google/wiki40b huggingface dataset:
הסטה קוגניטיבית

הסטה קוגניטיבית (או שִיפְטִינְג) מתייחסת לתהליך מנטלי שבו האדם מעביר באופן מודע את הקשב שלו ממוקד אחד לאחר. זאת להבדיל ממעבר בלתי מודע של מוקד תשומת הלב, המכונה החלפת משימות (Task switching). שני תהליכים אלו הם צורות שונות של גמישות קוגניטיבית.
בזיכרון העבודה קיים מנגנון ניתוב מרכזי המסוגל לטפל בכל מידע כמעט, אך הוא גם דורש מאמץ מנטלי כדי להפנות את הקשב לגירויים החשובים ולטפל בהם נכון כדי שיקודדו בזיכרון לטווח הארוך. 
היכולת לשנות את מוקד תשומת הלב באופן מודע היא חלק מהתפקודים הניהוליים והיא יכולה לסייע לאדם להסתגל למצבים חדשים.
כאשר חל שינוי בסיטואציה או בתנאים הסביבתיים, יכול לחול שינוי גם באוסף החוקים והתגובות ההולמים את הסיטואציה החדשה. 
ההסטה הקוגניטבית כוללת זניחה של סט מנטלי בלתי רלוונטי לטובת שפעול של מטלה או סט מנטלי חדשים ורלוונטיים יותר.
במסגרת הכללית של טיפול קוגניטיבי, הסטה קוגניטיבית מתייחסת לבחירה מודעת בלקיחת אחריות על הרגלים מנטליים והפנייה מחדש של תשומת הלב, בכיוונים מועילים ומוצלחים יותר.
אנשים עם הפרעת קשב, עלולים להתקשות בהסטה קוגניטיבית של מוקד תשומת הלב שלהם בהתאם לצורך.
ישיבת נתיבות עולם

המסלול בישיבה

גילם הממוצע של תלמידי הישיבה גבוה משמעותית יותר מאשר בישיבות ליטאיות סטנדרטיות, כתוצאה מכך שהחזרה בתשובה נעשית לרוב בגיל מבוגר יותר. עם זאת בישיבה נעשה ניסיון לבנות מסגרת ישיבתית רגילה ויש בה מסלול ההתקדמות מדורג במשך חמש שנים. הלימוד מתקיים במשך כל היום ומודגש הצורך לשהות בפנימיית הישיבה, במטרה להתנתק מהעולם החילוני. בצמוד לישיבה מתקיים גם כולל אברכים שרובם חוזרים בתשובה. 
הישיבה מיועדת לסייע למי שחזרו בתשובה להתערות בציבור החרדי. 
בחופשות מתקיימת במקום "ישיבת בין הזמנים" לתלמידים החפצים בכך. במסגרת זו משתתפים גם רבים מתושבי האזור.
הישיבה מוציאה לאור, מאז אלול תשנ"ט, את הירחון "עת לחשוב (בחמשת הגליונות הראשונים: "עת לשוב") - כתב עת לחשיבה יהודית ולנעשה בעולמה של תשובה".
לישיבה שלוחה בעיר תל אביב שנקראת "דרך עץ החיים", בראשות הרב שמחה יעקובוב.
צביון (סוג)

אנטומיה

המינים בסוג מתאפיינים בקרני-חרוט פשוטות וישרות למדי, ואצל המינים הגדולים הקרן מתעגלת מעט לאחור. הן הזכרים והן הנקבות של המין מתאפיינים בקרניים, ולזכרים קרניים ארוכות ועבות יותר. הפרווה שלהם קצרה וחלקה ובהירה לרוב באזורים התחתוניים. לבד מצביון זברה וצביון ז'נטינק, לכל המינים יש ציצת שיער בולטת במרכז המצח, ובמינים מסוימים הציצה מסתירה לחלוטין את הקרניים. יש להם זנב קצר למדי שמסתיים בציצת שיער עגלגלה, ואוזניים עגלגלות ורחבות. למרות השוני בממדי הגוף לכל המינים מבנה זהה למדי: מבנה גוף עגלגל ומקושת, צוואר קצר וראש משולש. הרגליים האחוריות ארוכות מהקדמיות ומדגישות את המראה השפוף שלהם. לרובם פרסות קצרות וחדות. המין מתאפיין בבלוטות ריח גדולות באזור הלסת, והבלוטות במפשעה נמצאות רק אצל חלק מהמינים. במרכז הבלוטות שבלסת יש חריץ שחור - ישר ואלכסוני, בניגוד לחריץ העקום של מיני הסוג צביון גמדי. הם גם נבדלים מהסוג צביון גמדי בכך שיש להם זנב קצר יותר, ואין להם בלוטות ריח בין הפרסות.

