google/wiki40b huggingface dataset:
קייט קאפשו

ביוגרפיה

קאפשו נולדה בשם קת'לין סו ניל בעיר פורט וורת' שבטקסס למשפחה נוצרית. בתם של בוורלי סו, סוכנת נסיעות ואדווין לאון ניל.
גדלה בסנט לואיס ולמדה ב"אוניברסיטת מיזורי", משם סיימה עם תואר בחינוך.
לפני שהפכה לשחקנית הייתה מורה לחינוך מיוחד בשני תיכונים בעיר.
קיבלה את שם המשפחה קאפשו לאחר שנישאה לרוברט קאפשו.

קריירת משחק

נסעה לניו יורק כדי להפוך לשחקנית, בתחילה שיחקה באופרת סבון ובסרט "קצת סקס".
בשנת 1984 הכירה את סטיבן ספילברג על סט הסרט "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור", קאפשו שנאבקה על תפקיד הנשי הראשי כנגד 120 בנות נוספות, התפרסמה בסרט בדמות זמרת המועדונים ווילי סקוט.
באותה שנה התפרסמה גם בקומדיית הריגול "הגנה עצמית" ובסרט האימה "שומר החלומות".
ב-1986 הופיעה בתפקיד הראשי בקומדיית ההרפתקאות "מחנה חלל", ושיחקה בדרמה הפוליטית "עוצמה".
ב-1989 שיחקה במותחן הפשע של רידלי סקוט "גשם שחור", בתפקיד היחצנית ג'וייס.
ב-1995 השתתפה במותחן המסתורין "סיבה מוצדקת" בתור לאורי, אשתו של הפרופסור למשפטים פול ארמסטרונג (שון קונרי).ב-1997 שיחקה בסרט "המזעיק", לצד ראיין ריינולדס. ב-1999 הפיקה קאפשו ושיחקה בתפקיד ראשי בקומדיה "מכתב האהבה".

חיים אישיים

קאפשו נולדה כנוצרייה-אפיסקופלית, אך התגיירה לפני שנישאה בשנת 1991 לבמאי האמריקאי-יהודי סטיבן ספילברג.
לקאפשו ולספילברג שבעה ילדים ביחד, בנוסף לשחקנית ג'סיקה קפאשו (שנולדה מנישואיה הראשונים לרוברט קאפשו).
דב כרמי

קורות חיים

כרמי נולד בעיר אודסה שבדרום-מערב רוסיה (כיום באוקראינה) בשנת 1905, ועלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1921. הוא החל בלימודי אמנות בבצלאל ועסק רבות בציור אך משיכתו לתחום האדריכלות הביאה אותו ללמוד את המקצוע. הוא השלים את השכלתו בשנת 1930 באוניברסיטת גנט שבבלגיה.
נישא לחיה, בת חיים מקלב, בנו של מרדכי מקלב, איש העלייה הראשונה ומראשי אנשי הציבור בפתח תקווה. 
עד שנת 1932 עבד בירושלים עם מאיר רובין, ולאחר מכן עבר לתל אביב ופעל בשותפות עם אליהו פיטלסון (אביו של יונה פיטלסון) עד 1936 ועד 1940 עם צבי ברק. הוא עבד בשותפות עם מספר אדריכלים נוספים, בעיקר בתל אביב, ותכנן במהלך הקריירה המקצועית שלו יותר ממאתיים מבנים. בשנות השלושים והארבעים תכנן בעיקר בתי מגורים בתל אביב, אך גם כאלה ברמת גן ובירושלים. בהמשך תכנן מבני משרדים ומבני ציבור כשהבולטים שבהם היו היכל התרבות (בשיתוף האדריכל זאב רכטר) ובית הוועד הפועל של ההסתדרות. 
סגנונו העיקרי של כרמי היה מודרניסטי, והוא השפיע רבות על דור של אדריכלים ישראלים. התמחותו הייתה ביצירת פרופורציות הרמוניות, מתוחכמות ועדינות ששילבו בין צורת הבניין וגושניותו ובין פרטיו (פתחי חלונות, מרפסות, כניסות).
כרמי זכה בפרס ישראל לאדריכלות בשנת 1957, והיה הראשון שקיבל את הפרס בתחום זה. מאוחר יותר קיבלו את הפרס גם שני ילדיו, האדריכלים רם כרמי (ה'תשס"ב) ועדה כרמי-מלמד (ה'תשס"ז). נכדתו, יעל מלמד, בתו של עדה כרמי-מלמד, היא מפיקה ישראלית-אמריקאית, זוכת פרס אוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר לשנת 2012.
נפטר מהתקף לב ב-1962, בגיל 57, ונקבר בבית הקברות קריית שאול.
בשנת 2010 נערכה בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו תערוכה רטרוספקטיבית לכרמי. ב-2018 פרסמה בתו, האדריכלית עדה כרמי-מלמד את הספר "אבא שלי, דב כרמי" המציג עבודות נבחרות שיצר בלוויית טקסטים קצרים ואישיים.
על שמו נקרא רחוב בתל אביב.
שיח (שיטת השקיה)

