן ונבחנו בה "המעבדה הפואטית" של רביקוביץ ותהליכי ההתקבלות של יצירתה על רקע התרבות הישראלית בת הזמן.

באקדמיה ובעולם ההוצאה לאור

משנת 2008 משמש עורך בהוצאת הקיבוץ המאוחד-ספרית פועלים ומשנת 2019 – עורך ראשי, לצד נגה אלבלך, מנכ"לית הוצאת הספרים.
טיקוצקי הוא מרצה-אורח באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים לספרות עברית ולספרות כללית והשוואתית ומשמש עמית מחקר במרכז מַנדל סכוליון למחקר רב-תחומי במדעי הרוח והיהדות באוניברסיטה זו. בעבר לימד בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב ובחוג לספרות משווה באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה. כמו כן היה עמית מחקר וחוקר אורח במרכז טַאוֹבֶּה ללימודי יהדות באוניברסיטת סטנפורד (2015-2014), במרכז כץ למחקר מתקדם במדעי היהדות באוניברסיטת פנסילבניה (2016) ובמוסדות נוספים.
במחקרו מתמקד טיקוצקי בספרות העברית של המאה העשרים, הן בפני עצמה והן בזיקותיה לתרבות אירופה, וכן בתרבות הישראלית, לא אחת במבט מן הארכיון. הוא בוחן את התגבשות הקאנון (בכללו, ושל יוצרים מסוימים) כפועל יוצא של נורמות אידאולוגיות ופואטיות ושל תהליכי צנזורה (פנימית או חיצונית); ואגב הדגשת נזילותו של הקאנון מציג דרכים חלופיות שעמדו לרשות הספרות והתרבות ושנשכחו ברבות הימים.
טיקוצקי כתב בהרחבה על יצירתן של לאה גולדברג ודליה רביקוביץ וההדיר רבים מכּתביהן, בין השאר קבצים של מאמרים ורשימות עיתונות פרי עטן. בין גילוייו הארכיוניים הבולטים, שערך והביא לדפוס: כ-150 שירים גנוזים מאת רביקוביץ, כ-300 שירים גנוזים מאת גולדברג וכן רומן גנוז מאת גולדברג, אבדות, שעלילתו מתרחשת בברלין ערב עליית הנאצים לשלטון. לצד זאת ערך ספרי עיון מאת חיים באר, גרשון שקד ונורית גוברין, קובצי מכתבים מאת חנה סנש (אַת לבדך תביני), טוביה ריבנר ולאה גולדברג (אולי רק ציפורי מסע), ספרי שירה של יוצרים מן העבר ושל משוררים וסופרים עכשוויים ואסופת שירה עברית בתרגום לגרמנית (Zukunftsarchäologie, בשיתוף לינה ברוך).
טנזור אנטי-סימטרי

במתמטיקה, טנזור אנטי-סימטרי הוא טנזור שעבורו החלפת זוג אינדקסים מחליפה את הסימן; לכן מתקיים  לכל תמורה . 
לדוגמה, טנזור לוי-צ'יויטה וטנזור השדה האלקטרומגנטי הם טנזורים אנטי-סימטריים.
ליזו

ביוגרפיה

ליזו נולדה בדטרויט, מישיגן, ארצות הברית. בגיל 10 עברה עם משפחתה ליוסטון, טקסס. בגיל 14 הקימה עם חברותיה להקה בשם "Cornrow Clique". למדה מוזיקה קלאסית עם התמקדות בחליל צד באוניברסיטת יוסטון . בגיל 21, לאחר מות אביה, התגוררה במשך שנה ברכב שלה בניסיון לפרוץ לתעשיית המוזיקה. בשנת 2011 עברה להתגורר במיניאפוליס, מינסוטה.

2011-2015: תחילת דרכה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

2016-הווה: פריצה למיינסטרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
בשנת 2016 חתמה ליזו עם הלייבל אטלנטיק רקורדס ובאוקטובר הוציאה אלבום EP בשם Coconut Oil, בהפקת ריקי ריד  ואחרים. הסינגל הראשי "Good As Hell" נכלל בפס-קול של הסרט "המספרה 3" . ליזו כתבה במשותף את כל שירי האלבום, שהגיע למקום 14 ברשימת "20 אלבומי הפופ הטובים של שנת 2016" מטעם מגזין רולינג סטון ולמקום 44 במצעד Top R&B/Hip-Hop Albums.
מסע ההופעות לקידום האלבום יצא בשנת 2017. באותה שנה, ליזו השתתפה כשופטת אורחת בעונה העשירית של הסדרה המירוץ לדראג של רו פול. בתחילת 2018, ליזו יצאה למסע הופעות ביחד עם להקת חיים ופלורנס אנד דה מאשין.
לאחר שהתמודדה עם בעיות של דימוי גוף בגיל צעיר, ליזו הפכה דוברת לקידום דימוי גוף חיובי ואהבה עצמית. קבוצת רקדניות הליווי שלה "Big Grrrls" מורכבת כולה מרקדניות במידות גדולות.

