google/wiki40b huggingface dataset:
ודבר דבר

האיסור וְדַבֵּר דָּבָר, שגדר - "שלא יהא דיבורך של שבת כדיבורך של חול", הוא איסור הלכתי בהלכות שבת שממנו נלמדים הלכות רבות המגדירים את האסור והמותר לדבר ביום השבת.

מקור

המקור לכלל זה נלמד מהפסוק: "אִם תָּשִׁיב מִשַּׁבָּת רַגְלֶךָ עֲשׂוֹת חֲפָצֶיךָ בְּיוֹם קָדְשִׁי, וְקָרָאתָ לַשַּׁבָּת עֹנֶג לִקְדוֹשׁ ה' מְכֻבָּד, וְכִבַּדְתּוֹ מֵעֲשׂוֹת דְּרָכֶיךָ, מִמְּצוֹא חֶפְצְךָ וְדַבֵּר דָּבָר" שממנו למדו חכמים "שלא יהא דיבורך של שבת כדיבורך של חול, שלא יאמר דבר פלוני אעשה למחר". גדר איסור זה הוא שיהא ניכר בדיבורו ששבת היום, ויהא דיבורו שונה מזה של חול.

האיסור

איסור זה קובע שאסור לדבר אודות דברים האסורים בעשייה בשבת, אפילו דבר שאסור רק מדברי חכמים כמו שכירות או מקח וממכר. שונה איסור זה מהאיסור "ממצוא חפצך" שאוסר על פעולות בשבת המסייעות להגשמת פעולה האסורה בשבת ולכן אם אדם אומר לאדם אחר שיעשה בשבילו דבר אחרי השבת - דבר האסור לעשות בשבת, שאז מכיוון שהוא מגשים את הפעולה האסורה בשבת על ידי דיבור זה, האיסור הוא "ממצוא חפצך"..
בנוסף אסור להרבות בשיחת דברים בטלים בשבת, למרות שאין בהם עשיית מלאכה כלל, כדי שיהא דיבורו של שבת אחר משל חול, ולא יהא חוליני. עם זאת מותר לאדם לדבר לצורכי עונג שבת, כאשר הוא נהנה מהדבור, ולכן בני אדם שסיפור שמועות וחידושים עונג הוא להם מותר להם לדבר בהם בשבת כמו בחול. אך בכל זאת, אסור לאדם אחד לספר לאדם שני חידושים ושמועות אם הוא עצמו אינו מתענג מהם. איסור דיבור דברים בטלים חמור מאוד על פי תורת הקבלה והחסידות, כי בחינת "שמור" בפנימיות היא השביתה מדברים גשמיים, כמו ששבת האלוקים מעשרה מאמרות שנבראו בהם השמים והארץ הגשמיים.

דברים האסורים לדבר בשבת

מלבד איסור "ודבר דבר", ישנם איסורים רבים נוספים המשפיעים על הלכות דיבור בשבת. למשל אסור לספר בשבת דבר הגורם לו צער.
כמו כן, גזרו חז"ל שלא יחשב יהודי את חשבונותיו בפיו בשבת, כגזירה ותקנה שמא יבוא מתוך כך לרשום אותם על גבי נייר ולעבור בכך על איסור מלאכת כותב. איסור זה קיים בין על דיבור על חשבון שכבר עבר וצריך לדעת אותו (כמו - כמה כסף שילם וממילא כמה כסף עדיין צריך לשלם), או חשבון שנחוץ לו לעתיד. אבל חשבון שאינו נוגע לו מעשית ללא כל ספק אינו נכלל בכלל איסור זה (אלא בכלל דברים בטלים שאסור להרבות בהם בשבת).
השואל חפץ מחבירו בשבת, יבקש ממנו בלשון "השאלה" שמשמעותה השאלת חפץ לזמן קצר ולא בלשון "הלוואה" שמשמעותה הלוואה לזמן ארוך, שכן הלוואה אסורה בשבת מכיוון שדרך היא לרשום אותה פן ישכח את סכום ההלוואה או את פרטיה עד לסוף הזמן. בשפה שאין חילוק בין שתי הפעולות יש לומר "תן לי".

דברים המותרים לדבר בשבת

מכיוון שהאיסור הוא רק על הדיבור עצמו מותר לרמוז לפועל - אפילו בדיבור - שרוצה הוא לשכרו במוצאי שבת, ולכן מותר לשאול פועל: האם פנוי אתה במוצאי שבת? מכיוון שכל דבר שאינו משתמע מתוך הדיבור עצמו אלא הדיבור גורם לפועל להבין דבר מסוים, הוא בגדר הרהור במלאכות שבת, המותר בשבת. לעומת זאת אמירה שמשמעותה ברורה כדוגמת "היה נכון לערב, נחשבת כדיבור.
האיסור לדבר בשבת בדברים האסורים לעשותם בשבת הוא רק אם לא קיימת שום אפשרות לעשות את הדבר ללא איסור. לכן, מותר לאדם לדבר על כך שבמוצאי שבת ישהה במקום שהוא במרחק נסיעה, מכיוון שאפשר גם ללכת לשם ברגל, וגם אם המקום הוא מחוץ לתחום שבת יכול היה ללכת לשם לו היו באמצע דירות קטנות כך שהעיר תמשך עד שם, ומכיוון שיש אופן שבעולם לעשות את הדבר בהיתר, נמצא שהדבר עצמו אינו כרוך באיסור אלא רק במציאות זמנית זו, ומכיוון שזו אינה כלולה בדיבורו אלא הדבר המותר לעשותו בשבת, אין מניעה לשוחח על כך בשבת.
בראיין וינטרס