שׁיחְ הוא סוללת עפר מלאכותית בגובה של עד חצי מטר, המוקמת באזורים חצי-מדבריים לאורך מדרון, בדומה לטרסה. מטרת השיח היא לעכב את זרימת מי הנגר העילי במורד המדרון ולאפשר את חלחול המים לאדמה. כך מאפשר השיח חקלאות בסיסית, בעיקר למטרות מרעה, או צמיחת עצים.
השיח נבדל מהטרסה בממדיו ובכך שהוא עשוי מהאדמה המקומית בלבד ואינו נתמך בקירות אבן. הוא נבדל מהלימן בכך שסוללת הלימן מוקמת בתחתית ערוצי נחלי אכזב ולרוחבם, והיא נועדה לעצור את מי הנגר העילי ואף ליצור מקווה מים זמני. בנוסף, בדרך כלל מוקם לימן בודד או בריחוק מה מלימנים אחרים. לעומתו, השיח אינו יוצר מקווה מים עילי, ופעמים רבות נסללים מספר שיחים זה מעל זה.
IC 4182

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה סביב 11.6 והיא התגלתה ב-21 במרץ 1903 על ידי האסטרונום הגרמני מקס וולף, שהכניס אותה לרשימת ערפיליות בקבוצת כלבי צייד שפרסם בשנת 1903, כערפילית מספר 216, ותיאר אותה כגדולה מאוד ועמומה למדי. בשנת 1910 ג'ון דרייר הכניס את הערפילית לקטלוג האינדקס השני, תחת הציון IC 4182 כאשר היא מתוארת כעמומה למדי, גדולה מאוד, בעלת צורה לא סדורה ועם גרעין בהיר.

תצפית

הגלקסיה נמצאת כ-2 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב קור קרולי וכ-4.5 מעלות מצפון-מערב לה נמצאת M94 שבמרכז הקבוצה. כ-4.8 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת גלקסיית החמניה, שלמרות המרחק הזוויתי הקטן שביניהן, נמצאת למעשה במרחק גדול כמעט פי שלושה והיא אינה חלק מקבוצת M94. בסביבת IC 4182 וסביב הכוכב קור קרולי יש מאות גלקסיות נוספות, רובן קטנות ועמומות יותר מ-IC 4182, שנמצאות למעשה ברקע של קבוצת M94.

תכונות

אורכה הזוויתי של IC 4182 הוא כ-6 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-24,000 שנות אור, כרבע מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎1.7×10⁹‎ מסות שמש, כ-3 אלפיות ממסת שביל החלב, כאשר רק כ-‎3.2×10⁸‎ מסות שמש או כחמישית ממנה היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, ומסת גז המימן החופשי בגלקסיה מעט גדולה יותר, כ-‎3.4×10⁸‎ מסות שמש. שאר המסה של הגלקסיה, כ-80%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. למרות שחלק משמעותי ממסת הגלקסיה היא גז מימן חופשי, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא נמוך מאוד, כמסת שמש אחת בכ-40 שנים.
בשנת 1937 זוהתה בגלקסיה סופרנובה מסוג Ia שהגיעה בשיאה לבהירות מדרגה 8.6, פי 16 יותר בהירה מהגלקסיה עצמה. לסופרנובות מסוג Ia יש בהירות מוחלטת כמעט קבועה, ומכיוון שהמרחק אל IC 4182 נמדד באמצעות משתנים קפאידיים ונחשב למדויק למדי, ניתן להעריך שהבהירות המוחלטת של הסופרנובה הייתה סביב 19.9-, מה שעוזר למדוד את המרחק לגלקסיות מרוחקות יותר שנצפות בהן סופרנובות מסוג Ia.
גלן ג'ורדן

ביוגרפיה

נולד בסן אנטוניו, טקסס. למד באוניברסיטת ייל. את סרטו הראשון, שהיה סרט טלוויזיה, ביים ב-1969, שמו היה "תן לי לשמוע אותך לוחש". מאז הפך לאחד מבמאי הטלוויזיה המוערכים והפוריים של התעשייה. ב-1974 זכה בפרס אמי הראשון שלו, כשביים את המיני סדרה  "בנג'מין פרנקלין". הוא היה מועמד לאמי ארבע שנים אחר כך על סרט הטלוויזיה "עלובי החיים", אותו ביים וכמו גם על "חדרה של אמא" (1981) ו"שמלה אפורה" (1986). שנה אחר כך זכה בשני פרסי האמי על סרטו "הבטחה". הסרט קיבל 5 פרסי אמי ושני פרסי גלובוס הזהב. שנה לאחר מכן היה מועמד פעם נוספת לאמי על בימוי "הדהוד באפילה". 
בשנות התשעים ביים את "שרה פשוטה וגבוהה", עיבוד קולנועי לספרה של פטרישיה מקלקלן. סרט זה קיבל רייטינג גבוה. לאור ההצלחה, ביים ג'ורדן שני סרטי המשך לסרט: "העפרוני" (1993) ו"שרה פשוטה וגבוהה: סוף החורף" (1999). ב- 1993 ביים סרט הנחשב לטוב ביותר שלו (על פי IMDb). היה זה "ברברים בשער", בכיכובו של ג'יימס גארנר, שקיבל 9 מועמדויות לאמי, וזכה בקטגוריית סרט הטלוויזיה הטוב ביותר.
בתחילת שנות השמונים ביים שלושה סרטים שהוקרנו על גבי מסך הקולנוע: "רק כשאני צוחק" (1981), סרט שקיבל שלוש מועמדויות לפרס האוסקר (כולן בקטגוריות המשחק), "ידידים לעניין" (1984) ו"Mass Appeal" מאותה השנה.
אשר דר