חיים אישיים

כשנשאלה לגבי הזהות המגדרית והמיניות שלה, ליזו השיבה שהיא מעדיפה לא להשתמש בתוויות: "זו הסיבה שדגל הגאווה הוא בכל צבעי הקשת! יש ספקטרום, וכשמנסים לשמור על דברים בשחור ולבן זה לא עובד עבורי".
ביוני 2019, לציון 50 שנה למהומות סטונוול שנחשבים לאירוע מכונן וקו פרשת המים במאבק למען זכויות הלהט"ב באמריקה, המגזין המקוון "Queerty" בחר בליזו לאחת מ-50 האקטיביסטים שמקדמים ערכים של שוויון זכויות, קבלת האחר וכבוד לקהילה הקווירית.
סימון אלפסי (ראש עיר)

ביוגרפיה

סימון אלפסי נולד בקזבלנקה שבמרוקו. עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1962 והתיישב ביקנעם עילית. הקים בית דפוס מצליח ביישוב, עמד בראש הנהלת המתנ"ס המקומי ומונה לתפקיד סגן ראש המועצה המקומית. ב-1989 התמודד לתפקיד ראש המועצה ונבחר לתפקיד. שנה מאוחר יותר התמודדה העיירה עם מצב קשה כאשר מפעל סולתם שהיה מקום תעסוקה עיקרי ביישוב, נקלע לקשיים כלכליים ונאלץ לבצע פיטורים המוניים. עם סגירתו הגיע שיעור האבטלה ל-35%, היישוב סבל מהגירה שלילית והמועצה המקומית נקלעה לגרעון. אלפסי פעל להעניק ליקנעם עילית בשנת 1993, מעמד של אזור עדיפות לאומית א', שמשמעו הענקת הטבות ליזמים שיקימו מקומות עבודה ביישוב. הענקת העדיפות איפשרה להרחיב את אזור התעשייה שביישוב, אליו נכנסו חברות הייטק רבות.
סימון אלפסי נבחר לראשות היישוב בשנת 1989 ומראשית דרכו העמיד בראש סדר העדיפויות שלו ארבעה נושאים עיקריים: קידום החינוך, יצירת מקורות תעסוקה, בנייה איכותית, והענקת איכות חיים גבוהה.
מיד עם עלייתו החל סימון לפתח את אזור התעשייה בעיר, וכיום מדובר בפארק תעשייה שנחשב לעמק הסיליקון של הצפון עם כ- 120 חברות היי טק שמעסיקות כ- 8000 עובדים, ועם מחזור שנתי של כ- 6 מיליארד דולר. 
בשנת 2006 קיבלה יקנעם עילית מעמד של עיר.
בבחירות שהתקיימו בשנת 2003 נבחר אלפסי ברוב של 65%, ב-2008 קיבל 63.2% מהקולות וב-2013 נבחר ברוב של 73.6%.
אלפסי חבר במפלגת העבודה. בבחירות לכנסת ה-20 שנערכו בשנת 2015, שובץ ברשימת המחנה הציוני במקום 46 הסמלי.
בשנת 2015 יצא ספרו "הרץ למרחקים ארוכים" המספר את סיפור חייו.
בבחירות שנערכו בשנת 2013 זכה סימון אלפסי בלמעלה מ-73%.
בבחירות שנערכו בשנת 2018 זכה סימון אלפסי בכ- 75%.
סימון אלפסי הפך את יקנעם לעיר שמהווה דוגמה ומופת לרשויות רבות. תחת הנהגתו מקבלת הרשות דרך קבע פרסים ארציים, ופרסים מחוזיים.
עיריית יקנעם מקבלת דרך קבע את פרסי שרי האוצר והפנים לניהול תקין.
פרס החינוך הארצי ניתן לעיר בשנים 2005 ו - 2012.
פרס החינוך המחוזי ניתן לעיר בשנים 2011 ו- 2012.
פרס עיר ירוקה (קלינטק) ניתן לעיר בשנים: 2009, 2013, 2016.
פרס שרת הספורט ניתן לעיר בשנת 2012.
יקנעם הוכתרה פעמיים לעיר היפה בישראל בשנים 2002 ו -2011.
העיר יקנעם מצטיינת דרך קבע בשיעורי הגיוס לצה"ל, ולשירות איכותי.
סימון נבחר ל - 100 המשפיעים של המגזין דה מרקר בשנים 2010 ו- 2012. בין נימוקי הבחירה: "דמות מעוררת השראה".
המגזין הכלכלי היוקרתי Forbes דירג אותו כאחד מחמשת ראשי העיר הטובים בישראל וכינה אותו "נביא בעירו".
אלווירה לינדו