אקולוגיה

ישנן חלוקות נוספות אצל המינים בסוג: צביוני יער - מצויים בעיקר ביערות טרופיים, וצביוני סוואנה המצויים גם בסוואנות בחורשים דלילים ובאזורי סבך גבוהים. חלוקה נוספת היא לפי שעות פעילות: צביוני לילה - פעילים בעיקר בשעות הלילה (רובם מצביוני הענק, אך ישנן גם מינים נוספים), וצביוני יום הפעילים בשעות הבוקר, שעות הצהריים המאוחרות ושעות הערב. מינים בודדים פעילים בעיקר בבין השמשות. המאפיינים שזהים לכל המינים: תזונה שמורכבת ברובה מפירות, עלים או זרעים, עם כמות מועטה יותר של פטריות, עשבי תיבול ועשבים. מרביתם גם מגוונים את תזונתם למזון מהחי כחולייתנים קטנים, ציפורים, נמלים ונבלות. חלק גדול מהמינים נוהגים לעקוב אחר מיני קופים מסוימים כדי ליהנות מהפירות שהללו מפילים מבלי משים. אחד מהמאפיינים של המינים הוא שהם מנפנפים בזנבם ללא הרף - מה שלעיתים נראה כאור מבצבץ ביער. 
האויב העיקרי של כל המינים הוא הנמר, ומאזור לאזור עלולים לטרוף את המינים בסוג טורפים מגוונים למדי: החל מהאריה, הצבוע, הפיתון, והמנדריל, וכלה בתן, סרוואל, זבד, עיט ולטאת כוח. מיני הצביון ידועים בבישנותם ובזהירות המופלגת שלהם, כשבשעת סכנה הם "יצללו" במהירות לתוך הסבך וזהו גם המקור לשמם השני (דוויקר פירושו באפריקאנס - "צוללן"). המינים בעלי יכולת ניתור טובה ומבנה גופם מסייע להם לנוע במהירות בסבך. 
המינים בסוג הם בעלי חיים בודדים וטריטוריאליים ברובם - אם כי זה לא הוכח לגמרי, והם חיים לרוב בשטחים קבועים אותם הם מסמנים בעזרת בלוטות הריח שלהם. חלק מהמינים פוליגמים ואחרים מונגומים. ההריון של הנקבה נמשך 8-4 חודשים, לאחריהם נולד עופר יחיד בדרך כלל. העופר שוהה בצמחייה סבוכה בתקופה הראשונה לחייו ונגמל לאחר 5-3 חודשים. הבגרות היא סביבות 18-9 חודשים, ומשתנה בין הזכרים לנקבות. תוחלת חיים ממוצעת של המינים היא כ-10 שנים.
בוסנה סרייבו

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1951 ונשיאה הראשון היה ד"ר נדזאד ברקיץ'.
ההישג הגדול ביותר שלה הוא הזכייה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1979 לאחר ניצחון בגמר מול אמרסון וארזה. ובעונה שלפני כן הגיעה עד לגמר גביע קוראץ' והפסידה לקבוצת פרטיזן בלגרד.
בעונות 2001-2010 השתתפה הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית. ובעונת 2010/11 השתתפה ביורוצ'לנג' והודחה על ידי נאנסי בשלב רבע הגמר.
מאז שנת 2009 מארחת הקבוצה בהיכל סמראנש המכיל 12,000 ונקרא על שם הנשיא השביעי של הוועד האולימפי הבינלאומי חואן אנטוניו סמראנש.
נאו-פיאודליזם

נאו-פיאודליזם הוא כינוי גנאי לגישה כלכלית-חברתית ימנית בת ימינו, המשווה אותה לפיאודליזם בן ימי הביניים. הנאו-פיאודליזם מחדד, כביכול, את הפערים החברתיים-כלכליים בין עניים לעשירים, בין השאר דרך אי שוויון בזכויות ומול החוק, ומאפשר לתאגידים ולבעלי ההון שליטה מקסימלית על שוק העבודה, גם בכל הקשור לדיני העסקה.
הודעת ארסיבו

המספרים הטבעיים מ-1 עד 10

המספרים בבסיס בינארי:
10  9  8 7 6 5 4 3 2 1
----------------------
00 00 00 1 1 1 1 0 0 0
10 00 00 1 1 0 0 1 1 0
01 11 01 1 0 1 0 1 0 1
 X X X X X X X X  X  X
למספרים 8, 9 ו-10 ניתנו שתי עמודות.
סימן ה-X מפריד בין המספרים.

המספר האטומי של האטומים המרכיבים את ה-DNA

H C N O  P
15 8 7 6 1
----------
1  1 0 0 0
1  0 1 1 0
1  0 1 1 0
1  0 1 0 1
X X X X  X
המספרים המופיעים הם 1, 6, 7, 8 ו-15 - המספרים האטומיים של היסודות מימן (H), פחמן (C), חנקן (N), חמצן (O) וזרחן (P) - המרכיבים את ה-DNA.

הנוסחה לסוכרים ולבסיסים של הנוקלאוטיד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מספר הנוקלאוטידים ב-DNA, והצגה גרפית של מבנה ה-DNA

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תצוגה גרפית של דמות האדם, גובה האדם הממוצע וגודל האוכלוסייה האנושית בכדור הארץ

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תצוגה גרפית של מערכת השמש

פלוטו נפטון אורנוס שבתאי צדק מאדים  נגה כוכב חמה השמש
כוכבי הלכת לפי סידרם, כאשר השמש מסומנת כגדולה ביותר, וכדור הארץ מסומן בשורה מוגבהת, כדי לסמן מהיכן נשלחה ההודעה. כמו כן, דמות האדם שמעל מקטע זה נמצאת בדיוק מעל סימון כדור הארץ.
פלוטו מצוין בהודעה ככוכב לכת למרות היותו כוכב לכת ננסי לפי החלטה של ה-IAU, זאת מאחר שההודעה נשלחה לפני העברת ההחלטה בשנת 2006.

