google/wiki40b huggingface dataset:
הצריף של תמרי

העלילה

תמרי הוא נגר קצת מפוזר שגר לו עם חתולה בשם אזמרלדה, חמור בשם בלעם וצב בשם צבי, בצריף בודד על חוף כורכר.
בכל פרק מספר תמרי סיפור לשאר דרי הצריף. הסיפור הוא אגדת ילדים ידועה והועלה כהצגה של תיאטרון בובות.

מוצרים נלווים

חמישה ספרים פורסמו במקביל לשידור חוזר של הסדרה בשנת 1978 על ידי הוצאת כנרת, שהוקמה אז לצורך כך. הספרים זכו להצלחה כלכלית. כמו כן הופקו מספר תקליטים. בעקבות הצלחת הסדרה נערכה סדרת הופעות ובנוסף הקים אריק סמית יחד עם יוסי גרבר תיאטרון בובות בשנת 1973 שהעלה הצגות שונות ופעל במסגרת התיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת.

אזכורים מאוחרים

בשנת 1994 הוציאה להקת "מוטו" את אלבום הבכורה שלה שנקרא "הצריף של תמרי", שכלל גרסה מחודשת לשיר הנושא המקורי בביצועה של ריקי גל.
בשנת 2008 הוציאה חברת NMC מארז DVD בשם "מריץ' ועד רץ'" הכולל גם קטע קצר מתוך "הצריף של תמרי".
הרפובליקה העממית הרומנית

הרפובליקה העממית הרומנית (ברומנית: Republica Populară Română) הוא השם שניתן על ידי השלטונות המוסמכים לממלכת רומניה לאחר הדחתו של מיכאי הראשון, מלך רומניה, ב-30 בדצמבר 1947. השם הזה נשאר בתוקף עד 1965, כאשר שם המדינה שונה לרפובליקה הסוציאליסטית רומניה. תקופת קיומה של רומניה תחת שם זה מקבילה לתקופת שלטונו של גאורגה גאורגיו-דז'.
כתיב שם המדינה השתנה ב-1954 ל-"Republica Populară Romînă", בהתאם לשינוי בכללי הכתיב הרומני וב-1963 שונה בחזרה מאותן סיבות.
מהכרזת הרפובליקה ועד 1953 ההמנון הרשמי היה Zdrobite cătușe (אזיקים מנופצים) ולאחר מכן Te slăvim, Românie (אנו מהללים אותך, רומניה).
ב-4 בפברואר 1948 הרפובליקה העממית הרומנית חתמה עם ברית המועצות על ברית ידידות, שיתוף פעולה וסיוע בשם Tratat de prietenie, colaborare şi asistenţă mutuală dintre Uniunea Republicilor Sovietice Socialiste şi Republica Populară Română. הברית מנוסחת נגד האפשרות שגרמניה ובנות ברית העתידיות עלולות לתקוף את רומניה או את ברית המועצות.
ב-13 באפריל 1948 פורסמה חוקת רומניה 1948, חוקה המבוססת על חוקת רומניה 1923 עם תיקונים ושינויים ברוח חוקת ברית המועצות (1936).
הרפובליקה העממית הרומנית שינתה מיד את דגל רומניה וחזרה ושינתה אותו פעמיים נוספות.
הזכות להישכח

הזכות להישכח היא מושג מתחום זכויות האדם ובפרט מתחום הזכויות הדיגיטליות, שנדון בפורומים שונים במסגרת האיחוד האירופי ובארגנטינה החל משנת 2006. העיסוק בנושא החל לאחר שאזרחים הביעו רצון "לקבוע את התפתחות חייהם בצורה אוטונומית, מבלי לסבול באופן תמידי או זמני מסטיגמה כתוצאה מפעולה שביצעו בעברם".

היסטוריה

חוקי הגנת המידע של האיחוד האירופי מבטיחים הגנה על מידע פרטי של אזרחים שעלול לפגוע בהם. הרעיון של ״הזכות להישכח״ נובע ממספר ערכים אירופאים שהתקיימו עוד לפני עידן האינטרנט. למשל, ישנה אמונה ארוכת שנים בממלכה המאוחדת, המתבטאת אף בחוק האנגלי לשיקום עבריינים, כי לאחר תקופה מסוימת ״פג תוקפן״ של הרשעות פליליות. כלומר, בהינתן שחלף זמן רב, אין להתייחס למידע הקשור לעברו הפלילי של אדם בקבלה לעבודה או בקניית ביטוח. באופן דומה, צרפת מקדשת את הזכות לשכחה (le droit d’oubli או באנגלית the right to oblivion) המתבטאת בחוק צרפתי משנת 2010.
הדעות לגבי זכות זאת חלוקות במידה רבה במיוחד בין ארצות הברית לאיחוד האירופי. ארצות הברית מבכרת את הזכות לדעת ואת חופש הביטוי על פי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית על פני הזכות להישכח, כל עוד המידע המדובר נאמן למציאות. אף על פי כן, מאז פסיקתו של בית הדין האירופי לצדק כנגד חברת גוגל בתיק קוסטג'ה (ב-30 במאי 2010), החל דיון ציבורי במדינות רבות לגבי האפשרות להחיל זכות כזו גם במקומות אחרים.