ביוגרפיה

בגיל 12 הגיעה עם הוריה למדריד אחרי שהמשפחה התגוררה בכמה מקומות בספרד קודם לכן. במדריד חייתה את רוב חייה הבוגרים. היא התחילה בלימודי עיתונאות באוניברסיטת קומפולטנס (Compultense) אך לא סיימה אותם משום שהתחילה ב-1981 לעבוד בטלוויזיה וברדיו כקריינית, שחקנית ותסריטאית. הרומן הראשון שלה היה מבוסס על גיבורים דמיוניים של תסכית ברדיו, הילד ממדריד מנוליטו גפוטס (Manolito Gafotas) שנעשה קלסיקה של ספרות ילדים ספרדית. יצאו שישה ספרים בסדרה על מנוליטו. בנוסף לכך היו שני סרטים על פי הסדרה שיצאו ב-1999 ו-2004 וכן סדרת טלוויזיה.
לינדו כתבה גם רומנים למבוגרים וכן מחזות. הרומן הראשון שלה "השכונה האחרת" (El otro barrio) יצא ב-1998 ויצא גם כסרט בבימויו של סלבדור גרסיה רואיס.

ב-1996 התחילה לעבוד בקולנוע. היא כתבה את התסריט לסרט "הלילה הראשון בחיי" (La primera noche de mi vida). היא שיתפה פעולה עם הבמאי מיגל אלבדלחו (Miguel Albadalejo) על עיבוד לקולנוע של מנוליטו גפוטס. היא גם עיבדה את ספרו של בעלה אנטוניו מוניוס מולינה ירח מלא (Plenilunio) לקולנוע.
מאז שבעלה התמנה למנהל מכון סרוונטס בניו יורק חיה לינדו בניו יורק. היא כותבת, לעיתים קרובות, לעיתון הספרדי אל פאיס. כמו כן היא כותבת ככתבת עצמאית עבור כתבי עת ועיתונים אחרים.

פרסים

ב-1998 קיבלה לינדו את הפרס הארצי לספרות ילדים ונוער (Premio Nacional de Literatura Infantil y Juvenil) על ספרה Los trapos sucios de Manolito Gafotas. ב-2005 את פרס הספרייה הקטנה (Biblioteca Breve) על הרומן שלה למבוגרים "מילה אחת שלך" (Una palabra tuya).

תרגום לעברית

מילה אחת שלך. מספרדית - דלי רום. תל אביב:אחוזת בית, 2011.
חמסה

במיסטיקה, חמסה (מערבית: خمسة - חמישה) היא קמע בצורת כף יד בעלת חמש אצבעות פרושות, האמור להגן מפני עין הרע. על-פי המסורת המוסלמית, היד מייצגת את ידה של פאטמה, בתו של מוחמד נביא האסלאם. חמש האצבעות בה מסמלות את חמשת עמודי האסלאם: הכרזת האמונה, התפילה, הצדקה, הצום והעלייה לרגל.
ביהדות, הרב רואי מרגלית כתב בשם החיד"א והבן איש חי שהאות ה היא סגולה נגד עין הרע, ולכן נהגו בקהילות מסוימות לעשות חמסה שהיא כנגד המספר חמש, ערכה הגימטרי של האות. הרב הסיק שאם אין מייחסים לסגולה כוח עצמי, אין איסור בשימוש בה. אך הרב דב ליאור כתב כי "מדובר באמונות טפלות ויש להימנע מהן. מיסטיקה איננה דרכה של היהדות."
מקורותיה האמיתיים של החמסה הם כנראה עתיקים יותר, ונעוצים בסמלה של תנית, אלת הירח הקרתגנית.]
החמסה נפוצה במזרח התיכון ובצפון אפריקה, ונהוג לתלות אותה בעיקר בפתחי הבתים, על הצוואר, במכונית, בארנק, או במחזיק המפתחות.
החמסה מופיעה לרוב במבנה סימטרי, בו האגודל והזרת זהות ומקבילות זו לזו, אם כי קיימות גם חמסות המעוצבות בצורות מדויקות יותר מבחינה אנטומית. בחמסה משולבים לעיתים קרובות סמלים נוספים האמורים לסייע כנגד עין הרע, כגון עיניים, דגים, מגני דוד,  ושמו של אללה (الله). הצבע תכלת, הנחשב גם הוא כמגן מפני עין הרע, הוא צבע מקובל לחמסה.
שלמה אשר

