google/wiki40b huggingface dataset:
איסלה מוחרס

היסטוריה

בתקופה הפרה-קולומביאנית היה האי מקום מקדשם של אלילי בני המאיה הזקנים; אל הרפואה ואל הלידה והיה קרוי אישצ'ל (Ixchel). השם איסלה מוחרס שפירושו "אי הנשים" ניתן על ידי הספרדים שהגיעו לאי במאה ה-16 בשל העובדה שבאי נמצאו איורים רבים של אלילות מכתות שונות. בקצה הדרומי של האי היה בעבר מקדש של בני המאיה, אך בשנת 1988 סערת ההוריקן גילברט גרמה נזק קשה למקדש. חלק קטן מהמקדש שרד וכן רוב יסודות המבנה.
החל משנות ה-70 התפתח ענף התיירות באופן ניכר באיסלה מוחרס בעקבות העיר השכנה קנקון.

תחבורה ותיירות

תחבורת האי מורכבת בעיקר ממוניות או רכבי גולף וקטנועים. לפי נתוני 2005 נרשמו באי כ-121 מוניות, 500 רכבי גולף ו-1,500 קטנועים.
בכל חצי שעה במהלך שעות היום מפליגות מעבורות נוסעים מפוארטו חוארס או מפוארטו קנקון אל האי ובחזרה. במהלך היום מגיעים מטיילים רבים לביקור יומי באי אך היקף הפעילות יורדת בשעות הערב כשקבוצות תיירים עוזבות את האי. ישנם מספר רב של מקומות המגישים מאכלי ים טריים, וכן תבשילים מאיהיים (של בני המאיה). מחירי המלונות עשויים להיות זולים מאוד אך גם יקרים למדי כמו למשל בתי המלון באזור הדרומי-מערבי או כמו הוטל וילה רולנדי. החוף המזרחי הוא חופו של הים הקריבי שהוא סלעי וגלי יותר, ומהחוף המערבי של האי ניתן לראות את קו הרקיע של קנקון מעל המים הצלולים. בקצה הצפוני נמצא "אל סנטרו", מרכז העיירה והאזור המסחרי של האי בו חולש ציר מרכזי - רחוב אידלגו - שאליו ולסביבתו מתרכזים רוב המסעדות ומקומות הבילוי. החוף המפורסם פלאיה ביץ' גם הוא ממוקם בקצהו הצפוני של האי ששוחזר במהירות לאחר שהכתה את האזור סופת ההוריקן וילמה בשנת 2005.
באי ישנו בית חב"ד מצליח בניהולו של הרב מענדי דיין והרב יוסי בן שמעון.
האי איסלה מוחרס ממוקם קרוב לאחת משוניות האלמוגים הרבות, וצלילה ושנירקול הם ספורט פופולרי באי. בנוסף האי מהווה ביתם של אוכלוסיית צבי ים. לאור סכנת ההכחדה המאיימת על צבי הים באזור הוחלט להקים בקצה חופו הדרומי של האי מתקן המתמחה בהרבייה ושיקום הצבים. מתקן זה פתוח לקהל תמורת סכום סמלי.
אסא באטרפילד

ביוגרפיה

באטרפילד נולד במחוז איזלינגטון שבלונדון למשפחה נוצרית. הוא למד בבית הספר לאומנויות Stoke Newington והחל לשחק בגיל שבע בתיאטרון שחקני הנוער המקומי.

קריירה

בגיל 9 התפרסם בקומדיית הפעולה הבריטית "הבן של רמבו" ובדרמה הטלוויזיונית "אחרי תומאס".
ב-2008 שיחק את התפקיד הראשי בדרמת השואה הספרותית "הנער בפיג'מת הפסים" בתור הילד הגרמני ברונו בנו של קצין האס אס הממונה על מחנה השמדה, במהלך הסרט מנהל ברונו ידידות יוצאת דופן עם אסיר יהודי בן גילו בשם שמואל. בנוסף שיחק בסדרה הבריטית "מרלין" בתפקיד הדרואיד הצעיר מורדרד. ב-2010 הופיע בפנטזיות "איש הזאב" בתור הדמות הצעירה של בן טלבוט ו"נני מקפי 2: הקסם חוזר" בתור נורמן בנה של איזבל גרין (מגי ג'ילנהול). בסוף שנת 2011 שיחק באטרפילד בתפקיד הראשי של הילד הוגו קברה בסרט ההרפתקאות התלת ממדי זוכה 5 פרסי האוסקר של מרטין סקורסזה "הוגו". בשנת 2012, הצטלם לעיבוד הקולנועי לספרו של אורסון סקוט קארד, "המשחק של אנדר", אשר יצא לאקרנים בסוף 2013. ב-2016 הופיע בסרטו של טים ברטון "המעון של מיס פרגרין לילדים משונים" בתפקיד הראשי בסרט גילם ילד בשם ג'ק. ב-2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט ההרפתקאות "המקום בינינו" שם גילם את גרדנר אליוט, בן האנוש הראשון שנולד במאדים.
ב-2018 כיכב בסרט המדע בדיוני האמריקאי "Time Freak" לצד סופי טרנר.
ב-2019 עלתה הסדרה חינוך מיני ברשת נטפליקס, שם הוא משחק בתפקיד הראשי.
הסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה

הסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה (באנגלית: Treaty on the Final Settlement with Respect to Germany) הידוע אף בכינויו אמנת השתיים פלוס ארבע, הוא הסכם שנחתם במוסקבה ב-12 בספטמבר 1990 בין גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית מצד אחד, לבין ארבע המעצמות אשר החזיקו בגרמניה עם תום מלחמת העולם השנייה: ארצות הברית, ברית המועצות, בריטניה וצרפת, מן הצד השני.