תצוגה גרפית של מצפה ארסיבו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
שלהבת פריאר

קורות חיים

שלהבת פריאר נולד בגרמניה בשנת 1920, בנם של הרב משה יששכר פריאר ורחה פריאר, מייסדת "עליית הנוער". ב-1937 סולק מבית הספר התיכון בשל יהדותו, ונשלח לאנגליה באחת מקבוצות הנוער שארגנה אמו.
בשנת 1940 עלה לארץ ישראל והתקבל ללימודי מתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר סיום שנת לימודים אחת, ולאחר שאמו הגיעה לארץ והשתכנה בשכונת קטמון בירושלים, התגייס בשנת 1941 לצבא הבריטי. שירת בפלוגת ההובלה 462 בצפון אפריקה ובאיטליה. היה על האנייה "ארינפורה", וניצל כשהוטבעה על ידי מטוסים גרמנים. היה פעיל בקבוצה בשם "החבורה" שפעלה למען הפליטים היהודים. "החבורה" ניצלה את שליטתו באנגלית והמבטא הבריטי שרכש לשם התחזות לקצין בריטי והובלת שיירות עולים וכן בניסיונותיה להשיג נשק. פריאר השתחרר מהשירות הצבאי ב-1946, ולאחר חזרתו לישראל המשיך לקחת חלק בפעולות ההעפלה. במקביל חזר לאוניברסיטה והשלים את לימודיו במתמטיקה ובפיזיקה. לפרנסתו, הקים בית ספר ערב.
במלחמת העצמאות שירת כמפקד יחידת המודיעין "ירוחם" בירושלים ועבר למחלקה המדינית של משרד החוץ כאיש מודיעין. עקב סכסוך מקצועי עם ראובן שילוח החליט לפרוש ולחזור ללימודים. במהלך תקופת הלימודים כתב בעיתון "ג'רוסלם פוסט". לאחר השלמת התואר הראשון באוניברסיטה העברית, כיהן בשנים 1953–1954 כמנהל יחידת אמ"ת של משרד הביטחון, שממנה צמחה רפא"ל.
שימש כיועץ מדעי בשגרירות ישראל בפריז בין השנים 1956 ו-1959 והיה שותף מרכזי לקשירת הקשרים המדעיים בין ישראל לצרפת ולהקמת התשתית למחקר הגרעין בארץ. בשנים 1960–1966 למד פיזיקה במכון ויצמן למדע, בו קיבל תואר שני ולמד לתואר שלישי. בשנת 1967 מונה לסגן מנהל המכון. 
בשנת 1970 מונה למנהל המרכז למחקר גרעיני בנחל שורק, ובשנת 1971 למנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית, תפקיד שמילא עד שנת 1976. במסגרת תפקידו זה זומן ביום השני למלחמת יום הכיפורים ללשכתה של ראש הממשלה גולדה מאיר לאחר ששר הביטחון משה דיין העלה הצעה, שלא מומשה, לקיים הפגנה של יכולתה הגרעינית של ישראל. משנת 1981 ועד מותו היה ראש הצוות המדיני של הסוכנות לאנרגיה אטומית. 
בשנת 1971 יזם פריאר את הקמת פארק המדע קריית ויצמן, הנמצא בנס ציונה בגבול עם רחובות ונחשב לפארק המדע הראשון בישראל.

הנצחתו

לזכרו הוקם בשנת 1996 "מרכז שלהבת פריאר לשלום, מדע וטכנולוגיה" . 
במכון ויצמן למדע מתקיים טורניר פיזיקה על שמו . טורניר זה, המכונה "טורניר הכספות", הוצע לראשונה על ידי פריאר בעקבות צפייה בפרק מהסדרה מקגייוור]. בתחרות משתתפים צוותים של תלמידי תיכון; כל צוות בונה "כספת" המבוססת על עקרון פיזיקלי ומנסה לפרוץ לכספות הצוותים המתחרים.
גיסתו, מרים פריאר, הקימה לזכרו את עמותת שלהב"ת, "שילוב נכים בסביבה תומכת", המפעילה את "בית שלהב"ת" בירושלים.

לקריאה נוספת

שלהבת פריאר: רחה פריאר והטסטימוניום. חדשות ממ"י (רבעון בהוצאת המכון למוזיקה ישראלית), 92/1 ע' 3-6
אמפורדה

אמפורדה (בקטלאנית: Empordà, בספרדית: Ampurdán) הוא חבל היסטורי (קומַרקה) בצפון-מזרחה של קטלוניה, בין מאסיב האלברים הגבארות. בימינו הוא חלק מהמחוז ז'רונה. 
בשנת 1936 חולק לשני אזורים: אמפורדה העליונה (Alt Empordà) ואמפורדה התחתונה (Baix Empordà).

