google/wiki40b huggingface dataset:
קניין כסף

קניין כסף הוא קניין  בסיסי במשפט העברי המתבצע באמצעות כסף או חפץ בעל ערך. ערכו של הכסף או החפץ צריך להיות לפחות כשוויה של פרוטה, אך אינו חייב להוות את מלוא ערכו של החפץ הנקנה. רבנן גזרו שקנין כסף נוהג רק בנכסי דלא ניידי ולא במיטלטלים, מחשש שהמוכר ירמה את הקונה, ויאמר "נשרפו חיטיך".
הקניין נלמד על ידי חז"ל מקנייתו של אברהם אבינו את מערת המכפלה בחברון. מקניין כסף לומדים חז"ל גם ש"האשה נקנית בכסף".
בין הפוסקים מתקיים ויכוח על הגדרתו של קניין כסף, לדעת הרב יהושע פלק כץ בספרו "מאירת עיניים" (ובקיצור: סמ"ע - ספר מאירת עיניים) קניין כסף במהותו הוא תשלום תמורה לחפץ הנקנה ואלו לדעת הרב דוד הלוי סגל בספרו "טורי זהב" קנין כסף אינו אלא אקט קניני גרידא.
קניין כסף, הוא גם אחד מקנייני הקידושין, וניתן לקדש אשה בכסף או בשווה כסף, לפי בית שמאי בדינר או שוויו, ולפי בית הלל בפרוטה או שוויה.
קוברה מונוקלית

מאפיינים

אורכה של הקוברה 1.35-1.5 מטר כשהגדולה ביותר הגיע לאורך 2.3 מטר. הקוברה אפורה כהה, חומה ושחורה עם בטן בהירה והיא בעלת מפרש עור רחב היכול להיפרש מצידי צווארה בעודה מתרוממת כדי להרשים יריבים בעוד זוג כתמים שחורים בולטים במרכז הצוואר הפרוש ותחתיו פס עבה ושחור לאורך הצוואר. הראש כהה עם עיניים גדולות ופה בהיר בעל לשון מפוצלת. הקוברה יכולה להצליף במהירות בתוקף המתקרב אליה בעזרת הורדה מהירה של הצוואר ושליחתו קדימה. 
תפוצת הקוברה בטבע היא בביצות, שדות אורז, מנגרובים, בתות ויערות עד לגובה 1 ק"מ. היא מצויה במגוון סביבות אך צריכה מקווי מים בקרבתה. לעיתים רבות היא נמצאת ליד מגורי אנשים ואף בכמה ערים. תפוצתה היא ממרכז הודו, דרך נפאל, וייטנאם, דרום סין, קמבודיה, בנגלדש, בהוטן, מיאנמר, לאוס, תאילנד וחלק מחצי האי המלאי. ברוב תפוצתה היא יבשתית.
הקוברה היא פעילת לילה המחפשת טרף קטן. הקטנים ניזונים בעיקר מקרפדות אך הגדולים יטרפו מכרסמים שונים, נחשים אחרים ולעיתים גם דגים. את הטרף הם הורגים בהכשה מהירה משיני הארס שלהם, בדרך כלל מתוך מארב מוסווה. במין קוברה זו הזכרים והנקבות נשארים יחדיו לטפל בביצים - 18-33 בכל הטלה. הביצים מוטמנות בקרקע וההורים שומרים עליהם מטורפים.
קוברה זו היא האחראית למרבית ההרוגים מהכשת נחשים בתאילנד. הארס שלה מורכב מנוירוטוקסינים הפוגעים בעצבים וגורמים לשיתוק מהיר ולמוות תוך שעה אחת. עם זאת הקורבן יכול לכרות לעצמו את האיבר שנפגע בטרם עת.
תנועה ללא שם

התנועה ללא שם היא שם לא רשמי אותו בחרו לעצמם צעירים בני מושבי עובדים ומושבים שיתופיים שבחרו לעזוב את מושביהם ומשקיהם לפרק זמן מסוים (בין חצי שנה לשנתיים) על מנת להענות לקריאתם של דוד בן-גוריון וראשי תנועת המושבים ולקבל על עצמם בתור "צו השעה" תפקיד של מדריך חברתי או מדריך חקלאי-חברתי באחד ממושבי העולים שהוקמו בישראל בשנותייה הראשונות.

רקע היסטורי

בראשית דרכה של מדינת ישראל הוקמו במהלך מספר שנים כ-200 מושבי עולים שהתפרסו על פני כל שטחי המדינה. מושבי עולים אלו הורכבו מקבוצות עולים, לעיתים הומוגניות במקום מוצאן ולעיתים לא, אשר יועדו להפוך למושבי עובדים. מכיוון שאותם "מושבניקים" חדשים היו לרוב חסרי כל הכשרה חקלאית ובנוסף על כך חסרי זיקה ערכית להתיישבות שיתופית, החליטו בתנועת המושבים לשלוח בני משקים ותיקים כנהלל, כפר יהושע וכפר יחזקאל שידריכו את המתיישבים מקצועית בעבודה חקלאית וחשוב מכך - חברתית בהפיכתם לקהילה שיתופית חקלאית בארץ ישראל (ביישובים רבים הייתה הפרדה בין מדריך מקצועי למדריך חברתי וכשהפרדה כזאת הייתה מילאו תמיד בני המושבים את תפקיד המדריך החברתי).