שלמה אשר (25 במאי 1910 – 1999) היה עורך דין ישראלי ושופט בית המשפט העליון.

ביוגרפיה

אשר נולד בשנת 1910 בפשמישל, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. בנעוריו היה ראש קן "התקווה" שחבר לתנועת "הנוער הציוני".
בשנת 1933 עלה לישראל והצטרף לקבוצת הכשרה בפתח תקווה שעברה זמן מה לאחר מכן והתיישבה בקריית ענבים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס לבריגדה היהודית בצבא הבריטי ושירת בה עד לסיום המלחמה, בשנת 1945. לאחר מכן סייע במחנות הפליטים באוסטריה.
עם שובו לישראל עבד בפרקליטות מחוז תל אביב. בשנת 1952 הקים יחד עם משה פורת את משרד עורכי הדין פורת את אשר. ביוני 1965 מונה לשופט בית המשפט המחוזי בתל אביב ועסק במשפט אזרחי, בין השאר בדיני מיסים. בינואר 1971 מונה לראשות ועדה לבדיקה מערכת המיסים בישראל, שנקראה "ועדת אשר".
בבית המשפט העליון כיהן כשופט בפועל משנת 1974, וכשופט קבוע משנת 1977 עד הגיעו לגיל פרישה, בשנת 1980. במהלך כהונתו עמד בראש ועדת אשר -  הוועדה הציבורית בנושא ניגוד עניינים של שרים וסגני שרים. הוועדה קבעה כללים לשמירת טוהר המידות ואיסור קבלת טובות הנאה. דו"ח הוועדה הוגש בשנת 1977.
גביע (כלי)

גביע הוא כוס בעלת רגל דקה וארוכה. לרוב הגביע עשוי זכוכית, אך ניתן למצוא גם גביעי מתכת (בעיקר כסף) או חרסינה. גביעים בצורות שונות משמשים למגוון משקאות, בהם - גביע שמפניה, גביע יין וגביע מרטיני.
גביעי זכוכית יכולים לשמש ככלי הגשה למנות קרות שונות כגון סלט פירות. הרגל של הגביע מאפשרת לאחוז אותו מבלי להירטב או להניח אותו על שולחן מבלי להרטיב אותו בשל לחות שמצטברת על דפנותיו של הגביע שמלא בנוזל קר.
בית הלורד

ההיסטוריה של הבית

סר אלפרד מוריץ מונד, הברון הראשון מלצ'ט המוכר גם בשם לורד מלצ'ט היה תעשיין וחבר בית הנבחרים הבריטי. ב-1917 פנה לציונות, החל לעשות "לובינג" למען היהודים והחל להשקיע בארץ. ב-1928 הקים (בסיוע בעלי הון בריטים) את "חברת מטעי ארץ ישראל" שרכשה כ-2,500 דונם פרדסים באזור השרון. החברה אף סייעה לפועלי הפרדסים להתיישב במקום. פועלים אלו הקימו את היישובים תל מונד, כפר הס, חרות ועין ורד.
כחלק מפעילותו הציונית הורה מונד לבנות לו בית על האדמות שרכשה החברה. ב-1931 הסתיימה הקמת הבית במושבה תל מונד והיה זה הבית השביעי שהוקם ביישוב (נמצא ב"שכונת הפקידים" ברחוב הדקל 44). הלורד עצמו לא זכה לגור בביתו מכיוון שנפטר באנגליה ב-1930.
לאחר פירוק "חברת מטעי ארץ ישראל" ב-1956 נרכש הבית על ידי המועצה האזורית "הדר השרון" ושימש כמשרדי המועצה. בשנת 1988 נמסר הבית לעמותה "האגודה להיסטוריה של גוש תל מונד" ובסיוע המועצה לשימור אתרים שופץ הבית והפך למוזיאון וארכיון היסטורי המתעד את תולדות המושבה תל מונד והמושבים סביב לה.
ממונה על היחסים

