google/wiki40b huggingface dataset:
עודד דוידוף

ביוגרפיה

דוידוף נולד בירושלים. הוא למד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. סרט ביכוריו, "אוקטן 96", זכה בצל"ש בתחרות הסרט הקצר 1993. סרט הגמר שלו, "בידיים טובות" (1994), נבחר כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים, של בית הספר סם שפיגל. זכה בפרסים בפסטיבל מינכן ובפסטיבלים נוספים.
בשנת 2001 ביים דוידוף את הסרט "מרס תורכי", מותחן קומי המבוסס בחופשיות על רב המכר של לימור נחמיאס מ-1996, "צבוטותי". בשנת 2005 ביים את הסדרה "מישהו לרוץ איתו", המבוססת על ספרו של דויד גרוסמן באותו שם. הסדרה הפכה לסרט קולנוע בשם זה, שהוצג בערב הפתיחה של פסטיבל הקולנוע ירושלים ביולי 2006 והיה לסרט הישראלי הראשון שפתח פסטיבל זה.
בשנת 2007 ביים את הסדרה הקומית "הכל דבש", ובשנת 2009 את סדרת המתח הבולטת "תמרות עשן".
ב-2012 יצא לבתי הקולנוע סרטו "הדילרים". הסרט לא זכה לביקורות טובות וכשל בבתי הקולנוע.
ב-2019 ביים את הסדרה "תיק נעדר המשודרת בערוץ כאן 11 ונמנה עם יוצריה.
גרוש של הבמאית דפנה לוין. בנו של שחקן ומאמן הכדורגל, דוד דוידוף.
מינרלנייה וודי

היסטוריה

מינרלנייה וודי הוקמה ב-1878 כמקום מרפא והוכרזה כעיר בשנת 1922. העיר הוקמה על צומת דרכים של מסילת הברזל רוסטוב על הדון - ולדיקווקז שבנייתה הושלמה בשנת 1875. העיירה קיבלה את השם סולטאנובסקי בשנת 1878.
בשנים 1929–1930 הוקמו מספר מפעלים תעשייתיים ולאחר שהושלמה בניית נמל התעופה מינרלנייה וודי בשנת 1925 הפכה העיר למרכז תחבורה חשוב בתחום התעופה.
98 יהודים חיו במינרלנייה וודי בשנת 1939. בתחילת מלחמת העולם השנייה התרכזו בעיר יהודים שנמלטו ממערב ברית המועצות ומאוחר יותר התרכזו בה גם ילדים ונשים שהוברחו מלנינגרד הנצורה. מינרלנייה וודי נכבשה על ידי הוורמאכט ב-6 באוגוסט 1942. מיד עם הגיעם לעיר הנאצים אילצו את היהודים לעבוד בעבודות בנייה שכללו בניית כבישים ומסילות ברזל ולרוב הם הוכו קשות. בסוף אוגוסט 1942 הגיעה לאזור יחידת האיינזצגרופן 12D בפיקודו של אוטו אולנדורף. כל היהודים עברו רישום ומונתה מועצה יהודית (יודנראט). ב-1 בספטמבר 1942 יהודי העיר נלקחו לאזור שבו מוקם מפעל זכוכית מחוץ לתחומי העיירה, שם נורו למוות בתוך חפירים נגד טנקים. מספר הקורבנות מוערך בין 200 (על פי מקורות גרמניים) ל-500 הרוגים (על פי מקורות סובייטיים). בספטמבר 1942 החפירים הפכו לקבר אחים המוני של יהודים גם ממקומות אחרים כקיסלובודסק, פיאטיגורסק, ייסנטוקי, ז'לזנובודסק, גאורגייבסק. מספר היהודים הכולל שנרצחו בתחומי מפעל הזכוכית מגיע בין 6,500 ל-10,000 יהודים. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום ב-11 או ב-12 בינואר 1943.
העיר שוקמה לאחר המלחמה והפכה עד מהרה לאחת הערים הגדולות ביותר במחוז סטברופול.
מאז 1956 מהווה העיר גם אתר מרפא ונופש חשוב ברוסיה.
דוד לואיז

