שלוה וייל

ביוגרפיה

שלוה וייל נולדה בלונדון וסיימה תואר ראשון בסוציולוגיה בהצטיינות בבית הספר לכלכלה של לונדון (L.S.E) שבאוניברסיטת לונדון. את תואר המוסמך בפסיכולוגיה (M.A) סיימה באוניברסיטת סאסקס , אנגליה, שם חיברה תזה בנושא משבר הזהות הכפולה של "בני ישראל" בבריטניה בהנחיית פרופ' מארי ג'הודה . וייל המשיכה בלימודי דוקטור (D.Phil) באנתרופולוגיה חברתית באוניברסיטת סאסקס בהנחיית פרופ' א.ל. אפשטיין. עבודת הדוקטורט שלה בנושא שמירת הזהות האתנית של "בני ישראל" הגרים בעיר לוד (1977) מבוססת על עבודת שדה שנמשכה שלוש שנים בקרב הקהילה.

יהדות הודו

וייל כתבה למעלה ממאה מאמרים מדעיים על אודות עדת "בני ישראל", יהודי קוצ'ין, יהודי בגדד בהודו, "בני מנשה" ומהגרים אירופים בהודו. היא העורכת של ׁׁׁ(India's Jewish Heritage: Ritual, Art, and Life-Cycle (Marg 2002; 3rd edition 2009. כמו כן, היא ערכה (יחד עם נתן כץ, רנביר צ'קרוואטי ובראד סינה) את Indo-Judaic Studies in the Twenty-First Century: A Perspective from the Margin (Palgrave-Macmillan, 2007), וגם את (Karmic Passages: Israeli Scholarship on India (Delhi: Oxford University Press 2008 (יחד עם דוד שולמן). ב-2019 היא ערכה את The Baghdadi Jews in India: Maintaining Communities, Negotiating Identities and Creating Super Diversity בהוצאת Routledge, וספר על יהודי גואה (Primus, 2019).
וייל יו"ר המייסדת של אגודת תרבות ישראל-הודו (עם המנצח זובין מהטה כנשיא) אשר הוקמה בשנת 1992 עם כינון היחסים בין הודו לישראל, וכיום חברת ועד באגודה לקשרי ידידות ישראל-הודו. ב-1996 היא הוזמנה על ידי ראש ממשלת הודו, נרסימהא ראו, להרצות בסימפוזיון לימודי הודו, ודיברה על "דו קיום בהודו: המקרה של יהודי קוצ'ין". ב-2002 ארגנה כנס בין-לאומי באוניברסיטת אוקספורד בתחום לימודי הינדואיזם-יהדות, בנושא שהיא אחת מהחלוצים בו. היא חברה במערכת כתב העת Journal of Indo-Judaic Studies. ב-2006  אצרה תערוכה בנושא יהודי צ'נדמנגלם בבית הכנסת המשוחזר בקרלה, והיא הייתה מעורבת בשחזור של בית הכנסת של יהודי פרור קוצ'ין. 
במרץ 2013 וייל הרצתה וארגנה כנס באילת ובעקבה, על סחר עתיק בים האדום. במאי 2013, הוזמנה להרצות באוניברסיטת סטנפורד על "ה'קירטן' אצל יהודי הודו". כמו כן הוזמנה להרצות במחלקה ללימודי דרום אסיה באוניברסיטת סנטה ברברה, ובמוזיאון מגנס שבאוניברסיטת ברקלי בקליפורניה על שחזור בתי כנסת בקרלה. בשנת 2017, הוזמנה להיות פרופ' אורח ב-Jawaharlal Nehru University) JNU), אוניברסיטת דלהי. ב-2018 היא השתתפה בפגישה במומבאי עם הקהילה היהודית בהודו יחד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, וביולי 2019 היא תרצה על יהודי גואה, נושא ספרה החדש, בכנס ICAS בהשתתפות חוקרים מאסיה, באוניברסיטת ליידן בהולנד.