המחלוקת על הזכות

ישנה מחלוקת באשר ליישום הזכות באופן מעשי כחלק מדיני זכויות האדם הבינלאומיים, הן בשל התנגשות עם דיני חופש המידע והן בשל עמימותם של פסקי הדין שהתייחסו לזכות זו עד עתה. טענות נוספות גורסות כי יישום זכות כזו יפגע בהכרח בחופש הביטוי ובזכות לפרטיות. עוד נטען כי ניצול הזכות להישכח עלול לפגוע באיכות המידע המקוון ולפעול כאמצעי צנזורה או כאמצעי המעוות או משכתב את ההיסטוריה. מצדדי הזכות טוענים כי תוצאות ממנועי חיפוש אינטרנטיים עלולים לקשר את שמו של אדם עם פורנוגרפיה שפורסמה ללא אישורו ("פורנו נקמה", Revenge Porn) או פרטים על עברות שביצע. גם עברות מזעריות או פרטים מביכים אחרים עלולים לשמש כ"עקבות הדיגיטליות" (Digital Footprint) שיקושרו כחלק בולט וחשוב עם שמו של אדם במרחב המקוון.
גדעון שוחט

נעוריו

גדעון נולד בחיפה ב-1912. היה בנם הבכור של מניה וישראל שוחט ואח לענה (ענת) שוחט. למד בבית הספר מקס פיין. לאחר מלחמת העולם הראשונה ועם תחילת המנדט הבריטי עברה המשפחה לגור בכפר גלעדי. ההורים שהתמסרו לפעילות הציבורית הזניחו את חובותיהם המשפחתיות והילד גדל במסגרת מערכת החינוך המשותף של הקיבוץ אך ללא בית חם. בשלב מסוים אף הצטרף לחברת הילדים של בית אלפא.

קורסי טיס מוקדמים

בתקופת לימודיו ב"מקס פיין" המליץ מנהל בית הספר, משה פלדשטיין, שיצטרף לקורס דאייה. ב-1937 החל קורס דאונים שלב א'. בשנים 1938 ו-1939 הוסמך שוחט לדאייה שלבים ב' וג'.
ב-1940 התחיל שוחט קורס טיס אזרחי, על מטוסי בוכנה, בשדה התעופה לוד (כיום נתב"ג), והוסמך ב-1941.

השירות בחיל האוויר הבריטי

ב-1941 התנדב שוחט לצבא הבריטי ונשלח לאסמרה באריתריאה לעבוד כחרט-מכונאי אבל אחרי מספר חודשים חזר לארץ.
ב-1943 סיים קורס טיס ברודזיה (מ-1980 שונה שמה לזימבבואה) ושירת במצרים כטייס של חיל האוויר הבריטי. לקראת סוף המלחמה נשלח שוחט לקאראצ'י שבהודו שם שירת כמפקד מפציץ מסוג ליברייטור.

השירות במוסד לעליה ב'

ב-1946 שירת במוסד לעליה ב' וסייע בהכנה ושילוח ספינות מעפילים מצרפת ואיטליה לארץ ישראל. בין הספינות שסייע בשליחתן ניתן למנות את שיבת ציון, עצמאות, גאולה, תיאודור הרצל, יהודה הלוי, חיים ארלוזורוב ועוד.

השירות בחיל האוויר הישראלי

ב-1948 הצטרף לחיל האוויר לטייסת התובלה 103 (המכונה גם "טייסת הפילים"). עבר קורס טיס בצ'כיה והיה מעורב במבצע ולווטה, להבאת מטוסים מאירופה לישראל, בו שימש כמקשר בין משלחת הטייסים בצ'כוסלובקיה לבין הארץ.
ב-1950, לאחר שסיים קורס מג"דים צה"לי, מונה למדריך ראשי בקורס טיס ובאותה שנה מונה למפקד בית הספר לטיסה (שירת בתפקיד זה עד 1951).
ב-1953 נשלח ללמוד באוניברסיטה האווירית של חיל־האוויר האמריקני באלבמה ובבית הספר למודיעין בדנבר, קולורדו.
בשלבים מאוחרים יותר שימש כראש מחלקת שלישות בחיל אוויר וכמפקד בית הספר הטכני של חיל האוויר.

השירות במשרד החוץ

ב-1962 הושאל על ידי צה"ל למשרד החוץ ונשלח למספר תפקידים רשמיים במדינות אפריקה (שירת כשליח בדאר א-סלאם שבטנזניה, כשגריר במלאווי ועוד).