קורות חייו

אשר דר נולד בחיפה ב-1932 בשם אשר דרייזין. הוא גדל בתל אביב ולמד בבית הספר ביאליק. בנעוריו היה חבר ארגון האצ"ל ובמלחמת העצמאות השתתף בקרב על יפו, הדיפת המצרים באזור אשדוד וכיבושה של יבנה. לאחר המלחמה השלים את לימודיו בתיכון גאולה. התגייס לצה"ל ב-1950 ושירת בנח"ל, סיים את קורס המ"כים הראשון של הנח"ל ושירת בתפקידי הדרכה בבסיס הטירונים של הנח"ל. לאחר קורס קצינים שירת כמדריך בבה"ד 3. בשנים 1955 עד 1957 שירת כמפקד פלוגה בחטיבת גולני. במלחמת סיני השתתף בקרב על פתחת רפיח, במהלך הקרב על מוצב 29, נכשל ניסיון לפינוי שדה המוקשים והגדרות באמצעות בונגלור, ודר הוביל את הפלוגה לכיבוש המוצב תוך כדי כיפוף ידני של הגדרות וריצה בשדה המוקשים. על כך הוענק לו ציון לשבח מאלוף פיקוד הדרום, חיים לסקוב. 
ב-1958 מונה למפקד קורס מ"כים בבסיס אימונים פיקודי וב-1959 לקצין מטה האחראי לזירת הצפון באגף המטה הכללי. אחר כך שימש מדריך בקורס מ"פים וסגן מפקד הקורס. יצא ללימודי במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובמקביל שירת במינוי חירום כסמג"ד. ב-1962 מונה למפקד בסיס הטירונים של חטיבת גולני. בשנים 1964-1965 שירת כקצין אג"ם באוגדה. ב-1966 עבר לשרת בבית הספר לקצינים והיה בו מדריך ראשי, במקביל למינוי כמפקד גדוד מילואים 161 של חטיבת ירושלים. 
במהלך הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים פיקד דר על הגדוד, שלחם בגזרת ארמון הנציב בירושלים. לכוח בראשותו סופחו כוחות העתודה של החטיבה, שכללו את הסיירת הירושלמית בפיקוד יוסי לנגוצקי ושתי מחלקות טנקים מ"פלוגת הטנקים הירושלמית", בפיקודו של אהרון קמארה. דר פיקד על כיבוש ארמון הנציב ומוצב הפעמון. במהלך הקרבות נפצע פעמיים. על לחימתו זכה לעיטור העוז. בתיאור המעשה נכתב:
ביום ה-5 ביוני 1967, עמד סא"ל אשר דר בראש הכוח, שפרץ לארמון הנציב בירושלים. למרות שנפצע, המשיך לפקד על הכוח ועמד בראשו בביצוע משימות נוספות. אירגן את הכוח לכיבוש מוצב "הנקניק" ומוצב "הפעמון". במוצב "הפעמון" נפצע שנית, המשיך להשתתף בלחימה בטיהור התעלות והעמדות ונפצע פעם נוספת. הוא המשיך לפקד על הכוח עד גמר הכיבוש וארגון הכוח להגנה ורק לאחר מכן מסר תפקידו ופונה.
— אתר בעוז רוחם
לאחר המלחמה נשלח לסינגפור לסייע בהקמה וארגון של הצבא המקומי. ב-1970 מונה לסגן מפקד גזרת הגבול ברמת הגולן וב-1971 למפקד גזרת גבול הצפון. מאוגוסט 1972 עד ינואר 1975 היה מפקד פיקוד הנח"ל. בהמשך שירת כמפקד חטיבה 820 ועבר הסבה לשריון.
לאחר שחרורו מונה ב-1977 למנכ"ל מגן דוד אדום. בנובמבר 1978 התמודד לראשות המועצה המקומית קריית אונו מטעם מפלגת הליכוד, הוא ניצח בבחירות וכיהן כראש המועצה מדצמבר 1978 עד 1983. 
דר נשוי ואב לשתי בנות.
המסע לירח של פטר

