google/wiki40b huggingface dataset:
קבוצת ארמיות דרום

היסטוריה

גרמניה השתמשה בשתי קבוצות ארמיות כדי לפלוש לפולין ב־1939. קבוצת ארמיות צפון וקבוצת ארמיות דרום. במערכה זו קבוצת ארמיות דרום הונהגה בידי גרד פון רונדשטט וראש מטהו אריך פון מנשטיין.
במבצע ברברוסה קבוצת ארמיות דרום הייתה אחת משלוש קבוצות ארמיות שפלשו לברית המועצות ב־22 ביוני 1941. מטרתה העיקרית הייתה לכבוש את אוקראינה ואת בירתה קייב. אוקראינה הייתה מרכז חשוב של תעשייה וכרייה סובייטיים והיו בה גם אדמות חקלאיות טובות שהתאימו לתוכניותיו של אדולף היטלר למרחב מחיה. כדי לבצע משימות אלה סופחו אל קבוצת הארמיות דרום ארמיית הפאנצר הראשונה, הארמייה השישית, הארמייה ה־17, הארמייה ה-11, והארמיות הרומניות השלישית והרביעית. ב־1942 פוצלה קבוצת ארמיות דרום לקבוצת ארמיות A וקבוצת ארמיות B.
בפברואר 1943 אוחדה קבוצת ארמיות B עם קבוצת ארמיות דון לקבוצת ארמיות דרום החדשה. ב-4 באפריל 1944 שונה שמה לקבוצת ארמיות צפון אוקראינה, ובספטמבר הוקמה מחדש על ידי שינוי שמה של קבוצת ארמיות דרום אוקראינה.
בסוף המלחמה נלחמה קבוצת ארמיות דרום באוסטריה ובסביבותיה היא הייתה אחד מהכוחות המשמעותיים האחרונים שנכנעו לבעלות הברית.
תומר שריג

תומר שריג, (נולד ב-1971), סופר ותסריטאי, חי ויוצר בתל אביב. 
בוגר בית הספר לתסריטאות של עידית שחורי.
בשנת 1999 ראה אור ספרו הראשון, "לוּ הייתי תיקן" - ספר שירים הומוריסטיים, בהוצאת ידיעות אחרונות. 
מאז כתב ספרי ילדים רבים, ביניהם סדרת "סיפורי התנ"ך בחרוזים", וכן תסריטים לתוכניות טלוויזיה ("כדור פורח" בערוץ הילדים, "לילה גוב 2", "רפי רשף" ועוד). 
ערך ותירגם (בשיתוף עם טניה חזנובסקי) מחזות וסיפורים מרוסית. 
בשנת 2008 זכה בציון לשבח מטעם ועדת פרס ברנשטיין על כתיבת אופרת הרוק "בדרך לנינוה". 
בשנת 2010 אושר להפקה סרטו "ארמון החול", פיצ'ר אנימציה בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, ובהפקת סומיוקו ופיצ'יפוי.
מחזה שכתב, "איזה תה זה?" הועלה בדצמבר 2011 בתיאטרון צוותא, במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר.
מחזה קצר פרי עטו, "חרזתָ לבד?" הוצג במסגרת פסטיבל ירושלים לאמנויות 2019.
בשנת 2019 זכה במקום הראשון בתחרות סיפורים הומוריסטיים קצרים ע"ש אפרים קישון, מטעם אתר "יקום תרבות".
אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה

