google/wiki40b huggingface dataset:
מזאמה

טקסונומיה

הטקסונומיה של מיני המזאמה השתנתה באופן משמעותי בעשורים האחרונים; עד 1999 היו מוכרים כ-4 מינים בלבד: אדומה (americana), אפורה (gouazoubira), ביצתית (rufina) וצ'וני (chunyi). כל אחת מהמזאמות הללו כללה מספר אוכלוסיות נפרדות אשר לאחר מכן הועלו למעמד של מינים נפרדים, כך שעד שנת 2005, הוכרו כ-9 מיני מזאמה. המזאמה העשירית (nemorivaga - אמזונית), נכללה באופן מסורתי תחת המזאמה האפורה, אבל כבר בשנת 2000 היה נראה שמדובר בסיווג מוטעה - אף שהיא טרם הוכרה כמין נפרד על ידי ספר "מיני היונקים של העולם". המין האחד-עשר (tienhoveni) תואר לאחרונה מאגן האמזונס הנמוך. משנת 2004, ישנם תיאורים על מזאמה קטנה נוספת בעלת פרווה אדמדמה ורגליים שחורות שטרם מוכרת למדע, אשר צולמה בשפלה של הפארק הלאומי מנו בפרו, ועל סמך עדויות ראייה נמצאת גם בצפון-מערב בוליביה. 
על פי מחקרים מולקולרים, נראה שמקורה של משפחת האיילים הוא ממרכז אסיה בסוף תקופת המיוקן, ובמהלך תחילת הפליוקן, שבט Odocoileini בתת-משפחת איילי העולם החדש התפזר ברחבי צפון אמריקה עד שלבסוף הגיע לאזור מצר פנמה. במהלך הפליוקן, לפחות שמונה צורות של אב קדמון של האיילים פלשו לדרום אמריקה, והמזאמה האדומה למשל, החלה להציג גיוון גנטי שהוליד בסופו של מספר מינים בעלי הבדלים מורפולוגיים. האיילים האנדמיים שהתפתחו בעולם החדש, התפצלו לשתי שושלות ביו-גאוגרפיות: שושלת אחת כללה את המזאמה האדומה ואייל פרדי אשר נפוצו בצפון, מרכז ודרום אמריקה, ואילו השושלת השנייה כללה מיני איילים דרום אמריקנים בלבד - ביניהם המזאמה האפורה. משמעות הדבר היא, שהסוג מזאמה לא תקף שכן הפילוגנטיקה של המינים בו שונה לגמרי. תאוריה זו נתמכת על ידי ניתוח גנטי שהראה הבדלים מולקולריים גדולים בין קבוצות של מיני מזאמה הדומים מבחינה מורפולוגית; הדבר בא לידי ביטוי בפרט במזאמה האדומה אשר מראה קשר מרשים ברצפי הגנים בינה לבין האייל הפרדי, וכן במיני המזאמות מסוימים אשר יוצרים יחד ענף עם הפודו ואייל הפמפס.

אקולוגיה

מעבר לכך שהמזאמות הן פעילות לילה בדרך כלל, גודלן הקומפקטי והביישנות שלהן מובילה לכך שהן כמעט ולא נצפות. הן חיות לבד או בזוגות בתוך טריטוריה קטנה אשר תסומן על ידי הפרשות מבלוטות הריח או על ידי שתן וצואה. כאשר הם נרדפים על ידי טורפים (בעיקר יגואר ופומה), הן נמלטות ומסתתרות בסבך הקרוב עד יעבור זעם. המזאמות הן צמחוניות, והתזונה שלהם מורכבת מעלים, פירות, ושיחים על קרקעית היער. יש להן חיבה למקווי מים ולאזורים בוציים. 
המזאמות בדרך כלל מונגומיות (הזכר והנקבה חיים יחד למשך חייהם), אך הזכר עשוי להתרבות עם נקבות החולפות בטריטוריה. כאשר הזכרים נלחמים על טריטוריה או על נקבה, הם משתמשים בקרניים החדות שלהם או בנשיכות; שלא כמו איילים רבים, נגיחות המזאמה עשויות להיות קטלניות. למיני המזאמה אשר חיים באזורים טרופיים אין עונת רבייה קבועה, בעוד שאלו החיים באזורים ממוזגים מתרבים בעיקר בסתיו. 
תקופת ההריון היא בערך 200–220 ימים, ולאחריהם הנקבות ממליטות עופר יחיד בכל פעם. העופר שוהה בסבך במשך זמן רב עד שיהיה גדול מספיק כדי לעקוב אחר אימו. הוא נגמל בדרך כלל בסביבות 6 חודשים ומגיע לבגרות לאחר שנה.
אנג'י אברהארט

שנותיה הראשונות

אברהארט נולדה באקרון, אוהיו. היא בתם של ג'יני, עקרת בית ובוב, מהנדס. אברהארט החלה לדגמן בגיל 15. ב-1987 סיימה את בית הספר התיכון פיירסטון, שם הייתה מעודדת וקמע בית הספר.