רקע

ב-2 באוגוסט 1945 נחתם הסכם פוטסדאם בסיומה של ועידת פוטסדאם. בין שאר עקרונות ההסכם הוסכם כיצד תשלוטנה בעלות הברית על גרמניה וכן על קו הגבול החדש בין גרמניה לפולין, שכנתה ממזרח. נקבע כי עקרונות ההסכם זמניים עד לאותה עת שבה יוחלט על הסדר סופי בהסכם שלום עליו תחתום ממשלת גרמניה, כאשר תקום ממשלה מתאימה להשגת הסדר כזה. "השאלה הגרמנית" הפכה לשאלת מפתח בשנות המלחמה הקרה, עד לסיומה בשלהי שנות ה-80, אולם הושגה התקדמות מעטה מאד בהקמת ממשלה גרמנית מאוחדת לצורך חתימת הסדר סופי.
עם נפילת חומת ברלין הביעו ממשלת גרמניה המערבית והמזרחית, כמו גם הציבור הגרמני, רצון ליצור מדינה גרמנית דמוקרטית עצמאית ומאוחדת וכי לצורך הגשמת מטרה זו הם מוכנים לאמץ את עקרונות הסכם פוטסדאם, ככל שהם נוגעים לגרמניה. משהתמלא תנאי זה נפתחה הדרך למשא ומתן לניסוח ההסדר הסופי בחזון הסכם פוטסדאם.

ההסכם

ההסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה נחתם במוסקבה ב-12 בספטמבר 1990 ובכך הוכשרה הדרך לאיחוד גרמניה ב-3 באוקטובר 1990.
על פי תנאי ההסכם הצהירו ארבע המעצמות כי הן מוותרות על כל זכויותיהן לשליטה בחלקים מגרמניה, כולל חלקים מן העיר ברלין. הצהרה זו הביאה לשליטה מוחלטת של גרמניה המאוחדת על כל שטחה, זאת החל מ-15 במרץ 1991. ההסכם קבע כי על הכוחות הסובייטים לעזוב את תחומה של גרמניה עד לסוף שנת 1994. גרמניה הסכימה להגביל את גודל צבאה ל-370,000 חיילים, מתוכם לכל היותר יהיו 345,000 בצבא היבשה וחיל האוויר. גרמניה שבה והצהירה על התחייבותה שלא לייצר, או להחזיק, בנשק גרעיני, ביולוגי או כימי, וכי האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני תיושם אף לגבי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. כמו כן הוסכם כי לא יוצבו בשטחה של גרמניה המזרחית לשעבר כוחות צבא זרים, או נשק גרעיני, או נושאות נשק גרעיני והאזור יהפוך לאזור נקי מנשק גרעיני בדרך קבע.
עוד הוסכם כי גרמניה מאשרת את גבולה המזרחי עם פולין, אשר הוכר כגבול בינלאומי וכן את השינויים הטריטוריאליים שראתה גרמניה כתוצאה ממלחמת העולם השנייה, ובכך ויתרה על כל טענות עתידיות לשטחים מזרחית לקו אודר-נייסה. גרמניה אף התחייבה לחתום על הסכם נפרד עם ממשלת פולין המאשרר את הכרתה בקו הגבול בין המדינות. הסכם זה נחתם ב-14 בנובמבר 1990.
אף שאמנת השתיים פלוס ארבע נחתמה על ידי גרמניה המזרחית והמערבית בנפרד, היא אושררה על ידי גרמניה המאוחדת על פי תנאי ההסכם.
חזקת הדין

בהלכה, חזקת הדין היא אחת ממיני החזקות, שבה משתמשים בהלכה (אך אינה שימושית במשפט העברי).

ההלכה

חזקה זו קיימת כאשר מעשה מסוים, שמחיל דין מסוים מוטל בספק, ואין בידינו לברר מה היא המציאות האמיתית, למשל כאשר יש מצב של תרי ותרי, שישנם שני עדים המכחישים שני עדים אחרים, ואיננו יודעים אילו עדים הם האמיתים.