ביוגרפיה

אלפונסו השמיני נולד ב-11 בנובמבר 1155 לסנצ'ו השלישי, מלך קסטיליה ולבלאנקה מנווארה, בתם של גרסיה רמירס, מלך נווארה ושל מרגרט מל'אגל.
בשנת 1158 מת אביו סנצ'ו השלישי, מלך קסטיליה, ואלפונסו עלה לשלטון במקומו. בתחילת שלטונו התמרדה נגדו האצולה, ואלפונסו נאלץ להילחם כנגד טוענים אחרים לכתר. בשנת 1187 סיכם אלפונסו עם פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על נישואי ילדיהם קונרד השני, דוכס שוואביה עם ברנגלה, מלכת קסטיליה, אולם לבסוף הנישואים לא נערכו. אלפונסו נלחם במשך תקופה ארוכה בבן דודו אלפונסו התשיעי, מלך לאון, ובשנת 1197 השיא את בתו ברנגלה, מלכת קסטיליה לאלפונסו התשיעי, על מנת לסיים את הסכסוך. בשנת 1200 תבע אלפונסו את דוכסות גסקוניה מגיסו ג'ון, מלך אנגליה, בטענה שהובטחה לו כנדוניה עם נישואיו לאלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה.
בשנת 1195 ניצל אלפונסו את פקיעת הסכם שביתת הנשק עם המוסלמים, את מחלתו של אבו יוסוף יעקוב אל מנסור ואת העובדה שמושל אל-אנדלוס (אחיו של אל מנסור) יצא מהפרובינציה הספרדית למרוקו כדי לתפוס את השלטון; ונע בראש צבא נוצרי מאוחד לכיוון אל-אנדלוס. אך אל מנצור הגיב במהירות, מחץ את ההתנגדות מבית ונחת עם צבאו על חופי ספרד; הצבאות נפגשו לא רחוק מטולדו ובקרב הקשה הובסו הנוצרים, הצבא הקסטיליאני הושמד ואיתו רוב האצילים. הצבא המוסלמי סבל אבידות כבדות בקרב ולכן לא היה יכול לנצל את ההצלחה ולעלות על טולדו; וכן לא יכול היה לצאת למסעות עונשין לאחר מכן להזדמנות להרחבת תחומי ההשפעה של הח'ליפות. בשנת 1211 חצה מוחמד אל נאסר את מיצרי גיברלטר עם צבא גדול והצליח להדוף את הנוצרים מגבולות אל-אנדלוס.
לבקשתם של שליטי הנסיכויות הנוצריות בחצי האי האיברי, הכריז האפיפיור אינוקנטיוס השלישי על מסע צלב נגד המוסלמים; בספרד נוצרה ברית של ארבעה מלכים נוצרים מקסטיליה, אראגון, נווארה ופורטוגל; ובשנת 1212 נפגשו הצבאות בפיקוד אלפונסו בקרב לאס נאווס דה טולוסה שנערך בסיירה מורנה שבספרד, לפני הקרב ערכו הנוצרים פרעות בקהילה היהודית הקטנה של טולדו. הנוצרים תקפו את המחנה המוסלמי בהפתעה, הח'ליף ברח וצבאו הושמד. הניצחון נתן דחיפה משמעותית למאמצים של הנסיכויות הנוצריות להדוף את המוסלמים מכל ספרד; מבצרים חשובים על גבול אנדלוסיה נתפסו לאחר הקרב והיוזמה עברה לידי הנוצרים.
ב-5 באוקטובר 1214 מת אלפונסו השמיני בגוטרייה-מוניוס, ובנו אנריקה הראשון, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו.
אברהם טביב

ביוגרפיה

טביב נולד בחידאן אלשם, תימן וגדל במשפחה מסורתית. בתימן למד בחדר והשתלם בצורפות ובתיקון נשק. לפרנסתו עבד כשוחט.
בשנת 1909 עלה ארצה עם משפחתו בשיירה הראשונה של עולי תימן במסגרת העלייה השנייה. לאחר עלייתו התיישב בראשון לציון ועבד כפועל ביקב וכשומר בכרמים. בתקופה זו הצטרף למפלגת "הפועל הצעיר" והחל לפעול בקרב עולי תימן. בשנת 1918 נבחר לוועד המושבה.
פעילותו הציבורית הקיפה מגוון רחב של פעולות במישור הארצי. עבור עולי תימן הניח את היסוד להקמתן של שכונות שיבת ציון, נווה ציון, נחליאלי ומחנה יהודה. בשנים 1920–1931 ושוב בין 1944–1948 כיהן כציר באספת הנבחרים. כמו כן השתתף בוועידת היסוד של הסתדרות העובדים הכללית (1920) ונבחר בשנת 1925 למרכז החקלאי של ההסתדרות. מטעם ההתאחדות נשלח כציר למספר קונגרסים ציוניים.
בשנת 1923 הקים טביב את התאחדות התימנים, בראשה עמד עד לפטירתו. עד לשנת 1927 ייצג את ההתאחדות בוועדת העלייה של הנהלת הסוכנות היהודית.
למפא"י הצטרף בשנת 1945 ומטעמה נבחר לכנסת הראשונה. כחבר כנסת היה חבר בוועדת השירותים הציבוריים. במהלך כהונתו נפטר והוחלף על ידי יצחק קנב. בהלווייתו הספידו יו"ר הכנסת יוסף שפרינצק, הרב רפאל אלשיך, אליהו הכרמלי, אליקום אוסטשינסקי ואריה שפטל.
הוא אחיו של הסופר מרדכי טביב. על שמו רחוב בפתח תקווה.
יעקב דוד אילן

ביוגרפיה

נולד וגדל בבני ברק לרב מרדכי אילן, שהיה אב"ד בתל אביב, ולשרה, בתו של הרב יצחק אריאלי. למד בישיבת פוניבז' בבני ברק. נישא לצביה פרג, בתו של הרב משה מאיר פראג מירושלים (חתנו של הרב חיים יהודה לייב אוירבך).
לאחר פטירת אביו נרתם להשלים את מפעלו התורני של אביו - "כנסת הראשונים", שבו אסף וכינס את חידושי תורתם של הראשונים הפזורים על מסכתות התלמוד וערך אותם על סדר קדשים. בד בבד החל לעסוק בעריכת כתבי הראשונים והוציא לאור סדרת ספרי הראשונים מתוך כתבי יד, להם צירף 
מבואות, מקורות וביאורים. הספרים יצאו לאור בהוצאת מוסד הרב קוק.
בשנת  תשמ"ז זכה בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית, ובשנת תשס"ח (2008) זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית. כיום הוא משמש עורך ראשי של מהדורת ש"ס שוטנשטיין, ר"מ בישיבת כנסת יצחק חדרה, ומוסר חבורות על סדר קדשים בישיבת אור ישראל. מוסר שני שיעורים שבועיים (חלקם משודרים בקול הלשון) בסוגיות הלכתיות הקשורות לפרשת השבוע. מאמריו של הרב אילן מתפרסמים בכתבי עת שונים כמוריה והאוצר.
גם לבוקרות יש רגעים קודרים