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בלילה, כאשר צמד אח ואחות - פטר ואנליזה מתעוררים באמצע הלילה ומוצאים חיפושית על אדן חלונם, החיפושית מתעוררת ומציגה את עצמה כזומזומן, הוא מחזיר אותם בזמן על מנת להראות להם את סיפורו של אבי סבו, שם הם מגלים שלפני הרבה זמן אבי סבו של זומזומן נמנם על עץ ובלי ששם לב הגיע חוטב עצים מרושע שמתגורר על הירח כדי לכרות את העץ עליו נמנם, העץ מתמוטט והחיפושית נופלת ומאבדת את אחת משש ידיה שנתפסה בעץ ונשארה עליו, עד שהחיפושית חוזר לעצמו הוא רואה שחוטב העצים כבר רחוק; מאז, מספר זומזומן שגם סבו, גם אביו וגם הוא עצמו נולדו עם חמש ידיים בלבד ומבקש מהילדים לעזור לו במסעו המתוכנן לירח להשבת היד האבודה כי הוא מנגן על כינור והוא זקוק לה, הילדים נענים בחיוב, זומזומן מלמד אותם כיצד לעוף והם יוצאים לדרך, בדרכם אל הירח הם פוגשים ונעזרים באנשי מזג האוויר: איש הרוח, איש הגשם, אשת הברק, מלכת הכוכבים, סנטה קלאוס ואחרים. אחרי סעודה גדולה בחברת אנשי מזג-האוויר בארמונה של מלכת הכוכבים יוצאים זומזומן, פטר ואנליזה אל הירח על מנת להתעמת עם חוטב העצים. לבסוף מגיעים השלושה ליעדם ושם חוטב העצים רודף אותם אך חבריהם אנשי מזג-האוויר באים לחלצם מידיו של חוטב העצים, הם מקפיאים אותו ובכך מעכבים אותו, ובינתיים השלושה לוקחים את ידו של זומזומן, מחזירים אותה למקומה ועפים בחזרה לביתם.
זלמן פינחס קפלן

הרב שלמה זלמן פינחס הכהן קפלן (ו' בסיוון ה'תרי"ג, 12 ביוני 1853 - ~י"ב בניסן ה'תרפ"א, 20 באפריל 1921) היה רב ליטאי.

ביוגרפיה

נולד בפוניבז' ליהודה ליב, בצעירותו למד אצל קרוב משפחתו הרב שאול אלחנן שאולזון, רבה של ניישטאדט הסמוכה לפוניבז' ולימים מו"צ בירושלים. בגיל 13 נסע ללמוד בישיבת וולוז'ין ולמד בה במשך שנתיים וחצי. הוא המשיך בלימודיו גם לאחר שעזב את הישיבה, ובשנתו ה-18 התחתן בשאט עם חיה מלכה בת רבי מאיר מיכל רבינוביץ.
סמוך על שולחן חמיו המשיך בלימודיו ובמשך חמש שנים סייע לחמיו בעבודת הרבנות ולמד עמו. מאוחר יותר עקר למינסק ושם למד אצל רבי גרשון תנחום ונסמך לרבנות על ידו. תעודות סמיכה נוספות קיבל מהרב בצלאל הכהן מווילנה ומהרב יצחק אלחנן ספקטור מקובנה. בתקופת שבתו בקובנה נשרף ביתו שבו היו כתביו של חמיו על המקרא והמגילות כמו גם כתבי מחשבה וביאורים באגדות חז"ל.
בשנת ה'תרמ"א נבחר לרבנות העיר יענזא וכיהן בה כארבע שנים. בשנת ה'תרמ"ה עבר לכהן בגילוואן הסמוכה לווילנה שם כיהן עד פטירתו.
בראש חודש סיוון ה'תרנ"ט נפטרה אשתו הראשונה, חיה מלכה. הוא נישא בשנית לבתו של הרב בנימין ידידיה גרין מזיימל.
בשנת תרס"ג היה בין 500 הרבנים שהתאגדו ב"אגודת הרבנים" העולמית שיזם הרב אהרן מנדל כהן.
ב-1915 נכלא בכלא הרוסי, לאחר היעדרות ממושכת איתרה אותו מחלקת המדינה האמריקאית לבקשת בנו, עיתונאי המארגען זשורנאל, אפרים קפלן.
הרב קפלן נפטר בגילוואן שלושה ימים לפני חג הפסח של שנת ה'תרפ"א, 1921. השאיר אחריו כתבי יד רבים מחידושיו.

משפחתו

בנו אפרים קפלן, היה רופא ועיתונאי במארגען זשורנאל הניו-יורקי, ונישא לחיה בתו של הרב שמעון טוביה קפלן, אחיו של אביו. בן נוסף, הרב דוד קפלן עלה לירושלים וההדיר בה את ספרי סבו, רבי מאיר מיכל רבינוביץ, "המאיר לעולם" (ירושלים תרצ"א).
נכדיו הדפיסו בלונדון חלק מכתביו לרגל שמחות משפחתיות.
ג'וניור דיאס