דוגמה

מקרה כזה נידון במשנה באשה שקיים ספק אם התקדשה או נתגרשה מבעלה, מכיוון שבעלה זרק לעברה את כסף הקידושין או לחלופין את הגט, וההלכה היא שהגט או כסף הקידושין נחשבים כאילו הגיעו לרשותה המשפטית אם הגיעו לארבע אמותיה, ואם שניהם (הגבר והאשה) נמצאים במרחק הקטן יותר מארבע אמות, יש לבדוק - אם החפץ נמצא קרוב יותר אליו אז יש להחשיבו כמונח ברשותו של הזורק, ואם הוא נמצא קרוב יותר לרשותה של האשה, שאז נחשב הכסף או הגט כמונח ברשותה.
במקרה כזה, יש להעמיד את האשה על חזקת הדין שבה הייתה לפני המעשה המעורר את הספק, ולכן אם הייתה פנויה וקיים ספק שמא נתקדשה, עלינו להעמידה על חזקתה הראשונה שהייתה פנויה ומותרת לכל העולם, וכן ההפך, אם הייתה אשת איש וקיים ספק אם נתגרשה, יש להעמידה על חזקת האיסור שבתחילה והיא אסורה לכל העולם עד שתקבל שוב גט מבעלה. "חזקת הדין" זו, היא החזקה הפשוטה ביותר.

חזקת הדין שלא בשעתה

דין מורכב יותר, הוא חזקת הדין, כאשר בשעה שהחלה החזקה, היא לא הייתה תקפה, אלא לשעה מאוחרת יותר ולמצב אחר, ולמשל:
דוגמה
הבהרה: כאשר אשה נשואה עם גבר, היא בחזקת איסור, כלומר שאם ימות ללא בנים, תהיה כבולה להנשא לאחיו לפי הלכות יבום. במקרה והיבם נשוי לאשה האסורה על היבם (שהוא אחיו) באיסור גילוי עריות (למשל אם הוא נשוי לבת אחיו), אומרת התורה כי לא רק הבת פוטרה מיבום, אלא גם צרתה האשה האחרת, פטורה מייבום.
המקרה: השאלה מתעוררת, אם קיים ספק אם הבעל של אותה אשה (שאינה קרובת היבם), אם הוא קידש אשה נוספת שהיא קרובת היבם, במצב כזה האשה הראשונה, זו שאינה קרובת היבם, במצב של "חזקת היתר" לייבם בעוד בעלה קיים.
בדין זה קיים חידוש, שהרי בעוד שבעלה חי, אין היא זקוקה לייבום, נמצא שחזקת ההיתר לייבם מתייחסת רק לתקופה מאוחרת יותר שעדיין אין היא קיימת. במצב זה ניתן היה לומר שאין לחזקה כזו תוקף. למרות זאת, קובעת ההלכה כי חזקה חלשה זו, שלא היה לה תוקף בזמנה, נחשבת לחזקה.
בת הקפיטן

עלילה

גיבור הרומן הוא בן-אצולה צעיר בשם פיוטר אנדרייביץ' גרינב, המתגייס לצבא הצאר ונשלח לשרת במצודה קטנה בסיביר. בדרך הוא פוגש איכר משונה שעוזר לו להגיע לפונדק בזמן סופת שלגים. בתמורה לעזרתו נותן לו גרינב אדרת מפרוות ארנבות.
במוצב פוגש גרינב את בתו של המפקד, מאשה, ומתאהב בה. הוא מסתכסך עם חייל אחר במוצב, שווברין, המאוהב גם הוא במאשה, והשניים מתייצבים לדו-קרב בסיף וגרינב נפצע. אל המוצב מגיעות שמועות בקשר לתקיפתו הקרובה של פוגאצ'וב, ועד מהרה הוא מתקיף את המוצב הקטן ומשתלט עליו, תוך שהוא הורג את אביה ואמה של מאשה, ומתנגדים נוספים. פוגאצ'וב עומד לתלות גם את גרינב, אך הוא ניצל ברגע האחרון, כאשר מתברר שפוגאצ'וב הוא לא אחר מאשר האיכר שגרינב נתן לו את האדרת בתחילת הרומן.
גרינב חושש לגורלה של אהובתו, במיוחד לאחר שהוא מגלה ששווברין ערק לצבאו של פוגאצ'וב ועומד להתמנות למפקד המוצב החדש. הוא מתיידד עם פוגאצ'וב ומבקש ממנו שישחרר אותו לעיר הקרובה - אורנבורג. באורנבורג גרינב מגלה ששווברין עומד להכריח את מאשה להתחתן איתו, והוא חוזר למוצב כדי להציל אותה. הוא מספר לפוגאצ'וב ששווברין עומד לחלל את כבודה של יתומה מסכנה, וזה מתרגז עליו ומשחרר את מאשה.
לאחר שנדמה כי בני הזוג יצאו לחופשי, עוצרים את גרינב בחשד לשיתוף פעולה עם פוגאצ'וב. מאשה, שנסעה בינתיים לבית הוריו של גרינב, מבקשת את עזרת הצארינה יקטרינה השנייה, והיא משחררת את גרינב ממאסרו.
יורי גלזקוב