קריירת מועדונים

לואיז נולד בברזיל למשפחה נוצרית אדוקה. לואיז החל את קריירת המשחק שלו בשנת 1996 בקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל סאו פאולו שם שיחק עד לשנת 2001 בה עבר לקבוצת הנוער של ויטוריה. בשנת 2006 עלה לואיז לקבוצה הבוגרת של המועדון.
בינואר 2007 הושאל לואיז לקבוצת בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגזית, עד לסיום העונה. לואיז ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נבחרת פריז סן ז'רמן במסגרת שמינית גמר גביע אופ"א. בסיום אותה עונה, חתם לואיז על חוזה ל-5 שנים בקבוצה. בעונת 2009/2010 היה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות הליגה הפורטוגזית.
בינואר 2011 עבר לואיז לצ'לסי תמורת סכום של 25 מיליון אירו ונמניה מאטיץ' מצ'לסי. ב-6 בפברואר ערך לואיז את הופעת הבכורה של במדי צ'לסי כשנכנס כמחליף מול ליברפול. ב-1 במרץ כבש לואיז את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד מנצ'סטר יונייטד, בו ניצחה צ'לסי בתוצאה 2:1. לואיז המשיך להציג יכולת טובה וכבש את שערו השני בניצחון 2:0 מול מנצ'סטר סיטי.
בעונת 2011/2012 היה שותף לזכייתה של צ'לסי בליגת האלופות. עונה לאחר מכן היה שותף לזכייתה בליגה האירופית, כשפתח בהרכב במשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון.
ביוני 2014 עבר לואיז תמורת סכום עתק של כ-53 מיליון אירו לפריז סן-ז'רמן ושבר את שיא התשלום ששולם עבור שחקן הגנה עד אז.
באוגוסט 2016 חתם בצ'לסי תמורת 34 מיליון ליש"ט שהועברו לפריז סן-ז'רמן.
באוגוסט 2019 חתם לואיז בארסנל תמורת 8 מיליון ליש"ט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-17 באוגוסט בניצחון קבוצתו 2–1 על ברנלי.

קריירת נבחרות

ב-2007 הופיע לואיז במדי נבחרתו באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בקנדה, והעפיל עם נבחרתו עד לשלב שמינית הגמר שם הודחה נבחרתו על ידי נבחרת ספרד.
ב-10 באוגוסט 2010 ערך לואיז את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במסגרת במשחק הידידות נגד ארצות הברית, בו ניצחה ברזיל בתוצאה 2-0.
בשנת 2013 היה שותף לזכייתה של נבחרתו בגביע הקונפדרציות. ב-2014 היה שותף להגעת נבחרתו למקום הרביעי במונדיאל. ברבע הגמר בו ניצחה ברזיל 2-1 את קולומביה, הבקיע שער בבעיטה חופשית.

חיים אישיים

ללואיז ישנה גם אזרחות פורטוגלית (מאז ששיחק בקבוצה של בנפיקה ליסבון), בנוסף לאזרחות הברזילאית שלו. עקב כך נבחרת פורטוגל התעניינה בו כתוספת לסגל, אך הוא החליט לשחק עם הנבחרת של מולדתו.

מועדונים

בנפיקה ליסבון
ליגת העל הפורטוגלית- 2009/2010
הגביע הפורטוגלי- 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011
צ'לסי
ליגת האלופות- 2011/2012
הליגה האירופית- 2012/2013, 2018/2019
הגביע האנגלי- 2011/2012, 2017/2018
הליגה האנגלית- 2016/2017
פריז סן-ז'רמן
הליגה הצרפתית- 2014/2015, 2015/2016
גביע הליגה הצרפתית- 2014/2015, 2015/2016
הגביע הצרפתי- 2014/2015, 2015/2016
גביע האלופות (הצרפתי)- 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017

אישיים

שחקן השנה בפורטוגל־2010

נבחרת ברזיל

גביע הקונפדרציות- 2013
יחסי סאו טומה ופרינסיפה–שווייץ

היסטוריה

בין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הקונפדרציה ההלווטית מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים בין שתי המדינות הם "מינימליים" והסחר בין שתי המדינות הוא נדיר ביותר. עם זאת, ברמה המולטילטרלית והדיאלוג הפוליטי השוטף, היחסים בין שתי המדינות הם תקינים ואף יותר מכך.
בין 2002 ל-2011 פעלה בסאו טומה ופרינסיפה קרן צדקה שווייצרית בשם "Waldhaus am See". התחומים העיקריים בהם העניקה הקרן סיוע ותמיכה לממשלת סאו טומה ופרינסיפה ולאזרחיה הם: חינוך, שירותי רפואה בסיסיים (עזרה ראשונה ושנייה) ואופתלמולוגיה (רפואת עיניים).
אחד משיתופי הפעולה הכלכליים היחידים המתקיימים בין שתי מדינות אלו החל בדצמבר 2010. הפרויקט הוא ייצור פולי קקאו אורגניים בצורה הומנית, המשמשים לייצור שוקולד שווייצרי. 
בסוף שנת 2015 התגורר אזרח שווייצרי אחד בלבד בסאו טומה ופרינסיפה.
גלעד קמחי