השם

שם החבל בא מהיישוב אמפורייס, שמוצאו במושבה קדומה יוונית-רומית. המושבה נקראה "אמפוריון" (Eμποριον), לפי מילה יוונית שמשמעותה "שווקים, מחסנים".

גאוגרפיה

אמפורדה גובל בצפון בחלק המזרחי ביותר של רכס הפירינאים, מעבר פרתוס ומאסיב האלברים. הגבול הצפוני מסתיים בים התיכון בכף קרס. בגבול הדרומי מתרומם מאסיב הגבארות המגיע לים התיכון בין הכפרים קסטל-פלטז'ה ד'ארו ופאלאמוס.
העיר העיקרית של אמפורדה היא פיגרס, מרכז כלכלי ומסחרי. היא בירת אמפורדה העליונה. בירת אמפורדה התחתונה היא ביסבל.
הבירה ההיסטורית של החבל הייתה סנט מרטי ד'אמפורייס, אחר כך קסטליו ד'אמפורייס. לכן קראו לאזור "הרוזנות של אמפורייס". האזור התנגד זמן ממושך לרוזנות של ברצלונה ואחר כך לסיפוחו לכתר של אראגון.
בתקופת ההתנגדות הזאת הוסטו מי הנחל טר ונבנתה טירת מונטגרי שנשארה לא מוגמרת.
הטרונים

המושג הספרותי הנקרא הטרונים, אשר הומצא על ידי המשורר הפורטוגלי פרננדו פסואה, מתייחס לדמות או מספר דמויות (הטרונימים), שהן בדויות על ידי המחבר, וכל דמות כותבת בסגנון שונה מהמחבר עצמו ומהטרונימים אחרים שלו.
"הטרונים" שונה מהמושג "פְּסֶבְדוֹנִים" (מיוונית – Ψευδώνυμο, תרגום מילולי: שם שקרי; בעברית: שם עט) בכך שפסבדונים הוא שם בדוי של אדם אמיתי, בעוד שהטרונים הוא דמות בדויה שהמחבר ייחס לה תכונות פיזיות, ביוגרפיה וסגנון כתיבה ייחודי משלה.

ההטרונימים של פסואה

במקרה של פסואה, ישנם לפחות 70 הטרונימים (לפי הספירה האחרונה שערכה העורכת טרסה ריטה לופז); כמה מהם מיודעים זה לזה, מבקרים ומתרגמים עבודות ספרותיות האחד של השני.
שלושת ההטרונימים הראשיים של פסואה הם אלברטו קאיירו, ריקרדו רֵיש ואלוורו דה קמפוש. השניים האחרונים מתייחסים לאלברטו קאיירו כאל המורה רוחני של כתיבתם.
נוסף על כך, לפסואה שני הטרונימים נוספים להם התייחס כאל סמי-הטרונים: 'ברנרדו סוארש', והברון מטייב, שהן דמויות סמי-אוטוביוגרפיות של פסואה עצמו, הכותבות פרוזה.
לבסוף, קיים כמובן המשורר עצמו - "האורטונים" - "פרננדו פסואה", שאף הוא מתייחס לקאיירו כאל המורה הרוחני שלו.
ההטרונימים השונים מתכתבים זה עם זה, וגם עם פסואה עצמו, במה שהוא הגדיר כ-"תיאטרון ההוויה" או "הדרמה שבאנשים".
לעיתים, ההטרונים מתערב בחייו החברתיים של פסואה, כך למשל במהלך הקשר הרומנטי הידוע היחיד של פסואה, ההטרונים הקנאי קמפוש, כותב מכתב לנערתו של פסואה, אשר נהנית מן המשחק ומשיבה מכתב.
פסואה, שהיה גם אסטרולוג חובב, חיבר מפות אסטרולוגיות להטרונימים הראשיים שלו, במטרה לקבוע את אופיים. ריקרדו רייש, לדוגמה, נולד ליכאורה בליסבון, פורטוגל, ב-19 בספטמבר,1887, בשעה 16:05

פרננדו פסואה על ההטרונימים שלו

"איך אני כותב בשם שלושת אלה? 
קאיירו - באמצעות השראה גולמית ובלתי-צפויה, מבלי לדעת או אפילו לחשוד שאני עומד לכתוב בשמו.
רייש - לאחר מדיטציה מופשטת, שלפתע לובשת צורה מוחשית בדמות פואמה לירית.
קמפוש - כאשר אני חש תחושה אימפולסיבית לכתוב ואינני יודע מה לכתוב.
ברנרדו סוארש - תת-הטרונים שדומה מבחינות רבות לאלברו דה-קמפוש, מופיע תמיד כאשר אני ישנוני, כלומר כאשר יכולות ה"האנשה" שלי והמחשבות הרציונליות מושהות; הפרוזה הזו היא יריבות מתמדת".
(מתוך פרננדו פסואה, מכתב לאדולפו קסיאס מונטירו, 13.5.1935, בתוך ספר האי-נחת', (תרגם יורם מלצר), הוצאת "בבל", תל אביב, 2006).