ביוגרפיה

יורי גלזקוב נולד במוסקבה. בשנת 1957 הוא התחיל ללמוד במכון למהנדסי תעופה צבאיים. לאחר סיומו בשנת 1962 החל את השרות בחיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1965 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל. במהלך הכנות לטיסת חלל, קיבל הסמכת טייס.
בשנת 1976 יורי גלזקוב ביצע את הטיסה על סיפון חללית סויוז 24 לצד ויקטור גורבטקו. בהמשך הוא התקדם בתפקידי ניהול במרכז להכנת הקוסמונאוטים.
בשנת 1991 יורי גלזקוב סיים את עבודת הדוקטורט. בשנת 1992 הוא קודם לסגן ראשון של מנהל מרכז הכנת הקוסמונאוטים. בשנת 2000 הוא עזב את חיל האוויר הרוסי והתרכז בעבודה במכון למהנדסי תעופה. 
יורי גלזקוב כתב מספר ספרים בנושא טיסות לחלל וספרי סיפורים.
נאדה (סרט)

תקציר העלילה

נאדה (בספרדית "לא כלום") הוא שמו של תא אנרכיסטי מהפכני הפועל בפריז בשנות ה-60. את התא מנהיג בואן דיאז הספרדי והוא מנסה לגייס את ויקטור אפולה, מהפכן ותיק שאיבד את אמונתו במהפכה, לצורך מבצע מיוחד של חטיפת שגריר ארצות הברית בצרפת. אפולה מסרב בתחילה אך נעתר בסופו של דבר. טרפה, אחד מחברי התא, מסרב להשתתף במבצע החטיפה האלים. החבורה חוטפת את השגריר בבית בושת יוקרתי בו הוא מבקר בקביעות, אולם ביציאתם הם נתקלים בשוטרים ובחילופי האש נהרגים שוטרים והחוטפים מצליחים לחמוק עם בן הערובה למקום מסתור שהוכן מראש, חווה כפרית נטושה. בחווה מחכה להם קאש, החברה אף היא בתא המהפכני ומתפתח קשר בינה ובין אפולה.
החבורה דורשת כופר נפש תמורת שחרור בן הערובה ובינתיים, מנסה המשטרה לעלות על עקבותיהם. היא משחררת פעיל פוליטי כלוא תמורת תמונות החוטפים שצולמו במקרה על ידי תומכי הפעיל, מזהה את החוטפים ומגיעה אל טרפה, היחיד מהחבורה שאינו נמצא בחווה. הוא נחקר באלימות אך איננו מסגיר את חבריו. המשטרה מצליחה לאתר את חוות המסתור מקיפה אותה ומסתערת עליה בגלוי ללא שום ניסיון למשא ומתן ומתוך כוונה להרוג את כל החוטפים, גם במחיר מותו של השגריר החטוף. לאחר קרב עקוב מדם מודח המפקח גומון, מפקד המשטרה האחראי, בשל להיטותו חסרת הפשרות להרוג את כל החוטפים. אך גומון אינו נכון לוויתור ומנסה להרוג גם את החוטף האחרון שנותר בחיים.

ביקורת

חלק מהמבקרים רואים את שברול כמי שמזדהה יותר עם הצד של החוטפים ובעצם מבקר את המדינה. מבקרת הניו יורק טיימס, נורה סייר, רואה במשפט שאומר גיבור הסרט, דיאז: "המדינה מעדיפה את הטרור על המהפכה" את תמצית עמדתו של הבמאי. אולם, היא גם מציינת ששברול מצייר את החוטפים כשוטים, למשל כשהם דורשים כופר כספי, דבר שאינו נתפס בדיוק כמשרת את מטרותיהם המהפכניות. היא פוסקת כי שברול נכנס לתחום הזר לו וכי היה עדיף לו היה נצמד לתיאור הבורגנות הצרפתית אותה הוא מיטיב להכיר.
ביקורת אחרת טוענת כי הבמאי לועג לשני הצדדים בסרט, הן לחוטפים והן לממשלה ולמשטרה ועל כן חלק מהסצינות הן אבסורדיות וגרוטסקיות במכוון. גם כאן נטען כי שברול מביע את עמדתו במשפט אותו אומר דיאז: "הטרור השמאלני והטרור של המדינה הן שתי זרועות מלכודת הפתאים".
ביקורת נוספת רואה בסרט כמבטא את רוח התקופה בה נוצר, שבה עלו וגברו החששות בקרב חלקים בציבור האירופאי, הן מהתנועות השמאלניות האלימות והן מצעדי הדיכוי של המשטרים השולטים כלפי אותם גילויים מהפכניים. אותם חלקים בציבור חששו כי המשטרים הדמוקרטיים לכאורה, נשלטים למעשה על ידי בעלי ההון והמחוקקים, ואלו, החוששים מן המהפכה המאיימת, מוכנים לאמץ כל דרך כדי לשמר את שליטתם.
יוליוס שטרן