קריירת מכללות

וינטרס נולד וגדל ברובע קווינס שבעיר ניו יורק, ובשנת 1971 החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הדרומית. כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד אלכס אינגליש ומייק דאנליבי, והגיע פעמיים לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Sweet Sixteen") ב-1972 וב-1973. בעונתו האחרונה באוניברסיטה, 1973/1974, הוביל את קלעי קבוצתו עם 20.0 נקודות בממוצע למשחק.

קריירת משחק

וינטרס נלקח בבחירה ה-12 של דראפט ה-NBA‏ 1974, על ידי לוס אנג'לס לייקרס. לאורך עונת הרוקי שלו קלע 11.7 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
לקראת עונתו השנייה ב-NBA הועבר וינטרס למילווקי באקס, כחלק מהטרייד ששלח ללייקרס את כרים עבדול-ג'באר. בעונתו הראשונה במילווקי שיפר את תפוקתו ל-18.2 נקודות למשחק, ונבחר לפתוח במשחק האולסטאר לצד חברו לקבוצה בוב דאנדרידג'. בעונת 1977/1978 קבע שיאי קריירה של 19.9 נקודות ו-4.9 אסיסטים למשחק, ונבחר בפעם השנייה והאחרונה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר. בעונתו האחרונה בקריירה, 1982/1983, העפיל עם הבאקס לגמר האזור המזרחי, בו הפסידה הקבוצה מול פילדלפיה 76' בתוצאה 1–4.
בעת פרישתו ניצב וינטרס ראשון ברשימת מובילי הקבוצה באסיסטים (2,479), ושלישי בנקודות (9,743). באוקטובר 1983 הפרישו הבאקס את גופייתו של וינטרס, עם המספר "32".
בשנת 2005 טען מייקל ג'ורדן כי וינטרס הוא "הקלעי הטבעי הטוב ביותר אי פעם", והוסיף כי "שחרור הזריקה שלו היה היפה ביותר".

קריירת אימון

בין השנים 1984–1986 שימש וינטרס כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פרינסטון, תחת המאמן פיט קריל. בין השנים 1986–1993 היה עוזרו של לני וילקינס בקליבלנד קאבלירס, ובשתי העונות הבאות עבד עמו בתפקיד דומה באטלנטה הוקס.
לקראת עונת 1995/1996 מונה למאמנה הראשון של ונקובר גריזליס, אשר הוקמה והצטרפה ל-NBA באותה עונה. לאחר כעונה וחצי עם הגריזליס, במהלכן רשמה הקבוצה מאזן שלילי 23–102 (18.4%), פוטר וינטרס מאימון הקבוצה.
בעונת 1997/1998 היה עוזר מאמן בדנוור נאגטס, ובעונת 1999/2000 מונה לעוזר מאמן בגולדן סטייט ווריורס. במהלך עונת 2001/2002 מונה וינטרס למחליפו של מאמן הקבוצה דייב קאונס, ועד סיום העונה רשמו תחתיו הווריורס מאזן שלילי 13–46 (22.0%).
בעונות 2004–2007 אימן את קבוצת אינדיאנה פיבר מליגת ה-WNBA, בה בלטה טאמיקה קאצ'ינגס. ב-4 עונותיו כמאמן הקבוצה רשמה אינדיאנה מאזן כולל של 78 ניצחונות ו-58 הפסדים (57.4%).
בעונת 2012/2013 שימש כעוזר מאמן בשארלוט הורנטס, תחת מייק דנלאפ.
דב שטויר