עלילה

הסרט מציג את סיפורה של סיסי הנקשו (אומה תורמן), דוגמנית בעלת מוטציה מולדת אשר הקנתה לה אגודלים ענקיים, אליהם היא מתייחסת בתור מתנה. היא חייה את חייה כטרמפיסטית ובמהלך מסעיה היא מגיעה לניו יורק, שם היא מדגמנת עבור איל הון טרנסוויסט
(ג'ון הרט) בעל חברה לתמרוקים ומוצרי הגיינה לנשים, המכנה עצמו "הרוזנת". הוא סבור כי הגיע הזמן שתאבד את בתוליה ועל כן מכיר לה בחור אינדיאני צעיר (קיאנו ריבס), צייר המשתייך לבוהמה של ניו יורק. לאחר שהיא מעבירה זמן בחברתו היא מחליטה לשוב למסעותיה בדרכים.
הנקשו מגיעה לחווה חקלאית השייכת לרוזנת ומשמשת כבית הבראה, ושם היא מתחברת לקבוצת בוקרות ובראשן לבוננזה ג'ליבין (ריין פניקס), הנמלטת מכליאת היפנים בארצות הברית, ומתאהבת בה. הבוקרות בחווה מנהלות אורח חיים פמיניסטי והן משגיחות על זן מסוים של עגוריים הנמצאים בסכנת הכחדה ומקננים בחווה.
הסרט עוסק באופן משעשע וביזארי בנושאים כמו שמוש בסמים פסיכדליים, ריח גוף, הומוסקסואליות, התמרדות, זכויות בעלי חיים ודת.
קונסיי דה ל'ונטונט

הקונסיי דה ל'ונטונט (בצרפתית: Conseil de l'Entente; תרגום מילולי: מועצת מדינות ההסכמה) הוא ארגון קואופרטיב פיננסי אזורי של מערב אפריקה שנוסד במאי 1959.
המדינות שהקימו את הארגון הן דהומיי (כיום בנין), וולטה עילית (כיום בורקינה פאסו), חוף השנהב וניז'ר, אליהן הצטרפה טוגו בשנת 1966.
הארגון הוקם על ידי צרפת במטרה להוות משקל מערבי כנגד צעדי ההקמה של הפדרציה של מאלי בעלת האוריינטציה מרקסיסטית-פאן-אפריקאית. צרפת הציעה למדינות המצטרפות שלטון ריבוני מיידי והעניקה להן עצמאות מלאה באוגוסט 1960.
הארגון עצמו הוקם על בסיס איחוד סאהל-בנין, אשר הוקם בעצמו על ידי ארבע המדינות המייסדות כיורשה של הפדרציה האזורית של אפריקה המערבית הצרפתית. איחוד המכס של אפריקה המערבית, אשר נוסד על ידי ארבע המדינות המייסדות של קונסיי דה ל'ונטונט, בנוסף למאלי, הפך לבסיס של הקהילה הכלכלית של מדינות אפריקה המערבית.
משנת 1966, למועצה מיקום אדמיניסטרטיבי קבוע באביג'אן שבחוף השנהב. למועצה קרן רווחה המיועדת לרווחת החברות העניות ביותר בארגון.
קרב מעבר קסרין

קרב מעבר קסרין הוא כינויו של קרב שהתקיים במסגרת המערכה בתוניסיה במלחמת העולם השנייה בחודש פברואר 1943. הקרב התחולל במעבר קסרין, מעבר שאורכו כשלושה קילומטר בשרשרת הרי האטלס, ליד העיר קסרין במערב תוניסיה. בקרב זה הוביל פלדמרשל ארווין רומל את כוחות מדינות הציר הנצורים בתוניסיה שהיו מורכבים מקורפוס אפריקה, חלקים מהדיוויזיה המשוריינת צ'נטאורו האיטלקית, ושתי ארמיות פאנצר מתוך ארמיית הפאנצר החמישית, למתקפה כנגד כוחות אמריקנים, אשר כללו את הקורפוס השני האמריקאי בפיקודו של מייג'ור גנרל לויד פרדנדאל וכוחות בריטים - הדיוויזיה המשוריינת השישית בפיקודו של מייג'ור גנרל צ'ארלס קייטלי והארמייה הראשונה בפיקודו של לוטננט גנרל קנת' אנדרסון.
הקרב היה ההתנגשות הראשונה בקנה מידה גדול של כוחות אמריקאים וכוחות גרמנים במלחמת העולם השנייה, והוא הסתיים בתבוסת הכוחות האמריקאים הבלתי מנוסים. בקרב זה רומל הצליח להבקיע את מעבר קסרין, ולהדוף את האמריקאים כשמונים קילומטרים מערבה. הקרב הביא לזעזועים קשים בפיקוד בעלות הברית, ולהחלפתו של פרדנדאל בג'ורג' פטון. הצלחה זו של רומל לא הביאה להכרעה לה קיווה במערכה הכוללת בתוניסיה, וזו הסתיימה בכניעתם הכוללת של כוחות הציר בתוניסיה במאי 1943.
בקר לבשר

האדם גידל בקר כבר מסביבות 6000 לפני הספירה. הכלאות שנעשו במהלך אלפי שנים הביאו להבחנה בין גזעים שמגדלים לשם הפקת חלב, לגזעים שמגודלים בשל בשרם. ידועים כיום יותר מ-800 זני בקר.