לימודים וראשית קריירה

שטרן נולד ב-1820 בברסלאו שבפרוסיה (כיום ורוצלב בפולין). את ראשית השכלתו המוזיקלית קיבל אצל הכנר פטר ליסטנר וכבר בגיל תשע הופיע בקונצרטים. בשנת 1832 עבר עם הוריו לבירה ברלין, שם למד תחילה אצל מורים שונים ולבסוף אצל קרל פרידריך רונגנהאגן באקדמיה המלכותית לאמנויות. כמה חיבורים מוזיקליים שכתב בתקופת לימודיו באקדמיה הגיעו לידי המלך פרידריך וילהלם הרביעי וזה, כחובב אמנות נלהב, העניק לשטרן מלגה שאפשרה לו להמשיך בלימודיו. הוא נסע לדרזדן ללמוד שירה ומשם לפריז, שם התמנה למנצח על אגודת השירה הגרמנית (Deutscher Gesangverein). בשבתו בפריז ניצח בין השאר על המוזיקה של מנדלסון למחזה אנטיגונה של סופוקלס, הופעה שמנדלסון ציין במכתב מ-27 במאי 1844. מנדלסון המליץ גם על שיריו של שטרן.

אגודת השירה בברלין

לאחר שובו לברלין בשנת 1846 ייסד שטרן את אגודת שטרן לשירה, שעליה ניצח עד 1874. ביצוע הבכורה של האורטוריה "אליהו" מאת מנדלסון בשנת 1847 ביסס את מעמדו כאחד המנצחים המצליחים באירופה באותן שנים. בניצוחו התרחבה המקהלה והגדילה את רפרטואר ביצועיה, שכלל לא רק יצירות סטנדרטיות משל הנדל, באך והיידן אלא גם יצירות של מלחינים בני זמנו. בשנת 1872 חגגה אגודת השירה 25 שנים לייסודה. שנתיים לאחר זאת נאלץ שטרן לפרוש מניהולה מחמת בריאות לקויה. בין 1869 ל-1871 ניצח שטרן על התזמורת הפילהרמונית של ברלין וניהל את שתי העונות של "קונצרטי הרייכסהָאלֶּה" הפופולריים (1873-75), שם הייתה לו ההזדמנות להוציא לפועל את שאיפתו להציג לקהל המאזינים יצירות של מלחינים צעירים ומוכשרים.

קונסרבטוריון שטרן

בשנת 1850 הקים עם תיאודור קולאק ואדולף ברנהרדט מרקס את בית הספר הברלינאי למוזיקה. לאחר פרישתם של קולאק ומרקס נודע המוסד בשם קונסרבטוריון שטרן. שטרן המשיך לנהל את הקונסרבטוריון עד מותו ובניהולו נחל המוסד הצלחה רבה ונחשב לאחד המעולים ביותר באירופה.
בשנת 1849 קיבל שטרן את התואר "מנהל מוזיקלי מלכותי", ובשנת 1860 היה לפרופסור.

יצירותיו

שטרן כתב מספר רב של יצירות ווקאליות ועיבודים וכן אופרה בשם "איזמנה" ואי-אילו יצירות קאמריות שלא הגיעו לכלל ביצוע. תרגילי שירה שחיבר והוציא לאור זכו לתפוצה רחבה.
נפטר בברלין בשנת 1883, בן 62.
זכריה חומרי

ביוגרפיה

נולד בתימן ליפת ולחנה. 
עלה לישראל ונמנה עם תלמידיו של הרב חיים סינואני. עסק בתרופות וסגולות, נודע כבקי בתורת הקבלה, וכונה בקרב תלמידיו ״מורי חומרי״. 
בין תלמידיו: הרב אברהם רובין מרחובות, הרב משה נחשוני (בנו של יהודה נחשוני), רב שכונה בראשון לציון וראש מחלקת הכשרות בעיר והרב אריה שכטר. 
נותר בריא עד סוף ימיו בדעה צלולה. נפטר בגיל 106 בראשון לציון ונקבר בבית הקברות בעיר.
מייגן פולווס

ביוגרפיה

פולווס נולדה בטורונטו, אונטריו, קנדה למשפחת אמני הבמה, והיא הצעירה מבין ארבעה אחים. תפקידה הראשון כשחקנית היה בגיל תשע, עת הופיעה בתשדיר פרסומת עבור חברת התקשורת "Bell Canada". עד מהרה היא מצאה עבודות משחק נוספות בטלוויזיה הקנדית עד לפריצת הדרך הראשונה שלה כאן שירלי במיני סדרה האסופית משנת 1985. הופעתה זיכתה אותה בשני פרסי ג'מיני בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
בין שאר סדרות הטלוויזיה בהן השתתפה פולווס נמנות עובדות החיים, בגבולות המסתורין, חוק וסדר, ER, רצח במשיכת קולמוס, תיקים באפלה, רפואה שלמה, CSI, CSI: מיאמי, שקר לי, אחים ואחיות, האוס ובמיני סדרה עולם ללא קץ על-פי ספרו של קן פולט.
החל מ-2013 משחקת בסדרת הטלוויזיה "ממלכה" בתפקיד קטרינה דה מדיצ'י.
רשת מכללות עתיד

רשת עתיד היא רשת ארצית של בתי ספר ומכללות מקצועיות ללימודי מדעים וטכנולוגיה מתקדמת.