chargé d'affaires (נהגה: "שָרְזֵ'ה דָאפֵר"; צרפתית; מילולית: "ממונה על העניינים", ובעברית לעיתים: "ממונה על היחסים") הוא מונח בינלאומי בתחום הדיפלומטיה, המתייחס לשתי דרגות של שליחים דיפלומטיים העומדים בראש משלחת דיפלומטית באופן זמני.

Ministres chargés d'affaires

chargés d'affaires (או בתוארם המלא "ministres chargés d'affaires") אשר נקבעו בדרג הרביעי של שליחים דיפלומטים כפי שהוגדר בקונגרס וינה, הם ראשי משלחת דיפלומטית קבועה בעלי הרשאה לשרת במדינה המארחת ואשר, עקב סיבות שונות, לא ניתן, או לא רצוי, לשלוח לאותה מדינה נציג דיפלומטי בדרגה גבוהה יותר (אף שהמדינה השולחת ומדינת החוץ מקיימות יחסים דיפלומטיים). במקרים מסוימים ה-chargé d'affaires עשוי להתמנות כשליח לתקופות ארוכות. כך למשל, כאשר בראש המשלחת עומד שגריר שאינו תושב, או כאשר מדינות קשרו ביניהן קשרים דיפלומטיים אך לא החליפו שגרירים, או כאשר השגריר נקרא לשוב למדינתו לתקופת מה (כדי להביע חוסר שביעות רצון, או חילוקי דעות בין המדינות) אולם המדינה המוחה אינה חפצה עדיין לנקוט בצעד הקיצוני של ניתוק היחסים הדיפלומטיים. קיימים מקרים בהם ה-chargé d'affaires נותר בשליחותו לפרקי זמן ללא הגבלה. כיוון ש-chargé d'affaires לא צריך להציג כתב האמנה לראש המדינה המארחת, במינויו לשליחות ניתן להימנע ממפגשים רגישים מבחינה מדינית, או מצעד העלול להתפרש כאישור או הכרה בממשל המדינה המארחת. באופן דומה, המדינה המארחת עשויה להביע את הסתייגותה בסירובה לקבל שגריר ממדינת החוץ, אולם תרצה להמשיך בקיום יחסים דיפלומטיים באמצעות ה-chargés d'affaires. ההבדל במינוי Ministre chargé d'affaires להבדיל מ-Chargé d’affaires ad interim הוא בכך שכתב האמנה של הראשון מועבר משר החוץ של המדינה השולחת לשר החוץ של המדינה המארחת. ל-Ministres chargés d'affaires יש קדימה על פני Chargés d’affaires ad interim.

Chargés d’affaires ad interim

Chargé d’affaires ad interim (ממונה על יחסים זמני) הוא שליח דיפלומטי העומד באופן זמני בראש משלחת דיפלומטית בהיעדרו של ראש המשלחת המואמן. המידע על היות שליח דיפלומטי Chargé d’affaires ad interim, מועבר על ידי ראש המשלחת הדיפלומטית לשר החוץ של המדינה המארחת בכל עת שראש המשלחת יוצא באופן זמני את גבולות המדינה המארחת, או בעת שראש המשלחת נעדר מן המדינה המארחת לתקופת ביניים של חילופי ראש משלחת. יש ומדינות מארחות מעניקות אף לממונה על היחסים הזמני את התואר minister, המדרג אותם לצד ראשי משלחות דיפלומטיות אחרות.
פוף

הפוף (נקרא במקור סאקו) הוא מושב שנוצר מתיק בד גדול הממולא בקלקר, שעועית יבשה או חומר דומה. הצורה של הפוף נקבעת על ידי צורת הישיבה של המשתמש. הפוף נועד לשמש ככיסא, ויכול לשמש גם כהדום או ספה.