משפחתו

שוחט נישא למלכה בכפר גלעדי ושם גם נולדו להם שתי בנותיהם. בתקופת מלחמת העולם השנייה התגייסו שני בני הזוג לצבא הבריטי והילדים גודלו על ידי משפחות מאמצות מהקיבוץ. לאחר חזרתם מהמלחמה התגרשו בני הזוג ועזבו את הקיבוץ.
ב-1966, זמן לא רב אחרי חזרתו משליחות באפריקה, התאבד שוחט ביריית אקדח על חוף הים בקרבת ביתו בהרצליה פיתוח. הובא לקבורה בטקס צבאי בבית הקברות הצבאי קריית שאול.
בתו אלונה נישאה לאריק איינשטיין ובהמשך התגרשה וחזרה בתשובה. בתו השנייה יעל מתגוררת באוסטרליה.
הרנסאנס האיטלקי

פרנצ'סקו פטרארקה

הראשון שביטא וסימל, למעשה, את תחילת הרנסאנס היה המשורר פרנצ'סקו פטרארקה (שחי בין השנים 1304 -1374). פרנצ'סקו, הושפע רבות מן העולם העתיק, ובמיוחד מקיקרו, פילוסוף שחי בשלהי הרפובליקה הרומית. קיקרו האדיר את האדם לכדי אידיאל, שיכול להגיע לשלמות הנפש רק אם ילמד וישכיל להרחיב את דעתו על ידי למידת "הומניטאס". הביטוי, שמקורו במילה HOMO שפירושה אדם ביוונית, מסמל מקצועות תרבותיים חילוניים כגון אומנות, שירה, מתמטיקה, ריקוד, פיסול, ציור ועוד.
לעומת זאת, בתקופת פטרארקה, כל תחום ההשכלה עבר תחת פיקוחה של הכנסייה הקתולית. כל כתבי היד והספרות עברו תחת השגחתה הצמודה של הכנסייה, ששלטה הן על הערכים הנכתבים והן על תיעודם של הכתבים במרתפיה. הכנסייה דגלה בכך שאין האדם תבוני דיו על מנת להגיע לכדי שלמות ורק על ידי תיווכה ועזרתה, הניתנת תחת השגחה אלוהית, ניתן לעשות כן.
פטרארקה הניף את דגל האדם התבוני וטען כי האדם יכול בעצמו ללמוד מקצועות חילוניים, שאינם קשורים לדת, ובכך להגיע לכדי שלמות. פטרארקה פיתח את המושג "הומניטאס" שהציג קיקרו לכדי "הומניזם"- לימוד מקצועות חילוניים שאינם קשורים לדת.
פטרארקה כתב באיטלקית, דבר שהיה לחידוש באותה תקופה, מאחר שעד אז כתבו רק בשפת הכנסייה - הלטינית. כתיבת יצירות שונות בשפה האיטלקית המדוברת, העניקה חשיפה גדולה לתחום הספרות, שהיה נגיש רק לאנשי הדת והאצולה המשכילה לפני כן. כעת יכול היה החקלאי הפשוט להעשיר את עולמו על ידי קריאת יצירות בשפתו שלו, וכך גדל מספר הקוראים ומספר האנשים המשכילים ברחבי המדינות האיטלקיות.

דמויות נוספות

אישים נוספים שתרמו להתפתחות הרנסאנס באיטליה היו דנטה אליגיירי (שחי בין השנים 1265-1321) וג'ובאני בוקאצ'ו (שחי בין השנים 1313-1375). כל אחד מהם בתחומו, תרם להתפתחות הספרות האיטלקית החילונית המנותקת מכבלי הדת- ברוח הרנסאנס, כלידה מחדש.
בהמשך הזמן גדל מספר האנשים שהתעניין במקורות הרנסאנס. הציבור היה מעוניין להיחשף למקורות ההומניזם, ספרות ופילוסופיה יוונית ורומית, ונערכו חיפושים אחר כתבי יד מקוריים מן העת העתיקה.
החיפושים העלו מן הארכיונים כתבי יד קרועים, בהם אותיות רבות היו מחוקות. מצבם הרעוע של הכתבים אף שיבש את תהליך העתקתם ותרגומם. ההומניסטים החלו להשוות עותקים, תיקנו שגיאות, וביצעו מחקר מקיף על התכנים השונים. בעקבות זאת, החלה פריחה ספרותית, משכילים רבים קיבלו השראה מכתבים אלו והחלו לכתוב חיבורים, ספרי דקדוק, מילונים ופירושים ליוונית ולטינית.
האונה הרקתית

תפקוד

באונה הרקתית מתבצע עיבוד של קלט המגיע מהחושים. בין היתר, היא מכילה את קליפת השמיעה הראשונית, שאחראית על עיבוד בסיסי של מידע שהתקבל ממערכת השמיעה, וגם את אזור ורניקה, שקשור להבנה של שפה מדוברת וכתובה. בתחום הראייה, באונה זו עובר המסלול הגחוני של קליפת הראייה, שבו מתבצע עיבוד חזותי מתקדם הקשור לזיהוי צורות ועצמים. באזור זה מתבצע גם עיבוד של קלט מחוש הריח. 
ההיפוקמפוס והאזורים המידיאליים הקרובים אליו באונה הרקתית חשובים לרכישה של זיכרונות חדשים אודות עובדות ואירועים.
האזורים הצדיים והתחתונים של האונה הרקתית יחד עם אזורים אסוציאטיביים תחושתיים, חשובים לאחסון ושליפה של זיכרונות לטווח ארוך.
מייק בונג'ורנו

