google/wiki40b huggingface dataset:
CBS

מאבק מול RCA/NBC

CBS נמצאה בתחרות עזה עם NBC ומנהלה דוד סארנוף בכל הקשור לזירת השידור הציבורי, הן ברדיו, הן בתכני החדשות והבידור והן בשוק החדש של הטלוויזיה. NBC פעלה כמונופול בתחומים טכנולוגיים רבים כתוצאה מפיתוחי ענק התקשורת RCA, שהיה אף הוא בבעלותו של סארנוף. לפיכך התדיינה CBS רבות בבתי משפט מתוך מגמה לפרק את RCA-NBC והצליחה לפצל אותה לשתי רשתות שמאחת מהן צמחה רשת ABC.
החל מ-1939 היו בבעלות CBS חברת התקליטים קולומביה ומעבדות הפיתוח שלה. ב-1948 פיתחה קולומביה את תקן התקליט האריך-נגן (המסתובב במהירות 33 ושליש סיבובים בדקה) אל מול תקן התקליט המסתובב במהירות 45 סיבובים בדקה של תקליטי RCA. 
ב-1945 הציגה CBS טלוויזיה צבעונית לאישור ה-FCC ‏ (Federal Communications Commission). שיטת השידור של CBS לא נקלטה במכשירי RCA ולו הייתה מתקבלת, הייתה מחייבת את הצרכנים להיפטר ממכשירי הטלוויזיה של RCA שברשותם ולרכוש אחרים. סארנוף פעל בשתי חזיתות, מחד הוא ניסה לבלום החלטה לטובת CBS ב-FCC ומאידך האיץ במהנדסיו לפתח שיטת טלוויזיה צבעונית אלקטרונית עדיפה. אף על פי שב-1950 (לאחר שסארנוף הצליח לעכב את ההחלטה מספיק) אישרה ה-FCC את הטלוויזיה של CBS, בידי RCA היה כבר פתרון מתחרה עדיף (שהיה הבסיס לתקן NTSC). לאחר ששיטת CBS לא אושרה כתקן בארצות הברית היא מכרה את הפטנטים שלה ליצרנים באירופה שפיתוח על בסיסה את שיטות השידור PAL ו-SECAM.
ידוע הבבלי

ידוע הבבלי היה תנא שמוזכר פעם אחת במשנה ועל פי הקשר איזכור זה מסיקים שהוא מהמאה ה-2 לספירה בדור החמישי לתנאים. 
ידוע הבבלי נזכר במשנה לגבי פסק המתייחס לחיוביו של שומר במשפט העברי: "שני כלבים - אינו אונס (לגבי פטור מתשלום). ידוע הבבלי אומר משום ר' מאיר: מרוח אחת - אינו אונס, משתי רוחות - אונס".
שמו מעיד עליו שהוא מבבל. מכך שהוא מביא שמועה בשם רבי מאיר שחי בארץ ישראל מניחים שהוא נולד בבבל, עלה לארץ ישראל והפך לתלמידו של רבי מאיר.
כוראל

כוראל הוא שיר תפילה של הכנסייה הלותראנית, אשר מושר על ידי כלל הקהל בכנסייה.
לכוראלים יש מנגינות פשוטות וקלות לשירה. הם לרוב בעלי מילים מתחרזות וכתובים במבנה סטרופי (אותה מנגינה לכל הבתים). חלק מהכוראלים נכתבו על ידי מרטין לותר בעצמו (שקרא להם בפשטות "שירים"). כוראלים רבים מבוססים על מזמורים גרגוריאניים (כמו הכוראל Nun kommt der Heiden Heiland שביסס לותר על תפילה מן המאה ה-12, או O Welt, ich muß dich lassen המבוסס על שיר פופולרי של היינריך איזאק Innsbruck, ich muß dich lassen).
למרות שכוראלים בדרך כלל מושרים בתור קו מלודי יחיד (מונופוניה), מספר מלחינים עיבדו והירמנו את הכוראלים, תוך כתיבת קולות נוספים. יוהאן סבסטיאן באך ידוע בעיבודיו של כוראלים למקהלה של סופרן, אלט, טנור ובאס. עיבודים אלה מוכרים וידועים כל־כך עד ששמו של באך הפך מקושר למושג כוראל.
הכוראל המעובד לקולות או לכלים ביצירות מאוחרות יותר, מתאפיין בתנועה יחסית דומה במקצב בכל הקולות. לתופעה זו קוראים "הומוריטמוס" כאשר המשפטים יחסית קצרים בדרך כלל ובין המשפטים יש פרמטות ורווחים. האיסורים הקונטרפונקטיים על כתיבת מרווחים מקבילים וטיפול בדיסוננס תקפים וחמורים במיוחד בכוראל, שם כל תנועה אסורה תהיה מורגשת, בגלל האיטיות וההרכב הקטן. הקול הראשי בכוראלים הראשונים היה דווקא הטנור אך עם הזמן נדד תפקיד זה לסופרן כששאר הקולות משלימים מתחתיו את ההרמוניה. בתפילות בכנסייה נהוג לנגן את הכוראל בעיבודו ההרמוני בעוגב, בעוד הקהל שר את המנגינה העיקרית - הלותרנית, של הסופרן.
קמפיין סרט לבן