ביוגרפיה

לשטויר תואר ראשון מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. במהלך השנים ערך שטויר מספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בשנת 1991 ערך את סרט הסטודנטים "שאנן שיא". בשנת 1996 ערך את הסרט "קלרה הקדושה" בכיכובה של לוסי דובינצ'יק, על עריכת הסרט זכה בפרס אופיר בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר". באותה שנה ערך ועיצב את פסקול הסרט "לנגד עיניים מערביות", סרט הביכורים של יוסף פיצ'חדזה. בשנת 1997 זכה בשני פרסי אופיר בקטגוריות "העריכה הטובה ביותר" ו"הפסקול הטוב ביותר" של הסרט "אהבה אסורה". בין השנים 1997 עד 2001 ערך את סדרת הטלוויזיה "פלורנטין", ששודרה מדי שבוע בערוץ 2 בטלעד.   
בין השנים 1999-2004 שימש כעורך של סדרת הדרמה היומית של הוט 3 "שבתות וחגים", בכיכובם של אלון אבוטבול ויעל אבקסיס. בשנת 2000 ערך את הסרט "בסמה מוצ'ו". ב-2001 ערך את סרט הקולנוע "Made In Israel", בו כיכבו מנשה נוי ויבגניה דודינה. בשנת 2002 שימש כעורך הסדרה "101", ששודרה בערוץ 2 בבימויו של חגי לוי. בשנת 2004 הפיק, ערך וכתב את תסריט הסרט "שנת אפס", שזכה להצלחה קופתית רבה בארץ ובחו"ל. באותה שנה ערך את הסרט "הייתה לי ילדות מאושרת".
בין השנים 2006-2009 שימש כעורך סדרת הדרמה "פרשת השבוע", בה כיכבו מנשה נוי, קרן מור ומיכאל מושונוב. בשנת 2008 שימש כעורך הסדרה "פאפאדיזי", ששודרה ב-yes stars ישראלי. באותה שנה ערך את סרט התעודה "מאחורי המיתרים", אשר מספר על חייה של קלרי סרבש. בשנת 2009 ערך את הסרט "עיניים פקוחות", בכיכובם של רן דנקר וזוהר שטראוס. בין השנים 2009-2010 שימש כעורך הסדרה "תיבת נח". בשנת 2010 ערך את הסדרה "אדמה" ששודרה בהוט 3 בבימויו של רני בלייר. ב-2011 ערך את הסדרה "אורים ותומים" ששודרה ב-Yes. באותה שנה ערך את סרט התעודה "משינה: המכונה", העוקב אחר להקת משינה. 
בשנת 2012 ערך את סדרת הדרמה "שביתה", בכיכובם של יהורם גאון, דני גבע וצחי גראד, וכן ערך את הסרט הקצר "איה" בכיכובה של שרה אדלר. בשנת 2013 הפיק וכתב את תסריט סרט הטלוויזיה "סוכריות". בין השנים 2013-2014 שימש כעורך הסדרה "נויורק".
זרם קירוב

זרם קירוב (ברוסית: Кировский поток) היה מערכת רדיפות פוליטיות בברית המועצות שהופעלה לאחר רצח סרגיי קירוב. למרות שבאופן רשמי הרצח היה הסיבה לתחילת הרדיפות, מעשית במסגרת המערכה יוסיף סטלין פעל לחיסול התנגדות למשטרו.
סרגיי קירוב נרצח ב-1 בדצמבר 1934. כבר באותו יום פורסם צו משותף של מועצת הקומיסרים העממיים וועד הפועל המרכזי של ברית המועצות בהקשר לשינויים בחוק הפלילי. מסמך זה היה אבן יסוד לפעילות ארגונים ממשלתיים. בראש המערכה בלנינגרד עמד לאוניד זקובסקי וממוסקבה בראש עמד גאורגי מולצ'נוב. הם פעלו בשיתוף פעולה עד לשנת 1937, כאשר הוצאו להורג באשמת בגידה. בניגוד לרוב קורבנות הטיהורים הגדולים הם לא נוקו מאשמה עד היום.
ב-18 בינואר 1935 סטלין שלח מכתב לוועד המרכזי של המפלגה בו ציין: "לנינגרד היא עיר בה מרוכזת כמות גדולה של פקידי הממשל הישן, שוטרים וקצינים לשעבר. הם גורמים לקשיים בתפקוד של המנגנונים הסובייטיים ולא נותנים לעיר להתפתח. יש לפעול נמרצות לשינוי המצב".
במהלך המערכת הוגלו מלנינגרד והסביבה 39,660 אנשים, ו-24,374 אנשים נשפטו לתקופות מאסר שונות. בתחילת המערכת נולד חותם "קבוצת טרוריסטים של טרוצקי וזינובייב" והשתייכות לקבוצה זו הייתה אשמה הנפוצה ביותר. חלק מהנאשמים במשפטי 1935, ובהמשך במהלך השנים 1937–1938, הואשמו בפעילות נגד השלטון והוצאו להורג. כמעט כולם נוקו מכל אשמה לאחר פטירת יוסיף סטלין.