בקר לבשר בישראל

בישראל גידול בקר לשם ייצור בשר הוא ענף שהחל להתפתח בשנות החמישים, עת הוחל בהקמת עדרי בקר, בעיקר פרות מזנים מקומיים וכן זנים מארצות הבלקן. בסוף שנות החמישים מנו עדרי הבקר לבשר כמה אלפי פרות, שהתחלקו בין כמאה וארבעים מגדלים (כ-50 פרות לעדר הממוצע).
בשלב הבא הובאו לארץ זנים ידועים כ"הרפורד" ו"ברהמה". מספר העדרים צומצם אך גודלם עלה. מלחמת ששת הימים ב-1967 הוסיפה שטחי מרעה גדולים, וב-1976 נמנו כ-70 מגדלי בקר עם כ-500 פרות לעדר ממוצע.
בשנות השבעים הובאו זנים נוספים כ"סימנטל" ו"שרולה" שהשביחו את הזנים הקיימים.עם השנים טופח זן ה"סימפורד" - זן כלאיים ישראלי שהוא הכלאה של זני זימנטל והרפורד. מלבד הסימפורד מגודלים בישראל זני הלימוזין, השרולה, הברהמה והזימנטל.
גידול הבקר לבשר בישראל עדיין מצומצם יחסית, בהשוואה לגידול בקר לחלב. הסיבות העיקריות הן צריכה מועטה יחסית של בשר בקר טרי ושטחי מרעה מצומצמים. רוב הבשר הטרי הנצרך בישראל מגיע משני מקורות: בשר המופק מבקר שמגודל למטרות חליבה, ובשר מעגלים המיובאים ארצה לשם פיטום.
רפת החלב בארץ מונה כ-120,000 פרות, מרביתן מגזע הולשטיין-פריזי, ועשרות אלפי פרות מובלות לשחיטה מדי שנה, בחלקן עגלים הנשחטים בגיל צעיר. נעשים ניסיונות להזריע פרות חולבות בזירמה של פרים המשתייכים לזני בקר לבשר, כדי לשפר את איכות הבשר.
הספקה נוספת של בקר לבשר טרי נעשית על ידי יבוא עגלים לפיטום, מרביתם מאוסטרליה ומהמדינות הבלטיות.
טיפוח זנים לבקר נעשה בעידוד משרד החקלאות, שהקים בשנת 2003 את ועדת הטיפוח. בוועדה יושבים נציגי המשרד, אנשי מכון וולקני ונציגי המגדלים. מטרת הוועדה- הגדרת יעדים בטיפוח גזעי בקר לבשר בישראל וקביעת קריטריונים למתן מענקים ממשלתיים.
פרנה (עיר)

היסטוריה

העיר הוקמה במהלך המאה ה-16 על ידי מתיישבים מהעיר סנטה פה מצדו השני של הנהר.
ב-1822 הוכרזה כבירת הפרובינציה. ב-1853 הוכרזה פרנה כבירת הקונפדרציה הארגנטינאית, ושימשה כבירה עד סוף תקופת הקונפדרציה, ולאחר מכן עברה הבירה לבואנוס איירס.

כלכלה

פרנה היא לא רק מושב השלטון הפרובינציאלי, אלא גם נמל נהר חשוב להובלת דגנים, בקר, דגים ועץ מהאזור. התעשיות העיקריות הן בטון, רהיטים וקרמיקה.

תחבורה

נמל התעופה חנרל חוסטו חוסה דה אורקיסה ממוקם כ-7.5 ק"מ מהעיר ומשרת אותה.
תעלת ראול אורנגה- קרלוס סילבסטרה בגניס היא תעלה תת-ימית העוברת מתחת לנהר הפרנה ומקשרת את העיר לעיר סנטה פה בצידו השני של הנהר.