עבודתם במושבי העולים

חברי "התנועה ללא שם" היו אוטונומיים מאוד בפעולתם במושבי עולים והדבר ניכר הן בשיטות הפעולה שלהם והן בתפקידים אותם בחרו לקחת על עצמם במושבים. חלקם לקחו על עצמם את תפקיד מזכיר המשק או הגזבר (ולעיתים אף את שניהם) בניגוד לאלו שדרשו מהמתיישבים החדשים לקיים בעצמם בחירות דמוקרטיות לתפקידים אלו (מה שלעיתים גרר מאבקי חמולות שהובילו במספר מקרים מצומצם לפירוק נקודת התיישבות), חלקם התגוררו ב"קומונות" של מדריכי מושבים וחלקם עברו יחד עם משפחתם הצעירה להתגורר במושב בו עבדו, ועל ידי כך אפשרו גם לנשותיהם לקחת חלק פעיל כמדריכות חברתיות של נשות המושב שהגיעו לרוב מתרבות בה כוחה הפוליטי-חברתי של האישה מצומצם מאוד, אל המושב בו נדרשו לקיים שוויון בין המינים (מה שלעיתים גרם לתסיסה בקרב המתיישבים כלפי המדריכים עקב מה שקראו לו "המרדת נשיהם"). הבדל המהותי מכולם, היו מדריכים שבחרו להתעמת עם המתיישבים על קיום עקרונות המושב - קיום ערבות הדדית, שיווק משותף, עבודה חקלאית עצמית וכו', ולעומתם מדריכים שקיבלו את דרישותיהם של המתיישבים, שבחלקם לא היו מעוניינים בחיי שיתוף מכל סוג, וייצגו אותם אל מול המוסדות בדרישותיהם אלו (התנועה המיישבת והמחלקה להתיישבות בממשלה שתבעו מהמתיישבים התקדמות בכיוון מושב עובדים).

הישגיה של התנועה

בשום שלב לא ענתה התנועה ללא שם על כל צורכי ההדרכה של ההתיישבות החדשה, הן מפאת מספרם המצומצם של בני המושבים הוותיקים שבחרו לקחת בה חלק (מה שהוביל להשלמת המכסה הנדרשת לא פעם מבני קיבוצים עוזבי משק ולעיתים אף עירוניים מוחלטים) והן מפאת חוסר ההצלחה של חלק מן המדריכים להתמודד עם הקשיים הכרוכים בניסיון ליישב עולים חדשים חסרי אוריינטציה חלוצית, לא אחת מסוכסכים בינם לבין עצמם, בעלי תחושת קיפוח ושאין בינם לבין מדריכיהם מכנה משותף ולו הנמוך ביותר כגון שפה או תרבות. ולמרות זאת ניכרים בצורה בולטת ההבדלים בהתפתחות החברתית והמשקית בין מושבים שזכו להדרכה רציפה לבן אלו שנשללה מהם. מדריכים רבים הצליחו בצורה לא מבוטלת במשימתם וזכו להערכה רבה מצד העולים המתיישבים. מספר מושבים מצומצם אף הוכר על ידי תנועת המושבים כמושבי עובדים.
.bm

bm. היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית  של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בברמודה, הסיומת הושקה בשנת 1993. ותחילה הייתה בידי מכללת ברמודה ובשנת 2007 הועברה השליטה לידי הרשם הכללי של ברמודה.
סנדי קופקס