מהלך הרדיפות

כבר בימים הראשונים לאחר הרצח, דרש יוסיף סטלין למצוא עקבות של זינובייב בארגון הרצח. לאחר מספר ימים החלו מאסרים של תומכיו וב-16 בדצמבר נאסרו גריגורי זינובייב ולב קמנייב.
המשפט הראשון נערך כבר ב-28 בדצמבר 1934. נשפטו בו 14 אנשים, בעיקר ראשי הקומסומול של העיר. הם הואשמו בארגון הרצח והוצאו להורג.
ב-9 בינואר החלה ישיבה של המועצה המיוחדת של נ.ק.וו.ד בהקשר לקבוצת תומכי זינובייב. הקבוצה כללה 77 אנשים וכולם נשפטו לתקופות מאסר שונות.
במקביל, במוסקבה נערך משפט נגד גריגורי זינובייב ולב קמנייב והם נשפטו ל-10 שנות מאסר. במשפט זה הואשמו 18 אנשים נוספים.
ב-26 בינואר 1935 סטלין חתם על צו לפיו הוגלו מלנינגרד לצפון סיביר 663 תומכי זינובייב. במקביל, 325 מתומכיו הועברו לעבודה אחרת.
במהלך פברואר 1935 נעצרו עוד 843 "תומכי זינובייב".
במקביל לפעולה זו החלה הגליה מלנינגרד של עובדי הממשל הישן, אצילים, שוטרים וקצינים לשעבר. במרץ בעיתון פרבדה פורסם על הגליה של 1,074 אנשים. הפעולות נמשכו במשך כל שנת 1935. היסטוריונים מעריכים שבמהלך המערכה הוגלו מהעיר נציגי תרבות ומדע בולטים בעיר והיא נחשבת לאסון הומניטארי בקנה מידה עירוני. המערכה תוארה בפרוטרוט בספר של אלכסנדר סולז'ניצין ארכיפלג גולאג.
יחסי טנזניה–ישראל

היסטוריה

בשנות ה-50 חתמה ישראל על הסכמי סחר עם אפריקה המזרחית שכללה את טנגניקה. בשנת 1956 נוצר קשר טלפוני בין ישראל לטנגניקה דרך לונדון. בינואר 1960, ביקר שר מטנגניקה בישראל.
במהלך שנות ה-60 התהדקו הקשרים בין מדינת ישראל הצעירה לבין טנזניה. הנשיא הטנזני הסוציאליסטי ג'וליוס נייררה התחבר עם ראש הממשלה, גולדה מאיר. בין המדינות התפתחו קשרים הדוקים וישראל סייעה לטנזניה בהקמת ה"שירות הלאומי" של המדינה, ה-JKT (בסווהילית : Jeshi la Kujenga Taifa - צבא בניית המדינה). בתחום הבנייה נקשרו קשרים הדוקים בין חברות ואדריכלים ישראלים לבין השלטונות הטנזניים. שלושת האדריכלים הישראלים אשר בלטו בפעילותם במקום הם משה ירמיצקי, גבריאל מרגלית ויעקב מרקו שתכננו בין השאר את מרכז הצרכנות בדאר א-סלאם, את "מלון קילימנג'רו" בדאר א-סלאם ואת "מלון ספארי" בשמורת מיקומי.
לאחר מלחמת יום כיפור, במסגרת החרם הערבי, ניתקה ממשלת טנזניה את הקשרים הדיפלומטיים עם ישראל בלחץ המצרים שהיו בעלי אינטרסים רבים בטנזניה, והפעילו לחץ דיפלומטי על הממשלה הצעירה של המדינה. ב-24 בנובמבר 1988 הכירה טנזניה בעצמאותה של פלסטין.
ב-4 ביולי 2016, הודיע נשיא טנזניה לראש הממשלה בנימין נתניהו כי בכוונתו לפתוח שגרירות בישראל בטווח הזמן הקרוב.
באוקטובר 2016, במהלך פרשת החלטת אונסק"ו בעניין הר הבית והכותל, טנזניה סייעה משמעותית בריכוך ההחלטה המגנה את ישראל.
ב-2017 ישראל וטנזניה העלו את הדרג היחסים ושגריר טנזניה הראשון הגיע לישראל.

שגרירות

בעבר, ישראל החזיקה שגרירות בטנזניה, אך זו נסגרה לאור ניתוק היחסים הדיפלומטים עם מדינת ישראל לאחר מלחמת ששת הימים. כיום אין שגרירות ישראלית בטנזניה. האינטרסים הישראלים בטנזניה מטופלים על ידי השגרירות הישראלית בקניה. לטנזניה קונסול כבוד בישראל. ישראלים המבקשים לבקר בטנזניה נדרשים להצטייד בוויזה מתאימה.

פרשת אהוד ברק

בראיון לרשת ב' בתאריך 22 בנובמבר 2011 אמר שר הביטחון הישראלי, אהוד ברק: "גרמניה, צרפת ובריטניה זה לא טנזניה, מאוריטניה וטריפוליטניה". דברים אלו נאמרו כדי להדגיש את חשיבותן של מדינות אירופה על פני מדינות אחרות. בתגובה לדברים אלו פרסם קונסול הכבוד של טנזניה בישראל, נוריאל קסביאן (צ'יריץ'), הודעה כי הוא מצר על הדברים במיוחד לאחר הודעת ראש הממשלה בדבר הידוק היחסים עם מדינות אפריקה, זאת ועוד במיוחד לאור העובדה כי טנזניה הושוותה לטריפוליטניה - מדינה שכלל לא קיימת.