קריירה

ג'וניור הוא בנו של הכדורגלן אנריקה דיאס ששיחק במדי הנבחרת הלאומית. ג'וניור התחיל את דרכו בקבוצת ארדיאנו מליגת העל הקוסטה ריקאית. ב-2008 עבר לקבוצת ויסלה קרקוב איתה זכה בשלוש אליפויות. בשנת 2012 חתם בקבוצת מיינץ 05 מהבונדסליגה, ואחר כך עבר לדרמשטאט 98 בשנת 2015, בעונת החזרה של הקבוצה לבונדסליגה, ונשאר עמה בליגה.
בקיץ 2016 חתם דיאס בווירצבורגר קיקרס, העולה החדשה לבונדסליגה השנייה.
בשנת 2003 שיחק לראשונה במדי קוסטה ריקה, הוא שותף במשחק אחד בקופה אמריקה 2004 וכן השתתף בטורניר הכדורגל באולימפיאדת אתונה ואת שערו הראשון כבש בינואר 2013. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
מסע הבובות לארץ-ישראל

תקציר

בשנת 1933 עולה משפחתה של שרונה בת השלוש (בתו של הסופר) מארצות הברית לארץ ישראל, ושרונה נאלצת להשאיר את בובותיה עם חברתה פיליס. אך הבובות מתגעגעות לאמא שלהן ומחליטות פה אחד לצאת אל מעבר לים בעקבות שרונה. בדרך הן עוברות תלאות רבות וחוויות מסוכנות, שבסופן מתקיים מפגש מרגש עם אמא שרונה. אך התלאות אינן מסתיימות עם הגיען לארץ ישראל. גם שם מצפות להן התמודדויות לא קלות, שכמעט מצליחות לשבור את רוחן וגורמות להן לפקפק בהחלטתן לעלות ארצה.

הרקע לכתיבת הספר

אברהם רגלסון ביסס את סיפור עלייתן של הבובות ארצה והתמודדותן עם קשיי הקליטה על החוויות שחוו הוא ובני משפחתו בבואם ארצה. פירוט של כמה מהחוויות האמיתיות שעליהן התבססו המאורעות המסופרים בספר נמצא בנספח שכתבה שרונה תל-אורן, בתו של הסופר וגיבורת הספר, למהדורה שיצאה בשנת 2005.
בית הבאר (נתניה)

היסטוריה

המבנה הוא שריד לחווה החקלאית "פרדס הגדוד", שהוקמה ב-1927 (שנתיים לפני היווסדה של נתניה) על ידי חמישה שותפים מיוצאי הגדוד העברי (על שמם נקרא הפרדס). הם הצליחו לקבל זיכיון מהנציב העליון לרכישת הקרקע כמשוחררי מלחמה. כיום בית הבאר משמש כמוזיאון מקיף לתולדות העיר נתניה ולהיסטוריה שלה בין השנים 1928–1948, עשרים שנותיה הראשונות כמושבה.
החווה התנהלה כיישוב עצמאי וגרו בו מספר משפחות שעלו לארץ בתקופת המנדט הבריטי. בחווה פעל בית ספר. עד לפני קום המדינה פרדס הגדוד שימש גם כבסיס לפעולות ההגנה.
כשהחווה נבנתה, בית הבאר הוצב בצידה המזרחי. החווה נבנתה כחצר מלבנית, בקומה העליונה של בית הבאר התגורר מנהל החווה. הפרדסים ניטעו סביב למתחם.
גביש פוטוני

גביש פוטוני הוא ננו-מבנה הבנוי בצורה מחזורית מחומרים דיאלקטריים, בדרך כלל נבנה בממדים קטנים מאוד, כאשר מבנהו מתוכנן בצורה המשפיעה על התקדמות האור בתוכו, כלומר על מעבר פוטונים דרכו והוא מכשיר אופטי לכל דבר.
דרך פעולתו מקבילה ודומה מאוד לאופן שבו גביש של מוליך למחצה משפיע על אופן התנועה וההולכה של אלקטרונים בתוכו.
מגדל העיר

היסטוריה

הבניין, אשר הוקם במחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה-20, תוכנן על ידי האדריכל דן איתן. הבניין הוא בן 21 קומות, בתוספת של שש קומות של חניון תחתיו. חתך קומותיו של הבניין הוא של ריבוע, שפינותיו קטומות. חזיתותיו בנויות בשילוב של קירות מסך ממתכת וזכוכית עם ציפוי של אבן נסורה. הוא ניצב בזווית של 45 מעלות ביחס לבניין המשביר, דבר המיועד לרכך את מראהו הנשקף מרחוב המלך ג'ורג' ורחוב בן יהודה. מפלס הכניסה של המגדל גבוה מזה של רחבת בניין המשביר, והוא מחובר אליה באמצעות דרגנועים.
שטחו של הבניין הוא כ-16 אלף מטרים מרובעים. הוא מאכלס עסקים פרטיים, רבים מהם הם מרפאות משרדי רואי חשבון ועורכי דין, וכן שוכנות בו יחידות ממשלתיות שונות (כגון לשכת רישום המקרקעין של ירושלים ויחידה של רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול). עד 1989 פעל בו מלון מגדל איילון.
על הבניין נמתחה ביקורת, שלפיה הוא איננו מצטיין באיכות העיצוב והגימור שלו. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 נראו שינויים נרחבים בבניין עם קניית הקומה ה-20 על ידי יזמים הודים לשם הקמת מלון וקנייה של יזם קבלן את הקומה ה-21 והפיכתה לפרויקט יוקרה.
האלפים הפניניים