סנפורד "סנדי" קופקס (באנגלית: Sandy Koufax, נולד בשם סנפורד בראון, ב-30 בדצמבר 1935 בברוקלין, ניו יורק) הוא שחקן עבר בייסבול אמריקאי יהודי. במהלך קריירה שנמשכה רק 11 שנים, קבע קופקס הרבה מאוד שיאי הגשה וביסס את עצמו כאחד משחקני הבייסבול הטובים בהיסטוריה, וכן אחד הספורטאים היהודים הבולטים בכל התחומים. החבר הצעיר ביותר בהיכל התהילה של הבייסבול.
בתיכון לאפאייט שיחק קופקס כשחקן הבסיס ראשון בקבוצת הבייסבול, אך הספורט העיקרי בו עסק היה כדורסל. לאחר מכן, הוא המשיך לאוניברסיטה של סינסינטי במלגת כדורסל.
מאמן הכדורסל שיכנע אותו לשחק בייסבול כדי לשמור על כושר בשביל הכדורסל. קופקס היה חובט לא טוב באותה עת והוא החליט שהוא יביא יותר תועלת כמגיש (Pitcher) מאשר כשחקן בסיס ראשון. מאתר כשרונות של הברוקלין דודג'רס ראה אותו ובסופו של דבר הוא הוחתם אצלם בשנת 1955 (בשנת 1958 הפכה הקבוצה ללוס אנג'לס דודג'רס).
חמש העונות הראשונות שלו היו מאבק עצמי והוא שיחק בממוצע רק באחד-עשר משחקים בעונה. ב-1961 הוא קיבל עצה רבת-ערך מנורם שרי, שהציע לו להפסיק לזרוק חזק בכל פעם, ומדי פעם גם לזרוק בקלות למטרה. עצה זו גרמה לקופקס לאמץ טכניקה חדשה שהביאה אותו להישגים חדשים.
המאזן שלו באותה עונה היה 13–18, ובעונה שלאחר מכן, במשחקו הראשון הוא הגיש ל"אפס חבטות" לתוצאה של 0–8. הרקורד שלו באותה עונה היה 2–25 והוא זכה בגביע סאיי יאנג על היותו המגיש הטוב ביותר בליגה. בשנה ההיא היו לו 306 פסילות (Strikeouts) - שיא בנשיונל ליג.
ה"דודג'רס" ניצחו בגמר שבאותה שנה וקופקס פתח את הטורניר מול הניו יורק יאנקיז. נגד היאנקיז, הוא התמודד מול מיקי מנטל, רוג'ר מאריס ווויטי פורד, אבל ניצח במשחק 2–5 וקבע שיא חדש בפסילות היריב - 15 פסילות לטורניר כולו.
קופקס פרש ב-1966 עם בעיה של דלקת מפרקים שלא הפסיקה להציק לו. הוא זכה בגביע סאיי יאנג ב-1963, 1965 ו-1966, הוא הגיש משחק מושלם אחד ועוד שלושה משחקים עם הגשות ל"אפס חבטות". הוא היה הראשון בליגה ב"רווח ממוצע" של ריצות (Earned run average - ERA) במשך חמש עונות רצופות, הראשון בליגה בפסילות - ארבע פעמים וניצח יותר מ-25 משחקים לעונה - שלוש פעמים. הוא זכה בפרס ה-MVP של הליגה ב-1963, ובפרס ה-MVP של הוורלד סיריס ב-1963 וב-1965. מאזן תקופת הקריירה שלו היה 165 ניצחונות לעומת 87 הפסדים ו-2.76 רווח ממוצע של ריצות- הטוב ביותר בכל הזמנים בליגה הלאומית.
יש הסבורים כי קופקס היה המגיש הטוב בתולדות המשחק. בגיל 36, נכנס להיכל התהילה של הבייסבול ובכך הפך למגיש הצעיר ביותר בהיסטוריה שנכנס להיכל התהילה. 
קופקס היה אחד הספורטאים היהודים הידועים בארצות הברית. סירובו לשחק במשחק הראשון של סדרת הגמר של ה-MLB, הוורלד סיריס, ב-1965, כיוון שחל ביום כיפור, עורר תשומת לב רבה. (הדודג'רס הפסידו במשחק הראשון בהיעדרו של קופקס, אך ניצחו לבסוף 4:3 בסדרה כולה). האירוע נתפס כדוגמה לקונפליקט שבין השאיפה להתערות ולהצליח בחברה הכללית, לבין ההשתייכות לעם היהודי על מסורותיו וערכיו.
ב-1979 הונצח קופקס ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים מרחבי העולם שזכו להשגים ספורטיביים יוצאי דופן.
דולי זום

הדולי זום, נקרא גם בשם "אפקט ורטיגו" הוא אפקט קולנועי הנוצר בעזרת מצלמה, ומערער את תפיסת הראייה הנורמלית בעיניי הצופה. 
האפקט נוצר על ידי שילוב של שינוי תנועה מכנית בתוך המצלמה, יחד עם שינוי קינטי של המצלמה. הצלם משנה את זווית הראיה (FOV= field of view) בעדשה- הוא יוצר זום מבחינה מכנית. תוך כדי כך, הצלם גורר את המצלמה אחורנית בעזרת מתקן הדולי. שילוב שני האלמנטים יוצר את האפקט. אם נעשה באופן ראוי, נראית הדמות המצולמת כאילו נשארת באותו הגודל אך הרקע מתעוות ומשתנה, הן בפרספקטיבה והן בגודל הפרטים.
ניתן גם להשתמש בדולי זום באופן הפוך; כלומר המצלמה מצלמת בזום אאוט, והדולי מתקרב פיזית לאובייקט המצולם. הנראות הוויזואלית לצופה היא או שהרקע לפתע משתנה בגודלו ובפרטים ומציף את עומק התמונה הקדמי, או שהחזית משתלטת על האווירה והרקע מתרחק- תלוי איזה סוג דולי מבוצע.
מערכת הראייה האנושית משתמשת גם בגודל וגם בפרספקטיבה כדי לשפוט גודל יחסי של אובייקטים, לכן כשהעין מבחינה בשינוי פרספקטיבה ללא שינוי בגודל, מתקבל אפקט בעל אופי מטריד שגורר תחושה רגשית חזקה, על כך נוהגים במאים להשתמש באפקט זה בערבון מוגבל.
האפקט נצפה בשימוש לראשונה על ידי הבמאי הרומני סרג'יו חזום, אך הפך לאפקט ממשי בקולנוע על ידי אירמין רוברט, צלם בחברת ההפקה פרמאונט, בסרטו של אלפרד היצ'קוק, ורטיגו; סרט זה הפך לאחד הסרטים הנודעים ביותר שבהם נראה האפקט.