לקריאה נוספת

רפאל רופין, "שליחות לטנגניקה", הוצאת משרד הביטחון, 1986, תל אביב.
סקידל

תולדות היישוב

סקידל נזכרת לראשונה במאה ה-15, ובמאה ה-17 הפכה למרכז מסחרי לסביבתה. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי סקידל

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-3,100 יהודים, כ-80% מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות ושל הבונד.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נערך ביהודי העיירה פוגרום, לאחר שהואשמו בסיוע לסובייטים. עם כיבוש האזור בידי הצבא האדום בסוף ספטמבר 1939, נאסרה הפעילות הציבורית היהודית ביישוב.
ב-23 ביוני 1941, בתחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, לאחר שהופגזה באופן קשה. מיד לאחר מכן הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וגיוס לעבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בצפיפות רבה בגטו שהוקם בה.
ב-2 בנובמבר 1942 נערכה בגטו שבעיירה אקציית חיסול, בה נרצחו הקשישים והחולים בבתיהם, וכ-2,330 יהודים הועברו למחנה המעבר הקשה קלבסין, ממנו שולחו בנובמבר 1942 למחנות ההשמדה טרבלינקה ואושוויץ.
A Momentary Lapse of Reason

עיצוב התקליט

על התקליט נראית תמונה ובה 800 מיטות של בית-חולים. התמונה צולמה על ידי סטורם ת'ורג'רסון.
אטלנטיקה (להקה)

אודות הלהקה

הלהקה הוקמה בשנת 2006 על ידי רמי דוידוף, ושאבה את מקורותיה ממוזיקת הרוק של שנות ה-70 לצד מוזיקה קלאסית.
הלהקה פתחה ב-2006 את פסטיבל הקולנוע בבריכת הסולטן שבירושלים עם הסינגל "בן המלך" מתוך האלבום הראשון (שנבחר לשיר נושא בסרט מישהו לרוץ איתו).
ב-2014 כתב רמי דוידוף סדרת דרמה קומית, בהפקת Hot 3, הנקראת אטלנטיקה, המגוללת את סיפורה של הלהקה בדרכה להוצאת האלבום הראשון. בסדרה השתתפו: אלון חמאווי, טל פרידמן, שלומי קוריאט, שי אביבי, יורם טולדנו ועוד. כמו כן, חברי להקת Deep Purple איאן גילן ורוג'ר גלובר, שהשתתפו בה בתפקיד עצמם. הסדרה זכתה להצלחה ובפסקול שולבו שירי הלהקה מהאלבומים הראשון והשני.
במאי 2016 עם סיום מסע ההופעות לרגל השקת האלבום השני, חיממה אטלנטיקה את להקת Deep Purple בלייב פארק ראשון לציון מול כ-15,000 צופים.
נכון לשנת 2019 מופיעה הלהקה ברחבי הארץ במסגרת סיבוב הופעות לרגל אלבומה השלישי In Jerusalem (אין ג'רוזלם).
סיימון קאוול