פעילות

הרשת מציעה מסלולי לימוד בתחומי המחשוב, הנדסאים וטכנאים, פיננסים, רכב, חשמל, ציוד מכני הנדסי כבד (צמ"ה) ומקצועות נוספים. בית הספר להנדסאים פרוס בחמש שלוחות ברחבי הארץ.
מדריכים מרשת עתיד מעבירים קורס מנהלי עבודה בבית הספר להנדסה צבאית (בה"ד 14).
מאז 2008 מפעילה רשת עתיד, עבור האגף להשתלמויות והדרכה לעובדי הוראה במשרד החינוך, את המינהלת להשתלמויות עובדי הוראה. המינהלת מפעילה מערך מנהלי להכרה בהשתלמויות לצורכי גמול, ומתחזקת מאגרי מידע על מבצעי ההשתלמויות.
משה אלעזר אייזנשטדט

הרב ד"ר משה אלעזר אייזנשטדט (כ"ח באדר תרכ"ט - כ"ד בכסלו תש"ד; 11 במרץ 1869 - 21 בדצמבר 1943) היה רבה הרשמי של סנקט פטרבורג בשנים 1909 - 1918, פעיל חברתי וכותב בכתבי עת. 
נולד בנישוויז (פלך מינסק) לאביו, ר' צבי, שהיה מורה לעברית. קיבל חינוך דתי, ובמקביל למד גם לימודי חול. בגיל 13 החל לכתוב בכתבי העת "המליץ" ו"הצפירה". בגיל 16 נסע לישיבת וולוז'ין, אך עקב מחלה נאלץ לחזור לביתו. בשנת תרמ"ח. עבר למינסק ולמד שם תקופה קצרה לימודים כללים כהכנה לאוניברסיטה. משם שלח מאמרים ל"מליץ" בשמו או בכינויים שם העט "בן צבי" ו"עיר הברזל". ממינסק יצא לברלין ולמד באוניברסיטת המקום פילוסופיה ולשונות המזרח, וכן בבית הספר הגבוה ללימודי יהדות. בתרנ"ה קיבל תואר ד"ר לפילוסופיה. לאחר סיום לימודיו חזר לרוסיה ועבד כמורה בבית יתומים, ומורה ליהדות במספר גימנסיות. נתן גם שיעורים בבית הברון הוראצי גינצבורג. 
בשנת תר"ע נתמנה לרבה של קהילת פטרבורג. בכהונתו פעל רבות בשדה הציבורי והחברתי. השתתף באופן פעיל וקבוע בחיים התרבותיים והחברתיים של הקהילה היהודית, והיה לנציג הקהילה היהודית בפני השלטונות. היה פעיל ביותר ב"חברה להפצת התרבות בין יהודי רוסיה", וארגן קורסים למדעי היהדות.
בשנות המהפכה ולאחריה נשאר על תפקידו, אך בשנת תרפ"ג השתקע בפריז. לאחר כיבוש צרפת על ידי גרמניה עבר לניו יורק, ושם נפטר בשנת 1943.
גנרל חיל הרגלים (גרמניה)

גנרל חיל הרגלים (בגרמנית: General der Infanterie; בקצרה: General d. Inf.) היא דרגה בכוחות הקרקע הגרמניים (גרמנית: הר). כיום הדרגה ניתנת לקצינים בדרגת של OF-6, והם אחראים בפרט בעניינים של אימון וציוד כוחות הרגלים של הבונדסוור.

דרגות מקבילות

קצינים בדרגה מקבילה בחיל הפרשים נקראו גנרל חיל הפרשים ואלו בחיל התותחנים היו גנרל חיל התותחנים. בשנת 1935 הוורמאכט הוסיף את הדרגות של גנרל חיל השריון, גנרל הכוחות ההרריים, גנרל חיל הצנחנים, גנרל חיל הקשר. בלופטוואפה, המקבילה לדרגה הייתה גנרל חיל טייסי הקרב. הדרגה ציינה רק בכללית את הזרוע שבה שירת הגנרל, ולא התייחסה לתפקידו באופן ספציפי.