חינוך

בעיר ממוקמות מספר אוניברסיטאות, כמו האוניברסיטה הלאומית של אנטרה ריוס, ופקולטות של אוניברסיטאות אחרות בארגנטינה.
משמעות לוואי

בסמנטיקה – משמעות לוואי או הוראת לוואי, ובלעז: קונוטציה. המשמעות הנוספת, הנלווית, שניתן להסיק אותה מהמסר – ממה שרואים שומעים או קוראים. המושג קונוטציה מתייחס לאסוציאציות התרבותיות-החברתיות או האישיות של האדם. זוהי הדרך שבה החברה או מישהו בתוך החברה חושבים על המסר. פירוש קונוטטיבי קשור למעמד, גיל, מגדר, מוצא של הנמען. 
כוללת את כל מה שהמסר מביעה מעבר למשמעות הבסיסית שלו, הדנוטציה. הדנוטציה היא בדרך כלל אובייקטיבית ושווה אצל כל הדוברים, ואילו הקונוטציה משקפת את עמדת הדובר ואת התייחסותו הסובייקטיבית למילה. בנוסף, קונוטציה היא גם המשמעות הרגשית של כל אדם הנלווית למילה, סיפור, תמונה, מוזיקה ועוד. 
הבלשן גד בן-עמי צרפתי כתב:
ההוראה [דנוטציה] היא התפקיד הסמנטי הטהור של המילה, ואילו הוראת הלוואי [קונוטציה] היא מכלול רגשות, הערכות, זיכרונות ותסמיכים (אסוציאציות) שהמילה מעוררת בנו. נֹאמר, למשל, שהוראת המילה 'אימא' היא 'אישה ביחס לבניה', ואילו הוראת הלוואי שלה יכולה להיות רגשי חיבה, געגועים, זיכרונות הילדות וכדומה - וגם תרעומת ואפילו איבה. הוראת המילה 'מלחמה' היא 'התנגשות בין צבאות עוינים', והוראת הלוואי יכולה להיות רגש של התלהבות, של פחד, של כאב ועוד.
לעיתים הקונוטציה עשויה להבדיל בין מילים בשפה שיש להן משמעות יסודית זהה. לדוגמה, לביטויים "נפטר", "הלך לעולמו", "מת" ו"התפגר" יש משמעות יסודית אחת שווה – חייו של האדם נפסקו. ואולם, ל"נפטר" ול"הלך לעולמו" יש קונוטציה חיובית, ל"התפגר" יש קונוטציה שלילית ואילו ל"מת" אין בדרך כלל קונוטציה. קונוטציה יכולה לשמש גם כאמצעי ספרותי או רטורי: לדוגמה, שימוש במילה "אביב" מעורר קונוטציות של התחדשות ולבלוב אצל הקורא או השומע.

ההבחנה בין משמעות לוואי לאסוציאציה

יש המבחינים בין משמעות לוואי, ובין אסוציאציה. משמעות לוואי משמשת לציון קשר של משמעות, בעוד אסוציאציה היא קשר כלשהו. לצבע אדום למשל יכולה להיות משמעות לוואי של דם, אולם הוא יכול לעורר אסוציאציות כמו פרחים, נשים, שטיח הגלובוס, מאדים ואימפריה. הגבול בין משמעות לוואי ואסוציאציה מטושטש, ותלוי במידה רבה בהקשר ובאדם. לדוגמה, הצבע האדום יכול לעורר משמעות לוואי אל השטיח האדום בהקשר של פרסי האוסקר, ובאותה העת יכול להיות בעל משמעות לוואי למאדים בהקשר של אסטרולוגיה (הכוכב האדום).

שימושים למשמעות לוואי

השימוש במשמעויות לוואי עשוי לאפיין ז'אנרים שונים של כתיבה: בנאום, בפשקוויל או בפרסומת עושים בדרך כלל שימוש רב במשמעויות לוואי, ולעומת זאת בכתיבה מדעית או אנציקלופדית מקובל למעט ככל האפשר במשמעויות לוואי.
אנטואן ריגודו

קריירת מועדונים

ריגודו החל את קריירת המשחק שלו בגיל 16, כשהצטרף לקבוצת שולה באסקט לקראת עונתה הראשונה בליגה הצרפתית הבכירה. לאחר 8 עונות בשולה עבר בשנת 1995 לפו אורטז, ובעונתו הראשונה בקבוצה הוביל אותה לזכייה באליפות הליגה הצרפתית.
לקראת עונת 1997/1998 עבר לשחק בקינדר בולוניה מליגת העל האיטלקית. במהלך אותה עונה הרכיב לצד פרדראג דנילוביץ' קו אחורי דומיננטי במיוחד אשר הוביל את בולוניה לזכייתה הראשונה באליפות היורוליג. לאורך העונה קלע ריגודו 15.1 נקודות בממוצע למשחק, ובמשחק גמר היורוליג מול א.א.ק. אתונה הוביל את קלעי קבוצתו עם 14 נקודות, אליהן הוסיף 5 חטיפות. באותה עונה זכה עם בולוניה גם באליפות הליגה האיטלקית, ובעונה העוקבת זכה עמה בגביע האיטלקי.
בעונת 2000/2001 הוביל את הקבוצה לצד מאנו ג'ינובילי, רשארד גריפית' ומארקו יאריץ' לזכייה נוספת באליפות היורוליג, עם ממוצע של 13.6 נקודות למשחק. במשחק השני של סדרת הגמר מול טאו ויטוריה התעלה על עצמו ריגודו עם 6 שלשות ו-23 נקודות, וגם במשחק החמישי והמכריע הוביל את קלעי קבוצתו על 18 נקודות. באותה עונה השלימה בולוניה "כתר משולש" לאחר שזכתה גם באליפות איטליה ובגביע האיטלקי.
בינואר 2003, לאחר כ-5 עונות וחצי בבולוניה, חתם ריגודו על חוזה בדאלאס מאבריקס מליגת ה-NBA. לאחר 11 משחקים בקבוצה, בהם קלע 1.5 נקודות בממוצע למשחק ב-22.9% קליעה מהשדה, נשלח בטרייד לגולדן סטייט ווריורס אשר מיד ניפתה אותו מסגל הקבוצה.
בעונות 2003–2005 שיחק עבור ולנסיה באסקט מליגת העל הספרדית. בשנת 2005 פרש ריגודו ממשחק, בגיל 33 בלבד, בשל פציעה בברכו.