אסל"י

בנובמבר 2013 התארגנה בישראל קבוצה של פעילים ופעילות לשינוי חברתי המאמינים בחזונה ורעיונותיה של תנועת 'סרט לבן' והחליטו להביא את המסר לארץ ולהקים את  אסל"י  - ארגון 'סרט לבן' ישראל.
אסל"י פועל להפצת מסריו באמצעות דף פייסבוק של הארגון, וכן באמצעות חלוקת חומרי הסברה, הפצת מסרים בכלי התקשורת וקיום סדנאות והרצאות לקהלים מגוונים. חברי הארגון משתתפים בהפגנות ואירועים של ארגונים פמיניסטיים שקשורים למאבק בתופעת האלימות כלפי נשים על ביטוייה השונים. בשנת 2016 הפך אסל"י לעמותה רשומה.
גילברט גוטפריד

ביוגרפיה

גוטפריד נולד ב-28 בפברואר 1955 בברוקלין, ניו יורק. 
בגיל 15, גוטפריד עשה את מופע הסטנד-אפ הראשון שלו בניו יורק, כחובבן. בשנת 1980 הצטרף לצוות התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" בעונתה השישית. 
בשנת 1990 שיחק את מר פיבודי בסרט "מותק, הילד השתגע", וחזר לתפקיד זה גם בסרטי ההמשך, "מותק, הילד השתגע 2" ו"מותק, הילד השתגע 3". כמו כן דיבב מספר דמויות בסדרות "מופע של רן וסטימפי" ו"קסם של הורים". 
הוא התפרסם בעיקר לאחר שדיבב את יאגו, התוכי מהסרט "אלאדין", תפקיד שהמשיך למלא בכל הופעותיו הבאות (לרבות בסרטי ההמשך "שובו של ג'אפר" ו"אלאדין ומלך הגנבים" ובסדרת הטלוויזיה). בשנת 2009 השתתף בסרט הילדים "ג'ק והאפונים" בכיכובה של קלואי גרייס מורץ. בשנת 2016 גילם את טרבור פרידמן בדרמה הקומית "הקומיקאי" בכיכובו של רוברט דה נירו.  
גוטפריד נשוי משנת 2007 ולו שני ילדים.
בשנת 2019 התארח גוטפריד בסדרת האינטרנט "חנון המשחקים הזועם" בפרק על המשחק "Life of Black Tiger", שבו גילם את מְפַתח המשחקים פְרֶד פאקס (Fuchs) היוצר משחקים גרועים באולפן השוכן באמצע יער.
ירמי אולמרט

ביוגרפיה

אולמרט הוא בנם של בלה ומרדכי אולמרט, משפחה רוויזיוניסטית שהייתה ממייסדי משק חקלאי בית"רי בנחלת ז'בוטינסקי. לאולמרט שלושה אחים: אהוד אולמרט שכיהן כראש ממשלת ישראל; ד"ר יוסי אולמרט, מזרחן, ועמרם אולמרט. גדל בנחלת ז'בוטינסקי, למד בבנימינה והיה חבר ומדריך בתנועת הנוער בית"ר. 
התגייס לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, לאחר קורס מ"כים נותר להדריך בקורס. ב-1962 יצא לקורס קציני חי"ר ולאחר מכן פיקד על מחלקה בקורס מ"כים במחנה שבטה. לאחר שחרורו מהשירות הסדיר סיים תואר ראשון ושני במדעי החקלאות באוניברסיטה העברית בירושלים. בעקבות מלחמת יום הכיפורים קטע את לימודי הדוקטורט וחזר לשירות הקבע. ב-1976 פיקד כמג"ד על טירונות נח"ל במחנה 80 ואחר כך פיקד על קורס מ"כים נח"ל. במסגרת זו פיקד ב-1978 על פינוי אלון מורה. עשה הסבה לשריון ובמהלך מלחמת לבנון פיקד על חטיבה 264, חטיבת שריון במילואים, במהלך המלחמה נפצע בדצמבר 1982 מירי בשתי רגליו. לאחר מכן כיהן כראש מנהל הסגל בתקופת האינתיפאדה הראשונה וכמזכיר הצבאי של שר הביטחון משה ארנס בתקופת מלחמת המפרץ. השתחרר משירות הקבע ב-1993. 
לאחר שחרורו התמודד מטעם הליכוד בבחירות למועצה המקומית גבעת שמואל, הוא ניצח בבחירות וכיהן כראש המועצה מ-1993 ועד התפטרותו ב-1997 על רקע מערכת לחצים שהופעלה נגדו מצד גורמים פוליטיים ועבריינים, כולל שורה של פעולות אלימות. הוא כיהן כמנכ"ל "צוות - ארגון גמלאי צה"ל" במשך חמש שנים, וחבר בהנהלת מכבי מ-1999, במסגרת זו כיהן כיו"ר אגף הביטחון והשירותים הרפואיים במכביה ה-16 וחבר ועדת הארגון למכביה ה-17. ב-2004 נבחר ליו"ר איגוד הכדורסל בישראל ומילא תפקיד זה עד 2008, שימש נשיא מכבי גבעת שמואל ומועדון כדורסל גני תקווה, דירקטור במנהלת ליגת העל בכדורסל וחבר הנהלת פיב"א אירופה. ב-2008 הוגש נגדו כתב אישום בגין תקיפת כתב ערוץ הספורט עומר בנוביץ'.
ב-2008 הוענק לו תואר יקיר העיר גבעת שמואל. 
אולמרט נשוי לריקי, בתו של מבקר המדינה לשעבר יצחק טוניק, ולו שבעה ילדים.
סרחיו רודריגס