מטרות האפקט

הדולי זום נפוץ בקרב קולנוענים המבקשים להעביר תחושה של ורטיגו, "תחושה של נפילה גופנית", תחושת חוסר מציאות, או תחושה כי הדמות בסרט חוותה הארה או הבנה הגורמת לה לזעזוע עמוק ובלבול. אחרי שהיצ'קוק גרם לעלייה בשימוש באפקט (הוא השתמש בו שוב בנקודת המפנה בסרטו מארני), הטכניקה שימשה יוצרי סרטים רבים, ולבסוף הפכה למעין גימיק או קלישאה. הבמאי האמריקאי סטיבן שפילברג הפך את האפקט לקלישאה של ממש, לאחר שהשתמש בו בסרטו "מלתעות", בשוט המפורסם בו מפקד המשטרה ברודי המום בסצנת מתקפת הכריש (זאת לאחר הקדמה מותחת לפני השימוש באפקט).
רועי חסן

קורות חייו

חסן נולד וגדל בשיכון סלע בחדרה. במהלך לימודיו בבית הספר היסודי אובחן כחולה בסכיזופרניה. משפחתו סבלה ממחסור והוא עבד עם אביו בחנות ירקות לפרנסת הבית. הוא נמשך לכתיבת שירה כבר בנערותו. לדבריו עיסוק זה לווה בדיכוי עצמי מתוך ניסיון לסגל לעצמו סגנון יצירה ישראלי ללא סממנים מזרחיים. כחלק מניסיונו לסגל סגנון ישראלי התנגד לעמדות הפוליטיות אל אביו שהיה איש ליכוד. בהיותו כבן 18 הוריו התגרשו. חסן לא שירת בצה"ל מסיבות נפשיות.
את פעילותו הציבורית החל כבעל טור במקומוני ידיעות תקשורת ובהשתתפות בלהקות פאנק רוק והיפ הופ.
בשנת 2014, הגדיר את עצמו כאנטי ציוני אולם בשנת 2018 טען כי הגדרה זו לא תואמת אותו יותר. הוא דוגל בעקרונות השמאל, שלום, צדק חברתי ושוויון זכויות, תוך דחיית השמאל הישראלי הממוסד (שאותו הוא מכנה "לבן" וה"אשכנזי"), המקושר למפלגות מפא"י, מפ"ם וגרורותיהן. לדבריו השמאל הממוסד הוביל את דיכוי המזרחים והערבים בישראל. לדבריו "לשחק במגרש הלבן של 'הארץ' זה להשתין להם על השטיח וללכת. מבחינת חשיפה, אין חשיפה יותר יפה מזו. לא חשיפה שלי, חשיפה שלהם – לחשוף אותם לזה. הטוקבקים ומאמרי התגובה שם מוכיחים כל טענה שלי".
בין המקורות המוזיקליים שהשפיעו עליו ציין את מוזיקת ההיפ-הופ של שכונות העוני בארצות הברית, בפרט להקת וו טאנג קלאן, הנוטוריוס בי. איי. ג'י. ומוס דף, ואת המוזיקה של ג'ון קולטריין ועופר לוי.
חסן מתגורר בחדרה, נשוי ואב לילדה. בנובמבר 2013, אימץ אורח חיים טבעוני מטעמי מוסר.

קריירה

בנובמבר 2014 זכה להכרה עם פרסום שירו "מדינת אשכנז" במוסף "תרבות וספרות" של עיתון הארץ. השיר פותח באלוזיה לשירה של לאה גולדברג, משירי ארץ אהבתי: "בִּמְדִינַת אַשְׁכְּנַז הַשָּׁקֵד פּוֹרֵחַ בִּמְדִינַת אַשְׁכְּנַז מְצַפִּים לְאוֹרֵחַ" ובהמשכו, דיוקן המשורר בעיני האשכנזים כ"שותף" בלתי רצוי:
בִּמְדִינַת אַשְׁכְּנַז אֲנִי מוּפְלֶטָה / אֲנִי חַפְלָה / אֲנִי כָּבוֹד / אֲנִי עַצְלָן / אֲנִי כָּל מַה שֶׁלֹּא הָיָה פֹּה פַּעַם כְּשֶׁהַכֹּל הָיָה לָבָן / אֲנִי הַהֶרֶס הַחֻרְבָּן / הַשֵּׁד הַמְּזֻיָּן / הָעֲבַרְיָן עִם הַכִּפָּה בְּבֵית הַמִּשְׁפָּט / אֲנִי קִבְרֵי צַדִּיקִים וּקְמֵעוֹת / אֲנִי עַרְס...
בהמשך השיר פורט חסן את חוויות ילדותו המעצבות ובהן חוסר קשר רגשי ליום השואה, חינוכו לשנאת ערבים ולשירה על ידי הדרה של משוררים בני עדות המזרח מתוכנית הלימודים. חסן מסכם "ולא חוגג עצמאות עד שתקום לי מדינה". מעל דפי "תרבות וספרות" וברשתות החברתיות התנהל דיון ציבורי בין שוללי השיר לבין מי שראו בו בשורה חברתית.
שיר נוסף שלו שעורר הד ציבורי נרחב היה "אִם יִהְיֶה שָׁלוֹם כָּל הָעַרְסִים יָבוֹאוּ", המלגלג על מחנה השמאל הישראלי וצביעותו כלפי המזרחים.
במרץ 2015 פורסם ספרו הראשון "הכלבים שנבחו בילדותנו היו חסומי פה" וב-2017 ראה אור ספרו השני "זהב אריות". במאי 2015 זכה סיפור קצר פרי עטו בשם "קולכצין" כסיפור מומלץ במסגרת תחרות הסיפור הקצר של "הארץ".
ביולי 2015 זכה, יחד עם תהילה חכימי ועדי קיסר, חברותיו ל"ערס פואטיקה", ועם דורית רביניאן בפרס ברנשטיין. זכייתו בפרס הממסדי עוררה ביקורת.
במאי 2017 החל לשדר יחד עם שלומי חתוכה תוכנית תרבות שבועית ברשת כאן תרבות (רשת א') של תאגיד השידור הישראלי.
אנדרסון (כדורגלן)