קורות חייו

גלעד קמחי נולד בראשון לציון ולו שתי אחיות גדולות ממנו. אמו שושנה עלתה מטורקיה וניהלה את לשכת סגן ראש עיריית ראשון לציון. אביו נסים, הגיע לישראל מבולגריה, היה בעל סוכנות פזגז בראשון לציון וכיום עוסק בגביית ארנונה.
מאז שהיה בן חמש קמחי השתתף בחוגי דרמה, שר ורקד. בגיל שלוש עשרה התקבל ללהקה הייצוגית של ראשון לציון "קול ראשון", שהציגה מחזות של שייקספיר, מולייר ומחזות זמר שונים. מגיל שלוש עשרה החל לטוס ללונדון לצפות בהצגות. בצה"ל שירת בלהקת הבקו"ם.
קמחי למד בבית צבי והוא בוגר מחזור מ"ב, שנת 2004. אחרי שגרי בילו ראה הופעה שלו במסיבת סיום של שנה א' הציע לו לביים, והוא ביים את "על גג העולם" מחזמר של אנדרו לויד ובר, בו לקחו חלק 30 תלמידים ובוגרים של בית צבי ותזמורת ניגנה בו על הבמה. הוא ביים והשתתף במחזמר "גריז" שעלה בתיאטרון הספרייה והציג 150 פעמים.
בבית צבי, קמחי החל ליצור ביחד עם חברו לספסל הלימודים דניאל אפרת ומאז ועד היום הוא שותפו לדרך לרוב הדברים המשמעותיים שעשה. הם יצרו ביחד מופע בשם "אצל הרננדו במרתף", שהוצג בצוותא, קמחי ביים ואפרת כתב, ערך ושיחק.
ב-2007 השתתף בתוכנית המציאות "גריז", התחרה על תפקיד דני זוקו והגיע למקום השלישי. ציפי פינס ששפטה בתוכנית התרשמה ממנו והזמינה אותו לביים את מופע הפתיחה לפסטיבל "פותחים במה" בתיאטרון בית ליסין. הוא ביים מופע ששמו "ברודוויי פינת פרישמן", אותו כתב אפרת. המופע זכה בכמה פרסים: הבמאי המצטיין, אהוב הקהל, התלבושות ונכנס לרפרטואר תיאטרון בית ליסין.
עקב הצלחת המופע החליטו בתיאטרון בית ליסין לאמץ את שחקני המופע דקלה הדר, שחר ישי, רויטל זלצמן, יוסי טולדו, הילה זיתון, ידידיה ויטל, יניב לוי וטל-יה יהלומי לוי כקבוצת הצעירים של תיאטרון בית ליסין, את גלעד קמחי כמנהל האמנותי של הקבוצה ואת דניאל אפרת ככותב ומתרגם. חלק מההפקות בתיאטרון בית ליסין הן משותפות לקבוצת הצעירים ולשחקנים הבוגרים וחלק מיועדות באופן בלעדי לקבוצה, כמו "מנדרגולה", "חלום של לילה בלב קיץ" וכמה הצגות ילדים.
היה במאי הבית של תיאטרון בית ליסין ובמאי הבית של התיאטרון הקאמרי. ב-2017 ביים את המחזה "ציד המכשפות" מאת ארתור מילר ותרגם אותו מחדש יחד עם גור קורן.
בשנת 2019 ביים בתיאטרון הקאמרי את המחזמר "שיגעון המוזיקה"  וזכה שוב בהערכת המבקרים והקהל. ובאותה שנה נכנס לתפקידו כמנהל האמנותי של התיאטרון.
ליאנה סוואן

רקע

סוואן נולדה בבחריין לאמא פקיסטנית, נדיה, ואב בריטי. היא מחזיקה באזרחות כפולה בבריטניה ופקיסטן. היא החלה לשחות בגיל 7, כשעברה עם משפחתה לדובאי, איחוד האמירויות הערביות, ב-2008. היא השלימה את מבחני הבגרות במכללת ג'ומיירה. כשהשחייה שלה הגיעה לרמה תחרותית, היא החליטה לשחות עבור פקיסטן, בעיקר כי התחרות קשה יותר להתקבל לנבחרת הבריטית. היא אמרה בראיון שמבחינת הגאווה הלאומית שבדבר היא שמחה לייצג את שתי מדינותיה.

לאומית

סוואן זכתה ב-9 מדליות זהב, ו-3 מדליות כסף במהלך האליפויות הלאומיות של יוני 2014. זה הכשיר אותה להשתתף במשחקי חבר העמים הבריטי 2014.
היא מחזיקה בשבעה שיאים לאומיים: חזה 200 מטר, חזה 100 מטר, סגנון חופשי 50 מטר, סגנון חופשי 100 מטר, חזה 50 מטר, גב 200 מטר, גב 400 מטר, מעורב 400 מטר. בנוסף, היא מחזיקה בשלושה שיאים בתחרויות שליחים.

בינלאומית

סוואן השתתפה במשחקי אסיה 2010; בגביע העולם של פינה 2011 בדובאי, באיחוד האמירויות הערביות, ובאליפויות המים העולמיים של פינה 2013 בברצלונה, ספרד.
ביצועיה באליפות עולם בספורט מים בקזאן, רוסיה, ב-2015 זיכו אותה במקום באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ב-2016, בעזרת "קלף חופשי" מטעם פדרציית השחייה הבינלאומית.
בפברואר 2016, סוואן זכתה במדליית הזהב בתחרות נשים בשחיית חזה 200 מטר במשחקי דרום אסיה 2016.