קריירה

רודריגס החל את הקריירה שלו בקבוצת אסטודיאנטס מדריד מליגת העל הספרדית. בעונת 2004/05 הוא הוביל את הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף של הליגה, וזכה בתואר "תגלית העונה". ממוצעיו באותה עונה עמדו על 14 נקודות וכ-5 אסיסטים בממוצע למשחק. רודריגס עזב את אסטודיאנטס מדריד לאחר שלוש עונות במדיה, ונבחר במקום ה-27 על ידי קבוצת פיניקס סאנס בדראפט ה-NBA של 2006.
רודריגס לא שיחק כלל במדי פיניקס, ומיד לאחר בחירתו בדראפט הועבר לקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. במשך שלוש עונות בהן שיחק בפורטלנד מיעט רודריגס לקבל דקות משחק, וממוצעיו בקבוצה עמדו על 3.6 נקודות וכ-3 אסיסטים בכ-12 דקות למשחק. ביוני 2009 הועבר רודריגס בטרייד לקבוצת NBA אחרת, סקרמנטו קינגס.
לקראת עונת 2010/2011 חתם רודריגס בריאל מדריד הספרדית על חוזה ל-3 שנים.
במאי 2014 רודריגס נבחר לחמישיית העונה ביורוליג ביחד עם חברו לקבוצה רודי פרננדס. לאחר מכן זכה גם בתואר ה-MVP של היורוליג תוך שהוא מעמיד ממוצעים של 14 נקודות, 4.9 אסיסטים ו-2 ריבאונדים למשחק ביורוליג דבר שסייע לקבוצתו להגיע עד לגמר היורוליג שם הפסידו בהארכה למכבי תל אביב.
בעונה לאחר מכן רודריגס וריאל שוב הגיעו לגמר היורוליג אך הפעם הביסו את אולימפיאקוס פיראוס וזכו בתואר.
בנוסף זכו בעונה זו גם בגביע הספרדי ובאליפות ספרד ובכך השלימו זכייה בשלושה התארים החשובים בעונה.
בתחילת עונת 2016/2017 חזר רודריגס לליגת ה-NBA וחתם בפילדלפיה 76.
לפני פתיחת עונת 2017/2018, חתם בצסק"א מוסקבה הרוסית.
לפני פתיחת עונת 2019/2020 חתם באולימפיה מילאנו האיטלקית..

נבחרת לאומית

רודריגס שיחק בצעירותו בנבחרות הנוער השונות של ספרד. הוא היה שותף לזכיית ספרד באליפות אירופה עד גיל 18 ב-2004, ואף זכה בתואר ה-MVP של הטורניר. מאוחר יותר הוא החל לשחק בנבחרת הבוגרת של ספרד, וזכה עמה במדליית הזהב באליפות העולם 2006 ובמדליית הכסף באליפות אירופה 2007. לאחר הצטרפותו של הרכז ריקי רוביו לנבחרת ספרד, איבד רודריגס את מקומו בנבחרת אך חזר לנבחרת בשנת 2012 לפני תחרות הכדורסל של אולימפיאדת לונדון.
ב-2015 זכה עם נבחרתו באליפות אירופה.
איסרניה

גאוגרפיה

איסרניה ממוקמת על קו רכס שגובהו נע בין 350 ל-475 מטרים. תוכנית העיר עדיין משקפת את קווי המתאר של עיר רומית, עם רחוב מרכזי רחב, הקארדו, שמיוצג על ידי שדרות מרצ'לי (Corso Marcelli) והרחובות הצדדיים במתאר שתי וערב.