ביוגרפיה

קאוול נולד ברובע למבת' בלונדון שבממלכה המאוחדת לאב יהודי, אריק זליג קאוול ולאם נוצרייה ממוצא אנגלי. הוא החל את הקריירה בשנות השמונים כמנהל רפרטואר ואמנים בחברת EMI, וב-1985 הקים חברת תקליטים קטנה בשם Fanfare Records, שעבדה עם חברת הפקת הלהיטים סטוק אייטקן ווטרמן. כאשר נמכרה החברה ל-BMG ("סוני מיוזיק" לשעבר) עבר קאוול להיות מנהל רפרטואר ואמנים בחברה זו. הוא החתים לחברה אמני מוזיקת פופ שונים, ביניהם סקרנות הרגה את החתול ולהקות הבנים וסטלייף ופייב.
ב-2001 השתתף כשופט בתוכניות מציאות בתחום הכשרונות, תחילה בתוכנית "פופ איידול" הבריטית ושנה לאחר מכן בגרסתה האמריקאית אמריקן איידול. קאוול התבלט בסגנונו הסרקסטי והבוטה, ובכך שלא נמנע מהתקפות והטחת עלבונות כלפי המשתתפים בתוכנית, הן המתמודדים והן חבריו לפאנל השופטים. משפט שהפך מזוהה עמו היה "I don't mean to be rude, but..." (בתרגום חופשי: "אני לא רוצה להיות גס רוח, אבל...") שאותו המשיך, כשהשתמש בו בתוכניות, בשטף עלבונות.
הפורמט "איידול" היה להצלחה רבה ונפוץ בגרסאות מקומיות ברחבי העולם (בין אם תחת אותו מותג ובין אם בחיקויו, כמו כוכב נולד הישראלית), ודמות השופט הבוטֶה והסרקסטי של קאוול נתפשה כחלק מהותי בפורמט ובהצלחתו, וכך בהפקות מקומיות שונות של המותג "איידול" ומקבילותיו, דאגה ההפקה המקומית ללהק לצוות השופטים דמות מקומית שחיקתה את התנהגותו.
ב-2002 הקים את חברת ההפקה בתחום הטלוויזיה והמוזיקה, Syco.  לימים שימשה Syco להפקת תוכניות מציאות נוספות באותו סגנון שקאוול יצר, והן כחברת התקליטים המחתימה את הזוכים בתחרות.
ב-2004 החלו שידוריה של תוכנית המציאות הבריטית "The X Factor", שאת הפורמט שלה יצר קאוול, ואותה גם הפיק והשתתף בה כשופט. כמו "פופ איידול" ו"אמריקן איידול", גם "The X Factor" נועדה לאיתור ופיתוח כשרונות מוזיקליים במסגרת תחרות כשרונות. הפרס הראשון היה הפקת תקליט בחברת Syco.
ב-2007 החלו שידוריה של התוכנית הבריטית Britain's Got Talent, עוד תוכנית דומה, גם היא פורמט שיצר קאוול, ומבוצע בהפקתו ובהשתתפותו כשופט, וגם בה הפרס המוענק לזוכה הוא הפקת תקליט על ידי Syco. גם הפורמט הזה ("Got Talent") הפך למותג והופק באופן מקומי בארצות שונות (בארצות הברית America's Got Talent, ובישראל תוכנית מקבילה היא הדבר הגדול הבא). תוכנית זו פנתה לקהל משתתפים רחב יותר ולכשרונות רבים יותר, בכך שלא הוגבלה למוזיקת הפופ. אחד מהרגעים הנודעים במיוחד במהלך התוכנית, שנחשף ברחבי העולם מעבר לקהל הצופים של התוכנית, היה מבחן הבמה של המועמדת סוזאן בויל בעונה השלישית של התוכנית ב-2009. בויל הדהימה את הקהל והשופטים בשירתה הצלולה ורבת הכישרון, שעמדה בניגוד-לכאורה לחזות חיצונית מרושלת. יש שראו זאת כמניפולציה של קאוול שמטרתה להעלות את שיעור הרייטינג של התוכנית ולקדם את מכירות אלבום הבכורה של בויל, שהצהיר קאוול מראש שבכוונתו להפיק אותו, כשבוע בלבד מאז הופעתה בתוכנית. אלבום הבכורה של בויל אכן הופק על ידי Syco, למרות שלא זכתה במקום הראשון, והיה להצלחה מסחרית אדירה. כמו כן קאוול הפיק אלבום בכורה לצמד Bars and Melody, אשר הגיעו למקום השלישי בעונתה השמינית של התוכנית.
בפברואר 2014 נולד בנו הראשון מהשחקנית היהודיה לורן סילברמן. הוא חולק את מגוריו בין אנגליה וארצות הברית.
באוגוסט 2018 זכה קאוול להיות חלק מעשרות האומנים והכוכבים ששמם מופיע בשדרת הכוכבים בהוליווד.
קורפוס אס אס הררי התשיעי

היסטוריה

הקורפוס הוקם בהונגריה ב-21 ביוני 1944, וכמפקדו הראשון מונה קרל-גוסטב זאוברצווייג. הקורפוס כלל בשלב ראשוני את דיוויזיית אס אס הררית ה-13 "הנדשאר" ואת דיוויזיית אס אס הררית ה-23 "קאמא". הקורפוס נכלל במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתף בקרבות כנגד הפרטיזנים בקרואטיה. בהמשך השנה הועבר הקורפוס לאזור בודפשט שבהונגריה, ונכלל במסגרת הארמייה השישית. הוא כלל את דיוויזיית הפאנצר ה-13, דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה, דיוויזיית פרשים אס אס השמינית "פלוריאן גאייר" ודיוויזיית פרשים אס אס ה-22 "מריה תרזה". כל הדיוויזיות היו במצב קשה משום שלקחו חלק בקרב דברצן. 
ב-24 בנובמבר נאלץ לסגת מדרכי הגישה לבודפשט, ובדצמבר החל הצבא האדום את המצור על בודפשט. קרל פפר-וילדנברוך קיבל פיקוד על הקורפוס, כמו גם על כל היחידות הגרמניות בבודפשט ובסביבותיה. ב-1 בינואר 1945, הארמייה השישית תחת פיקודו של הרמן באלק פתחה במבצע קונרד במטרה לשחרר את הקורפוס, כשהיא זוכה להצלחות ומתקדמת באופן מוצלח לשבירת האויב. התקדמות הכוח נבלמה לבסוף רק 28 ק"מ מהעיר, בהמשך החודש נעשו עוד שני ניסיונות לשבירת הצבא האדום וכיבוש בודפשט, אך למרות הצלחות נקודתיות נכשלו הכוחות הגרמנים. לקראת סוף ינואר כבר נדחסו הגרמנים וההונגרים בתוך כיס בגודל של קילומטר אחד. ב-11 בפברואר קיבל הקורפוס פקודה לנסות לפרוץ החוצה, אולם רק 170 מאנשי האס אס הצליחו להגיע אל הקווים הגרמניים. ב-12 בפברואר נכנע פפר-וילדנברוך לכוחות הסובייטים.
אמא אדמה (כתב-עת)