ביוגרפיה

בונג'ורנו נולד בניו יורק לאם מטורינו ולאב ממוצא סיציליאני, ושב בילדותו עם אימו לטורינו. בשל ידיעתו באנגלית, במלחמת העולם השנייה פעל כשליח ומקשר בין פרטיזנים איטלקים וכוחות של בעלות הברית. הוא נתפס על ידי הגסטפו ונכלא במילאנו ובבולצאנו, ולבסוף נשלח למאוטהאוזן. לקראת סוף המלחמה שוחרר במסגרת החלפת שבויים בין ארצות הברית וגרמניה הנאצית. 
בשנת 1946 שב לניו יורק והחל לעבוד בתחנת רדיו בשפה האיטלקית. בשנת 1953 שב לאיטליה, ושנה לאחר מכן הופיע בשידור הראשון של הטלוויזיה האיטלקית הממלכתית (RAI - Radiotelevisione Italiana S.p.A), עת הגיש את תוכנית האקטואליה "Arrivi e partenze" ("מגיעים ויוצאים"). בד בבד הוא הגיש והנחה מספר תוכניות קבועות ברדיו הממלכתי והופיע במספר סרטים, וב-1955 החל להגיש את שעשעועון הטלוויזיה הראשון בטלוויזיה האיטלקית - "Lascia o raddoppia?" ("עוזב או מכפיל?"), שהיה הגרסה המקומית לשעשועון האמריקאי "שאלת 64,000 דולר" ("The 64,000$ Question"). לאחר ששידורו של שעשועון טלוויזיה זה פסק ב-1959, המשיך בונג'ורנו והגיש שעשועונים ותוכניות טלוויזיה רבות, ובין 1963 ל-1997 הנחה את פסטיבל סן רמו באחת-עשרה הזדמנויות.
החל ב-1978 היה בונג'ורנו לאחד מהמגישים הידועים הראשונים בטלוויזיה הפרטית באיטליה, וחבר לסילביו ברלוסקוני, אז יזם בתחום התקשורת. הוא החל לעבוד בערוץ "טלמילאנו" (Telemilano) שהיה לימים לערוץ 5 (Canale 5), וב-1982 עזב באופן סופי את הטלוויזיה הממלכתית והחל לעבוד באופן בלעדי בקבוצת התקשורת מדיאסאט (Mediaset) של ברלוסקוני. גם שם הוא התמחה בעיקר בהגשת שעשועונים, פסטיבלים ושידורים מיוחדים כמו ערבי גאלה ותחרויות שונות, ובמשך 14 שנים, בין 1989 ל-2003, הנחה את הגרסה האיטלקית של שעשועון הטלוויזיה גלגל המזל (La ruota della fortuna).
ב-2009 סירבה רשת מדיאסאט להאריך את חוזה העסקתו של בונג'ורנו בשל טענתה כי הפרו עת כרת חוזה אחר להגשת שעשעועון שהיה אמור להיות משודר בסתיו 2009 ברשת SKY המתחרה. בונג'ורנו נפטר מהתקף לב בביתו במונטה קרלו ב-8 בספטמבר 2009 בגיל 85. הלוויתו נערכה בקתדרלת מילאנו ב-12 בספטמבר 2009, והוא נקבר בבית קברות ליד העיר ארונה בפיימונטה. 
ב-25 בינואר 2011 נפרץ קברו של בונג'ורנו וארון הקבורה ובו הגופה נשדדו. הגופה נמצאה בשדה ליד מילאנו ב-8 בדצמבר 2011, אך זהות השודדים, כמו גם המניע למעשה, נותרו עלומים. כדי להימנע מהישנות המקרה החליטה המשפחה על שריפת הגופה.

אישיות וחיים פרטיים

סגנונו של בונג'ורנו היה ייחודי ואופייני. למרות פרסומו והצלחתו הרבה הוא ספג ביקורת רבה וזכה לאין ספור חיקויים, ששמו דגש על דברנותו הבלתי נלאית, על קריאתו האופיינית "Allegria!" ("שמחה!" או "ברכות!", שהוחלפה לעיתים בבוז בקריאה "Allergia!" - "אלרגיה!"), על נטייתו להאשים את הקהל או את המתחרים בטעויותיו שלו, וכן על פליטות הפה הרבות שלו, שהיו פעמים רבות מצחיקות, אך לעיתים מביכות ולא נעימות. הסופר האיטלקי אומברטו אקו ניתח את אישיותו ואת הצלחתו של בונג'ורנו בפרסומו "Diario Minimo" ב-1961, וטען כי הוא מתאפיין ב"בינוניות מוחלטת" (mediocrità assoluta), וכי:
"הצופה רואה (בבונג'ורנו) את מגבלותיו שלו עצמו, כשהן זוכות לתהילה ולכבוד כסמכות לאומית רשמית"
בונג'ורנו נישא שלוש פעמים, ומנישואיו השלישיים לדוגמנית העבר דניאלה זוקולי ב-1972, נולדו לו שלושה בנים. למרות שהתגורר באיטליה שנים רבות, רק בשנת 2003 רכש אזרחות איטלקית. בונג'ורנו נודע באהבתו הרבה לכדורגל והיה אוהד מסור של קבוצת הכדורגל הטורינזית יובנטוס. בשנת 2007 יצא לאור את ספרו האוטוביוגרפי "גרסת מייק" (La versione di Mike).
סחלבן החורש