היסטוריה

נוכחות אנושית קיימת באיסרניה לפחות 700,000 שנה. באתר סמוך נתגלו הממצאים העתיקים ביותר המעידים על שימוש באש על ידי בני אדם.
שמה הרומי של העיר, Aesernia, מקורו ככל הנראה בשפתם של הסאמניטים. בשפות הודו-אירופיות המילה aeser, משמעותה "מים".
איסרניה הייתה עיר סאמניטית שנכללה בנחלתו של שבט פנטרי (Pentri), ששכנה בעמק הנהר וולטורנוס (Vulturnus, כיום Volturno), על פלג קטן שנשפך לנהר ובמרחק של 22 ק"מ מוונפרום (כיום וונפרו).
האיזכור הראשון לעיר ולאזור הוא משנת 295 לפנה"ס. בתקופה זו היה האזור כבר בשליטה רומית. לאחר הכנעתם של הסאמניטים, הקימו הרומים קולוניה בשנת 264 לפנה"ס והעיר הייתה לצומת דרכים חשובה בין דרום איטליה לבין אזורי האפיניניים הפנימיים. הקולוניה מוזכרת שוב בשנת 209 לפנה"ס כאחת מ-18 הקולוניות הנאמנות לרומא בתקופת המלחמה הפונית השנייה. במהלך מלחמת בעלות הברית הייתה העיר לצידם של הרומים והתגוננה באבירות כנגד הסאמניטים בעזרתו של מרקוס קלאודיוס מרקלוס, אך נכנעה בסופו של דבר בשנת 90 לפנה"ס לאחר מצור ורעב ממושכים. מכאן והלאה המשיכה איסרניה להיות בשליטתם של בעלות הברית ובתקופה מאוחרות יותר בה התחולל עימות בינם לבין הרומאים, נתנה העיר מקלט לאחד ממנהיגים הסאמניטים שהובס על ידי לוקיוס קורנליוס סולה. לזמן מה הייתה העיר למפקדתה של הליגה האיטלקית. בתקופה זו הייתה איסרניה לעיר חשובה ומבוצרת, אך לאחר תבוסתם הסופית של הסאמניטים ב-84 לפנה"ס הוענשה העיר קשות על ידי סולה על עריקתה.
בתקופתם של יוליוס קיסר ושל אוגוסטוס קיסר נעשו ניסיונות להקים שם קולוניה ושוב בתקופתו של נירון קיסר. בסופו של דבר לא זכתה איסרניה מעולם במעמד של קולוניה, אך ניתן להבין שהיא הייתה עיר בעלת חשיבות בתקופתם של טראיאנוס ושל אנטונינוס פיוס. לתקופה זו ניתן לשייך אמת מים רומית וגשר רומי שניתן לראותם בשטח, בעוד שאת החלקים התחתונים של החומה העכשווית, הכוללים כמות ניכרת של בנייה פוליגונלית, ניתן לייחס הן לעיר הסאמיניטית העתיקה והן לקולוניה הרומית המוקדמת. 
בראשית המאה ה-7 לספירה, השטח שעליו שוכנות איסרניה והערים בז'אנו (Bojano) וספינו (Sepino), היה האזור בו גרימואלד הראשון, מלך הלומברדים, יישב קבוצה של  בולגרים, שחיפשו מפלט מפחד האווארים. במשך דורות רבים היו הבולגרים קבוצת אוכלוסייה נפרדת באזור עד אשר נטמעו בקרב האוכלוסייה האיטלקית המקומית.
גם לאחר נפילתה של האימפריה הרומית המערבית, איסרניה סבלה ממעשי חורבן כמה פעמים במהלך ההיסטוריה. העיר נחרבה על ידי הסרצנים בשנת 800, נבזזה על ידי מארקוורד פון אנוויילר ב-1199 והועלתה באש ב-1223 על ידי חייליו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1519 שוחררה איסרניה מהשיעבוד הפאודלי על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ונעשתה לעיר בממלכת נאפולי. רעשי אדמה גרמו להרס נרחב בעיר בשנים 847, 1349, 1456, וב-1805.
בבוקר ה-10 בספטמבר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, שיגרו האמריקנים מתקפה של מפציצי B-17 מבצר מעופף על העיר הצפופה במהלך יום שוק ובהתקפה נהרגו אלפים. בשבועות הבאים הם שבו 12 פעמים לאיסרניה מבלי להצליח להכות במטרתם, הגשרים של העיר שהיו בנויים מפלדה ושהיו חיוניים לנסיגתם של הגרמנים.
ב-1970 הפכה איסרניה לבירתה של נפת  קמפובאסו.
קאיה סקודלריו

ביוגרפיה

נולדה בשם קאיה רוז האמפרי (Kaya Rose Humphrey) במחוז מערב סאסקס בממלכה המאוחדת, לאב אנגלי ולאם ברזילאית שהיגרה לאנגליה ב-1990. שם משפחתה "סקולדריו" מקורו מסבה של אמה שהיה איטלקי. הוריה התגרשו כשהייתה ילדה, היא התגוררה עם אמה בלונדון, ובבגרותה אימצה את שם משפחתה של אמה, והחלה לדבר פורטוגזית שוטפת כמוה.
סקודלריו סובלת מדיסלקסיה, ובילדותה התמודדה עם דימוי עצמי נמוך, מה שהוביל אותה לעסוק בתשוקה שלה, דרמה.