נבחרת צרפת

בין השנים 1991–2005 היה ריגודו חבר בנבחרת צרפת בכדורסל, והשתתף כשחקנה בשישה טורנירי אליפות אירופה בכדורסל, ובאולימפיאדת סידני (2000). בטורניר האולימפי בסידני קלע ריגודו 12.6 נקודות בממוצע למשחק והוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הכסף לאחר שהפסידה לארצות הברית בגמר הטורניר. בטורניר אליפות אירופה בכדורסל 2005, אשר היה האחרון שלו בנבחרת, זכתה צרפת במדליית הארד.

קריירת אימון

ביוני 2015 מונה ריגודו למאמן קבוצת פריז לבלואה מליגת העל הצרפתית, אך לאחר 15 משחקים בלבד התפטר מתפקידו.
אגר

אגר (Agar; מהשם המלא במלאית: Agar-Agar) הוא סוכר המופק מאצות. האגר מופק מדופן התא של שתי אצות: המין Sphaerococcus Euchema והסוג Gelidium. אגר שימש לאורך ההיסטוריה כמרכיב בהכנת קינוחים, ולמעלה ממאה שנים הוא גם החומר העיקרי המשמש במיקרוביולוגיה להכנת מצעי גידול למיקרואורגניזמים.

מזון

אגר משמש כחומר מסמיך בסוגי מזון שונים, בדומה מאוד לג'לטין. השימוש הנפוץ ביותר באגר הוא להכנת ג'לי, אך ניתן להשתמש בו גם לקינוחים אחרים ולהסמכת מרקים. המוצר נפוץ במיוחד בקרב צמחונים וטבעונים שמעוניינים להימנע מאכילת ג'לטין, ובקרב יהודים הזקוקים לתחליף כשר לג'לטין.
בגלל תכולה גבוהה מאוד של סיבים תזונתיים אגר ידוע גם כחומר משלשל וניתן לרכוש אותו בצורות שונות כמוצר הרזיה.

מצע גידול

את האפשרות לשימוש באגר כמצע גידול העלתה לראשונה פאני הסה (Fannie Hesse), אשתו של ולטר הסה (Walter Hesse), חוקר במעבדתו של הביולוג הנודע רוברט קוך. היא השתמשה באגר להכנת ג'ל-מאכל וריבה; היא הציעה לבעלה לנסות ולגדל על האגר חיידקים, ובכך להחליף את הג'לטין, אשר שימש בתפקיד זה במשך שנים ארוכות. הסה כתב על התגלית לקוך, והלה אימץ אותה במהרה; צלחות האגר החדשות שלו שימשו, בין השאר, לגילוי החיידק הגורם למחלת השחפת – תגליתו הנודעת ביותר של קוך.
חסרונו העיקרי של הג'לטין כמצע גידול הוא היותו נוזלי בטמפרטורה של 37 מעלות צלזיוס; זוהי טמפרטורת גוף האדם, ואכן הטמפרטורה בה מרבית המיקרואורגניזמים גורמי המחלות גדלים בצורה מיטבית. לאגר לעומת זאת יש תכונה הנקראת היסטרזיס, המתבטאת בכך שבתור מוצק הוא ניתך רק בטמפרטורה של כ-85 מעלות צלזיוס, בעוד בתור נוזל הוא מתמצק בטמפרטורה של 40-32 מעלות. תכונה זו מאפשרת איזון בין יכולת להמיס אותו בקלות לבין יציבות של הג'ל בטמפרטורות גבוהות.
האגר מגיע בדרך-כלל למעבדה כאבקה שיש לערבב אותה במים ובמרכיבים נוספים. קיימות וריאציות רבות לצלחת האגר הפשוטה; חברות לציוד ביולוגי מייצרות מגוון סוגי אגר המשמשים לצרכים שונים. אגר דם, למשל, מכיל תמצית דם של יונק כלשהו (כבש או סוס, בדרך כלל); חיידקים רבים מסוגלים לפרק תאי דם אדומים ובכך לשנות את צבע המצע; כך ניתן לזהות בקלות חיידקים אלו.
על צלחות אגר מגדלים בעיקר חיידקים ופטריות.
דגל אירלנד