סגנון חופשי

100 מ': 01:03:32 - משחקי חבר העמים הבריטי בגלאזגו, 2014

חזה

50 מ': 00:35:72 - משחקי חבר העמים הבריטי, גלאזגו, 2014
100 מ': 01:19:61 - אליפות העולם של פינ"ה, ברצלונה, יולי 13
200 מ': 02:48:86 - משחקי דרום אסיה 2016

מעורב בודדים

200 מ': 02:32:61 - אליפות העולם של פינ"ה, ברצלונה, יולי 13
שערי המקדש

שערי המקדש הם השערים שנבנו בכניסה למתחם בית המקדש. בבית ראשון שערים אלו כוללים את שלושה עשר שערי העזרה ואת שער הכניסה לעזרת הנשים.

מידע כללי

המשנה במסכת מידות, ב', ג' מלמדת שגובה השערים היה 20 אמה (כ- 10 מטרים) ורוחבם עשר אמות (כ- 5 מטרים), כולם עשויים נחושת ומצופים זהב חוץ משער ניקנור שלא צופה.
מראה השערים היה מרהיב, זאת ניתן ללמוד ממאמר ר' יוסי שכשהיו מקיפים את העזרה היו משתחווים בעזרה כנגד שלושה עשר שעריה כדי להודות על נוי הבניין.
המספר שלוש עשרה הוא בעל סגולה ביהדות לכן, כנראה, מספר השערים הוא לא שרירותי, ועוד ריבוי השערים מוסיף כבוד ויופי לבנין בית המקדש המפואר.
לרוב השערים ניתן שם כנגד משהו המאפיין אותם: תפקיד, כמו שער הדלק ושער המים; מיקום, כמו שער העליון ושער עזרת נשים; מיוחד הוא שער ניקנור שנקרא על שם תורמו.
יוסף בן מתתיהו מספר שהורדוס חרת את שמו של מרקוס ויפסניוס אגריפה מעל "השער אשר בנה להיכל", אולם הוא אינו מספק פרטים המאפשרים זיהוי של השער המדובר.

השערים בבית שני

מספר שערי העזרה נתון במחלוקת. דעת חכמים (מידות, א', ד') היא שהיו שבעה שערים: שער יכניה, שער הקרבן, שער השיר, שער ניקנור, שער המים ושער הדלק. בעוד שלדעת ר' יוסי (שם, ב', ו') ישנם שלושה עשר שערים שיפורטו להלן. דעה נוספת, גורסת כי היו חמישה שערים בלבד (שם, א',א') ולא מפרטת באלו שערים מדובר.
פירוט השערים (לפי בעל תפארת ישראל):

השערים בספר יחזקאל

במקדש המתואר בספר יחזקאל יש שלושה שערים לעזרה הפנימית, (מזרח, צפון ודרום) ושלושה לעזרה החיצונית. גודלם 25/50 אמה.
ממשלת ישראל השתים עשרה

הקמת הממשלה

באוקטובר 1964 שב בן-גוריון והעלה את נושא "הפרשה" באוזני ראש הממשלה לוי אשכול, זאת על סמך בדיקתם של העיתונאי חגי אשד, עורך הדין אהרן חטר-ישי (לשעבר הפרקליט הצבאי הראשי) ועורך דין יצחק טוניק (לשעבר התובע הצבאי הראשי ולעתיד ראש לשכת עורכי הדין בישראל ומבקר המדינה), כי ועדת השבעה עיוותה את הדין.
לאחר שהיועץ המשפטי לממשלה, מרדכי בן זאב, חיווה דעתו כי ועדת השבעה קיבלה על עצמה לקבוע עובדות בעניין שנוי במחלוקת מבלי שיהיה לה מעמד שיפוטי המוכר בחוק, וכי חוות דעתה אינה בעלת ערך מעבר להבעת דעתם האישית של השרים שהרכיבו אותה, החל בן-גוריון במאמצים לכנס את מרכז מפא"י על מנת שיחליט על חידוש החקירה.
משראה אשכול כי נראה שמרכז המפלגה יחליט על חידוש החקירה, נקט בצעד דרמטי, וב-15 בדצמבר 1964 הודיע על התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה, שכן אינו חופשי להחליט ברצונו בעניין ממלכתי, הוא הקמת ועדת חקירה משפטית. ההתפטרות טרפה את קלפיו של בן-גוריון. עתה סירב בן-גוריון להופיע בפני מרכז המפלגה שכן "לא אשחית דברי על אוזן לא שומעת". שרי מפא"י ראו כי הם נדרשים לבחור בין עמדתו של בן-גוריון, שהיא בבחינת "יקוב הדין את ההר", לבין עמדתו של אשכול. רובם בחרו באשכול. לאחר הפצרות השרים, ולאחר שנשיא המדינה הטיל על אשכול להרכיב ממשלה, שב אשכול והרכיב את הממשלה, בהרכבה הקודם, בתוך שבוע ימים לאחר התפטרותו.
אלכסנדרה מואן