תחילת הקריירה - סקינס

בגיל 14, עת הייתה ללא ניסיון משחק קודם, סקודלריו לוהקה לעונה הראשונה של הסדרה סקינס ושיחקה את דמותה של "אפי סטונם". עם הגעתה של סקודלריו לאודישנים של הסדרה, היא הרגישה שהיא צעירה מדי והתייאשה, אחד מהמפיקים קרא לה להישאר ולקרוא את התפקיד. בזמן שהתפקיד שלה בעונה הראשונה היה קטן, דמותה התפתחה במידה ניכרת במהלך 2008, לפני שלבסוף תפקידה הפך לתפקיד המרכזי בסדרה בעונות השלישית והרביעית. הקאסט של הסדרה הוחלף בשחקנים אחרים, דבר שקרה אחרי כל שתי עונות בסדרה. היא חזרה לפרק אחד בשני חלקים בעונה השביעית של הסדרה.

המעבר לקולנוע

סקודלריו עשתה את הופעת הבכורה של בקולנוע כשהופיעה בסרט המותחן משנת 2009 "ירח" בכיכובו של סם רוקוול, הסרט ערך הקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס וקיבל ביקורות חיוביות. בשנת 2010 הופיעה בתפקיד קטן בסרט התנגשות הטיטאנים כאשר גילמה את דמותה של פשט. בשנת 2011 היא כיכבה בסרט "Wuthering Heights" בתפקיד קת'י. בהמשך השנה היא השתתפה בסרט 28 קילו ושיחקה את דמותה של סאלי, צילומי הסרט נמשכו כשישה חודשים. בחודש יוני של אותה השנה היא הודיעה שתשחק בסרט עכשיו זה טוב לצד השחקנית דקוטה פנינג, סרט זה מבוסס על הרומן "לפני שאמות" של הסופרת ג'ני דאונהם על נערה שחולה בלוקמיה ועושה רשימה של דברים לעשות לפני שתמות. בינואר 2012 היא שיחקה בסרט האמריקאי הראשון שלה, עמנואל והאמת אודות הדגים שצולם בלוס אנג'לס ובו כיכבה בתפקיד ראשי לצד ג'סיקה בייל.
באפריל 2013, היא לוהקה לגלם את דמותה של תרזה, התפקיד הנשי הראשי בסרט "הרץ במבוך" אשר מבוסס על ספר באותו השם מאת ג'יימס דשנר. הסרט יצא לאקרנים בספטמבר 2014. היא המשיכה לגלם את דמותה של תרזה בסרטי ההמשך; "הרץ במבוך: מבחני הכווייה" שיצא בספטמבר 2015, ו"הרץ במבוך: תרופת המוות שיצא בינואר 2018. בשנת 2017 היא שיחקה בסרט החמישי בסדרת סרטי שודדי הקאריביים: "נקמתו של סלזאר" בתפקיד קארינה סמית'. בשנת 2019 היא כיכבה בסרט "משפטו של טד בנדי", אודות הרוצח הסדרתי טד בנדי, שם גילמה את אשתו, קארול אן בון.

חייה האישיים

משנת 2008 עד 2010 התגוררה סקודלריו לבדה בדירה בצפון לונדון. היא יצאה במשך כשנה, עד ליוני 2009, עם ג'ק אוקונל ששיתף איתה פעולה בעונות השלישית והרביעית של סקינס, ומסוף שנת 2009 עד תחילת 2014 הייתה בזוגיות עם השחקן אליוט טיטנסור המוכר מהסדרה הבריטית חסרי בושה. באפריל 2014 הכירה סקודלריו את שחקן התיאטרון והקולנוע בנג'מין ווקר דייוויס המוכר בשם הבמה בנג'מין ווקר, בעת שהשניים השתתפו בצילומי הסרט The King's Daughter. הם התארסו בחודש דצמבר 2014, נישאו כעבור שנה, ובנובמבר 2016 נולד להם בן בכור.
תיאטרון בימות

תיאטרון בימות היה תיאטרון ישראלי שפעל בשנים 1964–1977.