מאפיינים

פרחי סחלבן החורש מואבקים על ידי מינים שונים של דבורים. הפרחים אינם מציעים למאביקיהם גמול צוף או אבקה; עם זאת, הם מפיצים ריח חזק, וכוללים רקמה צהובה בעלת צורה מיקרוסקופית המזכירה גרגרי אבקה. אמצעים אלה משמשים להטעיית המאביקים ולמשיכתם אל הפרח ללא מתן גמול כלשהו (האבקת רמייה). החוקר אמוץ דפני מצא שפרטים של סחלבן החורש הגדלים בקרבת הלוטם המרווני, הם בעלי שיעור גבוה יותר של חנטת פירות. עלי הכותרת הלבנים של הסחלבן, והרקמה הצהובה שבמרכז הפרח, מזכירים את עלי הכותרת הלבנים והאבקה הצהובה של הלוטם המרווני. דמיון זה גורם לביקורים רבים יותר של מאביקים בפרחי הסחלבן, וליתרון רבייתי.
ביל גולדברג

ביוגרפיה

גולדברג נולד בעיר טולסה שבאוקלהומה להורים יהודים. אמו, אתל גולדברג, עובדת ככנרית מקצועית, ואביו, ג'ד גולדברג, שנפטר בשנת 2006, עבד כגניקולוג וכמיילד.
גולדברג גדל והתחנך בבית יהודי חילוני, אך למרות זאת, משפחתו נהגה לחגוג את החגים היהודיים. כמו כן, בגיל 13 הוא עלה לתורה וחגג בר מצווה.

קריירה

גולדברג היה שחקן פוטבול, ששיחק במספר קבוצות ב-NFL אולם פציעה קטעה את הקריירה שלו. בשנת 1996 גולדברג הצטרף לארגון ההיאבקות WCW. גולדברג התאמן בארגון במשך שנה ובתאריך 24 ביוני 1997 הופיעה דמותו בהופעת הבכורה שלה בקרב נגד באדי לנדל. דמותו הופיעה לראשונה במופעי הטלוויזיה של WCW מעט לאחר מכן בקרב נגד יוג' מוריס. דמותו של גולדברג נהנתה מפופולריות עצומה שנבעה מ-173 ניצחונות רצופים ודומיננטיות עצומה בזירה.
ב-2003 חתם גולדברג ב-WWE ולאחר שעזב במרץ 2004 התאבק מספר פעמים בארגונים היפניים AJPW ו-Hustle.
ב-2003 דורג במקום ה-75 בדירוג 500 המתאבקים הטובים בכל הזמנים, על פי המגזין PWI. באותה שנה חתם על חוזה עם "האחים וורנר", שרצו ללהק אותו לדמות ב"לוני טונס: חוזרים לאקשן".
ב-2018 שיחק בשני פרקים של הסדרה פלאש

חזרה ל־WWE

ב-2016 ביל גולדברג חזר ל-WWE ליריבות עם המתאבק ברוק לסנר.
היריבות ביניהם קיבלה את התואר Fantasy Warfare, כאחת היריבויות הגדולות בהיסטוריה מכיוון שיריבותם נמשכת עוד מ-2004, אז גולדברג ניצח את לסנר ברסלמניה 20.
במהלך הפיוד, פול היימן וברוק לסנר עירבו את משפחתו של גולדברג. באירוע סדרת ההישרדות, גולדברג ניצח את ברוק לאחר 86 שניות בלבד.
באחת התוכניות של Raw גולדברג סיפר שסטפני מקמהון שאלה אם יש בו עוד כוח בשביל עוד אליפות אחת אחרונה. גולדברג ענה שכמובן יש לו הכוח והכריז על כניסתו לקרב ה"רויאל ראמבל" במטרה להגיע לרסלמניה 33 לקרב על אליפות. בקרב ה-Royal Rumble הדיח את ברוק לסנר, מה שהעמיק עוד יותר יותר את היריבות ביניהם והבטיח קרב ביניהם ברסלמניה.
בפרק של Raw לאחר מכן גולדברג התעמת עם האלוף האוניברסלי, קווין אואנס וכריס ג'ריקו, עימות שהוביל לכך שגולדברג איתגר את קווין אואנס לקרב על האליפות האוניברסלית באירוע "פאסטליין". אואנס סירב אך להפתעתו ג'ריקו קיבל את האתגר בשמו. בקרב עצמו גולדברג ניצח את קווין אואנס ב-22 שניות בלבד, ובכך הבטיח שהקרב עם ברוק לסנר יהיה על האליפות. ניצחון זה עורר זעם בקרב מעריצים רבים. וב-3 באפריל גולדברג הפסיד ללסנר בקרב גדול ברסלמניה. והחליט לצאת להפסקה קצרה מה-WWE. יום לאחר מכן ברון סטרומן איתגר את לסנר לקרב על האליפות האוניברסלית שלו אך סטורמן פצע את כתפו ולכן יצרו אירוע חדש בשם Great Balls Of Fire (כדורי אש ענקיים) ובאירוע חוקי אקסטרים נקבע קרב מחומש בין המתאבקים פין באלור, סמואה ג'ו, סת' רולינס, רומן ריינס ובריי וויאט והמנצח בקרב התמודד בקרב על האליפות האוניברסלית של ברוק לסנר בקרב נגד ברוק לסנר באירוע Great Balls Of Fire (כדורי אש ענקיים).
ב-13 במאי 2019 נקבע כי הוא יתמודד מול אנדרטייקר באירוע סופר שואודאון אשר נערך בערב הסעודית בקרב הראשון ביניהם אי פעם. באירוע זה, שנערך ב-7 ביוני, גולדברג הפסיד לאנדרטייקר. באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-11 באוגוסט, גולדברג ניצח את דולף זיגלר.