ביוגרפיה

מואן נולדה באיטליה, בתם של אוקיינוגרף ומורה. היא חיה זמן קצר בקנדה ובברמודה יחד עם שני אחיה הצעירים. ב-1991 עברה המשפחה לממלכה המאוחדת. מואן למדה אנגלית באוניברסיטת לידס, ואחר כך למדה משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
מואן שיחקה בתפקיד לוסי סקסון בשלושה פרקים בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". ב-2008 ו-2009 גילמה את אמילי ג'יימס בסדרת הדרמה "מלון בבילון". ב-2015 השתתפה בסדרת המתח "רצח בדם קר", ובסדרת הדרמה "עלילות דיקנס" בתפקיד פרנסס ברברי.
טיגרה (כדורגל)

היסטוריה

מועדון הספורט טיגרה נוסד ב-3 באוגוסט 1902 בעיר טיגרה. קבוצת הכדורגל החלה להתחרות בתחרויות רשמיות בשנת 1911 בליגת המשנה הארגנטינאית. בשנת 1912 טיגרה זכתה בתארה הראשון שהוא בקטגוריית הביניים של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. בגמר התחרות ניצחה טיגרה את ארחנטינוס דה ולס סארספילד (כיום ולס סארספילד) 4-2 והקבוצה העפילה לליגת העל ושם השתתפה עד שנת 1931. 
ב-1931 ה"ליגה הארגנטינאית לכדורגל" נוסדה וטיגרה הצטרפה אליה והשתתפה ביחד עם 17 קבוצות אחרות בליגה. ב-31 במאי 1931, טיגרה השתתפה במשחק המקצועי הראשון שלהם נגד קבוצת הכדורגל סן לורנסו.
טיגרה שיחקה בליגת העל בשנים 1931-33, 1935–42, 1946–50, 1954–58, 1968, 1980 ו-2007 עד 2019.
לטיגרה יריבות ספורטיבית עם שכנתה מאזור צפון בואנוס איירס רבתי, פלטנסה, המשחקת כיום בליגה השלישית בארגנטינה (מטרופוליטנה). המשחק הראשון ביניהן שוחק ב-1915, ושנה לאחר מכן התרחשו התנגשויות בין מחנות האוהדים שהולידו את ה"קלאסיקו דה לה סונה נורטה" (הקלאסיקו של אזור הצפון).

גמר הסודאמריקנה 2012

ב-12 בדצמבר 2012, טיגרה וקבוצת הכדורגל הברזילאית סאו פאולו שיחקו אחת נגד השנייה במשחק הגומלין של גמר גביע סודאמריקנה 2012 שנערך באצטדיונה של סאו פאולו, אצטדיון מורומבי שבסאו פאולו, ברזיל. המשחק הראשון של הגמר לא התקיים באצטדיון של טיגרה מכיוון שלא עמד בדרישות הטורניר (40,000 מקומות ישיבה) ולכן המשחק נערך באצטדיון הבונבוניירה שבבואנוס איירס, ארגנטינה. המשחק הראשון של הגמר הסתיים בתוצאת 0-0. בדקה ה-22 שחקנה של סאו פאולו, לוקאס מאורה הבקיע גול לטובת סאו פאולו. בדקה ה-27, סאו פאולו העלתה את התוצאה ל-2-0 לאחר גול של אוסבלדו פיליו. בדקה ה-37, אחד משחקניה של טיגרה נתן מכה עם המרפק לשחקן של סאו פאולו, לוקאס מאורה. בתום המחצית ירדו הקבוצות לחדרי ההלבשה ושחקניה של טיגרה בזמן ההפסקה ניסו לתקוף את שחקניה של סאו פאולו אך האבטחה מנעה זאת. בתום ההפסקה שחקניה של טיגרה סירבו לעלות לשחק בטענה שהם פוחדים ובכך השופט הכריז שסאו פאולו היא המנצחת של המשחק והיא זוכה בגביע.

האצטדיון של טיגרה

במשך ההיסטוריה של טיגרה היו לה 3 אצטדיונים. האצטדיון הראשון של הקבוצה היה אצטדיון לוס פראלס. לאחר שהקבוצה העפילה לליגת העל הארגנטינאית עברה לארח את כל משחקיה באצטדיון קלוב סן פרננדו (כיום אצטדיון רוגבי).
ב-1 בספטמבר 1913, המועדון השכיר אדמה ליד נהר הרקונגיסטה (בתרגום חופשי מספרדית : כיבוש מחדש) בשכונת טיגרה, במיקום שבו הקבוצה הוקמה. כשטיגרה נהייתה יותר ויותר פופולרית, המנהלים של הקבוצה רצו לעבור למקום נגיש יותר כדי לבנות את האצטדיון שם.
האצטדיון הנוכחי של הקבוצה הוא אסטאדיו חוסה דה לה ג'ובנה שנמצא בשכונת ויקטוריה שבבואנוס איירס.
וייברלי

גאוגרפיה

וייברלי גובל מצפונו בבונדיי ג'נקשן, ממערב בקווינס פארק, מדרום בברונטי וממזרח בבונדיי. הדרכים העיקריות החוצות אותו הן דרך ברונטי, דרך קרינגטון ורחוב ויקטוריה, היוצרים צומת כוכב מפורסמת הקרויה "צ'רינג קרוס". וייברלי הוא הנקודה הגבוהה ביותר באזור הפרוורים המזרחיים.