היסטוריה

מנהל התיאטרון ומייסדו היה יעקב אגמון, ששימש בשנת 1995 כמנהלו האדמיניסטרטיבי של תיאטרון הבימה. שחקניו המרכזיים היו גילה אלמגור, אבנר חזקיהו ויוסי בנאי. 
הצגתו הראשונה המלאה, שהועלתה ב-1966, הייתה "לבלוב האהבה" מאת מארי שיסגאל . הובאה אליה התפאורה המקורית מברודוויי שעיצב אוליבר סמית . בתפקיד הראשי כיכב אבנר חזקיהו. הייתה זו סאטירה על התרבות האמריקאית. ההצגה נכשלה מבחינת קהל הצופים.
ב-1967 הועלתה ההצגה "הזוג המוזר" מאת ניל סיימון.
שתי הצגות בכיכובם של יוסי בנאי וגילה אלמגור, נחלו הצלחה רבה. האחת הייתה "הכלה וצייד הפרפרים" מאת ובבימוי נסים אלוני והשנייה הייתה "הרכבת התחתית" מאת לירוי ג'ונס. 
ב-1968 עלה השלאגר "איש חסיד היה", ערב סיפורים ושירים חסידיים בלבוש מודרני, בעריכת דן אלמגור. השחקנים לבשו ג'ינס וניגנו על גיטרות.
ב-1969 העלה התיאטרון את המחזה "בוסתן ספרדי" בבימויו של יוסף מילוא ובהפקתו של יעקב אגמון. בהפקה זו שיחקו: רבקה רז, דודו אלהרר, אתי גרוטס, אברהם מור, אלברט כהן, מיכל נדיבי וברוך ברקין. המחזה הוצג 384 פעמים זכה בפרס כינור דוד, הוסרט והוקרן בערוץ 1 בשנת 1970.  באותה שנה הופיע יוסי בנאי בערב שירי ז'ורז' בראסנס שנקרא "אין אהבות שמחות" שיצא ב־2 תקליטים ('הגורילה' ו'אין אהבות שמחות').
ב-1970 העלה התיאטרון את "נפוליון - חי או מת!", מחזהו של נסים אלוני, בבימויו. ההצגה זכתה לשבחי הביקורת, אולם לא משכה צופים רבים וירדה כעבור שבועות ספורים. באותה שנה הוצג גם "עולמו של ג'ק ברל" משירי המשורר והזמר ז'ק ברל בהשתתפות ישראל גוריון, ריקי גל, דני ליטני ויהודית שוורץ שיצא על גבי תקליט. בשנה זו גם בוצעה הפקה מחודשת של ההצגה "תל אביב הקטנה" עם רחל אטאס, חנן גולדבלט ואושיק לוי.
ב-1971 הופיעה חוה אלברשטיין בערב שירים שיצא ב־2 אלבומים (חוה בהופעה).
ב-1972 הוקמה חבורת בימות שהעלתה ערב משירי נעמי שמר, שגם יצא על גבי תקליט. 
ב-1972 פתחה חברת "בימות" מחדש את "מועדון התיאטרון" בתל אביב והוא הפך לקברט סאטירי. באותה שנה הוצגה שם ההצגה "איך אנחנו נראים" שאותה כתבו אפרים סידון, ב.מיכאל, קובי ניב, זיוה יריב ועמוס קינן וביימה עדנה שביט. קברט סאטירי נוסף שכתבו סידון, מיכאל וניב עם יהונתן גפן וביים דוד לוין בשם "לוקש 73" יועד להופעה במוצאי יום כיפור 6.10.1973 אבל בשל פרוץ מלחמת יום כיפור בוטל והועלה בגרסה מעודכנת ב-1974 בשם "המלחמה האחרונה".
ההוצאות שהלכו וגדלו, המיסים הרבים והתחרות עם תיאטראות אחרים, שהעלו הצגות קליטות יותר, גרמו לסגירת התיאטרון ב-1972. באמצע שנות ה-70 רכש משרד החינוך את תיאטרון "בימות" והפך אותו לתיאטרון ציבורי. בשנת 1976 הועלה בבימות המחזה "מסעות בנימין השלישי" שהיה מבוסס על ספרי מנדלה מוכר ספרים עם פזמונים של נעמי שמר כולל השירים 'שלג על עירי' ו'סימן שעוד לא הגענו' ושיחקו בו בין היתר ספי ריבלין, אברהם מור, מתי סרי, יוסי פולק ודורון נשר.
ב-1977 נסגר התיאטרון סופית.
סטפן יוהאן סטפנסון

חייו

סטפנסון נולד באייפיורדור (Eyjafjörður) שבצפון איסלנד. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון Menntaskólinn í Reykjavík ברייקיאוויק ב-1918. ב-1922 הוא סיים את לימודי המשפטים. ב-1934 הוא נבחר לראשונה לאלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) וב-1937 התפטר. ב-1942 הוא נבחר בשנית וכיהן כחבר האלת'ינגי עד 1953. ב-1939 היא כיהן כשר לעניינים חברתיים ובשנים 1940 – 1942 כשר החוץ. ב-4 בפברואר 1947 הוא נבחר להיות ראש ממשלת איסלנד. ב-30 במרץ 1949 החליט האלת'ינגי שאיסלנד תצטרף לברית נאט"ו ועל רקע החלטה זו פרצו באיסלנד מהומות. ב-6 בדצמבר 1949 הוא סיים את תפקידו כראש הממשלה. בין השנים 1957 – 1965 הוא שימש כשגריר איסלנד בדנמרק ובחלק מתקופה זו שימש גם כשגריר באירלנד ובטורקיה.
על פי מסמכים שפורסמו על ידי הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הארי טרומן, פעל סטפנסון בשיתוף פעולה קרוב עם ה-CIA במהלך תקופת כהונתו כראש הממשלה ונראה שהוא החזיק באמונה שיש צורך בנוכחותם של הכוחות המזוינים של ארצות הברית באיסלנד כדי להגן עליה מפני מורדים קומוניסטים.
זורפיה