חיים אישיים

גולדברג מתגורר בקליפורניה, ובבעלותו לחדר כושר ומכון אימון איגרוף.
בשנת 2005 נישא ושנה לאחר מכן נולד לו בן.
גולדברג הוא אספן כלי רכב ואופנועים ובידיו יותר מ-25 מכוניות אשר יוצרו בין השנים 1915–1931.
הדרזדן דולס

הקמת הלהקה

הצמד הוקם שבוע לאחר שויגיליון צפה בפאלמר מופיעה במסיבת ליל כל הקדושים. האופי הקברטי של ההופעות מתבטא גם באיפור הדרמטי והבגדים המוחצנים בהם לבוש הצמד. הלהקה מעודדת את מעריציה להשתתף בהופעות כפסלים חיים, הולכים על קביים, יורקי אש, ואמני מיצג. 
שמה המקורי של הלהקה היה "Out of Arms" ובשלב מסוים שונה לשם הנוכחי. השם נבחר בעקבות הפצצת דרזדן, ובובות החרסינה שהיו סימן ההיכר של העיר לפני מלחמת העולם השנייה, שיר בשם זה של להקת "The Fall" והתייחסות לספרה של ו. ס. אנדרוז, פרחים בעליית הגג בו הגיבורים זהובי השער וכחולי העיניים מכונים "בובות דרזדן". השם גם מתקשר לרפובליקת ויימאר ולתרבות הקברט שלה. בנוסף, פאלמר "מחבבת את ההקבלה בין דרזדן (הרס) ובובות (תמימות, עדינות) בגלל הדמיון לדינמיקה של המוזיקה שיכולה להפוך מלחישת ילד לצווחת באנשי תוך שניות".

המשך הדרך

הצמד נכלל בהופעת וובקאסט שהייתה חלק מטקס הענקת פרס איג נובל 2002, בקיימברידג', מסצ'וסטס. לאחר הוצאה עצמית של דמו, שוחרר ב-2001 אלבומם הראשון, "A Is for Accident", אוסף שכלל בעיקר הקלטות מהופעות ולאחריו, ב-2003, אלבום שנשא את שם הלהקה, שהופק והוקלט על ידי מרטין ביסי.
במרץ 2005 ליווה הצמד את ניין אינץ' ניילס בסיבוב ההופעות שלהם. ביוני של אותה שנה, אירחו הדרזדן דולס מופע חינם בפאראדייז רוק קלאב בבוסטון. לאחר שתקלה חשמלית עיכבה את ההופעה, הפכו רחובות העיר לבמה זמנית עבור אמנים רבים (פסלים חיים, הולכים על קביים, יורקי אש) שהגיעו מרחבי העולם כדי לבדר את הקהל. האירוע כולו צולם ויצא לאור כ-DVD בשם "Live: In Paradise".
אלבומם השני "...Yes, Virginia" יצא לאור ב-14 באפריל 2006. בקיץ של שנה זו הופיעה הלהקה בפסטיבלים "סאות' ביי סאות'ווסט", "פסטיבל רדינג ולידס" ו"לולפלוזה" בנוסף למופע החימום בסיבוב ההופעות של פאניק! אט דה דיסקו.
ביוני 2006 פרסמה פאלמר את "המדריך לדרזדן דולס", שכלל את היסטוריית הלהקה, את אלבומם הראשון, אוטוביוגרפיה חלקית, וכן את מילות השירים, תוויהם והערות.
בינואר 2007 הצמד יצא להפסקה זמנית. פאלמר עבדה על אלבום סולו "Who Killed Amanda Palmer" וויגולין הופיע עם ג'ס מאלים וכן עם להקות בוסטוניות אחרות. ביוני של אותה שנה הצטרפו למסע ההופעות "True Colors Tour" שכלל הופעת בכורה באולם המוזיקה רדיו סיטי וביקורת ראשונה בניו יורק טיימס.
בינואר 2008 החלו להקליט את אלבום האולפן הרביעי שלהם "...No, Virginia" ששוחרר במאי וכלל הקלטות בי סייד, הקלטות נדירות, הקלטות חדשות של שירים מאלבומים קודמים וגרסאות כיסוי. מאלבום זה שוחרר סינגל אחד "Night Reconnaissance". ביולי של אותה שנה יצא לאור ספרה השני של הלהקה, "The Virginia Companion".

הפסקה וחזרה

בשנת 2008 הפסיק הצמד להופיע, כאשר לדברי ויגולין, אין בעיות בקשר בינו ובין פאלמר והם ישובו להופיע כשיגיע הזמן הנכון. שמועות על איחוד ב-2009 הוכחשו על ידי פאלמר, אך בספטמבר 2010 הודיעו השניים, בסרטון שהעלו ל-YouTube, על מסע הופעות חדש של הלהקה.
איפיגניה בטאוריס

איפיגניה בטאוריס (ביוונית: Iφιγένεια ἡ ἐν Ταύροις) הוא מחזה יווני שנכתב על ידי המחזאי היווני אוריפידס בין השנים 414 לפנה"ס ו-412 לפנה"ס. המחזה דומה למחזה אחר של אוריפידס - הלנה, ומוגדר כדרמה רומנטית.

