הקאות יתר בהריון

גורמים

הגורם ומנגנון המחלה להקאות יתר אינו ידוע. קימות מספר תאוריות לגביי הגורמים להקאות מרובות, אך הגורם למחלה נשאר שנוי במחלוקת. ההשערה הרווחת היא שהקאות מרובות נגרמות כתוצאה משילוב של גורמים שעשויים להשתנות בין נשים הכוללים בין היתר מרכיבים גנטיים. נשים עם היסטוריה של הקאות מרובות נוטות לפתח את המחלה.
גורם מקובל כמשפיע על הקאות מרובות הוא תגובת נגד לשינויים הורמונליים בהריון, בפרט רמות גבוהות של בטא גונדוטרופין כוריוני אנושי (hCG). תאוריה זו מסבירה מדוע הקאות מרובות שכיחות דווקא בשליש הראשון של ההריון (בדרך כלל סביב שבוע 8–12 של הריון), שבהם רמת בטא גונדוטרופין כוריוני אנושי הגבוהה ביותר. גורם משוער נוסף להקאות מרובות הוא עליה ברמת אסטרוגנים בקרב האם (גורם להפחתת תנועתיות מעיים קיבה/ זרימה חוזרת של תוכן התרסריון לקיבה שמוביל לבחילות/הקאות). בנוסף לסיבות אנדוקריניות בקרב הסובלות מהקאות יתר בהיריון נמצאה שכיחות גבוהה יותר של זיהום מהליקובקטר פילורי קשר זה של חיידק כגורם למחלה נתמך על ידי מספר תעודים בהם סובלות מהקאות יתר בהריון שלא הגיבו לטיפול חוו הקלה מלאה בעת הטיפול בגורם החיידקי. חיידק כגורם למחלה יכול להוות הסבר לשוני בשכיחות המחלה בקבוצות אתניות שונות. עם זאת רוב הנשים בהיריון בעלות החיידק הליקובקטר פילורי הן אתסמיניות, כלומר ללא תסמינים.

אבחנה מבדלת

בחילות והקאות יכולות להוות תסמין של מחלות נוספות אותן יש לשלול כולל: דלקת המעי (Gastroenteritis), כיב פפטי, מחלות כיס מרה, דלקת כבד, דלקת לבלב, אי ספיקת כליות, מחלות בלוטת התריס, היפרקלצמיה והיפרפאראתירואידיזם.

בדיקות

בדיקות שחיכות כוללות רמת אוריאה ניטרוגן בדם (BUN), אלקטרוליטים, תפקודי כבד, בדיקת שתן, ותפקודי בלוטת התריס. בדיקות המוטאולוגיות כוללות רמות המטוקריט. סריקת אולטרסאונד עשויה להיות נחוצה לבדיקת מצב הריוני ושלילת מולה (אנטומיה).

טיפול

טיפול מוקדם ושינוי הרגלים תזונתיים ואורך חיים עשויי להקל על תסמינים מסוימים. הקו הראשוני לטיפול הוא שתיית נוזלים ואכילת מזון קל לעיכול. בשל החשש להתייבשות חמורה וסיבוכים אחרים, הקאות יתר בהריון מטופלות כמקרה חרום. אם אמצעי תזונה שמרניים נכשלים, טיפולים נרחבים הכוללים שימוש בתרופות ועירוי נוזלים עשויים להידרש. אם בעקבות הקאות מרובות תזונה אוראלית אינה מספקת, תמיכה תזונתית תוך ורידית עשויה להיות נחוצה.

המלצות תזונתיות

המלצות מקובלות לתזונה בקרב סובלים מהקאות ובחילות תקף במקרה זה של הקאות יתר בהריון. שתייה ואכילה בכמיות קטנות לעיתים קרובות- הימנעות ממצב של קיבה ריקה. הימנעות משתייה לאחר אכילה. אכילה בישיבה והימנעות משכיבה לאחר מכן. אכילת מאכלים עשירים בחלבון ומאכלים עשירים בפחממות. הימנעות ממזונות שומניים ועשירים בטעם.