קריירה

אברהארט הופיעה בשערי כתבי העת Elle וגלאמור (שם היא הייתה האדמונית הראשונה שהופיעה על גבי השער). בהיותה בת 19 היא נפצעה בתאונת רכיבה שגרמה לה לשבור את גבה וכמעט שמה קץ לשאיפותיה, אך לבסוף היא התאוששה אחרי תרפיה גופנית. היא הופיעה בכמה מהדורות של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, החל מ-1995. אברהארט דיגמנה בעירום עבור הפלייבוי בפברואר 2000. היא דורגה במקום ה-98 ברשימת הנשים הסקסיות ביותר לשנת 2003 בסקר של FHM.
אברהארט ערכה את הופעת הבכורה שלה בקולנוע ב-1993 לצידו של ארנולד שוורצנגר בקומדיית הפעולה "אחרון גיבורי הפעולה". מאז היא הופיעה בסרטים Tales From the Crypt Presents: Bordello of Blood ‏ (1996), Denial ‏ (1998), חולה הדק (1996) ו-and Gunblast Vodka ‏ (2000).
בין הסרטים אחרים בהם שיחקה הם: ג'ייד (1995), ‏ Executive Target, ‏(1997) ‏ Another 9½ Weeks ‏ (1997), טירוף מיני (2001), וכן עדות אינטימית (2001).
היא גם הופיעה בתוכניות מציאות ב-2004 ב-Celebrity Mole: Yucatan. היא גם הייתה אחת מ"האדמוניות" בעונה השנייה של The Real Gilligan's Island, (האחרת הייתה Erika Eleniak), אבל עזבה את התוכנית בגלל שהיא חתכה את אצבעה, דבר שפגע בגידיה והיא נזקקה לניתוח. היא השתתפה גם בתוכנית To Tell The Truth מ-2000 עד 2001. אברהרט הנחתה את תוכנית המציאות של ה-ABC The Ex-Wives Club, לצידן של Marla Maples, ו- Shar Jackson ב-2007.
היא חתומה בסוכנות הדוגמנות הלונדונית Models 1, ובסוכנות הדוגמנות הניו יורקית Model Manag

חייה האישיים

אברהארט הייתה נשואה לאשלי המילטון מדצמבר 1996 עד למרץ 1997. היא יצאה במשך זמן קצר עם הווארד סטרן בשלהי שנת 2000 והייתה מאורסת למשך תקופה קצרה לסילבסטר סטאלון ב-1995 ולג'ו פשי ב-2007.
ילדה הראשון, קיידן בובי אברהרט, נולד ב-24 ביולי 2009.
מתכות כבדות

מתכות כבדות הן שמם של מספר הגדרות לקבוצת מתכות בטבלה המחזורית.
על פי ההגדרה הנפוצה ביותר, מתכות כבדות הן כל היסודות בין נחושת לביסמוט שמשקלם הסגולי עולה על 4.0 גרם לסמ"ק. אורגניזמים חיים צריכים כמויות מזעריות של חלק מהמתכות האלו, ביניהן: קובלט, נחושת, מגנזיום, מוליבדן, ונדיום, אבץ וסטרונציום; אבל כמויות גבוהות של יסודות אלו הן רעילות לכל יצור חי. מתכות אחרות כמו קדמיום, כספית ועופרת אינן נחוצות כלל לקיומו של אורגניזם, וכאשר הן מצטברות בגופם של אורגניזמים רבים הן רעילות להם. 
הגדרה שנייה, מצומצמת יותר, מגדירה מתכות כבדות כמתכות הכבדות יותר ממתכות אדמה נדירות, בתחתית הטבלה המחזורית. אף אחת מהמתכות בהגדרה זו אינה חיונית לקיומם של אורגניזמים, וכולן פרט לזהב וביסמוט רעילות להם. גם תוריום ואורניום לעיתים נכללים בהגדרה זו, אך לרוב הם פשוט נקראים "מתכות רדיואקטיביות". 
הגדרה שלישית, המרחיבה את ההגדרה המקורית, מגדירה מתכת כבדה ככל מתכת המסוגלת לגרום להרעלה רפואית. בתוך הגדרה זו שוכנות המתכות מההגדרה הראשונית, ואליהן מתווספים ברזל, מגנזיום, אלומיניום ובריליום.
הגדרה רביעית, הרווחת בתחנות כוח גרעיניות, אף היא מרחיבה את ההגדרה המקורית בהוסיפה יסודות הכבדים מכספית, כדוגמת האקטינידים אורניום ופלוטוניום.
הגדרה חמישית, הרווחת באסטרונומיה, מגדירה מתכת כבדה (או מתכת בכלל) כיסוד אשר לא נוצר במפץ הגדול - כל היסודות ביקום פרט למימן, הליום וליתיום.