"אמא אדמה" (במקור: Mother Earth) היה כתב עת פוליטי-רדיקלי שיצא לאור בארצות הברית החל ממרץ 1906 על ידי האנרכיסטית אמה גולדמן. אלכסנדר ברקמן, אנרכיסט מפורסם נוסף, היה עורכו של המגזין.
"אמא אדמה" היה מגזין פוליטי שתמך במטרות פוליטיות רדיקליות, התארגנות עובדים, והתנגדות לממשלת ארצות הברית במגוון נושאים. קוראיו ותומכיו היו הגרעין של השמאל הרדיקלי בארצות הברית בתחילת המאה ה-20. צוות המגזין כלל נבחרת של פעילים רדיקליים, ביניהם מקס בגינסקי. בנוסף לפרסום עבודות מקוריות מאת עורכיו ואנרכיסטים מרחבי העולם, "אמא אדמה" פרסם מחדש כתבים נבחרים של כותבים מגוונים, בהם כתבים של האנרכיסט הצרפתי פייר-ז'וזף פרודון, האנרכיסטי הרוסי פיוטר קרופוטקין, הפילוסוף פרידריך ניטשה והסופרת הבריטית מרי וולסטונקראפט. גולדמן כתבה לעיתים קרובות בנושאים של אנרכיזם, פוליטיקה, עבודה, אתאיזם, מיניות ופמיניזם.
ב-1917, "אמא אדמה" החל לקרוא בגלוי להתנגדות לכניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, וספציפית לסרבנות לרישום וגיוס לצבא. ב-15 ביוני באותה שנה הקונגרס האמריקאי העביר את "חוק הריגול", שקבע עונשים בגין התערבות ביחסי החוץ של ארצות הברית וריגול. החוק כבר קנסות כבדים ועונשי מאסר של עד 20 שנה עבור אלו שיתנגדו לגיוס הצבאי או יעודדו "חוסר נאמנות" כלפי ממשלת ארצות הברית. לאחר שאמה גולדמן ואלכסנדר ברקמן המשיכו להתנגד לגיוס, המשטרה פשטה על משרדי "אמא אדמה", והחרימה רשימות מנויים ומאמרים רבים. משרד המשפטים שחרר הודעה בזו הלשון:
רישומים וחומרי תעמולה רבים הוחרמו, ובכללן מה שנראה כרישומים המלאים של חברי האנרכיה בארצות הברית. נמצא גם קובץ אינדקס, אשר הסוכנים הפדרלים מאמינים שיפשט עבורם את משימת זיהוי האנשים שמוזכרים במגוון הרשימות והדפים. רשימת המנויים של "אמא אדמה" ו"הפיצוץ", שכוללת למעלה מ-10,000 שמות, הוחרמה גם היא.
"אמא אדמה" המשיך לצאת לאור אחת לחודש עד אוגוסט 1917. ברקמן וגולדמן נמצאו אשמים בהפרת "חוק הריגול" וגורשו לרוסיה.
ריינדורף אלטאך

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-26 בדצמבר 1929 כמחלקת הכדורגל ב"מועדון הספורט וההתעמלות טורנרבונד אלטאך". בשנת 1930 החלה הקבוצה לשחק ב"ליגת ה-B קלאס של פורארלברג" כ"FA טורנרבונד אלטאך", אך הקבוצה הפסיקה להתקיים בשנת 1937. כשהוקם ה"ספורטוורינגונג אלטאך" (ארגון הספורט אלטאך) ב-1 במרץ 1946, חזרה הקבוצה להתקיים, וכשארגון הספורט הפסיק להתקיים ב-5 במרץ 1949 המשיכה קבוצת הכדורגל להתקיים עצמאית תחת השם: "מועדון הספורט ריינדורף אלטאך". 
בשנותיה הראשונות עלתה הקבוצה פעמיים מה"רג'יונליגה המערבית" (הליגה השלישית בחשיבותה באוסטריה) לליגה האוסטרית הראשונה (הליגה השנייה בחשיבותה באוסטריה), אך נשרה לאחר זמן קצר חזרה לליגה השלישית. רק בפעם השלישית שעלתה הקבוצה לליגה האוסטרית הראשונה, בעונת 2003/2004, הצליחה הקבוצה להשאר בליגה, ולאחר שנתיים, בעונת 2005/2006 הצליחה הקבוצה לעלות לבונדסליגה האוסטרית לאחר שניצחה במחזור האחרון של העונה את אוסטריה לוסטנאו בתוצאה 1-0. לאחר עונה אחת נשרה חזרה לליגה השנייה. בעונת 2013/2014 חזרה הקבוצה לבונדסליגה האוסטרית.
בעונת 2016/2017 סיימה הקבוצה במקום השלישי בבונדסליגה. במוקדמות הליגה האירופית לעונת 2017/2018 התמודדה ריינדורף אלטאך מול מכבי תל אביב בשלב הפלייאוף והודחה לאחר שהפסידה במשחק הבית למכבי תל אביב 0-1 וסיימה בתיקו 2-2 את משחקה באצטדיון נתניה.
חינא