היסטוריה

הפרוור נקרא על שם האחוזה הראשונה באזורו: ב-1827 בארנט לוי בנה את אחוזת וייברלי, בצד הדרך שלימים תקרא דרך סאות'-הד הישנה. האחוזה נקראה על שם ספר שהיה חביב על לוי, וייברלי מאת סר וולטר סקוט. בית האחוזה הבולט נתן לפרוור הסובב אותו את שמו. 
ביוני 1859 הוקמה מועצת וייברלי. 
בשנת 1877 הוקם בפרוור בית העלמין וייברלי, שבלט בהיותו ממוקם על שפת צוק גבוה. בית העלמין מארח את קבריהם של המשורר הנרי קנדל והטייס לורנס הרגרייבס.
בשנת 1912 הוקמה בפרוור כנסיית מרי אימקולטה (Mary Immaculate, נטולת-הרבב), שעוצבה על ידי האדריכל ג'ון הנסי בסכנון פדריישן קלאסי.

תרבות

בווייברלי מספר בתי ספר: בית הספר לנערים וייברלי קולג', פנימיית הנערות סיינט קתרין, ובתי הספר היסודיים ע"ש וטרפורד. אזור צ'רינג קרוס הפך במהלך תחילת המאה ה-21 למרכז מסחרי, אך מרבית הפרוור עדיין בעלת צביון מגורים, עם חנויות בודדות ומיעוט מרכזים מסחריים.
לפרוור מספר קבוצות ספורט: שלוש קבוצות ראגבי מקומיות, שותפות בליגת הראגבי של איחוד בונדיי, קבוצת כדורת מקצועית וקבוצת קריקט.
מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס

עלילה

התיאטרון העתיק של דוקטור פרנסוס, בכיכובם של אנטון המהולל, איש הסוד פרסי ובתו של פרנסוס ולנטינה, מופיע ברחבי לונדון ועובר כל ערב למקום אחר. בתחילת הסרט, מחוץ לפאב לונדוני אפל, ניגש השטן, העונה לשם "מר ניק", לדוקטור פרנסוס ומזכיר לו שבעוד שלושה ימים נשמתה של בתו, שתהיה בת 16, תהיה שייכת לו.
פרנסוס, שלא יודע איך להתמודד עם הבאות, שותה לשוכרה ומנסה לגולל את סיפור חייו הארוך בפני בתו. לאט לאט מתברר שהוא חי כבר למעלה מאלף שנים ועבר רבות בחייו, החל בימיו כנזיר מתבודד המספר סיפורים במנזר מיוחד וכלה בימי עוני ורעב בחוסר כל. ד"ר פרנסוס הזקן פגש באמה הצעירה של ולנטינה והתאהב בה עמוקות. מכיוון שידע שהיא לא תשוש לחיות לצד אדם זקן, השיב לו השטן את נעוריו בתמורה לבתו. אמה של ולנטינה נפטרה בלידתה. השטן יודע כי פרנסוס חלש אופי ומצליח להגדיל את ההימור בכל פעם על ידי התערבות חדשה.
יום אחד פוגשים חברי המופע הקטן באדם תלוי מגשר ומצילים אותו. האדם טוען כי לקה באמנזיה. פרנסוס פותח בקלפי טארוט ושולף את קלף "האדם התלוי" - דבר הגורם לו להאמין כי האדם אותו הצילו נשלח לעזור לו.

הפקה

הסרט קיבל מראש תקציב של 25 מיליון דולר, אך לבסוף הסכום עלה ל-30 מיליון. הצילומים התרחשו במקומות רבים, בלונדון אפשר לראות בסרט את גשר בלקפריירס, שוק לדנהול ואת קתדרלת סנט פול, וחלק מהצילומים היו בונקובר שבקנדה.
פרדוקס בנטלי

פרדוקס בנטלי הוא שמו של פרדוקס-לכאורה שהציג הכומר ריצ'רד בנטלי בפני אייזיק ניוטון ב-1692, זמן-מה לאחר פרסום הפרינקיפיה מתמטיקה. לפי ניוטון, כוח הכבידה אינו מוגבל בטווח, והוא מושך כל שני גופים זה אל זה. אם כך, שאל בנטלי, אם נניח שהיקום סופי - היה עליו לקרוס לתוך עצמו לפני זמן רב; ואם נניח שהוא אינסופי - הרי שעל כל כוכב מופעל כוח אינסופי, ושוב צריך היקום לקרוס. ניוטון השיב שאם היקום אינסופי אבל סימטרי לחלוטין, המשיכה הפועלת מעברים שונים של אותו כוכב מאוזנת כך שהכוח הכולל הוא אפס. עם זאת, הוא הבין שזהו פתרון בלתי יציב, ושכל תנודה תגרום ליקום כזה לקרוס, משום שהכוחות בצד אחד יגברו על אלה שניצבים מנגד. פתרונו היה דאוס אקס מכינה: "דרוש נס מתמשך אשר ימנע מהשמש ומכוכבי השבת לדהור זה לקראת זה מכוח הכבידה".
ההנחה המקובלת היום היא שהיקום סופי ומתפשט, ושכוח הכבידה המשולב מאט את ההתפשטות באופן מקומי (בין עצמים מאותה גלקסיה) אך מתגמד לעומת הכוח הדוחה של האנרגיה האפלה במרחקים גדולים יותר (בין גלקסיה אחת לשנייה) והיא נתמכת בתצפיות.
מאגר תורני