מתכות כבדות במים

נוכחות של מתכות כבדות במי שתייה מעל רמה מסוימת, עלולה לגרום להצטברות מתכות כבדות בגוף ולפגוע בבריאות הציבור. גם נוכחות של מתכות כבדות במי שפכים עלולה לגרום לחלחול של המתכות אל מי תהום, ולהגבלת יכולת הטיהור של המים. 
על מנת להגביל את כמות המתכות הכבדות שמזרימים מפעלי תעשייה לשפכים, התקין המשרד להגנת הסביבה את תקנות המים (מניעת זיהום מים), התשס"א-2000.
אבי וורצמן

חייו

וורצמן נולד לישראל נתנאל ודורית וורצמן (נכדת משה אוירבך) וגדל בבאר שבע. למד בישיבה התיכונית אהל שלמה בעיר ובישיבת מרכז הרב בירושלים. את שירותו הצבאי עשה כלוחם בגבעתי במסגרת ישיבת ההסדר אור עציון.

ראשית פעילותו

בשנת 1993 היה ממייסדי בית מוריה, שהיה לגרעין תורני המפעיל בית מדרש מרכזי ופעילויות קהילתיות רבות. בשנת 2002 זכה בפרס ראש הממשלה "מגן הילד" על הקמת רשת מועדוניות לילדים במצוקה – "אור לילד".
בשנת 2002 היה ממקימי תנועת מבראשית הפועלת בתחום החינוך הלא פורמלי והפורמלי בישראל ובעולם היהודי, בקרב דתיים וחילונים. עד שנת 2009 שימש וורצמן כמנכ"ל התנועה והיה ממקימי מיזם מסע ישראלי שבו משתתפים מאות אלפי תלמידים בישראל. בעבר שימש גם כמנכ"ל ישיבת הכותל ויועץ שר הבינוי והשיכון לפיתוח הנגב.
בשנת 2003 מונה כחבר בוועדה העליונה באגף שח"ר במשרד החינוך לקידום תקצוב והפעלת גרעיני מורים בערים ובשכונות הפיתוח. במסגרת זו היה מעורב בהקמתם ופיתוחם של גרעינים תורניים.

בעולם הפוליטי

בבחירות לרשויות המקומיות בנובמבר 2008 התמודד כראש רשימת "טוב לחינוך" למועצת העיר באר שבע, זכה בשלושה מנדטים ומונה לסגן ראש העיר ומחזיק תיק הרווחה והקהילה. לקראת הבחירות לכנסת ה-18 עלה שמו כאחד משלושת המועמדים הסופיים לראשות מפלגת הבית היהודי, אך לבסוף העדיפה המועצה הציבורית את הרב פרופ' דניאל הרשקוביץ על פניו.
ב-2012, בעקבות המפקד במפלגת הבית היהודי הודיע על תמיכה בנפתלי בנט לראשות הרשימה, נבחר במקום החמישי בבחירות המקדימות שהיה למקום השמיני ברשימה שאוחדה עם מפלגת תקומה. נבחר לחבר הכנסת בכנסת ה-19. 
ב-18 במרץ 2013 מונה וורצמן לתפקיד סגן שר החינוך בממשלת ישראל ה-33, תחת השר שי פירון. במסגרת תחום אחריותו במשרד החינוך, היה וורצמן אמון על אגף החינוך לגיל הרך, על אגף שח"ר, על האגף לתרבות תורנית, על אגף השירות הלאומי ועל החינוך היהודי בתפוצות במשרד החינוך.
ביוזמתו של וורצמן הופעלו תוכניות לחיזוק ערכי היהדות בתוך מערכת החינוך: מיזם התנ"ך היומי "929" שבו לומדים מאות אלפי אנשים ונשים בכל הגילאים את אותו הפרק מהתנ"ך בכל יום, הוספת 500 תקני שירות לאומי, שילוב המתנדבות בגני ילדים והרחבת הפעילות של האגף לתרבות תורנית. 
משרתו כסגן שר פקעה ב-4 בדצמבר 2014 עם התפטרותו של השר הממונה, וב-8 בדצמבר מונה מחדש לסגן שר החינוך תחת מ"מ שר החינוך וראש הממשלה בנימין נתניהו. הוא התמודד בפריימריז בבית היהודי והוצב במקום האחד-עשר ברשימת המפלגה הסופית לכנסת העשרים. הרשימה זכתה בשמונה מנדטים ווורצמן סיים את כהונתו בכנסת ב-31 במרץ 2015. 
לאחר פרישתו מונה למנכ"ל הכפר השיקומי עלה נגב הסמוך לאופקים. ב-3 בדצמבר 2015, בעקבות התפטרותו של חבר הכנסת ינון מגל, חזר לכהן בכנסת, אולם הוא מסר שברצונו להמשיך את פעילותו בכפר השיקומי, והוחלף על ידי נפתלי בנט כעבור שלושה ימים. ב-5 באפריל 2016 נבחר על ידי נפתלי בנט לתפקיד יו"ר מרכז הבית היהודי ויו"ר נשיאות המפלגה.