קריירה

אנדרסון הצטרף לקבוצת גרמיו הברזילאית כשחקן נוער ב-1993 וערך את הופעת הבכורה בקבוצת הבוגרים ב-2004 כאשר כבש חמישה שערים וסייע למועדון להעפיל לליגה הברזילאית הבכירה. למעשה, אנדרסון כבש את השער המכריע במשחק מול נאוטיקו.
לאחר מכן הצטרף לפורטו בדצמבר 2005 ואת הופעת הבכורה ערך בליגה ב-5 במרץ 2006 ולקח חלק באליפות ליגת העל הפורטוגזית באותה עונה. בעונה שלאחר מכן הופיע לראשונה במדי המועדון הפורטוגזי במסגרת ליגת האלופות במשחק הבתים הראשון מול צסק"א מוסקבה.
ב-30 במאי 2006 אתר המועדון האנגלי מנצ'סטר יונייטד פרסם אישור כי אנדרסון חתם באלופה האנגלית. ב-29 ביוני 2007 קיבל את אשרת העבודה לשחק באנגליה והמעבר לאולד טראפורד הושלם ב-2 ביולי. הקשר הברזילאי סיכם ל-5 שנים בסכום רכישה של 25 מיליון אירו.
באפריל 2005 שותף בנבחרת ברזיל הצעירה במסגרת טורניר אליפות דרום אמריקה עד גיל 17 ובאוקטובר אותה שנה זכה בכדור הזהב של אדידס וכן בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 לשנת 2005.
בינואר 2014 עבר בהשאלה לפיורנטינה מהסרייה א' שם שיחק עד תום העונה.
ב-2 בפברואר 2015 עזב את מנצ'סטר לאחר שבע וחצי שנים, וחתם באינטרנסיונל לשלוש שנים. ב-21 בפברואר 2017 הושאל לקוריטיבה. ב-30 ביולי 2018 חתם באדנה דמירספור הטורקית.

בנבחרת ברזיל

אנדרסון ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת של ברזיל כמחליף ב-27 ביוני 2007 בהפסד 0-2 לנבחרת מקסיקו במסגרת טורניר הקופה אמריקה שהתקיים בוונצואלה. פתח לראשונה בהרכב הנבחרת הבוגרת ב-1 ביולי מול נבחרת אקוודור.
עבודה, חברה ומשפט

עבודה, חברה ומשפט הוא שנתון של האגודה הישראלית למשפט העבודה ולביטחון סוציאלי.
השנתון החל לצאת לאור בשנת 1990, ובגיליונותיו הראשונים נקרא "שנתון משפט העבודה". החל מגיליונו הראשון כלל השנתון, בנוסף למאמרים שעניינם דיני עבודה, גם מאמרים בתחום הרחב יותר של יחסי העבודה, ושמו הנוכחי, שניתן לו בכרך ח' לשנת 2001, משקף את מגוון התחומים שבהם עוסק השנתון, ובהם משפט, כלכלה, היסטוריה, סוציולוגיה, עבודה סוציאלית וניהול, כולם בהקשר של עולם העבודה. השנתון יוצא לאור בחסות האקדמית של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
העורכת הראשונה של השנתון הייתה פרופ' רות בן-ישראל מאוניברסיטת תל אביב. העורך הנוכחי הוא פרופ' גיא מונדלק מאוניברסיטת תל אביב.
המלך דנילו (סרט)