רקע

מספר שנים קודם לתחילת העלילה, הנסיכה איפיגניה הייתה אמורה להיות מועלית לקורבן על ידי אביה, אגממנון (כפי שמסופר במחזה איפיגניה באאוליס). איפיגניה ניצלה מגורל זה על ידי האלה ארטמיס שהחליפה אותה באייל ולקחה אותה לטאוריס, שם שימשה ככוהנת במקדש ארטמיס, החייבת, בין היתר, להקריב לאלה כל זר שמגיע לארץ זו.
איפיגניה שונאת את תפקידה במקדש, מתגעגעת למשפחתה ביוון, וחוששת לגורלו של אחיה, אורסטס שכן היא חלמה שהוא מת.
אורסטס הורג את אימו קליטמנסטרה על מנת לנקום את דמו של אביו אגממנון (אותו היא רצחה), בעזרת חברו פילאדס, ובעקבות מעשהו רודפות אותו האריניות, והוא מאבד את שפיות דעתו.
האל אפולון אומר לאורסטס כי עליו ללכת לאתונה להישפט על מעשיו (אירוע המתואר בטרילוגיית המחזות האורסטיאה מאת אייסכילוס). הוא אמנם מזוכה במשפט אך האריניות עדיין רודפות אותו, ועל כן אפולון שולח אותו לגנוב את פסל האלה ארטמיס ולהביאו לאתונה, בהבטחה שלאחר מעשה זה הן תפסקנה לרדוף אותו.

תקציר עלילה

בתחילת המחזה מגיע אורסטס עם חברו פילאדס לטאוריס על מנת לגנוב את פסל האלה ארטמיס. הם אינם יודעים כי איפיגניה מכהנת ככוהנת במקדש. הם נתפסים על ידי שומרי המדינה ומובאים למקדש להיות מוצאים להורג על פי המנהג.
בהגיעם למקדש מזהים אורסטס ואיפיגניה זה את זו, ומתכננים להימלט. איפיגניה אומרת למלך טאוריס, תואס, כי פסל האלה טומא בשל העובדה שאחיה רצח את אימו. ומציעה כי שני הזרים שהגיעו ישטפו את הפסל בים על מנת לטהרו. 
המלך מסכים והשלושה בורחים עם הפסל. תואס נשבע להרוג את השלושה אולם האלה אתנה עוצרת אותו, ובכך מאפשרת את הימלטותם.

סיווג המחזה

יש מחלוקת בין המלומדים כיצד לסווג מחזה זה. הסיווג היווני הקלאסי של מחזות היה שאת המחזה יש לסווג לאחת משתי קטגוריות: טרגדיה, קומדיה / מחזה סאטירים. מחזה זה אינו קומי, אולם אינו טראגי, שכן יש לו סוף שמח, ועל פי סיווג מודרני הוא דרמטי.

עיבודים מודרניים

יוהאן וולפגנג פון גתה כתב מספר עיבודים השונים מהמחזה היווני הקלאסי אך מבוססים עליו. הגרסה הראשונה של איפיגניה בטאוריס נכתבה ב-6 באפריל 1779, והאחרות בשנת 1781 ו-1786.
המלחין כריסטוף ויליבלד גלוק כתב לפי המחזה אופרה בשם "איפיגניה בטאוריס", שהצגת הבכורה שלה התקיימה בפריז ב-18 במאי 1779.

תרגומים

תרגום עברי: אהרן שבתאי, 2007.
תומאס אקווינס

ביוגרפיה

נולד ליד מונטה קאסינו שבאיטליה, בנו של הרוזן מאקווינו. את לימודיו עשה בבית הספר של המנזר הבנדיקטיני במונטה קאסינו ועבר ללמוד באוניברסיטה של נאפולי, שם גילה את כתבי אריסטו. בשנים 1259–1268, למד באוניברסיטת פאפל קוריה שבאיטליה, אז החל לכתוב את פירושיו לספריו של אריסטו: פיזיקה, מטפיזיקה, אתיקה ופוליטיקה, ולעבוד על יצירה משל עצמו, "מכלול התאולוגיה" (1242). מאיטליה עבר לפריז, שם לימד ועבד על חיבורו "אחדות האינטלקט", אשר צידד בזכות האינדווידואליזם של החשיבה והאישיות. בילה פרק זמן ניכר גם בפירנצה, שם השפיע מאוד על המשורר האיטלקי דאנטה. לקראת סוף ימיו, חזר לאוניברסיטה של נאפולי וחי בה עד יום מותו.