מאגר תורני הוא מאגר מידע אלקטרוני הכולל ספרות תורנית בצרוף תוכנת איחזור מידע. רוב המאגרים הם תוכנות מסחריות הנמכרות על גבי תקליטורים או דיסק קשיח, אך קיימים גם מאגרים חופשיים ברשת. מאגרים אלו מאפשרים נגישות לתוכן הספרות התורנית, על פי מילה או ביטוי.

אוצרות התורה

ספריית אוצרות התורה היא מאגר המכיל כ-42,000 ספרים בכל מקצועות התורה, שהקים הרשל מורגנשטרן כשירות לקניית עותקים מצולמים של ספרים שאזלו מן השוק. לאחר פטירתו הפכו יורשיו את המאגר לדיגיטלי ובהמשך צירפו לו מנוע חיפוש.
המאגר מכיל גם ספרים עתיקים ונדירים החל מראשית הדפוס, ירחונים תורניים מתחילת הופעתם, מחזורים עתיקים ועוד.
מאגר זה נמכר גם עם "אוצרות השו"ת" של אוצר הפוסקים.

תקליטור תורני DBS

התקליטור התורני די.בי.אס הוא מאגר ספרים המכיל מנוע חיפוש. התקליטור בגרסה 19 מכיל כ-1,500 ספרי יהדות מוקלדים, חלקם נדירים, בתחומים: תנ"ך, תלמוד, ראשונים ואחרונים, הלכה, מחשבה, חסידות וקבלה, וכן סידורי תפילה במגוון נוסחאות. (רשימת הספרים המלאה, נכון ליוני 2016). בתקליטור תוכנת איחזור מידע בסיסית ופשוטה.

אתר Grimoar

מאגר מאסף כמות גדולה של ספרי קבלה והגות יהודיים מוקלדים ופתוחים לשימוש.

אספקלריא

קובץ אנציקלופדי למחשבת היהדות - מאגר של ערכי אנציקלופדיה, כשכל ערך מציג ליקוט של מקורות בנושא. הוקם על ידי שמואל אברהם אדלר.

מפתחות

מאגרי מפתחות אינם כוללים גישה לספרות התורנית עצמה, אולם הם מאפשרים לאתר מראי מקום ולחפש לפי נושאים.
זווית פסיעה

זווית פסיעה היא זווית התקפה של להב יחסית לסיבוב המדחף או זרימת אוויר. לזווית הפסיעה של להבים יש משמעויות ושימושים רבים בתורת הזורמים ובתעופה.

ברוטורים של מטוסים

במנועי בוכנה או טורבו-פרופ המדחף (הרוטור) הוא היוצר את הדחף. שינוי זווית הפסיעה משנה את העילוי של הלהב, במילים אחרות את כמות האוויר שהרוטור דוחף אך גם את הגרר של הלהב ואת העומס על הלהב. ככל שזווית ההתקפה גבוהה יותר (כלומר הלהב מקביל פחות למישור הסיבוב של המדחף) כך הרוטור דוחף יותר אוויר ויוצר יותר דחף, אך גם מגדיל את ההתנגדות לסיבוב הרוטור ומגדיל את המאמץ על המנוע.
במטוסים כאלו משתמשים בזוויות פסיעה נמוכות במהירות זוויתית גבוהה, כדי להקטין את העומס על המנוע בהספקים גבוהים (זווית פסיעה גבוהה מדי עלולה להאט את סיבוב המנוע עד כדי כיבוי או כשל). בזוויות פסיעה גבוהות משתמשים כדי להגביר את הדחף במהירות זוויתית נמוכה (בשיוט לדוגמה, כאשר המנוע אינו פועל במלוא הכוח).
במקרה של כשל במנוע (הוא כבה), הלהבים מתנגדים לתנועת האוויר ויוצרים גרר רב. על מנת להקטין את הגרר קיים מצב להבים הנקרא הנצה. במצב זה הלהבים פונים ישירות לכיוון הטיסה ומקטינים את הגרר על הרוטור למינימום.
בנוסף קיים מצב של היפוך דחף ("היפוך להבים"), כאשר הופכים את זווית הפסיעה לכיוון השני והרוטור יוצר דחף כנגד כיוון הטיסה. היפוך להבים משמש להאטת המטוס על הקרקע לאחר נחיתה.