יהדות אתיופיה

מחקריה של וייל על יהדות אתיופיה התמקדו בדת, בעדתיות, בציונות, במשפחות חד-הוריות, בחינוך, במנהיגות, במגדר ולאחרונה גם ברצח נשים. ב-2005, נבחרה לנשיאות אגודת לימודי יהדות אתיופיה (SOSTEJE) באוניברסיטת אדיס אבבה. במסגרת התפקיד ארגנה כנסים בין-לאומיים בנושא ביתא ישראל בפירנצה שבאיטליה ובגונדר שבאתיופיה, וכן בכתיבת עלון על יהדות אתיופיה עד להתפטרותה בשנת 2012. היא ערכה ספרים וכתבי עת רבים בנושא יהודי אתיופיה, ביניהם: "יהודי אתיופיה באור הזרקורים", וספר בשיתוף עם עמנואלה טרוויסאן-סמי Beta Israel: the Jews of Ethiopia and beyond. במשך שתים עשרה שנים היא ניהלה את התוכנית למנהיגות מצטיינת בחינוך בקרב יהודים אתיופיים בישראל. כמו כן, היא כתבה על המורכבות של הגיור בקרב יהודי אתיופיה. נוסף לכך ערכה מחקרים רבים בנושא: "תלמידים מ'ביתא ישראל' שהובאו על ידי ד"ר פייטלוביץ' לאירופה בין 1935-1905".

רצח נשים

ב-2009 כתבה וייל דו"ח עבור משרד הקליטה בנושא רצח נשים בקרב עולים מאתיופיה, אשר צונזר לאחר הגשתו. ב-2012 היא הגישה הצעה למניעת רצח נשים באירופה ל-Cooperation on Science and Technology) COST), הממומן על ידי האיחוד האירופי, ווייל נבחרה להובילו. עד 2017, שלושים מדינות באירופה הצטרפו לפעילות הפרויקט. תחת פעילותו של הפרויקט הוקמו ארבע ועדות: להגדרות, לדיווחים, לתרבות ולמניעה. כנס הסיום של COST התקיים במרץ 2017 במלטה. וייל פרסמה מאמרים רבים בנושא רצח נשים וקראה להכיר בתופעה כעובדה סוציולוגית, תוך זיהוי האתגר החברתי בלמידתו. רצח נשים הוא תחום קשה למחקר בקרב מהגרים ובשימוש בשיטות מחקר איכותניות; הוא תקף גם לגבי בנות צעירות, במיוחד בארצות כמו הודו. סיכום פרויקט COST התפרסם כספר בשם "רצח נשים ברחבי אירופה: תאוריה, מחקר ומניעה", ונערך בידי וייל יחד עם קונסואלו קורדי ומרסייין נאודי, (אוניברסיטת בריסטול: Press Policy, 2018).

עשרת השבטים האבודים

וייל כתבה רבות על עשרת השבטים האבודים. בנוסף לכתיבתה על ביתא ישראל, בני ישראל והפאשטונים (פתאנים), כתבה גם על קבוצות מתייהדות ברחבי אפריקה, סין ומקומות נוספים. ב-1991 היא אצרה תערוכה בבית התפוצות בנושא עשרת השבטים האבודים בשם "מעבר לסמבטיון: מיתוס עשרת השבטים". היא חברה בדירקטוריון הבין-לאומי של ISSAJ (האגודה הבין-לאומית לחקר יהדות אפריקה), והציגה מאמר בכנס האחרון שלהם בניירובי, על יהודי אפריקה.

שיטות מחקר איכותניות

וייל מתמחה בשיטות איכותניות ועושה שימוש במגוון רחב של כלים מתודולוגיים כגון כלי מיפוי, יומנים וראיונות. בין המחקרים האיכותניים שערכה נכללים: תיעוד מעשי אלימות בבתי ספר במסגרת פרויקט ישראלי-פלסטיני משותף. היא כיהנה כיו"ר רשת המחקר לשיטות איכותניות של האגודה האירופית לסוציולוגיה, ולימדה על שיטות איכותניות בקורסי קיץ של האגודה האירופית לסוציולוגיה בפינלנד ב-2010.  
ב-2010 וייל ערכה לפרופ' שמואל נח אייזנשטדט את הריאיון האחרון לפני מותו. בנוסף, כעורכת כתב העת European Sociologist, היא ראיינה את הפרופ' זיגמונט באומן. כמו כן, בשיתוף פעולה עם עמיתיה הובילה סדנה של הקרן האירופית למדע על הלגיטימיות של שיטות מחקר איכותניות. מ-2007 ועד 2011 הייתה חברה בחבר המנהלים של האגודה האירופית לסוציולוגיה, והיום היא חברת ועד של רשת המחקר בנושא מגדר ושיטות איכותניות של האגודה.