חיבוריו

אקווינס נחשב בתקופתו להוגה פורה במיוחד וכתב במהלך חייו כ-8 מיליון מילים (לשם השוואה, אריסטו כתב כמיליון מילים). ייחוד הכתיבה של אקווינס נובע מהצורה שבה הוא מוכיח את טענותיו: בפתח כל דוקטרינה, אקווינס פותח בהצגת שלושה טיעונים חזקים במיוחד נגד מה שהוא עתיד לגרוס. אקווינס מפרק כל אחד מהטיעונים למשפטי משנה ומפריך אותם זה אחר זה. שיטה זו מחמירה ביותר עם הפילוסוף ונותנת להגותו תיקוף חזק ביותר. משמעת מסוג זה מלמדת את הקוראים שלא לקבל דברים כמובנים מאליהם - דבר שהיה משמעותי ביותר בעיני אקווינס.
עבודתו של אקווינס הייתה בעיקר תאולוגית. מטרתו כפילוסוף הייתה להגיע להבנה טובה ככל האפשר של טבעו האמיתי של העולם ושל המחשבה על ידי טיעוני היגיון בלבד וללא תלות בדת ולבסוף להוכיח שההיגיון מסתדר עם האמונה הנוצרית.
בחיבורו מכלול נגד הגויים פונה אקווינס למתנגדי הנצרות. הוא נותן נימוקים לוגיים רבים ומגוונים לקיום האלוהים ולצדקת הדת הנוצרית. הטיעונים שאקווינס מעלה כאן נקראים טיעונים קוסמולוגיים כי מקורם בהלך הקוסמוס והטבע. נימוקים אלה מתבססים על תופעות מדעיות ביום-יום כמו תנועת הירח או חוק שימור המהירות (דבר שלימים תוקן לחוק שימור האנרגיה). טיעונים אלו מסתמכים על כך שהטבע פועל בצורה מסוימת משום שחלים עליו חוקים מסוימים, אשר נקבעו מלכתחילה ואף נאכפים בימינו על ידי הבורא.
מנגד, בספרו מכלול התאולוגיה פונה אקווינס למאמינים בנצרות בשני מישורים: באחד הוא מוכיח להם את צדקת הכתוב במקורות הנוצריים על ידי אמיתות מן הטבע. בשני הוא מפרש את התנ"ך ואת הברית החדשה ומפיח בכתוב משמעויות עמוקות בקשר לשלל נושאים, כגון- צדק, בחירה חופשית והשאלה - האם יש מלחמות צודקות.

דמותו

מלבד היותו פילוסוף ותאולוג, הוכרז תומאס אקווינס לקדוש קתולי. לקראת סוף המאה ה-19, האפיפיור לאו השלושה עשר הוציא קול קורא להוקירו כקדוש כדי לנסות וליישב את האמונה הקתולית עם הגילויים המדעיים החדשים. אקווינס נחשב כיום לאחד הפילוסופים הקתולים החשובים ביותר אי-פעם אם לא החשוב שבהם.
דברי הוקרה ושבח, להם זכה אקווינס, נאמרו במאה השבע עשרה על ידי הפילוסוף הצרפתי רנה דקארט, אשר ערך בחינה מדוקדקת של חשיבה תאולוגית וגילה כי אקווינס חזה ואף נתן מענה לחלק מן הטיעונים של רעיונותיו.
הורוסקופ

הורוסקופ (מיוונית: ὡρόσκοπος, "מבט לשעה") הוא מושג באסטרולוגיה, אשר במקור שימש להתייחסות למפת לידה אסטרולוגית, אך בהמשך התקשר בשפה השוטפת לתחזיות אסטרולוגיות בעיתונות, המבוססות על מיקומי השמש במזלות האסטרולוגיים. למרות שהאסטרולוגיה נעדרת בסיס מדעי, לעיתים קרובות אנשים הקוראים הורוסקופים טוענים שהנאמר בהורסקופ נכון עבורם, בשל אפקט פורר. 
השיטה מתבססת על מיקומי הכוכבים האקטואליים בגלגל, והזוויות הנוצרות ביניהם לבין המזל בו נמצאה השמש בעת הלידה של הקורא. כדי להכליל ציבור רחב, אין התייחסות למעלה המדויקת בה נמצאה השמש, דבר אשר בדרך כלל אינו מקובל באסטרולוגיה. הביאור נעשה לפי כראות עיניו של האסטרולוג הספציפי, וזוהי אחת הסיבות לסתירות בין הורוסקופים שונים המתפרסמים עבור אותו תאריך.
מבחינת האסטרולוגיה, השמש משקפת רק חלק מהמבנה האישיותי, ובהורוסקופ אין כל התייחסות למיקומים של שאר הכוכבים החשובים. בנוסף, הבדיקה שנעשית בהורוסקופ אינה מתייחסת לקידומים אסטרולוגיים (Progressions) ולמפות חזרה (Return charts), אשר בדרך כלל נחשבים קריטיים לניתוח דפוסים עתידיים.
תחילת המחשבה על השיטה התחילה בתור האמונה שכמו שהירח משפיע על המים בגאות ושפל, כך גם כוכבי השמיים יכולים להשפיע על חיינו.
רבים מהעיתונים היומיים בישראל ובעולם כולו מפרסמים הורוסקופ, יומי או שבועי, מחולק לפי גלגל המזלות. דוגמה לטקסט כזה:
תשובה לשאלה הרת גורל מגיעה אליכם. אתם מבינים שהנחות היסוד שלכם לא היו מדויקות ומן הסתם עשיתם לא מעט שגיאות. במהלך היום תגלו שאתם מתפקדים לפחות חלק מהזמן בסגנון "טייס אוטומטי".
— ישראל היום, 4.9.07