חיים אישיים

נשוי לאילנית ואב לארבעה.
האמנה האנגלו-יפנית של מסחר וניווט

האמנה האנגלו-יפנית של מסחר וניווט (ביפנית: 日英通商航海条約, באנגלית: Treaty of Commerce and Navigation) נחתמה בין בריטניה ויפן ב-16 ביולי 1894, וסימנה את סוף עידן ההסכמים הבלתי שוויוניים והאקסטריטוריאליות ביפן. מרגע חתימת האמנה היו הנתינים הבריטים ביפן נתונים תחת החוק היפני, במקום תחת החוק הבריטי. האמנה נכנסה לתוקף ב-17 ביולי 1899.
האמנה נחתמה בלונדון על ידי שר החוץ הבריטי דאז, ג'ון וודהאוס, ושר החוץ של יפן, אאוקי שוזו. אמנה זו הייתה אחד התנאים המקדימים לברית האנגלו-יפנית של 1902, שכן לא ניתן לכרות ברית בין שני צדדים שאינם שווים.
סטיבן קוק

מחקר

סטיבן קוק נחשב לאחד האבות המייסדים של תורת הסיבוכיות.
במאמרו מ-1971 "המורכבות של הוכחת משפט", קוק טבע פורמלית את המושגים של רדוקציה פולינומית ובעיות NP-שלמות, והוכיח את קיומה של בעיה NP-שלמה על ידי שהראה שבעיית הספיקות היא NP-שלמה. משפט זה הוכח באופן עצמאי על ידי לאוניד לוין בברית המועצות, ולכן מכונה משפט קוק-לוין. המאמר גם מציג פורמלית את הבעיה המפורסמת במדעי המחשב, שאלת P=NP.

פרסים

קוק זכה בפרס טיורינג בשנת 1982 על תרומתו לתורת הסיבוכיות.
שירות הביון הלאומי היווני

היסטוריה

המודיעין הלאומי היווני הוקם ב-7 במאי 1953 כשירות הביון המרכזי של יוון (ביוונית: Κεντρική Υπηρεσία Πληροφοριών, ΚΥΠ). ב-27 באוגוסט 1986, הפך לשירות הביון הלאומי.
שירות הביון המרכזי של יוון הוקם על ידי סוכני CIA ממוצא יווני, שהנודע שבהם הוא תומאס קראמסינס, סגן מנהל המבצעים של ה-CIA, שהיה מעורב עמוקות במבצעי ביון כנגד נשיא צ'ילה הסוציאליסט סלבדור איינדה, בשנות ה-50 וה-60.
עד שנות ה-80, שירות הביון המרכזי היה סוכנות הביון העיקרית במדינה והייתה כפופה לצבא, ב-1986 - עם הקמת שירות הביון הלאומי - הוא הפך לסוכנות ביון אזרחית.
החל מסוף שנות ה-90 - כמרבית סוכנויות הביון האירופיות - עוסק הארגון בסיכול טרור ובמאבק בתאי טרור רדומים. עבודתו מתמקדת בעיקר במאבק כנגד מרגלים טורקיים ובדלנים מקפריסין הצפונית.
הר נחום

הר נחום, הידוע גם כהר האושר, או הר הביאטיטודים ("הר המבורכים" בלטינית) הוא כתף דרומית של רמת כורזים הממוקם מצפון לימת כנרת שבגליל התחתון, כקילומטר וחצי מצפון מזרחית לצומת כפר נחום. ההר מתנשא לגובה של 150 מטר מעל הכנרת (כ-60 מטר מתחת לגובה פני הים), ומפסגת הכתף יורד מדרון תלול אל עין שבע שלחופה הצפוני של הכנרת. ההר הוא אתר קדוש לדת הנוצרית.
לפי המסורת הנוצרית והברית החדשה הר נחום הוא המקום בו נשא ישו את "דרשת ההר", שבה נכללו עיקרי תורתו. כמו כן הר נחום הוא הרקע בו נבחרו שנים עשר השליחים על ידי ישו בברית החדשה. ישנם מאמינים נוצרים העורכים מסע צליינות מהכנסייה שעל ראש ההר ועד לעין שבע שלמרגלותיו.
על ראש ההר שוכנים מנזר, כנסיית הר האושר הפרנציסקנית, אכסניה של נזירות פרנציסקניות, גן ומשק חקלאי ששייך למיסיון האיטלקי בארץ ישראל. במעלה ההר, על גבעת טרשון המתנשאת לגובה של 142 מטרים, שוכן המרכז הבינלאומי דומוס גלילאה. הכנסייה נבנתה בין השנים 1936 עד 1938 על ידי האדריכל אנטוניו ברלוצי. האפיפיורים פאולוס השישי ויוחנן פאולוס השני ביקרו בכנסייה וערכו בה מיסה בשנים 1964 ו-2000 בהתאמה.
לרגלי ההר נמצאים שרידיהם של כנסייה ומנזר ביזנטים. מבנים אלו מתוארכים לתקופת הזמן שבין סוף המאה ה-4 ועד למאה ה-7 לספירה.
גרב