ג'ורג' סטיינר על ההטרונימים

"כתיבה בשם עט (פסבדונים) שכיחה בספרות ובפילוסופיה (כך למשל קירקגור). המושג הטרונים - כפי שנוסח ונקרא על ידי פסואה, הם ייצור שונה ומוזר למדי; לכל אחד מה"קולות" שלו, יוצק פסואה ניב מובחן וטכניקה ספרותית ייחודית לו, ביוגרפיה מורכבת, השפעה ספרותית, והמוזר מכל - מערכות של זיקות ויחסי הדדיות מעודנות של מודעות. אוקטביו פז מגדיר את קאיירו "כל מה שפסואה הוא לא, ויותר".
ולנטינו לצארו

קריירת מועדונים

לצארו נולד בגראץ שבאוסטריה, לאב אנגולי ולאם יוונייה. את הופעת הבכורה שלו ערך בקבוצת הבוגרים של רד בול זלצבורג ב-3 בנובמבר 2012, במשחק הבונדסליגה האוסטרית מול אדמירה וואקר. בעת הופעת הבכורה היה בן 16 ו-224 ימים בלבד, ובכך קבע שיא כשחקן הצעיר ביותר המשחק בליגה האוסטרית. 
ב-2013 הושאל לקבוצת ליפרינג, ובמדיה ערך שלוש הופעות בלבד. על אף גילו הצעיר, הספיק לצארו לזכות עם קבוצתו בשלושה דאבלים מקומיים (אליפות הבונדסליגה והגביע האוסטרי) ב-2012, 2014 ו-2015, ובנוסף זכה עם רד בול באליפות המקומית ב-2016. ב-3 באוגוסט 2017 הושאל להרטה ברלין ולאחר מכן נמכר אליה.
ב-1 ביולי 2019 חתם לארבע עונות באינטר מילאנו.

קריירת נבחרת

לצארו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה ב-30 במאי 2014, במהלך משחק ידידות מול איסלנד, אחרי שנכנס כמחליפו של מרקו ארנאוטוביץ' ל-15 הדקות האחרונות של המשחק. המשחק הסתיים בתוצאה 1-1 ונערך באינסברוק.
ליאור חורב

ביוגרפיה

חורב נולד בירושלים בשם ליאור חרנוביצקי לאביו הפרופ' מיכאל ולאימו מירי חורב. את לימודיו התיכוניים למד בתיכון שליד האוניברסיטה בירושלים. היה חניך תנועת הנוער "המחנות העולים". בין השנים 1993-1990 שירת בצה"ל, ממנה השתחרר בדרגת רס"ל. בהמשך החל בלימודי משפטים באוניברסיטה העברית, לימודים שאותם לא סיים.
בין השנים 2011–2013 שימש חורב כמנהל אסטרטגיה ראשי בחברת "Azura Consulting LTD" כרייה בינלאומית וייעוץ עתודות טבעיות. חורב היה שותף-מייסד בקבוצת "יורו RSCG ישראל". בתפקיד זה הוא שימש כיועץ ראשי עם חברות מסחריות, כיועץ בינלאומי לניהול משברים, למסעות בחירות ולעיצוב דעת הקהל. כיהן בתפקידים ניהוליים בחברות ייעוץ אסטרטגי, בהם תפקידו כמנכ"ל יורו ישראל וארד תקשורת, ומנכ"ל-שותף בחברת הייעוץ האסטרטגי של "Active 2000". חורב היה מעורב ביותר מ-100 קמפיינים מוניציפליים בישראל. היה אסטרטג בכיר בקמפיינים לראשות הממשלה של אריאל שרון בהם זכה ב-2001 וב-2003, וכיהן בתפקיד דומה בבחירות 2006 בהם ייעץ למועמד אהוד אולמרט שנבחר בסופו לראשות הממשלה. את הקריירה הבינלאומית שלו עשה כיועץ אסטרטגיה במסעות נשיאותיים במרכז ומערב אפריקה, אירופה ודרום אמריקה. חורב שימש יועץ אסטרטגי למועמדים באירופה ובמדינות הבלקן ואמריקה הלטינית.
בסוף שנות ה-90 היה פעיל במאבק נגד סגירת כביש בר-אילן בטענה כי ההחלטה אינה חוקית, שכן היא נתקבלה בלא להיוועץ עם תושבי השכונות החילוניות ועם ראש הרשות המקומית וכי את ההחלטות מנחים שיקולים פוליטיים של שר התחבורה יצחק לוי, עתירה שהגיעה בסופה לבג"ץ וקבעה תקדימים משפטיים ידועים.
בשנת 2010 נקשר שמו של חורב ואייל ארד עם פרשת מסמך הרפז, לאחר שלוגו המשרד של ארד הופיע מעל המסמך המדובר. השניים הכחישו את מעורבותם בפרשה והגישו תלונה במשטרה. ברקע לקשירתו לאירועים אלו מצויה ככל הנראה היכרות עמוקה שלו עם המועמד לרמטכ"לות דאז, יואב גלנט, במסגרת פורום החווה.
בבחירות 2015 עבד חורב כיועץ אסטרטגי בקמפיין של מפלגת כולנו בראשות משה כחלון.
בפברואר 2016 בעת שהחל את שירותו כיועץ אסטרטגי למפכ"ל המשטרה דרך התקשרות לחברת גולדפינגר תקשורת, נמתחה ביקורת רבה מצד גורמים שונים על אופי פעילותו כיועץ במשטרה. באוקטובר 2017 מתח ראש הממשלה בנימין נתניהו ביקורת על העסקתו במשטרה בעקבות חשדותיו כי הוא הגורם להדלפות מכוונות בעניין חקירותיו בתיק 1000 ו-2000, מצד המשטרה, וטען כי עצם העסקתו היא בעייתית כאשר שירותו הוארך ללא מכרז. ב-19 בנובמבר 2017 הודיע חורב כי הוא מסיר עצמו מרשימת היועצים מטעמה של חברת "גולדפינגר תקשורת", המעניקה שירותים למשטרה, זאת ברקע הביקורת סביב העסקתו כיועץ חיצוני, בשל התבטאויותיו נגד שרים וחברי כנסת מהממשלה.
חורב מלמד בבית הספר לממשל במרכז הבינתחומי הרצליה (IDC), ויועץ אסטרטגי לכנס הרצליה במכון למדיניות ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי.