בהלכה, חינא הוא כינוי לשורה של תקנות אותם תיקנו חז"ל כדי להקל על הנשים לגבות את כתובתן מבעליהם, ומטרתו כדי לגרום חן אהבה בין בני הזוג, האיש והאישה.
אחת מתקנות אלו היא, שאם אדם מת והשאיר כסף אצל בעל חובו, נותנים זכות קדימה לאלמנה לגביית כתובתה, על פני בעלי החובות והיורשים.
נחלקו הראשונים בקשר לסיבת התקנות: לפי דעה אחת, התקנות הן כדי שלא ימנעו הנשים מלהינשא לגברים, ולא ישנאו אותם; לפי שיטה אחרת‏, ההפך הוא הנכון; כדי שהאלמנות ימצאו חן בעיני בעליהם השניים, להינשא להן, יש צורך להקל את תנאי גביית הכתובה, כדי שיהיה להם כסף ויראו כעשירות. דעה זו, מתאימה יותר עם הכלל טב למיתב טן דו מלמיתב ארמלו.
ישיבה תיכונית חיספין

ראשי הישיבה

מייסד הישיבה, הרב יגאל אריאל, התווה את דרכה של הישיבה בשנותיה הראשונות כישיבה חקלאית ופתוחה. הרב אריאל פרש לאחר כמה שנים מראשות הישיבה ומשמש עד היום כראש הוועד המנהל של הישיבה ומוסדותיה. מחליפו, הרב מאיר צוקרמן נתקל בהתנגדות מצד הצוות החינוכי שלא הסכים עם דרכו החינוכית וסירב לשתף פעולה. בשל כך צוקרמן פרש לאחר כשנתיים.
ראש הישיבה הבא היה הרב משה אגוזי, שכיהן עד אז כמדריך חינוכי ולאחר מכן כר"מ בישיבה. הרב אגוזי המשיך לפתח את גישתה החינוכית של הישיבה, וזכה לשבחים רבים מצד רבנים ואישי חינוך רבים. לאחר כעשר שנים כראש הישיבה פרש הרב אגוזי לטובת הקמת 'בית למדרש התורה' ללימודי תורת הקבלה. לאחר פרישתו של הרב אגוזי מונה הרב פלטיאל גרנות ("פלטי") לכהן כראש הישיבה. חזונו של הרב פלטי היה להפוך את הישיבה לישיבה תורנית דמוקרטית (ית"ד), ובכך להופכה למודל של חינוך המתאים לפסוק "חנוך לנער על פי דרכו" (ספר משלי, פרק כ"ב, פסוק ו'). בשנה"ל תשס"ו פרש הרב גרנות מתפקידו ובמקומו מונה הרב חיים טרבלסי. בסוף שנה"ל תשס"ח פרש הרב טרבלסי ובשנה"ל תשס"ט חזר הרב אגוזי לעמוד בראשות הישיבה. בשנת הלימודים ה'תשע"ד פרש הרב אגוזי מראשות הישיבה ובמקומו התמנה הרב מוטי פרנקו. בסיום שנת הלימודים ה'תשע"ח סיים הרב מוטי פרנקו את תפקידו כראש הישיבה ובמקומו התמנה הרב חיים אייזנטל.
בוגרי הישיבה
בין בוגרי הישיבה ניתן למנות את תא"ל דוד זיני מפקד עוצבת עידן ומייסד חטיבת הקומנדו עוז, אנשי התקשורת קווה שפרן ועקיבא נוביק, אוריאל לדרברג (מנכ"ל פעמונים), ישראל ליבמן (מנכ"ל עמותת מקימי), נחום פצ'ניק (מייסד תנועת ארץ שלום), דניאל וייל (מנכ"ל עמותת מחשבה טובה), גיל מזומן (יוצר הסרטים "ג'נין - יומן מלחמה", "חלאקה", "איש אמונים"), יניב מזומן (ראש מכינת מיתרים לכיש), אוריאל בן נון (סמנכ"ל המרכז האקדמי לב) והזמר בניה ברבי . ואורי שכטר (מוביל את מיזם הוכחת יהדות של צהר.
הישגים
בשנת 2015 הישיבה נכללה ברשימת עשרת התיכונים המובילים בישראל באחוז הלוחמים מבין המתגייסים, בנוסף הישיבה נבחרה לאחד מבתי הספר הערכיים ביותר בשנת תשע"ה.]