מורפולוגיה

הרכס המרכזי (המהווה גם את קו פרשת המים בין הים התיכון והים האדריאטי) עובר ממערב למזרח לאורך קו הגבול שבין שווייץ (מצפון) ואיטליה (מדרום), מהר מון בלאן המהווה את הפסגה הראשונה הגבוהה ממזרח למעבר סן ברנאר. רוב הרכס הוא גבוה יחסית וחלקו הגדול אף מעל 4000 מטר מעל פני הים, אך מדי פעם יורד הרכס מעט ובנקודות מסוימות אף אל מתחת ל 3000 מטרים.
מהרכס המרכזי יוצאים רכסים רבים נוספים העוברים מדרום לצפון ויורדים בהדרגה אל עמק הרון.
בשונה מרכסי הרים אחרים הפסגות הגבוהות ביותר אינם ממוקמות בהכרח ברכס המרכזי וחלקם (כמו הגרנד קומבין, וייסהורן, מיסצ'בל, ווייסמיס) נמצאות באמצע רכסי המשנה.

גאוגרפיה

גבולות הרכס הם מעבר סן ברנאר הגדול (המפריד בין הרכס לבין רכס האלפים השבליים (Chablais Alps) ומסיב המון בלאן (Mont Blanc Massif)) ממערב, מעבר סימפלון (Simplon) (המפריד בין הרכס לבין רכס האלפים הלפונטיניים (Lepontine Alps)) ממזרח, עמק הרון (המפריד בין הרכס לבין רכס האלפים הברניים) מצפון. ועמק אאוסטה (המפריד בקצהו המערבי בין הרכס לבין רכס האלפים הגאריים (Graian Alps)) מדרום.
הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא הר המון רוז (Mont Rose), שהוא גם הנקודה הגבוהה ביותר בקנטון ואלה ובשווייץ כולה, והפסגה השנייה בגובהה בהרי האלפים ובאירופה כולה.
השלגים המפשירים ברכס האלפים הפניניים מתנקזים על ידי נהר הרון מצפון, בצדו השווייצרי של הרכס, אל אגם ז'נבה, ובצדו האיטלקי, על ידי הנהרות דורה בלטאה, ססיה (Sesia) וטוקה (Toce), אל נהר פו והים האדריאטי.
צידו הדרומי של הרכס מהווה לרוב אורכו את קו הגבול שבין שווייץ ואיטליה ובקצהו המערבי נכנס מעט לתוך השטח האיטלקי עד לסיומו בהר גרנד רושר (Grande Rochère).
אלכסנדר סידורנקו

ביוגרפיה

סידורנקו נולד במריאופול.
באליפות אירופה שנערכה בינקפינג שבשוודיה בשנת 1977 זכה סידורנקו במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.80 דקות.

שיאן עולם

באליפות ברית המועצות בשחייה שנערכה במוסקבה ב-9 ביולי 1978 קבע סידורנקו במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 2:05.24 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של גרהם סמית' מקנדה (2:05.31 דקות). שיא זה החזיק מעמד כחודש ונשבר על ידי סטיב לנדקוויסט מארצות הברית (2:04.39 דקות). באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, באותה העת מערב גרמניה בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, בתוצאה של 2:05.29 דקות, אחרי גרהם סמית' שקבע שיא עולם חדש של 2:03.65 דקות וג'סי ואסאלו מארצות הברית (2:04.99 דקות).

אלוף אולימפי

באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה סידורנקו במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אולימפי חדש של 4:22.89 דקות לפני בן ארצו סרגיי פסנקו סניור (4:23.43 דקות) וזולטן וראסטו מהונגריה (4:24.24 דקות).

אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בספליט באותה העת יוגוסלביה בשנת 1981 זכה סידורנקו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.41 דקות.

אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, שבאקוודור בשנת 1982 זכה סידורנקו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 2:03.30 דקות, לפני ביל בארט מארצות הברית (2:03.49 דקות) וג'יובאני פרנסצ'קי מאיטליה (2:04.65 דקות).

חייו האישיים

בשנת 1982 נישא סידורנקו לילנה קרוגלובה, בעלת מדליית ארד אולימפית בשחייה (מוסקבה 1980).
לאחר שפרש מספורט תחרותי החל סידורנקו לאמן שחייה וכדורמים בעיר הולדתו.
תופל

תופל, אחת מערי ממלכת אדום הנזכרת בתנ"ך.
"אֵלֶּה הַדְּבָרִים אֲשֶׁר דִּבֶּר מֹשֶׁה אֶל כָּל יִשְׂרָאֵל בְּעֵבֶר הַיַּרְדֵּן בַּמִּדְבָּר בָּעֲרָבָה מוֹל סוּף בֵּין פָּארָן וּבֵין תֹּפֶל וְלָבָן וַחֲצֵרֹת וְדִי זָהָב" (ספר דברים, פרק א', פסוק א')
העיר המקראית תופל, מזוהה עם טפילה שבירדן, צפונית לפטרה.
אבעיה