פולקלור

גרביים משמשים גם למופעי בובות. לובשים אותם על היד ומקשטים אותם בקישוטים שונים המשווים להם דמות של פני אדם או יצור כלשהו. פתיחת וסגירת היד משחקת את פעולת הפה של הבובה.
בחג המולד נוהגים הנוצרים לתלות גרביים מעל האח, ולשים בהם ממתקים ומתנות לילדיהם.
גרביים, כמו רוב פריטי הלבוש, כבר אינם רק אמצעי לנעילת נעליים. גרביים הפכו בשנים האחרונות לפריט אופנה לכל דבר, ישנם מותגי גרביים, וגם בחנויות הלבשה תחתונה ניתן לראות שהגרביים זוכים למקום של כבוד.

מין דקדוקי

המין הדקדוקי של המילה "גרב" הוא זכר, אך רבים מתייחסים לגרב כאל נקבה, ככל הנראה בשל כמה מילים שמינן נקבה הקשורות אליו סמנטית, אשר גם להן צורת ריבוי זוגי, כגון רגל ונעל.
דיוויזיית הפאנצר ה-24 (ורמאכט)

הקמה ראשונה

הדיוויזיה הוקמה ב-28 בנובמבר 1941 בצרפת, על בסיס דיוויזיית הפרשים ה-1, והועמדה תחת פיקוד קורט פלדט. ביוני 1942 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה במבצע מקרה כחול כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בסטלינגרד כחלק מהארמייה השישית. בדצמבר 1942 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-11 בחלקה הצפוני של העיר, וב-2 בפברואר 1943 עם כניעת הכוחות הגרמניים, נכנעו שרידי הדיוויזיה בראשות ארנו פון לנסקי לרוסים.

הקמה שנייה

ב-1 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, והועמדה תחת פיקוד מקסימיליאן פון אדלסהיים. באוגוסט 1943 נשלחה הדיוויזיה לאיטליה, ובנובמבר אותה שנה נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב דנייפר כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. בינואר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השישית, ובאפריל לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השמינית במבצע יאשי-קישינב הראשון. באוגוסט לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-17 בפולין, ובאוקטובר חזרה להילחם תחת פיקוד הארמייה השישית בהונגריה. בינואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה הרביעית, ולחמה עמה במבצע פרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה. חלק מהדיוויזיה נחלץ לקראת סוף המלחמה מפרוסיה המזרחית, ונכנע לצבא הבריטי בשלזוויג-הולשטיין.
אמאדו סוקונה

קריירה

סוקונה הגיע בגיל 16 למחלקת הנוער של טולוז, ועלה לקבוצה הבוגרת במדיה שיחק חמישה משחקים וכבש שער אחד. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של טולוז הוא ערך ב-13 בנובמבר 2010 במשחק ליגה נגד מונפלייה. במהלך תקופתו בטולוז הוא הושאל ללוזנאק ולטולוז 2, קבוצת הבת של טולוז. ב-7 באפריל 2016, סוקונה חתם במועדון הבולגרי וריה שם שיחק במשך עונה אחת וסיים עם 7 שערים ב-26 הופעות. בינואר 2017, הוא נמכר ללבסקי סופיה וחתם לשנתיים וחצי אך לאחר פחות משנה שוחרר מהקבוצה ועבר לצ'רנו מורה וארנה, מועדון בולגרי נוסף, ממנו שוחרר בדצמבר 2017.
באוגוסט 2018 חתם סוקונה בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית על חוזה לשנתיים. ב-27 באוגוסט 2018, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כאשר עלה כמחליף בדקה ה-60 בניצחון החוץ 2–0 נגד בני לוד. ב-30 באוגוסט סוקונה כבש את שער הבכורה שלו במועדון כאשר כבש בדקה ה-90 בניצחון הבית 1–0 נגד הפועל רמת גן. ב-17 במאי 2019, במחזור האחרון של עונת 2018/19, הוא כבש שלושער בניצחון החוץ 5–2 על הפועל אכסאל. סוקונה סיים את העונה עם 13 שערים ב-36 הופעות בליגה.
ויליאם בייטס

ויליאם הוריישו בייטס (23 בדצמבר 1860 - 10 ביולי 1931)
היה רופא עיניים אמריקאי. בשנת 1881 סיים תואר A.B אוניברסיטת קורנל (Cornell University) והוסמך לרופא בשנת 1885 באוניברסיטת College of Physicians and Surgeons .
ד"ר בייטס החל את עבודתו כרופא עיניים רגיל אך לאחר תצפיות ומחקרים רבים שעשה בילדים ומבוגרים ואפילו בבעלי חיים הגיע למסקנה שתפקוד הראייה מושפע ממצב גופני ונפשי והגיע למסקנות רפואיות בתחום וכך פיתח את שיטת הטיפול שלו בבעיות ראייה המכונה שיטת בייטס.