עירוי נוזלים ורידי

עירוי נוזלים מכיל לעיתים קרובות תוספות אלקטרוליטים משום שהקאות חוזרות ונשנות מובילות למחסור באלו. כמו כן, תוספי ויטמין B₁ עשויים להינתן במטרה להפחית את הסיכון של אנצפלופתיה על שם ורניקה. רמת הוויטמינים Aו B נוטה לפחות שבועיים מתחילת ההקאות וגם אלה עשויים להינתן. לאחר השלמת טיפולי עירוי המעבר לשתייה אוראלית הדרגתי. לאחר הטיפול בהתייבשות, הטיפול מתמקד בניהול התסמינים כדי לאפשר צריכה נורמלי של מזון. עם זאת, התייבשות והידרציה עשויים להתרחש באופן מחזורי הדורש כתוצאה טיפול מתמשך ומעקב.

תמיכה תזונתית

נשים שאינם מגיבות לטיפולי תרופתי ועירוי בנוזלים עשוית לדרוש תמיכה תזונתית. חולים עשויים לקבל הזנה תוך ורידית באמצעות קטטר או הזנה פנימית בעזרת צינור נאזוגסטרי. ישנם ראיות מוגבלות מניסויים לתמוך בשימוש של ויטמין B₆ לשיפור התוצאה. הזנת יתר עשויה להיות נחוצה במקרים מסוימים על מנת לאפשר עליה במשקל. תוספי חומצה פולית גם כן עשויים להינתן.

תרופות

מספר אנטיאנמטיים יעילים ובטוחים בשימוש בהריון הם פירידוקסין דוקסילאמין, אנטיהיסטמינים (כמו דיפנהידרמין), פנותיאזין (כגון פרומתאזין). אלו לא ידועים כעדיפים אחד על השני לשיפור בחילות או הקאות. עדויות מוגבלות שפורסמו בניסויים קליניים מעידים על היעילות של טיפול תרופתי להקאות יתר בהריון. בעוד שפירידוקסין/דוקסילאמין, שילוב של ויטמין B -₆ ו דוקסילאמין, יעיל בבחילות בוקר, יש שהטילו בספק את האפקטיביות שלו בעבור הקאות יתר בהריון. אונדאנסטרון ייתכן כמועיל במיוחד, עם זאת, ישנם חששות לגבי השפעתו על שפה שסועה בקרב ולדים, קיימים מעט נתונים באיכות גבוהה על יעילותו (אך לאחרונה פורסמו מספר מאמרים, כתוצאה משימוש גובר בתרופה אצל נשים הרות, שהמסקנה שלהן היא שתופעות הלוואי בוולדים הן נדירות יחסית. כמו כן, במחקרים שכן מצאו קשר גבוה יותר, לא הצליחו לשחזר את אותן תוצאות במחקר נוסף). נעשה שימוש גם במטוקלופראמיד ובאופן יחסי גורם מעט תופעות לואי. עדויות למועילות של קורטיקוסטרואידים חלשות, ישנם מספר ראיות כי שימוש בסטרואידים אצל נשים בהריון עשוי להעלות במעט את הסיכון של שפה שסועה אצל התינוקות ועלול לדכא את פעילות בלוטת יותרת הכליה. עם זאת, הידרוקורטיזון ופרדניזולון מנוטרלים בשיליה ושימוש בהם יעשה לאחר 12 שבועות הריון.

רפואה אלטרנטיבית

השימוש בזנגביל מומלץ אך הראיות ליעילותו מוגבלות. מספר מחקרים מחקרים תומכים ביעילותו של ג' ינג ' ר כ פלצבו אך גם קימות עדויות לתופעות לוואי לשימוש בגינגר, גופניים ורגשיים.

תמיכה נפשית

בשל נדירותם של הקאות יתר בהריון ושכיחותן של בחילות בוקר, סקר הראה כי באחוז ניכר מן המקרים נשים חוות קשים פסיכולוגיים בהתמודדות בשל הכרה לקויה במצבם מסביבתם הקרובה. שעשויה להתפתח עד כדי הפרעת דחק פוסט טראומטית.

סיבוכים

לפני הטיפול בהחזרת נוזלים תוך ורידית, הקאות יתר בהיריון היוו גורם עיקרי לתמותה אימהית.