אבעיה היא הליך משפטי מיוחד במסגרתו פונה לבית המשפט אדם או גוף שהחוק העניק להם סמכות מעין-שיפוטית, על מנת שבית המשפט יחווה דעתו בשאלה משפטית.
הגשת אבעיה מותרת אך ורק במקרים שנקבעו בדין. מקרים אלה כוללים פניה של בורר, בפניה של בורר בית המשפט ייתן תשובה לשאלתו של הבורר רק במידה והוא מכין כבר את פסק הדין ואז מפנה את השאלה (איבעית פסק) וזאת משום שבוררים שינו את החלטתם בניגוד לתשובה שבית המשפט נתן, פקיד הסדר במסגרת הליכי הסדר מקרקעין ועל ידי צד מעוניין או בית משפט השלום במסגרת הליכי פשיטת רגל.
החלטתו של בית המשפט באבעיה מחייבת את הצדדים.
מורסה של אחורי הלוע

סימנים וסימפטומים

הסימפטומים יכולים לכלול קשיון עורף, כאב בצוואר בעת מישוש (יכול להופיע גם בקדמת הצוואר ובאזור הגרגרת), אי שקט, קושי בבליעה, חום, סטרידור, ריור, שיעול נבחני או בלוטות לימפה נפוחות בצוואר. כל שילוב של הסימפטומים האלו צריך להעלות חשד למורסה של אחורי הלוע.

גורמים

מורסה של אחורי הלוע נגרמת לרוב מזיהום חיידקי שמקורו בחלל האף, שקדים, סינוסים, אדנואיד, והאוזן התיכונה. כל זיהום בדרכי האוויר העליונות יכול להוות גורם. מורסה של אחורי הלוע יכולה גם להיגרם כתוצאה מזיהום ישיר עקב פגיעה חודרת מגוף זר. היא יכול להיות קשור לתחלואה אצל ילדים קטנים שלא שומרים על היגיינת שיניים נאותה.

אבחון

CT היא הבדיקה הדפיניטיבית לאבחון מורסה של אחורי הלוע. צילום רנטגן של הצוואר מראה ב-80% מהמקרים נפיחות של החלל הרטרופרינגיאלי. אם הנפיחות של החלל הרטרופרינגיאלי גדולה ביותר מחצי מגודל חוליה C2, היא יכולה להעיד על מורסה של אחורי הלוע.

טיפול

הטיפול במורסה של אחורי הלוע דורש לרוב התערבות כירורגית. ניתוח שקדים לעיתים הכרחי כדי להגיע למורסה לצורך ניקוז, והתוצאה של הליך זה היא לרוב חיובית. הניתוח אצל מטופלים מבוגרים מתבצע לעיתים בהרדמה לא כללית, מכוון שישנו חשש שהמורסה תיקרע בעת ביצוע אינטובציה למטופל ומוגלה תישאף לריאות. המקרים מסובכים, תתבצע טרכיאוטומיה דחופה כדי להימנע מחסימה של דרכי האוויר העליונות כתוצאה מבצקת בצוואר. מינון גבוה של אנטיביוטיקה ניתן למטופלים דרך הוריד כדי להשתלט על הזיהום ולהקטין את גודל המורסה לפני הניתוח. מורסה של אחורי הלוע כרונית היא לרוב משנית לשחפת והטיפול הדרוש לחולה הוא נגד שחפת בהקדם האפשרי.
אדריאנוס החמישי

ביוגרפיה

אוטובונו דה פיצ'י נולד ב-11 ביולי 1205 בג'נובה, והשתייך למשפחה פיאודלית מליגוריה, הרוזנים של לאבאנה.
משרתו הכנסייתית הראשונה החלה בשנת 1243, כאשר הוא מונה לכומר אפיפיורי. לאחר מכן הוא קיבל מספר בנפיקיום כנסייתיים, והפך לארכידיאקון בבולוניה (1244) ופארמה (1244 / 1248–1255), קנון וקנצלר של הקתדרלה בריימס (1243-1250), קנון ודיקן בפיאצ'נצה 1247) וקאנון של הקתדרלה בפריז (1244 / 1245–1270). בדצמבר 1251 הוא מונה לקרדינל דיאקון של סן אדריאנו על ידי דודו אינוקנטיוס הרביעי. הוא היה גם הכומר הראשי של בזיליקת סנטה מריה מג'ורה הפטריארכלית (1262).
הוא נשלח לאנגליה בשנת 1265 על ידי קלמנס הרביעי כדי לתווך בין הנרי השלישי, מלך אנגליה לבין הברונים שלו, ולהטיף למסעי הצלב. הוא נשאר שם במשך מספר שנים כנציג האפיפיור, מאוקטובר 1265 עד יולי 1268. עמדתו הדיפלומטית הייתה כזו, ששמו עדיין נזכר על החוק העתיק ביותר של חוק האנגליה, חוק מרלבורו משנת 1267, שבו הכותרת הרשמית מזכירה כעד "הלורד אוטובון, אז הנציג באנגליה". (בנציגות הזאת שירת גם דיפלומט צעיר אחר, לימים בוניפקיוס השמיני) בחודש אפריל 1268 הוא הוציא סדרה של קנונים, אשר היוו את הבסיס של החוק הכנסייה באנגליה עד הרפורמציה הפרוטסטנטית במהלך המאה ה-16.
לפיצ'י היה קשר רחוק להנרי השלישי; אחותו התחתנה עם תומאס, רוזן פלנדריה, שהיה בן דודו של אשתו של הנרי, אלינור מפרובנס.
בהשפעתו של שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה, הוא נבחר לאפיפיור במקום אינוקנטיוס החמישי ב-11 ביולי 1276, אך הוא מת בוויטרבו ב-18 באוגוסט 1276 ממחלה, מבלי שהוסמך מעולם לכהונה. אדריאנוס החמישי היה האפיפיור השלישי ב"שנת ארבעת האפיפיורים" - 1276.
הוא ביטל את הבולה אפיפיורית של גרגוריוס העשירי על ניהול קונקלווה, אך מת לפני שחוקק תקנות חדשות, ובמקומו נבחר יוחנן העשרים ואחד לאפיפיור.
הממשלה האזורית של כורדיסטן