תקציר עלילת הסרט

1238. הנסיך דנילו (דנייל מגליציה) עם אחיו בזיליק תוקפים עמדת גבול של מסדר חשאי. בזכות תושייתו, דנילו לוכד את ראש המסדר בשבי. האחרון משכנע את הנסיך להפוך לבעל ברית במאבק עם אויב רב עוצמה ממזרח.
באטו חאן תוקף את רוס והורס את קייב כפי שהזהיר ראש המסדר. מתחיל גיוס המוני ומוקמות ערי-מצודות. החלטה זו לא מוצאת חן בעיניי האצילים של גליציה, הם מוכנים לנהל משא ומתן עם החאן על מנת לדאוג לכך שענייניהם יתנהלו ללא הפרעה. באטו חאן לא ממהר להמשיך את המתקפה, מאחר שיש לו תוכניות אחרות. בין מקורביו של הנסיך ישנו בוגד, שפועל למען האינטרסים של האצילים מגליציה כנגד הנסיך ומשפחתו. כאשר האצילים לא מצליחים לשכנע את דנילו לשתף פעולה, הם יוצאים למלחמה נגדו ומגייסים שכירי חרב. דנילו מנצח במלחמה עם האצילים, אך לא בלי אבידות.
בשלב זה מגיע שליחו של האפיפיור עם הצעה, בעוד באטו חאן שולח לנסיך אולטימטום. באותו זמן אשתו של דנילו, אנה, מתה בנסיבות מסתוריות. שלא כצפוי, דנילו יוצא אישית לנהל משא ומתן עם חאן. למרות האתגרים הגדולים, הוא מצליח לחזור הביתה בחיים. בעזרת שליח האפיפיור, הנסיך זוכה בכתר והופך למלך רוס.

מוזיקה

אלבום הסרט מכיל 45 נעימות ושישה שירים.
הנעימה הראשונה נקראה "На віки" ("למשך מאה") והוצגה בתחילת יולי 2017. הנעימה הולחנה על ידי אנדרו פידלוז'ני, אשר גם שיחק את דמות אחד הנסיכים. את הקליפ לשיר צילמו בקרמניץ.

צילומים

צילומי הסרט נערכו בהרי הקרפטים, שם נבנתה במיוחד עיירה מימי הביניים, אשר, לאחר הצילומים, הפכה למוזיאון.
הצילומים התקיימו גם בכמעט שלושים מקומות שונים במערב ובמרכז אוקראינה.
Middle Child

רקע

ב-20 בינואר 2019 קול מחק את כל התמונות בעמוד האינסטגרם שלו, יום לאחר מכן פרסם קול מספר פוסטים המכילים שורות מתוך השיר, מאוחר יותר, קול מחק את כל הפוסטים. באותו יום קול הודיע במדיה החברתית שהוא הולך להוציא את השיר בתאריך 23 בינואר 2019 והעלה את העטיפה אשר הציגה את כותרת השיר באותיות גדולות על רקע אפור.
השיר נכנס לאלבום האוסף של הלייבל של ג'יי קול דרימוויל רקורדס Revenge Of The Dreamers III.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר הועלה לערוץ יוטיוב הרשמי של קול ב-25 בפברואר 2019. ב-22 בפברואר קול הודיע על הקליפ באתר טוויטר. הקליפ צולם בגאורגיה ובוים על ידי הראפר מז. בקליפ מופיעים אמנים מהלייבל של קול דרימוויל רקורדס לוט, אומן וקוז.
תליית נעליים

תליית נעליים הוא מנהג עירוני. בימינו המושג מתייחס בעיקר לנעליים שנזרקות לעבר עמודי חשמל, קווי טלפון או כל סוג של כבלים מוגבהים. הנעליים מושלכות גם לעבר גדרות או עצים.

תליית נעליים

"תליית נעליים", או כבילת נעליים, הוא המנהג לזרוק נעליים מעלה כששרוכיהם קשורים יחד כך שהם ייתקעו על כבלי חשמל, חוטי טלפון או כל סוג אחר של כבלים גבוהים. ברגע שזוג הנעליים שרוך יחד הן מושלכות מעלה כמו בּוֹלָאס  (נשק הטלה מן העבר שהוטל לעבר עופות וחיות קטנות).
הנוהג לתלות נעליים נפוץ ברחבי אירופה וצפון אמריקה, בערים גדולות וכן ביישובים או כפרים. לרוב, הנעליים שמושלכות לעבר החוטים והכבלים הם נעלי סניקרס. כמו כן נזרקים נעליים מעור ואף מגפיים. לכל אזור יש שוני בסוג הנעליים שמושלכות וגם בגיל של מבצעי המנהג בהתאם למצבם הסוציואקונומי.

תכלית

לפי רוב הסברות, תליית נעליים קשורה לעולם הפשע. הסברה הראשונה גורסת שמדובר במעשה בריוני בו נעליו של קורבן נזרקות כדי שהוא לא יוכל להשיג אותן. סברה אחרת גורסת כי מדובר במתיחה אותה מבצעים אנשים שיכורים. תושבי לוס אנג'לס טענו בעבר שאוסף נעליים התלויים מחוטי טלפון או כבלי חשמל באזורם מסמלים טריטוריה בה נמכרים סמים וחומרים אסורים אחרים, או אזור של התכנסות חברי כנופיה.
מנגד ישנן גם דעות אחרות על המנהג שאינן קושרות אותו בונדליזם או בפשיעה. במספר תרבויות, נעליים נתלות או נזרקות לאוויר בתור מחווה לסיום שנת הלימודים או לפני חתונת זוג בתור טקס מעבר. ישנם המחזיקים בדעה כי המנהג לקוח דווקא מהעולם הצבאי, ובו חיילים שסיימו את הכשרתם או תפקידם הצבאי זרקו את נעליהם למקומות גבוהים. בסרט לכשכש בכלב (1997) מתבצעת תליית נעליים בתור מחווה לסמל ויליאם שומאן (שבגילומו של וודי הרלסון).
יש גם הסבר פשוט והגיוני יותר לתליית הנעליים: נעליים ישנות, בלויות או שאינן נוחות מושלכות כדי להיפטר מהן. ייתכן גם שהמנהג בא מצורך אנושי לסמן טריטוריה.
באזורים מסוימים בעולם, נעליים לכודות על כבלי חשמל או טלפון מסמלות מוות של אדם. נעליים אלה שייכות לאדם שנפטר. לפי אמונה טפלה, נשמתו של האדם תרד מגן עדן עם תחיית המתים ובדרכה מטה תיקח את נעליה הישנות. לפי הסבר חלופי, הנעליים מושלכות מעל או מעבר לבית כדי להגן עליו מרוחות רעות. סברה אחרת אומרת שהנעליים נזרקות לצורך מזל כאשר אדם יוצא לדרך חדשה בחייו ועוזב את אזור מגוריו.