אישה בהריון

אם הקאות בהריון אינן מטופלות כראוי סיבוכים אפשריים כוללים: אנצפלופתיה על שם ורניקה, אי ספיקת כליות, קרישה, ניוון שרירים, תסמונת מלורי-וייס, היפוגליקמיה, צהבת, תת-תזונה, פקקת ורידים עמוקה, תסחיף ריאתי, קריעה בטחול,היצרות של העורקים המוחיים. דיכאון והפרעות דחק פוסט טראומטיות.

עובר

השפעת הקאות מרובות על העובר נובעות בעיקר בשל חוסר איזון אלקטרוליטי של האם. עוברים של נשים עם הקאות חמורות בהריון שצוברות פחות מ-7 ק "ג במהלך ההריון נוטים להיות בעלי משקל לידה נמוך יחסית ולהיוולד לפני שבוע 37 להריון. תינוקות לנשים עם הקאות יתר בהריון שצברו במשקל  יותר מ-7 ק"ג לא מציגים הבדל יחסית לאמהות שלא לקו בהקאות מרובות. לא קיים הבדל משמעותי בשיעור המוות אצל תינוקות שנולדו לאמהות שלקו בהקאות מרובות לעומת תינוקות שנולדו לאמהות שלא לקו בכך. ילדים שנולדו לאמהות הקאות בהריון שלא טופלו מאובחנים פי ארבעה באבחונים נוירו התנהגותיים.

אפידמיולוגיה

הקאות בהריון הוא מצב שכיח המשפיע על כ-50% של נשים בהריון, כאשר25% חשות בחילות. עם זאת, השכיחות של הקאות יתר בהריון היא רק %0.3–1.5% מבין הנשים ההרות. מקובל ששיעור המחלה משתנה בין תרבויות. לאחר לידה מוקדמת הקאות יתר בהריון הן סיבת האשפוז השכיחה ביותר לנשים בהריון במחצית הראשונה של ההריון. 0.8% מהנשים הסובלות מהקאות יתר יאושפזו בממוצע 1.3 פעמים למשך 2.6-4 ימי אשפוז. גורמים כגון זיהום מהליקובקטר פילורי, עלייה ברמת הורמון בלוטת התריס, הריון בגיל מוקדם, מדד מסת הגוף נמוך לפני הריון, הריונות מרובים, מולה והיסטוריה של הקאות יתר בהריון נקשרו עם התפתחות של הקאות יתר בהריון.

היסטוריה

היסטורית שיערו כי קיים קשר בין הקאות יתר בהיריון לקונפליקטים פסיכולוגיים הקשורים להיריון. מחקרים לא מצאו הבדל בשכיחות של הפרעות פסיכולוגיות בין נשים הלוקות בהקאות יתר לאלו שלא. בנוסף, לא נמצא קשר שכזה בין מצב משפחתי ותכנון ההריון. כיום ישנה הכרה על ההשפעה של הקאות יתר למצב הנפשי של האם, בעיקר בשל חוסר מודעות חברתית להבדל ולחומרה בין בחילות בוקר להקאות יתר בהריון.
תלידומיד ניתן בעבר לטיפול בהקאות יתר באירופה עד שהכירו כי תלידומיד הוא טטרולוגי .

אטימולוגיה

Hyperemesis gravidarum מיוונית, Hyper, כלומר מוגזם,emesis, כלומר הקאות. מלטיניתgravidarum, צורת יחוס נשית ברבים, אשר במקרה זה משמעותו שם שם עצם "אישה בהריון". לכן, hyperemesis gravidarum משמעותו "הקאות יתר של נשים בהריון".

מקרים בולטים

מעריכים שהסופרת שרלוט ברונטה סבלה מהקאות יתר בהריון. שרלוטה ברונטה נפטרה בשנת 1855 בעודה בחודש רביעי של הריונה, במהלך הריונה סבלה הקאות ובחילות חמורות ולא הייתה מסוגלת לעכל כראוי מזון ומים.
קתרין הדוכסית של קיימברידג', אושפזה בעקבות הקאות יתר במהלך ההריון הראשון שלה, וטופלה בהריונה השני במחלה דומה.
פרנקי ברידג זמרת הסאטרדייז סבלה מהקאות יתר בהריון במהלך הריונה השני.