זורפיה (באנגלית: Zorpia) היא רשת חברתית מקוונת הפופולרית בעיקר בהודו ובסין, המשתמשת בשיטות לא אתיות כגון דואר זבל, הונאה והתחזות על מנת לצרף משתמשים חדשים.
החברה, שנוסדה בדצמבר 2003 בידי ג'פרי נג, ממוקמת בהונג קונג ומורכבת מצוות המונה כ-30 עובדים.
זורפיה ידועה לשימצה בשליחת "מסרים אישיים" חוזרים ונשנים לאנשים שאינם רשומים באתר, על ידי שימוש לא הוגן ברשימות תפוצה, הנאספות על ידי לחיצה על קישורים בהודעות, המזמינות את הנמען לקרוא הודעה שנשלחה לו כביכול על ידי אדם המופיע ברשימת התפוצה שלו.
אדולפו דה לה ורטה

קריירה

עם תום השלב הראשון של המהפכה המקסיקנית, הדחת הקאודייו פורפיריו דיאס, נקלעו המהפכנים לקושי מהותי בארגון הממשל מחדש לשביעות רצון כל הזרמים. במהלך המרד, הייתה המטרה המאחדת של הגורמים השונים, הדחת הרודן מתפקידו. אך עם השגת מטרה זו פרץ מאבק ממושך בין הליברלים, הרדיקלים והאחרים, שנמשך קרוב ל-20 שנה ונחשב לחלק מהמהפכה המקסיקנית, אף על פי שניתן להחשיבו כמלחמת אזרחים לכל דבר. עשור לאחר פרוץ המהפכה, שלושת מחולליה כבר לא היו בין החיים: פרנסיסקו מדרו נרצח ב-1913 תוך כדי כהונתו כנשיא, אמיליאנו ספאטה נרצח ב-1919, ונוסטיאנו קאראנסה נרצח ב-1920 ופנצ'ו וייה ב-1923. כולם נרצחו בידי מתנקשים מתוך המחנה המהפכני.
לאחר רצח קאראנסה, הוכרזו בחירות לנשיאות, ובחצי השנה שבין 1 ביוני ל-30 בנובמבר 1920, כיהן בנשיאות המדינה, אדולפו לה ורטה, שכיהן עד אז כמושל סונורה ומונה לתפקידו הזמני בידי הקונגרס.
בבחירות עלה לשלטון אלווארו אוברגון. דה לה ורטה יזם מרד נגד אוברגון ב-1923 לאחר שהאחרון סימן כיורשו את פלוטארקו אליאס קאייס. הוא הצליח לצרף אליו גורמים קתולים, שמרנים, וקציני צבא רבים; שחששו, כל מגזר משיקוליו, מתוכניותיו העתידיות של אוברגון. אך אוברגון מחץ את ההתקוממות שכונתה לימים "מרד דה לה ורטה" (ספ'), ואילץ את דה לה ורטה לגלות מהמדינה. בראשית מרץ 1924 נמלט דה לה ורטה ללוס אנג'לס, בעקבות בריחתו קרסו מעוזי המורדים האחרונים והמפלגה בראשות אוברגון וקאייס שבה להטיל את מרותה על כל חלקי המדינה.
אדולפו ואשתו קלרה דה לה ורטה סבלו בלוס אנג'לס ממצוקה כלכלית. לאחר 11 שנות גלות, שבו בני המשפחה ב-1935 לאדמת מקסיקו, לאחר עלייתו לשלטון של לאסרו קארדנאס. הוא גם כיהן בתפקיד ציבורי תחת ממשלות מנואל אבילה קמאצ'ו ומיגל אלמאן ולדס.
אדולפו דה לה ורטה נפטר בנסיבות טבעיות ב-9 ביולי 1955 במקסיקו סיטי.
המכון ללימודים עירוניים ואזוריים

המכון ללימודים עירוניים ואזוריים הוא מוסד אקדמי ללימודי תכנון ערים ואזורים וגאוגרפיה עירונית. המכון הוקם בתחילת שנות ה-80 בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית בירושלים על ידי הגאוגרף פרופ' אריה שחר, שגם ניהל אותו בשנותיו הראשונות. המכון פועל במסגרת המחלקה לגאוגרפיה של הפקולטה למדעי החברה של האוניברסיטה העברית בקמפוס הר הצופים. המכון עוסק גם במחקר, פיתוח ותיעוד של תכנון עירוני בארץ ובעולם. בנוסף עורך המכון כנסים והשתלמויות בנושאים עירוניים ואזוריים, מוציא ספרים ומפעיל אתרי אינטרנט.

מסלול הלימוד

אל המכון מתקבלים תלמידי תואר שני באדריכלות, גאוגרפיה, משפטים, חקלאות, מנהל עסקים, עבודה סוציאלית ואנשי חינוך המתמחים בנושאים עירוניים. מסלול הלימודים מתבצע בשני מסלולים: "התמחות בתכנון עירוני ואזורי" ו"התמחות בלימודים עירוניים ואזוריים".