חיים אישיים

היה נשוי שלוש פעמים, לאחר שהתאלמן פעמיים. בשנת 1928 נישא לאשתו השלישית אמילי סי לירמן, שהייתה העוזרת האישית שלו במשך זמן רב.
טוקן ססגוני-מקור

מאפיינים

אורכו של הטוקן, יחד עם המקור, הוא 42-55 ס"מ. אורכו של מקורו הצבעוני הוא 12-15 ס"מ, כשליש מאורכו הכולל, ומשקלו 380-500 גרם. אומנם המקור הגדול שלו נראה גדול, כבד ומסורבל הוא למעשה קל מאוד, ובנוי מעצם חלולה המוקפת בקרטין, בדומה לקלאונאים ולטוקנים האחרים במשפחה. מדענים חוקרים את מבנה המקור של הטוקן כדי לבנות מטוסים קלים וחזקים יותר.
גופו של הטוקן ססגוני-המקור שחור, החזה והצוואר שלו צהובים. נשירת הנוצות מתרחשת פעם בשנה. רגליו כחולות, וקצה זנבו אדום. מקורו ירוק עם קצה אדום וכתמים כתומים וכחולים בצדדים.
הטוקן ססגוני-המקור חי בקולומביה, ונצואלה גווטמלה בליז ניקרגואה פוארטו ריקו פנמה ודרום מקסיקו. בית הגידול המועדף עליו הוא חופת יערות גשם טרופי, סובטרופי ויערות שפלה, בגובה של כ-1900 מ' מעל פני הים. הוא מקנן בחורים בעצים, בדרך כלל יחד עם טוקנים אחרים. מפאת הצפיפות, הטוקנים שמים את זנבותיהם ומקוריהם מתחת לגופם בזמן השינה. תחתית הקן מצופה לעיתים קרובות בזרעים מהפירות שהטוקנים אכלו, מה שרק מוסיף לחוסר המקום. הטוקנים אינם חופרים בעץ, כמו מספר עופות אחרים, מכיוון שמקוריהם חלולים, כפי שהוזכר להלן, מה שעושה את החפירה בעץ חי לבלתי אפשרית.
טוקן ססגוני-מקור הוא הציפור הלאומית של בליז.
בוניפקיוס השישי

ביוגרפיה

הוא היה יליד רומא. בחירתו באה בעקבות מהומות זמן קצר לאחר מותו של האפיפיור פורמוסוס. לפני שלטונו הוא נענש פעמיים על שלילת פקודות כתת-דיאקון וככומר. אחרי חמישה עשר ימים של שלטון, הוא מת כתוצאה מן הצנית, ויש מקורות הטוענים שהוא הודח בכוח לטובת סטפנוס השישי, המועמד של המפלגה הספולטנית.
בסינוד ברומא שנערך על ידי יוחנן התשיעי בשנת 898, הבחירות שלו הוכרזו כבטלות.
סטניסלב לם

קורות חיים

לם נולד כבן יחיד לסבינה לבית וולר ולשמואל לם, במשפחה יהודית מתבוללת (שככל הנראה גם התנצרה), בעיר לבוב שבפולין (כיום באוקראינה). אביו היה רופא.
בשנת 1940 החל בלימודי רפואה באוניברסיטת לבוב, אך לימודיו הופסקו עקב מלחמת העולם השנייה. בזמן המלחמה והכיבוש הגרמני הצליח להסתיר את יהדותו בזכות מסמכי זהות מזויפים. הוא עבד בתור מכונאי רכב והיה חבר בארגון התנגדות לנאצים. 
ב-1946, לאחר המלחמה, הפכה לבוב לחלק מברית המועצות ולם עבר לקרקוב, שם השלים את לימודיו באוניברסיטה היגלונית בקרקוב.
הוא עבד בתור עוזר מחקר במכון מדעי והתחיל לכתוב סיפורים בזמנו החופשי.
בשנת 1953 נישא לברברה לזניאק, רופאה רדיולוגית.
לם קיבל חברות כבוד בארגון סופרי המדע הבדיוני ופנטזיה של אמריקה ב-1973, אך זו הוסרה ב-1976, לטענת הארגון מסיבות נוהליות ולטענת לם עקב הערותיו על רמתם הירודה של ספרי המדע הבדיוני האמריקניים. הוא תיאר את ספרות המדע הבדיוני של ימיו כספרות נבובה המעונינת יותר בהרפתקאות מרעיונות חדשים או חדשנות ספרותית. הארגון הציע לו חברות רגילה, שלה הוא סירב.
בשנת 1982, בעקבות הנהגת הממשל הצבאי, עזב את פולין ועבד כשנה במערב ברלין. משם עבר לווינה בה התגורר עד 1988, וממנה שב באותה שנה לפולין.
ספרו סולאריס, העוסק במגע בין האנושות לבין ישות חייזרית מסתורית הוסרט שלוש פעמים, ואף תורגם לעברית. ספר זה הוא אולי הידוע בספריו.
לם מת בגיל 85 בקרקוב.