היסטוריה

הסאקו הוצג בשנת 1968 על ידי שלושה מעצבים איטלקים: פיירו גאטי, צ'זארה פאוליני ופרנקו תיאודורו, ככיסא ללא צורה. אמנם הוא לא היה הכיסא הראשון ללא צורה, אך היה הראשון שנחל הצלחה רבה, בניגוד לכיסא האחר ללא צורה בשם "בלו", שנמצאו בו תקלות רבות.
הסאקו נועד כריהוט לבית.
בישראל (ובמספר שפות נוספות), קיבל הסאקו את הכינוי פוף (מצרפתית: Pouf - הדום). באנגלית שמו Bean bag chair.

מוצרים אחרים דמויי פוף

מעצבים רבים עיצבו בהשראת הפוף כיסאות חסרי צורה נוספים, המפורסם שבהם הוא הילד השמן של ג'וקה סטלה שעיצב המעצב הפיני ג'וקה סטלה; בכיסא יש פחות תפרים, הוא יותר אלסטי והמילוי שלו יותר עמיד.
חננאל מאק

חננאל מאק (נולד ב-1941) הוא פרופסור במדעי היהדות, דוקטור לכימיה, ומומחה לספרות המדרש והאגדה. מאק מלמד במחלקה לתלמוד ותושב"ע באוניברסיטת בר-אילן. תחומי מחקרו העיקריים הם ספרות התלמוד, המקרא ותולדות עם-ישראל. חיבר ספרים ומאמרים רבים בתחומים אלה. חתן פרס ביאליק לחוכמת ישראל לשנת תשע"ג (2012).

ביוגרפיה

חננאל מאק נולד בירושלים לעמנואל מאק ומרים לבית הלפרין. גדל ולמד בירושלים, שירת בנח"ל ובחטיבת הצנחנים ונפצע קשה במלחמת יום הכיפורים בחזית תעלת סואץ. למד בחוג לכימיה באוניברסיטה העברית והשלים את עבודת הדוקטורט בכימיה אי-אורגנית בשנת 1982. המשיך מאק במחקר ובהוראה במכון קזאלי לכימיה יישומית באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1985 התקבל כתלמיד מחקר בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית, התמחה בתחום המדרש והאגדה ובשנת 1992 השלים את עבודת הדוקטור השנייה בהנחיית פרופסור יעקב זוסמן. לימד כימיה ופיזיקה בבתי ספר תיכוניים בירושלים ולאחר מכן לימד תנ"ך ותושב"ע במכונים להכשרת מורים בירושלים (מכון כרם, מכללת ליפשיץ) ובמקומות אחרים ברחבי הארץ. לימד לסירוגין באוניברסיטאות ירושלים, תל אביב ובר-אילן וכן במכללת אריאל תלמוד, מדרש ואגדה ומבוא לתפילות ישראל. בשנת 1992 שימש מפקח מרכז (מפמ"ר) במשרד החינוך על הוראת המקרא במערכת החינוך הממלכתי-דתי. מאותה שנה מלמד וחוקר במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן, מנחה חוקרים צעירים ומשתתף בכנסים בארץ ובעולם. בדרגת פרופסור חבר החל בשנת 2003. בין השנים 2004–2009 שימש יו"ר ועדת ההוראה של המחלקה לתלמוד וחבר בוועדת ההוראה של הפקולטה למדעי היהדות.
חתן פרס ביאליק לחכמת ישראל לשנת תשע"ג (2012), זוכה מענק ארבע שנתי של הקרן הלאומית למדע להכנת פרסום מדעי של מדרש במדבר רבה חלק א'.

חיים פרטיים

מאק מתגורר בירושלים, נשוי לאופירה והם הורים לארבעה. בתו היא השופטת חגית מאק-קלמנוביץ'.
יוב כהן

קורות חיים

כהן נולד בעיר הארלם שבהולנד למשפחה יהודית ליברלית ולהורים ניצולי שואה. סבו וסבתו נרצחו בברגן בלזן. אחיו הוא הנדריק פלוריס כהן, פרופסור להיסטוריה של המדע. הוא הוסמך כעורך דין ב-1971, ושימש כפרופסור באוניברסיטת ליידן עד 1981, אז קיבל תואר דוקטור. הוא המשיך להרצות וב-1991 מונה כרקטור אוניברסיטת מאסטריכט.
ב-1993 מונה לסגן שר החינוך לקדנציה בת שנה, ולאחריה שב לתפקידו האקדמי, אך נותר חבר בסנאט ההולנדי. ב-1998, בעת שהיה בשנת שבתון, מונה לתפקיד שר המשפטים בממשלתו של וים קוק. ב-2001 החל לכהן בתפקיד ראש עיריית אמסטרדם, ובתפקיד זה חיתן זוגות חד-מיניים. ב-2007 החל קדנציה שנייה בתפקיד, אך במרץ 2010 התפטר מתפקידו והתמנה ליושב-ראש מפלגת העבודה ההולנדית ומועמדה לתפקיד ראש הממשלה בבחירות שנערכו ב-9 ביוני 2010, בהן הפסידה מפלגתו.
ב-20 בפברואר 2012 התפטר מתפקיד יושב-ראש המפלגה.
כהן אלמן ואב לשניים.
קייל צ'נדלר