הדרגה בבונדסוור

בבונדסוור קיים תואר של גנרל חיל הרגלים, שהוא האחראי על אימון וציוד כוחות הקרקע, ונושא בדרך כלל דרגת בריגדיר גנרל. מכיוון שזהו רק תואר ולא דרגה, לפעמים יכול לשאת אותה גם קצין בדרגת אוברסט.
ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה

ביוגרפיה

ארנסט נולד ב-25 בדצמבר 1601 בוויימאר שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-ויימאר, ליוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ולדורותיאה מריה מאנהלט, בתו של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט.
בשנת 1605 מת אביו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ואחיו יוהאן ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר עלה לשלטון במקומו. במהלך מלחמת שלושים השנים לחם ארנסט כקולונל בצבא השוודי, והשתתף עמו בקרבות שונים.  עם פרוץ מלחמת שלושים השנים הצטרף אחיו יוהאן ארנסט לפרוטסטנטים, ואף השתתף בקרב ההר הלבן. בשנת 1620 מונה אחיו וילהלם לעוצר במקומו, ולאחר שנהרג יוהאן ארנסט בהונגריה בשנת 1626 עלה וילהלם לשלטון במקומו. לאחר מותו של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, נשא ונתן וילהלם עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1635 חתם עמו על הסכם פראג. בשנת 1638 מת יוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך, ונחלותיו עברו ביקר לדוכסות סקסוניה-ויימאר. בשנת 1640 פוצלה הדוכסות בין שלושת האחים; וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, אלברכט הרביעי, דוכס סקסוניה-אייזנך, וארנסט, דוכס סקסוניה-גותה.
ארנסט קיבל את אזור גותה, ובשנת 1643 החל בבניית טירה למגוריו. ארנסט פעל בחוכמה, ועל אף שהפחית את המיסים, הצליח ליצור כלכלה חזקה ויציבה בדוכסות. ארנסט הגביל את העינויים בדוכסות, והפחית כמעט לחלוטין את ציד המכשפות. כמו כן אסר ארנסט על האלכימיה בדוכסות, וחוקק עונש מוות על רצח. כמו כן שיפר ארנסט את החקלאות, המסחר, החינוך, והאמנות ברחבי הדוכסות, וספרייתו הייתה מהגדולות בגרמניה. ארנסט היה דתי מאוד, ועשה כל שביכולתו על מנת לחזק את הדת הלותרנית.
לאחר מותו של פרידריך וילהלם השלישי, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ללא יורשים בשנת 1672, חולקה דוכסות סקסוניה-אלטנבורג בין דוכסות סקסוניה-ויימאר לדוכסות סקסוניה-גותה, אולם, ארנסט  קיבל את החלק הגדול יותר, מכיוון שהיה צאצא של אליזבת סופיה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג בתו של יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג שציווה שהיא תירש את הנחלה בהיעדר יורשים זכרים.
ב-26 במרץ 1675 מת ארנסט בגותה, ושבעת בניו שלטו בדוכסות במשותף. בשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת הבנים; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד.
כריסטיאן לונדברג

חייו

לונדברג נולד בעיירה וולוו (Valbo) שבמחוז יבלבורג. הוא היה בנם של יוהאן אולריק אוגוסט לונדברג, בעל טחנת קמח ושל רעייתו, מריה אקמן. הוא למד באולטונה והמשיך את לימודיו בבית ספר צבאי. בין השנים 1861 – 1874 הוא שירת כקצין בדרגת לוטננט ולאחר מכן עזב את השירות הצבאי. הוא עבד במפעל ברזל בשם Forsbacka bruk ובין השנים 1885 – 1906 הוא שימש כמנכ"ל המפעל.
האו נבחר כחבר הבית העליון של הריקסדאג (הפרלמנט השוודי) מטעם המפלגה השמרנית והמפלגה הפרוטקציוניסטית וב-1899 הוא נבחר להיות יושב הראש שלו.
לונדברג היה דמות מובילה במהלך דיוני הפרלמנט בנוגע לגורל האיחוד השוודי-נורווגי. הוא כיהן כיושב ראש הוועדה שבסופו של דבר הובילה להתפטרותה של ממשלתו של יוהאן רמסטט. ביוני 1905 הטיל עליו המלך אוסקר השני את מלאכת הרכבת הממשלה החדשה. לונדברג הרכיב ממשלה קואליציונית שבספטמבר 1905 הגיעה להסכם שאפשר לנורווגיה לקיים משאל עם בנוגע לשאלת עצמאותה משוודיה.
בעקבות משבר פירוק האיחוד, ניסה לונדברג לחדש את המנדט להמשך כהונתה של ממשל הקואליציה כדי לפתור את בעיית זכות הבחירה. כאשר עלו מאמציו בתהו, הוא התפטר ושב להיות חבר פרלמנט מן השורה ומ-1909 ועד מותו הוא כיהן כיושב ראש הבית העליון של הריקסדאג.
אביזר אופנה

אביזר אופנה (מכונה גם אקססורי או ברבים אקססוריז) הוא פריט המשמש להוסיף על המראה הכללי של אדם מעבר ללבושו, ולהשלמתו על מנת להשיג הופעה אופנתית. כאביזרי אופנה יכולים לשמש חפצים בעלי ערך תועלתי כגון משקפיים, שעון, תיק יד, מקל הליכה ועוד, או סוגי לבוש העשויים באורח בולט, כז'קטים, מגפיים ונעליים. אך גם חפצים שכל מהותם היא נראותם, כגון תכשיטים, פאות או פרטי ביגוד שאינם בהכרח חיוניים כגון עניבות וכובעים. לעיתים אביזרי אופנה אף מהווים נטל על הלובש אותם כמו למשל במקרים מסוימים של נעלי עקב גבוהות.
חברות אופנה רבות מייצרות קו מוצרים הכולל פרטי ביגוד ואביזרים נלווים המיועדים להשלים אלו את אלו וליצור אצל הלובש אותם מראה מסוים. עטיית 'מראה אופנתי' של חברות יוקרה מהווה סמל סטטוס.
אביזרי אופנה נחלקים לשני סוגים עיקריים: אביזרים נלבשים ואביזרים נישאים.