מקורותיו של הצבע הירוק

הצבע הירוק, המסמל את המסורת הגאלית הקתולית של אירלנד, מקורו בצבעו הירוק של דגל לנסטר, דגל היסטורי של הפרובינציה האירית הכולל נבל מוזהב במרכזו. הדגל, אשר זוהה עם הפרובינציה כבר מהמאה ה-16, במקורו היה דגל כחול, אולם צבעו הוחלף במאה ה-18 בעת גל המהפכות אשר פקדו את אירלנד. הדגל שימש כדגלה הלאומי הלא רשמי של אירלנד משנת 1789 ועד לתחילתה של המאה ה-20‏

מקורותיו של הצבע הכתום

הצבע הכתום, המופיע בסמלים רבים של תומכי האיחוד עם בריטניה (יוניוניסטים, ברובם פרוטסטנטים), קשור למסדר אורנג' על שם ויליאם מאוראנז', מלך פרוטסטנטי שנלחם נגד ג'יימס השני הקתולי ומאזכר קבוצת לוחמים אירים-פרוטסטנטים שסייעו לו בקרב בוין בשנת 1690. עם הווסדו בשנת 1796 היה המסדר, שנועד להגן על דרך החיים הפרוטסטנטית באירלנד, המסגרת הראשונה להתאגדות יוניוניסטית.
הצבע הכתום בדגל הרפובליקאי מבקש לסמל רצון לפיוס עם הפרוטסטנטים.

הטריקולור וצפון-אירלנד

הסמליות העיקרית של הדגל (איחוד וכבוד הדדי בין לאומנים (ירוק) לבין  תומכי האיחוד עם בריטניה (כתום)) לא הפכה למציאות. אירלנד חולקה רשמית ב-Government of Ireland Act 1920, כשהחלק הצפון-מזרחי של האי, שבו היה רוב לתומכי האיחוד, הופך לצפון אירלנד. צפון אירלנד, דרך מנגנון שהוגדר בסעיפים 11-15 של ההסכם האנגלו-אירי, בחרה לא להצטרף למדינה האירית החופשית ובמקום זאת להישאר חלק מהממלכה המאוחדת. צפון אירלנד השתמשה בדגל בריטניה ובדגל צפון אירלנד הכולל את "היד האדומה של אלסטר" וכתר מעל כוכב בן שישה קודקודים.
אולם אירים רפובליקנים השתמשו בדגל אירלנד כדי לחלוק כבוד לאנשי ה-Provisional IRA שבחייהם הרגו בתומכי האיחוד עם בריטניה על ידי פרישת הדגל על ארונותיהם. מבקרים בצפון אירלנד לא יכולים שלא להבחין בסמלים הרבים בהם משתמשים שני הצדדים כדי לסמן באופן פרוקובטיבי את "השטח שלהם" ולהתגרות בצד השני. אבני השפה באזורים תומכי איחוד צבועות בצבעים אדום, לבן וכחול, כצבעי דגל בריטניה, בעוד שבשכונות תומכי האיחוד עם אירלנד הם צבועות בירוק, לבן וכתום (למרות שמתייחסים אליהם כ"ירוק לבן וזהוב" -- כדי שלא להשתמש במלה Orange = כתום - שנחשבת לסמל לתומכי האיחוד עם בריטניה, זיכרון לשלטון בית אורנז', והיא גם שמו של אחד המסדרים הפרוטסטנטים הבולטים בצפון אירלנד התומך באופן קולני במיוחד באיחוד עם בריטניה). גורמים בשתי הקהילות מניפים את הדגל "שלהם" על ארובות ובניינים גבוהים.
לאומנים מאירלנד קבלו על השימוש שתואר לעיל בדגל הלאומי. במיוחד כנגד השימוש שלו על ידי מפלגת שין פיין (Sinn Féin) הרפובליקנית. הנפת הדגל על ידי אנשי המפלגה כדי לחגוג את הישגים בבחירות בשנת 2002 לוותה בביקורת רבה בעיתונות הכתובה והמשודרת באירלנד, שהאשימה את אנשי המפלגה בכך שהפגינו "חוסר כבוד מופגן" לדגל הלאומי.
בעקבות הסכם בלפסט הוחלט על צעדים ל"שוויון בכבוד" באופן שבו משתמשים בסמלים בצפון אירלנד. הדגל הבריטי אינו מונף עוד על בנייני  הפרלמנט ובניינים רשמיים אלא רק במספר מצומצם של ימים (למשל יום הולדתה הרשמי של המלכה אליזבת השנייה), וראש עיריית בלפאסט מציג בלשכתו את שני הדגלים. נוסף על כך, עוצב תג חדש ונייטראלי יותר למשטרת צפון אירלנד. אנשי צפון אירלנד מקווים שעם חלוף הזמן יקבלו שתי הקהילות אחת את השנייה ויפגינו סובלנות גדולה יותר האחת לסמלי השנייה, ואז ניתן יהיה להניף את הטריקולור האירי ביתר חופשיות בצפון אירלנד.
אריה (מוזיקה)