חיים אישיים

חורב נשוי לאורית ואב לארבעה. מתגורר ביישוב כפר בן נון.
שורו (מוזיקה)

שוֹרוּ (בפורטוגזית: Choro; בכי) או שוריניו (בכי קטן) הוא ז'אנר מוזיקלי פופולרי ברזילאי שמקורו במאה ה-19.
למרות משמעות השם המרמזת על עצבות, הקצב תוסס ושמח, הדורש מיומנות טכנית ושליטה מלאה בכלי בו מנגנים, לצד יכולת אלתור. חליל, מנדולינה וקווקיניו (כלי נגינה הדומה לגיטרה קלאסית עם חור עגול במרכזו) מבצעים את הסולו. כלי נגינה נוספים, כמו גיטרה, קלרנית ופאנדירו מוסיפים לקצב.
כתוצאה מביטול העבדות בברזיל נוצרה אוכלוסיית נגנים חדשה שהנמנים עליה היו חסרי השכלה מוזיקלית ונהגו לנגן בצוותא. השפעת שילובם של מוזיקת הריקודים הסלוניים וכלי נגינה שהגיעו מאירופה עם בית המלוכה השפיעו על קבוצה זו והביאו להיווצרות הז'אנר.
בשנת 1870 ארגן ז'ואקים קלדו, נגן חליל, מלחין ופרופסור בקונסרבטוריון, קבוצת נגנים איכותית ובה שתי גיטרות, קווקיניו וחליל, בו נשף בעצמו. נגני כלי המיתרים ביצעו נגינה מאולתרת במתכוון, מעין דו-שיח בין נגינת הסולו לבין נגינת הלווי. מאפיינים אלה נשמרים עד היום בנגינת השורו. על אף שרק בעשור הראשון של המאה ה-20 הוכר השורו כז'אנר מוזיקלי, קלדו נחשב כאחת הדמויות החשובות בהתפתחותו.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הלחין הייטור וילה לובוס 16 יצירות של מוזיקה קלאסית אשר הוקדשו לשורו, בהן ניתן להתרשם מאיכות הז'אנר.
בברזיל מציינים את "יום השורו הלאומי" ב-23 באפריל.
יום הים

יום הים היה בתקופת היישוב ובראשית ימי מדינת ישראל יום חגה של הימאות העברית. הוכרז בשנת 1936 על ידי מחלקת הים של הסוכנות היהודית כיום חג קבוע לתאריך כ"ג באייר מדי שנה, וצוין בארץ ישראל ובתפוצות.
יום הים הראשון נערך באביב שנת ה'תרצ"ב (29 במאי 1932) ביוזמת אגודת יורדי ים זבולון. מאז, ובמשך 21 שנה, יום הים היה חגיגה חופית ימית וכן צוין בערי ישראל ובקהילות היהודים בתפוצות. ביום זה סופר בהרחבה ובהדגשה על העשיה הימית העברית בארץ ישראל ובתפוצות (בבתי ספר לימאות עברית באנגליה, צרפת, איטליה ורוסיה). מטרת החג הייתה להגברת המודעות לימאות, לצורך ביורדי ים בכל המקצועות והרמות, ולקצונה ימית כדרך חיים.
אירועי יום הים התפתחו והתרחבו לאורך השנים, וכללו תערוכות של ציוד ואמצעים ששימשו את הימאות העברית כגון כלי שיט, עזרי ניווט, דגלים ועוד; נערכו מפגני שיט של חניכי האגודות הימיות, והתקיימה פעילות הסברה חינוכית בבתי הספר. העיתונות והרדיו גויסו לסקירה נרחבת על תקומת הימאות העברית ויצירת צי עברי. בבתי הכנסת נערכו תפילות למען יורדי הים ולזכרם של חלוצים, ואורגנו סיורים בנמלים וביקורים ביישובי דיג. כמו כן נערכו מצעדים, מסיבות, תוכניות אמנותיות ותערוכות אמנות שעיסוקם בים ובספנות.
את חגיגות יום הים חגגו עד שנות החמישים, אז גווע המנהג במקביל להופעת מועדים לאומיים-אזרחיים אחרים.
באפריל 2018 החל  מועדון Kayak4All סניפה היפואי של אגודת יורדי ים זבולון, להחזיר את יום הים לציבור בישראל, במתכונת חג. חג הים הועלה ברשתות החברתיות, ומאפשר לחובבי הים, העוסקים בפעילות בו וסמוך לו לשתף ולקחת חלק ביצירתו.
דיכוגמיה