"עץ נעליים"

"עץ נעליים" הוא עץ (או עמוד חשמל או כל מתקן גבוה העשוי מעץ) שנערמו עליו נעליים. עצי נעליים לרוב יימצאו לצד כבישים ראשיים וייתכן שיהיו עליהם רק נעליים מסוג מסוים (למשל, נעליים צבאיות או נעלי עקב). כיום יש לפחות 76 עצים כאלו ברחבי ארצות הברית, ומספר לא ידוע ברחבי העולם.
כפר שמריהו

נתונים סטטיסטיים

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2018, מתגוררים בכפר שמריהו 1,891 תושבים (מקום 249 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.0%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, לכפר שמריהו דירוג של 10 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015.  השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 15,624 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).
סונטה

הסונטה בשפה העברית

כבר בראשית המאה ה-14, במקביל לפטררקה, כתב עמנואל הרומי סונטות בעברית והיא השפה השנייה (אחרי איטלקית) בה נכתבו סונטות. רק כמאתיים שנה אחר כך נכתבו סונטות בשפה אחרת, כאשר המשוררים סן ז'לה ומארו ייבאו את הצורה לשפה הצרפתית. 
לאה גולדברג, שבנוסף להיותה משוררת הייתה גם מבקרת וחוקרת ספרות, העניקה לסונטה הקלאסית את הכינוי שיר זה"ב כדי לבטא את השלמות הצורנית של שיר כזה (זה"ב בגימטריה הוא 14, כמו מספר השורות בסונטה). בנוסף כתבה גולדברג גם "שירי אהב"ה" (אהב"ה בגימטריה - 13) בני שלוש-עשרה שורות, שהם מעין סונטות פגומות, העוסקות באהבה נכזבת. 
עם המשוררים שכתבו סונטות בעברית נמנים לאה גולדברג, שאול טשרניחובסקי ויהודה עמיחי. בשנת 2003 יצא לאור ספרה של מאיה ערד, "מקום אחר ועיר זרה", שהוא רומן הבנוי מ-312 סונטות בתבנית פושקין, שנכתב בהשראת The Golden Gate פרי עטו של ויקרם סת, גם הוא כתוב כולו בסונטות פושקיניות.

כליל סונטות

כליל סונטות הוא מחזור של 15 סונטות, כך שכל אחת מתחילה בשורה שבה מסתיימת קודמתה, והסונטה האחרונה מורכבת מהשורות הראשונות של קודמותיה. כליל סונטות הוא דבר נדיר בספרות, בשל הקושי הרב שבכתיבתו. דוגמאות לכלילי סונטות שנכתבו בעברית הן "לשמש" ו"על הדם" מאת שאול טשרניחובסקי, "אשה" ו"חנינא בני" מאת ש. שלום, "כליל החורש" מאת יוסי גמזו וכליל סונטות נוסף מאת אילן שיינפלד.
FKA twigs

חייה האישיים

בספטמבר 2014 התחילה לצאת עם השחקן והדוגמן רוברט פטינסון ובאפריל 2015 התארסו. שנה לאחר שהוכרז על האירוסין, פטינסון ביטל את האירוסים והזוג נפרד באוקטובר 2017.
.ke

ke. היא סיומת האינטרנט הלאומית  של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בקניה, הסיומת הושקה בשנת 1993. שמות המתחם והסיומות מנוהלות על ידי ארגון 'Kenya Network Information Center' ‏ (KeNIC) הקנייתי.
נכון ליולי 2017, רשומים תחת סיומת זו 58,268 שמות מתחם.
צפון אפריקה

צפון אפריקה הוא אזור גאוגרפי השוכן בחלקה הצפוני של יבשת אפריקה, חלקו הגדול של האזור נמצא לאורך חופי הים התיכון.