אַרִיָה (Aria) (משמעות באיטלקית: 'אוויר') הוא מונח הקשור לעולם המוזיקה ופירושו חיבור שירי באופרה או אורטוריה. קיימות אריוֹת למגוון קולות רחב. 
החל מראשית דרכה התבססה האופרה על שילוב בין אריה, שהיא קטע סולו של אחד הזמרים המבטא בדרך כלל מצב-רוח או הלך רגשי, לבין הרצ'יטטיב, קטע מושר או מדובר המשמש לקידום העלילה.
בין האריות הידועות ניתן למנות את "שיר הטוראדור" מאת ביזה, מתוך האופרה "כרמן"; או "האישה היא יצור הפכפך" (לה דונה א מובילה) מאת ג'וזפה ורדי, מתוך האופרה "ריגולטו".
בתקופת הבארוק היה שימוש נרחב באריות מסוג "אריה דה קאפו". בסוג זה, שפותח על ידי המלחין האיטלקי אלסנדרו סקרלטי, יש שלושה חלקים, שהאחרון בהם מהווה חזרה (מוזיקלית ומילולית) על החלק הראשון.
בקע כושל

בגאולוגיה, בקע כושל הוא שלוחה לא פעילה של צומת משולש, בקע שלא התפתח ליצירת אוקיינוס. המונח הלועזי לבקע כושל, Aulacogen, מקורו ביוונית: αυλάκι – תעלה, אפיק, תלם, והוצע לראשונה על ידי הגאולוג הרוסי ניקולאי שטסקי (Николай Сергеевич Шатский) בשנת 1946.

היווצרות

צומת משולש הוא בקע תלת-זרועי של קרום יבשתי המצוי מעל תימרת מעטפת, הנוצר כתוצאה מהתרוממות, מתיחה, והידקקות של הקרום המסתיימת בהיווצרות סדקים.
בשלבים מתקדמים של התפרקות היבשת מתחברות שתיים מן הזרועות הפעילות בצומת ליצירת עמק ביקוע – עמק צר וארוך הנוצר לאורך בקע, בעוד השלישית חדלה להתפשט והופכת לבקע כושל. הבקע הכושל הופך לגראבן – גוש סלע השקוע בין שני העתקים בתחומי היבשת.
דוגמאות לבקעים כושלים הם עמק הריין במערב אירופה, ימת באיקל ברוסיה, עמק הריו גראנדה בניו מקסיקו והעתק ניו מדריד במיזורי. האחרון הוא בקע כושל שנוצר בעת התפרקות יבשת-העל רודיניה. עדות למבני החולשה שלו ניכרת בסדרת רעידות האדמה העזות, המוערכות בעוצמה של 8.0 בסולם ריכטר, שהתרחשו בשנים 1811-1812.

התחדשות

הקרום בבקע כושל נותר חלש בשל הביקועים, ועשוי להיות פעיל מבחינה סייסמית וגעשית. פעילות זו עשויה לחדש את הביקוע ולהפוך את הבקע הכושל לבקע פעיל. התחדשות כזו חלה בגראבן אוטווה בקנדה, שנוצר לפני כ-565 מיליון שנים סמוך לשלהי הפרקמבריון או בתחילת הקמבריון, פעילותו נפסקה והוא הפך לגראבן והתחדשה במהלך התפרקות פנגיאה .
Any Man of Mine

רקע וכתיבה

את השיר כתבה שאניה טוויין ביחד עם רוברט לנגה שגם הפיק אותו. טוויין החליטה לשלוח את השיר לכמה מועמדויות בטקסים שונים, כשהבולטים מביניהם הם שתי מועמדויות בטקס פרסי הגראמי ה-38, שנערך בשנת 1996. השיר הועמד בקטגוריות - "שיר הקאנטרי של השנה", ו-"ביצוע סולו הקאנטרי הווקאלי הטוב ביותר - אישה".
השיר נכלל באלבום הלהיטים הראשון שלה Greatest Hits, כרצועה ה-16.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם ובוים על ידי ג'ון דרק בסנטה אינז שבקליפורניה, כבר באותה שנה שהוכרז כסינגל רשמי מן האלבום. בתחילת הקליפ ניתן לראות עדר של סוסים שדוהר לכיוונה של טוויין, ולאחר מכן אותה כשהיא מצולמת באחו עם דשא ירוק מסביבה.
הקליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של טוויין באמצע שנת 2009, 11 שנים מצאתו המקורית. מונה הצפיות של הקליפ נכון לאוגוסט 2019, עומד על למעלה מ-88 מיליון צפיות.
מור בית השקעות

היסטוריה

בית ההשקעות הוקם ב-2006 על ידי יוסי לוי, אלי לוי ודרור קראוס.
בית ההשקעות הונפק בבורסה בתל אביב ביולי 2017, לאחר ביקושים של פי חמישה בשלב המוסדי.
בנובמבר 2017, הודיעה מור על רכישת מניות חברת אינטרגמל וכניסה לפעילות החיסכון ארוך טווח.
בית ההשקעות מופיע זו השנה הרביעית בדירוג האיכות של גלובס – Dun’s 100 – לקבוצת החברות המובילות והמצליחות במשק הישראלי.