אל מקום שהרוח הולך

תמצית העלילה

עקב סכסוך ירושה נאלץ האדמו"ר מאוסטילה, יעקב יצחק הורוביץ, לעזוב את חצר החסידות בבורו פארק שבניו יורק, שעליה השתלט אחיו, ולהקים חסידות משלו בבני ברק. האדמו"ר הוא מצאצאי "החוזה מלובלין" ו"היהודי הקדוש", שהיו מראשי תנועת החסידות בשלהי המאה ה-18. הוא בן 48, נשוי לא באושר לגולדי ("אני והיא רק דרים תחת קורת גג אחת, לא יותר מכך", תיאר את יחסיו אִתה), ולהם שלושה ילדים שאינם מביאים לו נחת. המשב"ק הנמרץ שלו יצר לאדמו"ר מוניטין של עושה נסים הקרוי "הצנתר האלוקי" ( על משקל "הרנטגן") או "הצנתרא דדהבא" (בארמית: "צנתר הזהב"). 
לאחר ששלוש פעמים הופיעה בחלומו בהמה (לאחר מכן התברר לו ששמה יק) כשעל מצחה כתובה באותיות סת"ם המילה "יק", החליט האדמו"ר לצאת למסע בטיבט, כדי לפגוש בהמה זו, שבה נתגלגלה נשמתו של "היהודי הקדוש". למסע הוא יוצא עם חסידו הנאמן, שמחה דנציגר, יהלומן עשיר מאנטוורפן המממן את המסע. השניים יוצאים לדרך בלי לספר זאת לאיש, בספטמבר 2008, ימים אחדים לפני ראש השנה. הם מסתירים את זהותם החסידית, ולובשים בגדי חולין. 
בהגיעם לסין מצטרפים אליהם מדריך תיירים הולנדי, אוסקר פלורין, והזואולוגית ד"ר סלנה ברנרד. הארבעה יוצאים ברכבי שטח, שאליהם נלווית משאית קירור שבה אוכל כשר, למסע בהרי טיבט. במסעם הם פוגשים נזירים מקומיים, שומעים סיפורי נסים ואף חווים מופתים שעושה האדמו"ר הצדיק. תוך כדי המסע מתפתח סיפור אהבה בין האדמו"ר לסלנה.

עטיפת הספר

על עטיפת הספר מופיע תצלום, שמקורו במאגר גטי אימג'ס, של דגלי תפילה טיבטיים - דגלי בד מרובעים וצבעוניים, הנתלים על מנת לברך את הארץ. דגלים אלו ייחודיים לבודהיזם הטיבטי, ואינם בשימוש בענפיו האחרים.

היפוך הלב

בראיון לעיתונאית מיה סלע אמר באר: "האם יכול להתחולל אצל אדם בגיל מבוגר 'היפוך הלב'. נניח אנשים כמוני או בני דורך, יש להם בן זוג אחד ואם זה לא מסתדר אז הם מחליפים בן זוג, זה לא ממש היפוך הלב. אבל לקחת אדם כל כך מרובע כמו האדמו"ר הזה. האנשים הכי מרובעים שיש להם הכי הרבה מה להפסיד זה האדמו"רים, הרבנים." חוקרת הספרות נורית גוברין הרחיבה בנושא זה של היפוך הלב וציינה: "לדעתי 'היפוך הלב' הוא הנושא המרכזי של הספר. ... כל גיבורי הספר עוברים תהליך של השתנות מתחילת הספר לסיומו. כל אחד נכנס למסע איש אחד ויוצא ממנו איש אחר. בהכללה אפשר לומר שזהו תהליך של היפתחות, התרככות, הבנה לשונה ולזר. גילוי כוחה של האהבה. תהליך השתנות כזה עובר גם על הקורא."
בהמשך מפרטת גוברין כיצד מתהפך לבו של הקורא: "ככל שהקורא מתקדם בקריאת הספר, מתהפך בו לבו. הקורא עובר תהליך של שינוי ביחס לגיבור הספר: מריחוק והסתייגות, לעג וביקורת, יחסו משתנה לקִרבה, להזדהות ולאמפתיה. יותר ויותר לומד הקורא להבין ואף לאהוב את האדם המתגלה מעבר לדמות הצדיק, את הבשר ודם שבו, את מי שכמהָּ לאהבה אמיתית של אישה, אהבה שלא זכה לה בחיי נישואיו."

נוכחות המחבר בספר

ספרו של באר "חבלים" הוא רומן אוטוביוגרפי, שבו המחבר, חיים באר, הוא גם המספר. ספרו "לפני המקום" הוא ספר ארס פואטי העוסק בתהליך יצירתו של ספר זה עצמו, ובו חיים באר הוא אחת הדמויות המרכזיות. בספר שלפנינו נוכחותו של באר פחות בולטת מאשר בשני קודמיו, אך בפרק האחרון של הספר, במעין אפילוג, מגיעה סלנה ברנרד לביקור בישראל, ובו היא פוגשת במקרה בסופר (שמו אינו מצוין) ומציעה לו לכתוב ספר על מסעו של האדמו"ר מאוסטילה לטיבט. זהו, אם כך, מרכיב ארס פואטי בספר. במהלך פגישתם מתברר שסופר זה כבר הוזכר בספר, כתייר דובר עברית שזיהה את האדמו"ר מאוסטילה בטיבט. עוד קודם לכן נרמז באר בתיאור "סופר ומרצה באחת האוניברסיטאות", המגיע לבית מדרשו של האדמו"ר מאוסטילה.

כתיבת הספר

לקראת כתיבת הספר יצא מחברו, חיים באר, לטיול בטיבט, לאחר אולימפיאדת בייג'ינג שהתקיימה בשנת 2008 יחד אתו נסעו בנו צביקה באר וד"ר מיכאל ביזר, בהדרכת יותם יעקבסון. לשם כתיבת הספר יצא באר לשבתון באוניברסיטת טקסס באוסטין. הוא מעיד שעסק בכתיבת הספר 16 שעות ביממה.