מורי המכון

ראשי המכון הוא פרופ' ערן רזין ופרופ' דניאל פלזנשטיין.
פרויקט עדן

פרויקט עדן (באנגלית: The Eden Project) הוא מתחם בקורנוול, אנגליה הכולל קומפלקס גנים בוטניים ומבנים המהווים מערכת אקולוגית סגורה. הפרויקט ממוקם כ-5 ק"מ מהעיירה סיינט אוסטל (St Austell) והוא נבנה במכתש מלאכותי קטן בו הייתה בעבר מחצבת מינרלים גדולה. הפרויקט תוכנן על ידי האדריכל ניקולאס גרימשו, אדריכל מוביל בתחום הבנייה הירוקה, ונפתח לציבור ב-2001.

האתר

פרויקט עדן הוא פרויקט של תיירות אקולוגית בקנה מידה עולמי, שנבנה במטרה לשמר מיני צמחים ויצירת מודעות אקולוגית. האתר משמש כאטרקציה תיירותית הפתוחה לקהל הרחב ובמקביל נערכים בו מחקרים בתחום הבוטניקה. האתר כולל גנים פתוחים עם צמחייה המתאימה לאקלים המקומי וכן שתי ביומות הבנויות מכיפות גאודזיות המשכיות בהם מטופחים גנים בוטנים המתאימים לסוגי אקלים שונים. בביומה הראשונה מתקיים אקלים טרופי ובשנייה אקלים ים תיכוני. 
באתר נערכים סיורים לקהל המבקרים בנושא הצמחייה והאקלים אך בעיקר מחנך לשמירת הסביבה, שימוש באנרגיה מתחדשת, חיסכון באנרגיה ומיחזור. מלבד תוכנו החינוכי של האתר, בנויים בו המבנים עצמם בטכנולוגיה סביבתית מתקדמת ומנצלים באופן מרבי את משאבי הטבע לטובת ויסות מערכות האקלים ותפעול הביומות. 
הכיפות הגאודזיות המשמשות כביומות נבנו מקונסטרוקציה קלה המורכבת ממוטות מתכת וקרום של יריעות פלסטיק שקוף. כל כיפה בנויה ככיפה גאודזית מבוססת משושים ומחומשים (צורה דואלית לכיפת משולשים) עליה מולבש הכרום ומוטות פנימיים נוספים בצורות משולשים התומכים את המבנה. מבחוץ, נראות הכיפות כאוסף בועות סבון. חלקה העליון של הכיפה ניתן לפתיחה לויסות האוויר החם אותו ניתן לשחרר מלמעלה.
הכיפה השקופה פועלת כחממה אשר אוגרת את אנרגיית השמש במהלך היום. הצמידות של הכיפות לצלע ההר מאפשרת לנצל אנרגיה תרמית הנאגרת במסת האדמה וכן להשתמש בטופוגרפיה הטבעית שבתוך הביומה כדי להזרים מים וליצור מפלי מים המעשירים את האוויר בלחות. במקביל לאלו, פועלת מערכת ויסות אקלים מכנית המגבה את מערכות ניצול האנרגיה הטבעית הפועלת באופן מצומצם יחסית.
שילובו של הקומפלקס בתוואי השטח יחד עם אופן בנייתו המהווה דוגמה לבנייה ירוקה בת קיימא, זכו לביקורות חיוביות רבות בקרב אדריכלים ואנשי איכות הסביבה.
הקמת הקומפלקס ארכה שנתיים וחצי ועלותה נאמדה בכ-57 מיליון ליש"ט והאתר נפתח לציבור ב-17 במרץ 2001.

הליבה

בספטמבר 2005 נוסף מבנה מימין לביומות הקרוי "ליבה" (Core). הליבה היא מבנה להדרכה וכולל חדרי הדרכה ואולמות תצוגה שנועדו לסייע בהעברת המסר המרכזי של פרויקט עדן על היחסים בין אנשים לצמחים. בהתאם המבנה קיבל השראה מצמחים, במיוחד בצורת הגג המתנשא שנתן לבניין את צורתו הייחודית. גרימשו פיתח את הגאומטריה של הגג המצופה בנחושת יחד עם הפסל פיטר רנדל פייג' (Peter Randall-Page) ומהנדס המבנים מייק פרוויס ( Mike Purvis). הוא נגזר מפילוטקסיס (אופן הסידור של עלים על גבעול צמח), שהוא הבסיס המתמטי לכמעט כל הגידול בצמחים. "הספירלות הניגודיות" הנמצאות בצמחים רבים כדוגמת הזרעים בחמנייה, אצטרובלים ופרי האננס. הנחושת התקבלה ממקורות מזוהים ופרויקט עדן עובד עם הקונגלומרט ריו טינטו לבחון את האפשרות לעודד נתיבי אספקה ברי זיהוי למתכות, שיאפשרו למשתמשים להימנע משימוש במתכות שנכרו באופן בלתי מוסרי. 
בתוך המבנה נערכות תערוכות של אמנות הקשורה לנושאים המעניינים את פרויקט עדן. כך למשל באחד האולמות מוצגים פסלי זכוכית של נגיפים כדוגמת שפעת או אבעבועות שחורות שהכין הפסל לוק ג'רם (Luke Jerram).