העידן הנוצרי

העידן הנוצרי בצפון אפריקה החל מעליית הנצרות בצפון אפריקה עם התנצרות האימפריה הרומית באופן רשמי בשנת 380 לספירה, ועד הכיבוש המוסלמי של האזור במאה ה-7.
במהלך המאות ה-3 וה-4 קנתה לה הנצרות מעמד של בכורה באזור. בשנת 284 לספירה, התפלגה האימפריה הרומית לאימפריה לאימפריה מזרחית (האימפריה הביזנטית) ולאימפריה מערבית. כך היה גם בצפון אפריקה, והגבול באזור זה בין שתי המדינות עבר באמצע לוב של ימינו, כך שמצרים וקירנאיקה במזרח היו תחת שלטונה של האימפריה המזרחית, וחלקו המערבי של האזור (מערב לוב, תוניסיה, אלג'יריה ומרוקו של ימינו) היה תחת האימפריה המערבית.
במהלך המאה ה-5 איבדה האימפריה הרומית המערבית את שטחי שלטונה במערב צפון אפריקה, ובמאה ה-7 איבדה האימפריה הרומית המזרחית את שטחי שלטונה במזרח צפון אפריקה. את הריק השלטוני באזור תפסו מספר שבטים ברברים אשר פרסו את חסותם באזור, לצד ערים אשר החלו צוברים כוח והשפעה. בשנים אלו המשיכה הנצרות להוות את הדת המשמעותית באזור.

דמוגרפיה

אזור צפון אפריקה יותר הומוגני מבחינה אתנית מאשר אפריקה שמדרום למדבר סהרה, והוא מורכב בעיקר מערבים ומברברים. מרבית תושבי צפון אפריקה הם מוסלמים.
תצורת גולן

תצורת גולן היא תצורה גאולוגית בחבורת בשן. התצורה נפוצה בצפון הגולן ובמרכזו. זמנה מתקופת הפליסטוקן העליון, מלפני כ- 700,000 שנה ועד לפני כ- 100,000 שנה. תצורת גולן מסומנת Qβg‏ במפות הגאולוגיות.

קילוחי מוויסה (0.32 - 0.37 שנה)

קילוחי מוויסה הם קילוחי לבה אשר בקעו מסדקים אשר בקרקעית האדמה. קילוחים אלה זרמו על שכבת בזלת דלווה השייכת לתצורת אורטל, תוך שהיא ממלאת סדקים, עוברת בין הרכסים מתפשטת דרומה ומערבה וממלאת את האפיקים בלשונות צרות וארוכות.
הבזלת שנוצרה בקילוחי מוויסה נבדלת מבזלת דלווה אשר תחתיה בכך שהיא טרשית פחות מאשר בזלת דלווה, ולכן מרבית השטחים החקלאים נמצאים על בזלת מוויסה. בין שכבת בזלת מוויסה לבזלת דלווה קיימת שכבת פלאוסול (אדמה מאובנת) המורכבת בעיקר מחרסית האטימה למעבר מים וכך נובעים ממנה מעיינות קילוח.

סקוריה אודם (0.11 - 0.13 שנה)

סקוריה אודם מרכיבה את חרוטי האפר של רמת הגולן. הם ערוכים בשתי שורות שכיוונם צפון-צפון מערב ויש להם מאפיינים מורפולוגיים דומים: חרוטים מלוכסני לוע, בנויים מגושים מגובבים של חומרים  פירוקלסטיים שגודל חלקיקיהם נע בין מילימטרים בודדים לבין מטרים אחדים. הצבעים האופייניים למסלע הם: שחור, סגול, חום צהוב, או אדמדם (בהתאם להרכב הסקוריה, תכולת המים שבה ולמידת הבליה שעברה).  
לסקוריה יש תכונות בולטות: משקל קל, חוזק מכני, נייטרליות כימית ונקבוביות. כל זה עושה אותה חומר גלם לסלילת דרכים וכבישים, יציקת בלוקים קלים, לוחות בידוד וכן לכלי קיבול לצמחים. מחצבות לאבני סקוריה מצויה למרגלותיהם של הר פרס והר אביטל, כמו גם בהרים נוספים ברמת הגולן.
העובדה כי החרוטים שומרים על צורתם המקורית לעומת חרוטים במקומות אחרים בעולם, מעידה על גילם הצעיר. מדידת הגיל בצורה הרגילה הוא קשה בסקוריה לאור מעופה באוויר שאינו מאפשר יצירת גביש.

קילוחי עין זיוון (0.10 - 0.13)

אלו הם הקילוחים הצעירים שבקעו מחרוטי סקוריה אודם או מסדקי תצורת גולן. הבזלת טרשית וקילוחיה ברורים: קילוחי בנטל, קילוחי אודם וקילוחי שיפון. בזלת זו בונה "חרוטי לבה" - הר געש הבנוי על גבי רכס מאורך ובראשו לוע או מספר לועות קטנים. על חרוטי הלבה בנויים חרוטי אפר קטנים כמו בהר אודם, רכס בשנית וחרוט הבסיס של הר פרס.
לעיתים בזלת עין זיוון מכוסה בחורש עבות. עקב הטרשיות לא היה כדאי לברא את היער.
באזור הכפר "אל-פורן" מצפון מערב לקיבוץ מרום גולן מצוי קילוח אחד קטן בעל מראה מיוחד במינו. חלקו העליון של קילוח הלבה שכנראה דק מאוד למדי וצמיג למדי לא נשבר לגושים במהלך תהליך ההתגבשות. הוא התקפל והסתלסל לאיטו. כך נוצרו פני שטח דמויי מקלעת חבלים (Ropy Lava), המכונים גם "גללי פרה".