במנועי סילון

להבים בעלי פסיעה משתנה מתקינים בדרך כלל בצורה סטטית (כלומר הלהבים לא זזים) במדחס מנוע הסילון כדי לשפר את ביצועי המנוע בתנאי לחץ וטמפרטורה שונים. הלהבים עוזרים להסדיר ולייצב את הלחץ במדחס כדי ליצור זרימת אוויר רציפה ומיטבית.

ברוטורים של מסוקים

ברוטורים של מסוקים, בין אם רוטור ראשי היוצר את העילוי, או רוטור זנב המאזן את מומנט ההתמד בציר הסבסוב שיוצר הרוטור הראשי, זווית הפסיעה שלהם היא שמנהגת למעשה במסוק. ברוטור הראשי זווית הפסיעה יכולה להשתנות בכל להב כתלות במיקומו של הלהב ביחס לכיוון גוף המסוק. לדוגמה, הגדלת זווית הפסיעה בלהבים כאשר הם מגיעים לחלק האחורי של המסוק תגרום לו לנוע קדימה ורוטור שמגדיל את זווית הפסיעה בצד ימין של המסוק יגרום לתנועה בציר הגלגול של המסוק.
אריק ג'ונסטון

אריק ג'ונסטון (באנגלית: Eric Johnston;‏
21 בדצמבר 1895 – 23 באוגוסט 1963) היה איש עסקים, נשיא איגוד הקולנוע בארצות הברית, "שגריר המים" (נציג מיוחד של נשיא ארצות הברית) של הנשיא אייזנהאור  למזרח התיכון.

ביוגרפיה

נולד בוושינגטון די. סי. בשם אריק ג'ונסון. בילדותו עברה המשפחה למונטנה ומשם בעיר ספוקיין שבמדינת וושינגטון, שם התגורר רוב ימיו. אביו היה רוקח והוריו נפרדו בנערותו. בעקבות הפרידה  אמו החליפה את שמה (ושם בנה) לג'ונסטון. ג'ונסטון התגורר רוב ימיו  שבארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת וושינגטון ושירת בחיל הנחתים במלחמת העולם הראשונה והגיע לדרגת סרן. השתתף בחיל המשלוח האמריקאי לסיביר, שלחם בבולשביקים במסגרת מלחמת האזרחים ברוסיה. הוצב כנספח בצירות האמריקאית בבייג'ינג, סין.
לאחר שחרורו מהשרות הצבאי ניהל מספר עסקים בעירו, ספוקיין, והיה פעיל גם בתחומים ציבוריים. בשנת 1931 נבחר לכהן כנשיא לשכת המסחר של ספוקיין ובשנת 1941 נבחר לתפקיד ראש לשכת המסחר של ארצות הברית. למרות הנטייה השמרנית המובהקת (הפרו-רפובליקנית) של לשכת המסחר (וגם של ג'ונסטון עצמו) הצליח לקיים קשרים טובים עם הנשיא הדמוקרטי ומנהיג הניו דיל רוזוולט.
בשנת 1945 נבחר על ידי ראשי האולפנים הגדולים של הקולנוע בארצות הברית להיות נשיא איגוד הקולנוע של אמריקה (MPAA), תפקיד בו נשא עד מותו. בחודש נובמבר 1947 השתתף בפגישה עם 47 ראשי חברות סרטים שנערכה בדלתיים סגורות במלון וולדורף-אסטוריה בניו יורק. בעקבות הפגישה, הוציא ג'ונסטון ב-25 בנובמבר 1947 הודעה לעתונות שנודעה בשם "הצהרת ולדורף" שסימנה את תחילת מדיניות הרשימה השחורה של הוליווד שהיוותה אחד הנושאים המרכזיים בחקירותיה של "ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי אמריקאית.
ג'ונסטון מונה לתפקידים ציבוריים בממשלים של הנשיאים טרומן ואייזנהאואר. באפריל 1953 הגיע ג'ונסטון לישראל במסגרת תפקידו כיועץ לענייני סיוע טכני. 
לקראת סוף 1953 מונה על ידי הנשיא אייזנהאואר כנציגו המיוחד, בדרגת שגריר, לשם הפגת המתיחות בין ישראל לשכנותיה (סוריה, ירדן ולבנון). במיוחד התרכזה שליחותו של ג'ונסטון בהשגת הסכם בנושא חלוקת מי הירדן ובדיקת מצב הפליטים הפלסטינים. ג'ונסטון הביא איתו למזרח התיכון תוכנית לפיתוח משותף של מקורות המים באזור הכנרת. הצעותיו נידחו על ידי מדינות ערב, אולם בתחילת שנות ה-60 שימשו את ישראל כצידוק לכך שמפעלי המים שלה תואמים את החוק הבינלאומי. לטענת ישראל, תוכנית ג'ונסטון נתקבלה על ידי הערבים מבחינה טכנית ונדחתה אך ורק מטעמים מדיניים. כן טענה ישראל שמכיוון שירדן שואבת מים מהירמוך בהתאם לתוכנית ג'ונסטון, גם לישראל מותר לשאוב מים מהירדן בהתאם לתוכנית. 
ג'ונסטון נפטר בשנת 1963, בגיל 66 שנה, מגידול במוח.