דיכוגמיה (Dichogamy) היא מצב של הפרדה בזמן בין ביטוי התכונות הנקביות והזכריות באורגניזמים דו-מיניים. דיכוגמיה קיימת בדגים ובחלזונות מסוימים, ובחלק ניכר מצמחי הפרחים. דיכוגמיה גם נקראת חילופי זוויג - החלפת מין מזכר לנקבה או להפך.

דיכוגמיה בדגים

לדגים מספר מבנים חברתיים, כשלחלקם מבנה מונוגמי, ולאחרים מבנה פוליגמי, כלומר שזכר אחד שולט על מספר נקבות ומפרה אותם.

בדגים ישנם מינים החיים בקבוצות של נקבות וכולם נולדים כנקבות ורק זכר אחד עומד בראשם. כשזכר מת או נעלם משנה אחת הנקבות את מינה לזכר ומעתה הוא השליט היחיד בקבוצה - הקבוצה מונה בין חמישה לעשרה פריטים. דוגמה למין בישראל בעל מבנה דיכוגמי הוא פזית ים סוף. דגי פזית ים סוף מתחילים את חייהם כנקבות. הפזיות חיות במים הפתוחים בקרבת השונית בלהקות צפופות הנשלטות על ידי זכר בודד, שהוא הפרט הגדול ביותר בלהקה. במקרה שהזכר השולט נטרף או נעלם, תהפוך הנקבה הגדולה ביותר בלהקה לזכר תוך כמה שבועות.
במצבים של מונוגמיה זוגיות (או במצבים שבהם ההזדווגות היא אקראית) למשל באלמוגים, הצלחתה הרבייתית של הנקבה תלויה בגודלה יותר מאשר אצל הזכר, שכן העלות האנרגטית של ייצור ביצים גבוהה מזו של ייצור זרע. במצב זה עם העלייה בגודל הגוף יועדף חילוף זוויג מזכר לנקבה. לדוגמה הדג שושנון אילתי, החי בזוגות בין זרועות שושנת ים: הנקבה גדולה מן הזכר ותוקפנית ממנו כלפי דגים החודרים לנחלתה. אם הנקבה נטרפת הזכר הופך לנקבה בזמן קצר וזכר צעיר אחר יחדור לנחלה ויהפוך לבן זוגה. דוגמאות מעין אלו של חילוף זוויג המתרחש פעם אחת בחיי הפרט אופייניות לדגים. החלפת זוויג דו–כיוונית נדירה בדגים.

דיכוגמיה בחלזונות

בחלק ממיני החלזונות ובמיוחד בחלזונות המים אין הבדל בין זכר לנקבה ולכל חלזון תאים זכריים ונקביים ויכול להטיל ביצים מופרות מהם יצאו החלזונונים הצעירים דומים להוריהם

דיכוגמיה בצמחי הפרחים

בפרחים דו-מיניים, דיכוגמיה היא מצב שבו קיים פער בזמן בין חיוניות העלי לבין חיוניות האבקנים. דיכוגמיה היא מנגנון חשוב למניעה או צמצום של האבקה עצמית.
מידת החפיפה בזמן בין פעילות הצלקת והאבקנים משתנה בין צמחים שונים. ישנם צמחים שבהם הפרדה מוחלטת בזמן בין הפונקציה הזכרית לבין הפונקציה הנקבית, דבר המונע לחלוטין את אפשרות ההאבקה העצמית. בצמחים אחרים קיימת חפיפה חלקית בין שתי הפונקציות, דבר שמאפשר לעיתים אחוז מסוים של האבקה עצמית, שיכולה לפצות על היעדרה של האבקה זרה. בצמחים רבים משתנה משך החיוניות של איברי הרבייה, בהתאם לשיעור ההאבקה: אבקנים שלא התרוקנו מאבקה, יאריכו ימים יותר מאבקנים ריקים; צלקת שלא קיבלה אבקה, תאריך ימים יותר מאשר צלקת שהואבקה. התאמה זו יוצרת אופטימיזציה של שיקולי עלות-תועלת עבור הצמח: כשההאבקה מהירה ויעילה, רקמות הצמח חיות זמן קצר בלבד, וכך חוסכות לצמח משאבים; כשההאבקה אינה יעילה, רקמות הצמח חיות זמן רב יותר, וכך מגבירות את הסיכוי להצלחת ההאבקה.
ברוב הפרחים הדיכוגמיים, האבקנים מבשילים לפני הצלקות, מצב המכונה פרוטאנדריה (protandry). המצב ההפוך, שבו הצלקות מבשילות לפני האבקנים, מכונה פרוטוגיניה (protogyny).
טיים (מגזין)