מאפייני כתיבתו

כתיבתו של לם מתאפיינת בריבוי רעיונות מקוריים. בנוסף כתיבתו מאופיינת בגיוון רב וכוללת יצירות הומוריסטיות רבות (בין היתר בקובצי הסיפורים, הקיבריאדה וטייס החלל פירקס) ועד יצירות רציניות במהותן (כמו סולאריס).
לפי המתרגם דידי חנוך, למרות הגיוון הרב, אפשר למצוא מן המשותף בכתביו בכך שיש בהם אלמנט פילוסופי מובהק.

עיבודים קולנועיים

מגוון יצירתיו זכו לעיבוד קולנוע. בין היתר היתר, יצירתו סולאריס  זכתה לשלושה עיבודים קולנועיים (בשנים 1968, 1972 ו-2002) וכן יצירתו גם כנס העתידנים זכתה לעיבוד קולנועי לסרט (ב-2013).
נייג'ל דוונפורט

ביוגרפיה

דוונפורט נולד בגרייט שפולד שבמחוז קיימברידג'שייר לקתרין לוסי ולארתור הנרי דוונפורט. אביו היה גזבר בקולג' סידני סאסקס באוניברסיטת קיימברידג'. הוא גדל במשפחה אקדמית ולמד בבית הספר סיינט פיטר בסיפורד, בצ'לטנהאם קולג', ובטריניטי קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. בתחילה למד פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה, אבל בעצת מוריו עבר ללימודי אנגלית.

קריירה

על הבמה הופיע דוונפורט לראשונה בתיאטרון סבוי ואחר כך עם שייקספיר ממוריאל קומפני. ב-1956 הצטרף ללהקת התיאטרון "English Stage Company" כאחד החברים הראשונים בתיאטרון רויאל קורט. הוא התחיל להופיע בסרטי קולנוע ובהפקות טלוויזיה בריטיות בתפקידי משנה, בהם בסרטו של טוני ריצ'רדסון "הבט אחורה בזעם" משנת 1959. תפקידים נוספים שלו היו בדמות מנהל תיאטרון בסרט "הבדרן" לצדו של לורנס אוליבייה, ובתפקיד שוטר בסרט "המציצן" בבימויו של מייקל פאוול, שניהם משנת 1960.
ב-1966 גילם דוונפורט את תומאס הווארד, דוכס נורפוק בסרט "אדם לכל עת". הוא כיכב לצדו של מייקל קיין בסרט המלחמה "Play Dirty", ושיחק בתפקיד לורד בות'וול בסרט "מרי מלכת הסקוטים". ב-1972 הופיע דוונפורט לצדה של סוזן המפשייר בדמות ג'ורג' אדמסון בסרט "חיים בחופש", סרט ההמשך של "לחופש נולדה".
ב-1968 בעת הפקת הסרט "2001: אודיסיאה בחלל" של סטנלי קובריק, קרא דוונפורט את השורות של המחשב האל 9000 שלא לפני המצלמה יחד עם השחקנים קיר דוליאה וגארי לוקווד. בסופו של דבר נבחר השחקן הקנדי דאגלס ריין לדבב את האל. ב-1974 שיחק דוונפורט בתפקיד ראשי בסרט "Phase IV", שנכשל בקרב קהל הצופים. ב-1979 גילם את דמות המלך ג'ורג' השלישי בסרט "Prince Regent".
בפברואר 1997 הוקדשה לדוונפורט תוכנית "אלה הם חייך" בהנחיית מייקל אספל.
בין השנים 1986 ל-1992 היה דוונפורט נשיא איגוד השחקנים הבריטי "Equity" .

חיים אישיים

דוונפורט היה נשוי פעמיים. את אשתו הראשונה, הלנה מרגרט וייט, הכיר כשלמד באוניברסיטת אוקספורד. הם התחתנו ב-1951 ונולדו להם שני ילדים, בת - לורה, ובן - הוגו. אשתו השנייה הייתה השחקנית מריה אייטקן ולהם נולד בן ג'ק שאף הוא שחקן הידוע בעיקר מהופעתו בסרטי "שודדי הקאריביים".
מרדכי רכטמן