חיים אישיים

צ'נדלר נולד בבאפלו, ניו יורק, בנם הרביעי של סאלי ואדוארד צ'נדלר. גדל בחווה משפחתית בעיר לונגוויל שבג'ורג'יה, למד בבית ספר הפרטי "אקדמיית ג'ורג' וולטון" וב"אוניברסיטת ג'ורג'יה".
צ'נדלר נשוי לתסריטאית קת'רין צ'נדלר ואב לשתי בנות.

טלוויזיה

הופיע לראשונה בסדרת טלוויזיה בשנת 1990, בשמונה פרקים בסדרה הצבאית אודות מלחמת וייטנאם "סיור של חובה".
שיחק בתחילת שנות ה-90 בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "חזית הבית" בתור שחקן הבייסבול ג'ף מיטקלאף. זכה לפרסום גדול בזכות תפקידו בארבע שנות סדרת הדרמה "מהדורה מוקדמת", בה גילם תושב שיקגו בשם גארי הובסון שמקבל את עיתון החדשות יום לפני שהן קורות. על תפקידו זה זכה בפרס סאטורן לשחקן ראשי בסדרת דרמה. 
על תפקידו זה היה מועמד פעם אחת לפרס אמי.
הופיע בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "האנטומיה של גריי", בתור החבלן דילן יאנג.
צ'נדלר התפרסם בשנים האחרונות בעיקר בדרמת הספורט "אורות ליל שישי", בדמות מאמן הפוטבול של קבוצת התיכון "הפנתרים" אריק טיילור. על תפקיד זה היה מועמד שלוש פעמים ברציפות לפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בתפקיד דרמטי, וב-2011 זכה בפרס.

קולנוע

התחיל את דרכו בקולנוע בשמת 1992 בדרמה "ארץ טהורה" בתפקיד באדי ג'קסון חברה של האמרגנית לולה רוג'רס (לסלי אן וורן).
ב-2005 שיחק בפנטזיה שוברת הקופות של פיטר ג'קסון "קינג קונג" בתור שחקן סרטי ההרפתקאות ברוס באקסטר.
השתתף לאחר מכן בדרמת הפעולה "הממלכה" בתור הסוכן המיוחד פרנסיס מאנר ובמותחן המדע בדיוני "כשהעולם עמד מלכת" בתור הסוכן הממשלתי ג'ון דריסקול.
ב-2011 שיחק צ'נדלר בתפקיד הראשי של השוטר ג'ק לם בהפקתם של ג'יי ג'יי אברהמס וסטיבן ספילברג "סופר 8".
מאוזוליאום מוחמד עלי ג'ינה

מבנה

אתר המאוזוליאום ניצב בנקודה גבוהה בליבה של העיר. בניין המאוזוליאום שוכן במרכזה של כיכר מרוצפת ששטחה כ-2,900 מטרים מרובעים, אשר גן מסוגנן משתרע מכל צדדיה. מפלס הכיכר גבוה ב-4 מטרים מן השטח שסביבה.
מבנה המאוזוליאום הוא בניין רבוע שבראשו כיפת שיש עגולה. אורך כל אחת מצלעותיו הוא כ-30 מטר. בכל אחת מן הצלעות עוצב פתח כניסה לפנים המבנה. המבנה מואר בשעות הלילה ונראה למרחוק בקראצ'י.
האתר תוכנן על ידי האדריכל יחיא מרצ'נט (Yahya Merchant) ונבנה במהלך שנות ה-60.
מדי יום נערך באתר טקס לחילופי המשמר המוצב שם. טקסי האזכרה השנתיים לג'ינה מתקיימים בו, כמו גם טקסים בימי מועד לאומיים של פקיסטן.