היסטוריה

המהדורה הראשונה של "טיים" פורסמה ב-3 במרץ 1923, ועל כריכתה הופיע דיוקנו של ג'וזף ג. קאנון, יו"ר בית הנבחרים של ארצות הברית. מייסדי הטיים היו בריטון האדן והנרי לוס, שניהם בוגרי אוניברסיטת ייל, שם רכשו ניסיון בעריכת עיתון האוניברסיטה. האדן מת בשנת 1929, ולוס הפך לדמות הדומיננטית בעיתון ולדמות מפתח בהיסטוריה העיתונאית של המאה ה-20. האדן, שהיה יותר חופשי בגישתו העיתונאית, וראה בעיתון כלי לבידור בנוסף להיותו מגזין חדשות, ייסד את האופן שבו מסקר טיים גם חדשות קלות מתחום הבידור והתרבות הפופולרית.

סגנון

לטיים היה תמיד סגנון ייחודי וניתן לזיהוי. בשנת 1938 כתב הפובליציסט וולטר גיבס את הפרודיה הידועה על סגנון זה: "לאחור נכתבו המשפטים עד שהסתובב המוח... היכן יסתיים כל זה יודע רק האל". עם זאת, לעומת הימים הראשונים של העיתון שבהם התאפיין סגנונו במשפטים מורכבים בעלי תחביר הפוך, ודימויים כ"טייקונים כבדי עיניים" ו"ידידים טובים ומפוארים", בתחילת המאה ה-21 הסגנון הוא קליל יותר, אם כי עדיין שומר על ייחודו.
"טיים" ידוע אף בשל הקו האדום המקיף את כריכת העיתון בצורת מסגרת. רק פעם אחת בהיסטוריה, לאחר פיגועי 11 בספטמבר הוקפה הכריכה במסגרת שחורה לאות אבל, במהדורה שיצאה בארצות הברית.

בעלות

"טיים" הפך לחלק מתאגיד טיים וורנר בשנת 1989 כאשר חברת "וורנר קומיוניקיישנס" ו"טיים בע"מ" התאחדו. משנת 2000 השבועון הוא חלק מ-"AOL טיים וורנר", אשר שבה לשם "טיים וורנר" בשנת 2003.
בנובמבר 2017 רכשה חברת המדיה מרדית את חברת "טיים", שבבעלותה מגזין "טיים" ומגזינים נוספים.
בספטמבר 2018 רכשו בני הזוג מארק ולין בניוף את המגזין "טיים" תמורת 190 מיליון דולר.
ס.ז. סאקאל

חייו

סאקאל נולד בבודפשט, ובתחילת דרכו הבימתית כינה עצמו "סוקה סאקאל" (ובהונגרית szoke szakall), ומכאן כינויו "ס.ז.". הוא זכה להצלחה בקומדיות מוזיקליות בתחילת ימי הסרט המדבר הגרמני, אך עליית הנאצים לשלטון, בשנת 1933 הביאה לעזיבתו: בתחילה לאוסטריה ולאחר מכן להונגריה ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה להוליווד.
בהוליווד שיחק לרוב בתפקידי משנה קומיים, שנשענו על מבטאו ההונגרי הבולט, ומראהו הכבד והדובי (הוא זכה לכינוי "Cuddles" מעין "חיבוקי"). סאקאל הופיע בסרטים רבים, ביניהם זכור תפקיד זעיר בסרט "קזבלנקה" (1942).
בשנת 1954 פרש ממשחק, ובשנת 1955 מת מהתקף לב בהוליווד. סאקאל היה נשוי פעמיים. לאחר שהתאלמן בשנת 1918 נישא בשנית בשנת 1920, ונישואים אלו החזיקו מעמד עד מותו.
הספציאליסט

טענות להטעיה

גורמים שונים ובהם ארכיון הסרטים היהודי על שם סטיבן ספילברג, שהחומרים הארכיוניים מצויים ברשותם, העלו טענות כנגד הסרט על סילוף חומרי התיעוד ההיסטוריים עד כדי יצירת מצג שווא. האוניברסיטה העברית בירושלים אף הגישה תלונה ליועץ המשפטי לממשלה בנושא. התלונה התבססה על מחקרו של הלל טרייסטר, מנהל ארכיון ספילברג, השוכן בקמפוס האוניברסיטה העברית בירושלים. למשל, באחת הסצנות בסרט נשאל העד פנחס פרוידיגר האם פגש את אייכמן, משיב בחיוב, ומיד אחר כך אומר שהפגישה הייתה מרגיעה. הצופים מבינים מכך שהוא מתכוון לפגישתו עם אייכמן, והדבר מחזק את הצד האנושי בדמותו, שביקש הסרט ליצור. למעשה, אמירתו של העד התייחסה בכלל לפגישה אחרת, שאייכמן לא נכח בה, והיא הודבקה לשאלה על הפגישה עם אייכמן בעריכה.