ביוגרפיה

מרדכי רכטמן נולד בשנת 1926 בעיר וופֶֶּרטל שבגרמניה. בשנת 1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, עזבה משפחתו את גרמניה וב-1934 עלתה לארץ ישראל והשתקעה בתל אביב.
היה תלמידם של אילן שולץ (נגן בסון מהתזמורת הישראלית, כיום התזמורת הפילהרמונית הישראלית) ושל סול שונבאך (נגן בסון ראשון בפילהרמונית של פילדלפיה).
בשנת 1941 החל לנגן בבסון בתזמורת האופרה הארצישראלית בגיל 15, ותוך זמן קצר התמנה לתפקיד נגן הבסון הראשי של התזמורת. בין השנים 1946–1991 ניגן כנגן הבסון הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בשנים אלה ניצח על תזמורות רבות ובהן התזמורת הפלהרמונית הישראלית. ב-1963 ייסד את חמישיית כלי הנשיפה הישראלית, וב-1976 ייסד את "אנסמבל נשפני הפלהרמונית".
בין השנים 1985–1991 כיהן כמנהל המוזיקלי והמנצח של "אנסמבל נשפני התזמורת הקאמרית הישראלית". ניצח על תזמורות בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד בבוסטון, בקונסרבטריון למוזיקה של ז'נבה ובבית הספר ג'וליארד בניו יורק, וכן באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון.
בשנים 1969–2002 כיהן כפרופסור בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב. בשנים 1977–1978 לימד כפרופסור אורח בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת אינדיאנה.
בשנת 2004 זכה רכטמן בפרס חבר הנאמנים במסגרת פרסי משרד החינוך על תרומתו המיוחדת לחיי המוזיקה בישראל.
רכטמן עיבד למעלה מ-150 עיבודים ליצירות רבות מבין יצירות העוגב של באך, ויצירות של מוצרט, היידן, בטהובן ורבים אחרים לכלי נשיפה וכלי מיתר בהרכבים שונים. מכלי סולו ועד תשעה כלי מיתר.
רכטמן ניצח על מרבית התזמורות בארץ, ביניהן: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, הקאמרטה הישראלית ירושלים, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, התזמורת הסימפונית של בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה ועל עוד הרכבים שונים נוספים. 
מרדכי רכטמן הוא בעל תואר אמן בינלאומי בשחמט בהתכתבות. בין הישגיו: תיקו 4:4 עם שמואל רשבסקי. בשנת 2016 שיחק בליגה ב' לשחמט.
ב-8 באפריל 2016 נערך בהיכל התרבות ראשון לציון קונצרט מחווה לכבוד יום הולדתו ה-90 של מרדכי רכטמן. בין הנוכחים בקהל היו ראש העיר דב צור והמנצח זובין מהטה (שגם בירך אותו). חלק מנגני התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ביצעו במהלך הקונצרט יצירות מאת באך ובטהובן בעיבודיו של רכטמן.
בנו הוא הפסנתרן והמלחין אילן רכטמן.
פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה

פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה (ברוסית: Моско́вский междунаро́дный кино фестива́ль) הוא פסטיבל הסרטים הוותיק בעולם אחרי פסטיבל הסרטים של ונציה. בשנות ה-60 הוא נחשב לאחד מארבעת הפסטיבלים החשובים בעולם עם פסטיבל הקולנוע בקאן, פסטיבל ונציה ופסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
לראשונה התקיים הפסטיבל במוסקבה, בשנת 1935. בהמשך הוא לא התקיים וחודש בשנת 1959. לפסטיבל הוזמנו חמישים מדינות שכל אחת הוזמנה להציג סרט אחד ארוך ושניים קצרים.
בין השנים 1959 ל-1995 התקיים הפסטיבל אחת לשנתיים בחודש יולי ומאז 1995 הוא מתקיים אחת לשנה. בפסטיבל ב-1961 השתתפו 57 מדינות. 80% מהסרטים בפסטיבל עסקו במלחמת העולם השנייה ובמאבק בנאצים.
הפרס הגבוה ביותר בפסטיבל הוא פסל ג'ורג' הקדוש ההורג את הדרקון – סמלה של מוסקבה. הסרט "8 וחצי", בבימויו של פדריקו פליני, הוא הסרט המפורסם ביותר שזכה בפרס הגבוה של הפסטיבל.
מאז שנת 2000 מכהן ניקיטה מיכלקוב בתפקיד נשיא הפסטיבל.
פרס סטניסלבסקי הוצג לאחרונה ואמור להינתן לשחקנים בולטים, כגון ג'ק ניקולסון ומריל סטריפ.

מפורסמים מערביים שהתארחו בפסטיבל

פדריקו פליני | ג'ולייטה מזינה | מיכלאנג'לו אנטוניוני | סופיה לורן | מרצ'לו מסטרויאני | אליזבת טיילור | שון קונרי | ג'ינה לולובריג'ידה | איב מונטאן | פרנסיס פורד קופולה | אנדז'יי ויידה | קשישטוף קישלובסקי | רוברט דה נירו | שון פן | ג'ק ניקולסון | פטה וילסון | מריל סטריפ | ריצ'רד גיר | ז'ראר דפארדיה | קתרין דנב | לוקינו ויסקונטי | פיטר גרינוויי | קוונטין טרנטינו | מריה קארי