בין האביזרים הנישאים: ארנקים ותיקים, מניפות, חרבות טקסיות, דורבנות.

בין האביזרים הנלבשים: ז'קטים, מגפיים ונעליים, צווארונים, עניבות, כובעים, מצנפות, מטפחות, פאות, צעיפים, שאלים, חגורות, כתפות, כפפות, ידוניות, שעוני יד, אבנטים, שרוכים.
קפה ליבריקה

מאפיינים

העץ גדל עד לגובה של 9 מטרים, ופירותיו גדולים יותר מאשר פירות הקפה של זן קפה ערביקה. עץ הקפה הובא לאינדונזיה כדי להחליף את עצי הערביקה שנפגעו ממחלות בסוף המאה ה-19.
לקפה ליבריקה יש הרבה במשותף עם קפה רובוסטה. הוא מגודל במזרח האי ג'אווה. זן של קפה ליבריקה הידוע בשם בראקו הוא יבול עיקרי בפיליפינים. העיר ליפה (מאנגלית: Lipa) הפכה להיות יצרנית הליבריקה הטובה ביותר בשנות ה-80 של המאה ה-19, אבל אז פרצה מחלה שמקורה בפטריית Hemileia vastatrix שכמעט השמידה את כל מטעי הקפה. בימים אלו מחוזות בטנגאס וקאוויט הן יצרניות הקפה העיקריות.
קפה אקסלסה, קפה דווברי וקפה דיבווסקי היו נחשבים בעבר למינים נפרדים, אבל בשנת 2006 הם הפכו לשמות נרדפים לקפה ליבריקה.
השערה מנוגדת לעובדות

השערה מנוגדת לעובדות, הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי בו הטיעון מבוסס על ההנחה שמצב עניינים כלשהו יכול לנבוע רק מסיבה אחת, כאשר תיתכנה סיבות נוספות (כלומר, הרצף הסיבתי אינו ברור מראש). מבנה הטיעון הוא הבא: אילו הייתה מבוצעת פעולה ב' (שלא בוצעה) ולא א' (שבוצעה), כי אז ב' היה מוביל בהכרח ל-ג'. 
כשל לוגי זה נפוץ מאוד כאשר מעלים ספקולציות "מה אם" (What If) בנוגע לאירועים היסטוריים או עתידיים. כמעט בכל המקרים, בגלל ששינוי באירוע היה פותח את הדלת למספר כמעט אינסופי של התרחשויות נוספות, חיזוי כזה נדון לכישלון. הבעיה המובנית בכשל היא ההטיה הקוגניטיבית שבו.
רוק 30

תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתרחשת בניו יורק באולפני NBC ומתמקדת בליז למון, רווקה באמצע שנות ה-30 לחייה (מגולמת על ידי טינה פיי) אשר משמשת ככותבת הראשית בתוכנית מערכונים פופולרית בשם TGS. בתחילת הסדרה ממונה ג'ק דונגי (אלק בולדווין) למנהל NBC. ג'ק, אשר איננו מבין דבר בטלוויזיה, מאלץ את ליז לצרף לצוות השחקנים הקבוע של התוכנית כוכב קולנוע מעורער בנפשו ובלתי צפוי בשם טרייסי ג'ורדן (מגולם על ידי טרייסי מורגן) שדואג שיהיה מטורף גם בסדרה עצמה וגם במופע tgs. במהלך הסדרה אנו פוגשים עוד כמה דמויות בניהם קנת פרסל המתמחה הצעיר של tgs שאחראי להביא לשחקנים את מה שהם מבקשים. בעונה השישית קנת קיבל קידום לעבודה במשרד אך התפטר וחזר כמנקה. עוד דמות משנה היא השחקנית ג'נה מרוני שחקנית בtgs שמשתמשת בכל העזרים שהיא צריכה על מנת להתפרסם.
השם "30 רוק" מתייחס לכתובת האמיתית (רוקפלר פלזה 30) בה נמצא בניין ג'נרל אלקטריק, בו ממוקמים אולפני NBC.

TGS

הסדרה "TGS" היא הסדרה שבה הדמויות עובדות. כוכבי הסדרה טרייסי ג'ורדן וג'נה מרוני עושים הרבה דברים במהלך "TGS", וביניהם הם עושים חיקויים ומציגים מערכונים. כרגע לסדרה יש כ-6 עונות, כמו ל"רוק 30". הסדרה משודרת ברשת NBC אך בעונות האחרונות הסדרה נמכרה לחברת קייבלטאון.