הקבינט הנוכחי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תפקיד בעיראק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
חייט

חייט או תופר הוא מקצוע עבודת כפיים ואומנות בתחום עיבוד האריגים (טקסטיל). חייטים הופכים בדים מסוימים לבגדים, באמצעות חיתוכם ותפירתם. 
כלי המלאכה של העיקריים של חייט היו, מאז תקופות קדומות, המחט, החוט והמספריים, סרט מידה ומאז המאה ה-19 גם מכונת התפירה. לעיתים נעשה שימוש במונח "חייט" לתאר רק אדם המייצר חליפות גברים (ואז נקראת המקבילה לתפירת בגדי נשים בשם "תופר") או חליפות לנשים ולגברים (אך לא סוגים של בגדים אחרים, כמו בגדים תחתונים). הבדים בהם משתמש החייט הם בדרך כלל צמר, כותנה ומשי. 
בשל תפוצת המקצוע, קיימים יהודים רבים ששם משפחתם הוא "חייט". למשל: יעקב חייט, גלית חייט, נמרוד חייט, שושי חייט, ברוך חייט ועוד.
באופן דומה, אנשים רבים ממוצא אנגלו-סקסי ששמם "טיילור" (Tailor) או ממוצא אשכנזי ששמם "שניידר" (Schneider בגרמנית,  Sznajder בפולנית). כמו כן מצויים שמות המשפחה קרביץ (מפולנית) ו-פּורטנוֹי (מרוסית), קליירמאקר [Kleermaker בהולנדית].

הכשרה ועיסוק

הכשרת החייטים נעשית בדרך כלל בדרך של התלמדות וחניכות. חייט-אומן הוא אדם אשר הוכשר להעסיק מספר מתלמדים בבית המלאכה שלו. חייטים מפורסמים אשר מייצרים חליפות "מחויטות", כלומר, כאלו אשר מותאמות אישית ללקוח, נוסעים לעיתים ברחבי העולם על מנת למדוד את הלקוח ולהתאים לו את החליפה; ולקוחות מגיעים לבתי המלאכה שלהם. עם זאת, נפוצים כיום חייטים העוסקים בתיקוני חליפות בלבד; או שמייצרים חליפות "מוכנות ללבישה" (לא מותאמות אישית) וחלק ניכר מעבודת החייט בעבר ממולא כיום על ידי מכונות.

חייטות ביספוק

פרקטיקה מרכזית בחייטות האנגלית המסורתית היא ביספוק /biˈspoʊk/, מונח שפירושו אופן ייצור שבו פריט מותאם במיוחד לקונה, ובייחוד ייצור של מלבושים מחויטים לגברים, כגון חליפות וחולצות, המחייב מדידה והתאמה. זהו מושג מקביל ל-couture אצל נשים, כלומר אופנת גברים הנעשית לפי מידה ובהתאמה אישית. 
השימוש במונח החל בבריטניה בשלהי המאה ה-19, ומקורו בביטוי spoken of - "מדובר" - המתייחס להוראה לייצר פריט מסוים, שניתנה בזמנו בעל פה. המונח נועד להבדיל בין ביגוד תעשייתי, מוכן ללבישה, למוצרים מחויטים בהתאמה אישית. כיום המונח ביספוק משמש את דוברי האנגלית הבריטית, ובארצות הברית הוא נפוץ בעיקר בתעשיית ההלבשה היוקרתית. 
ברבות השנים, מלאכת הביספוק נעשתה מזוהה עם סטנדרטים גבוהים של גזירה, תפירה וגימור. בבריטניה נפסק כי השימוש במושג מותר גם במקרה של דרכי ייצור שאינן מסורתיות גרידא, וזאת בניגוד למצב בצרפת - שם מי שמבקש להתהדר במונח haute couture, נדרש לעמוד בתנאי הקבלה של איגוד התפירה העילית.
אשה העוסקת בתפירה, גם בתפירה מחויטת מכונה תופרת.