google/wiki40b huggingface dataset:
תולעת המוות המונגולית

אטימולוגיה

השם המונגולי של תולעת המוות הוא Олгой-Хорхой (אולגוי-חורחוי). אולגוי משמעו מעי גס וחורחוי פירושו תולעת.
בתרבות המערבית, הפך השם ל-allghoi khorkhoi, allerghoi horhai, orgoj chorchoj (אלע'וי חורחוי, אלרע'וי חורחאי, אורגוי חורחוי) בכוונה לצורתה של התולעת הדומה למעי גס של פרה.

מראה

תאוריה של התולעת מדמים אותה למעי הגס של הפרה. מספרים שהיא בעלת צבע אדום, ולעיתים היא מתוארת כבעלת נקודות כהות וכתמים. לפעמים מסופר שיש לה קוצים שנמצאים בשני קצותיה.
החוקר האמריקני רוי צ'פמן אנדרוס ציטט בספרו "On the Trail of Ancient Man" ‏(1926) את דמדינבאזאר, ראש ממשלת מונגוליה (1922), המתאר את התולעת כך: "צורתה כשל נקניק באורך שני רגלים, אין לה ראש או רגליים והיא כה ארסית עד שמגע בה משמעו מוות מיידי. היא חיה במקומות הנידחים ביותר במדבר גובי...". ציטוט זה נכלל גם בספרו "The New Conquest of Central Asia" ‏(1932) של אנדרוס, אך הוא הוסיף הסתייגות מקיומה של התולעת.

אזור מחיה והתנהגות

מספרים כי תולעת המוות המונגולית שוכנת בחלקו הדרומי של מדבר גובי. המונגולים אומרים שהאוגלוי-חורחוי יכול להרוג מרחוק בעזרת שתי שיטות:
1. לירוק קדימה, אל עבר הטרף, חומצה גופרתית.
2. לשחרר מטען חשמלי על הטרף.
המונגולים מאמינים שהתולעת גרה מתחת לאדמה, ישנה רוב השנה חוץ מהזמנים שהיא פעילה בהם: תחילת יוני עד סוף יולי. מדווח שראו את התולעת, ברוב הפעמים, כאשר ירד גשם והאדמה הייתה רכה.
המונגולים גם מאמינים, שאם נוגעים בתולעת מתים מיד. הפולקלור המקומי מספר שהתולעת נמשכת לצבע הצהוב. יש סיפורים האומרים שלתולעת יש חיבה לצמחים טפילים כמו צמח הגויו.

השערות קריפטוזואולוגיות

השערה אחת אומרת שתולעת המוות המונגולית היא סוג של צלופח חשמלי שחי על פני האדמה ומתחתיה. השערה זו נתמכת על ידי העובדה שפעם מדבר גובי היה ימת מים, ושצורת חיים זו התפתחה לאחר אלפי שנים.
השערה שנייה תומכת בהשערה הראשונה ואומרת כי התולעת היא ראמפיקטידאה (דג-סכין שחי בחול. צלופחים חשמליים הם ממשפחת דגי הסכין), על פי השערה זו, לפני מיליוני שנים כשאסיה הייתה מחוברת לאפריקה ואפריקה הייתה מחוברת לדרום אמריקה, הראמפיקטידאה עברה בין היבשות לאסיה ושם התפתחה לממדים יותר גדולים.
עוד השערה אומרת, שהתולעת היא נחש יורק (יורק ארס) וגדל לממדי ענק בגלל הפולקלור.
הזואולוג הבריטי, קארל שוקר, מציע השערה שאולי תולעת המוות היא לטאה חסרת רגליים ממשפחת האמפיסבאנידיים.
פרידה אדם

פרידה אדם (בגרמנית: Frieda Adam;‏ 1918 - 2 באוקטובר 2013) הייתה חסידת אומות עולם גרמניה. הצילה את ארנה פוטרמן ואחיה היהודיים, במהלך מלחמת העולם השנייה.

הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

בשנת 1938, פגשה פרידה אדם את היהודיה ארנה פוטרמן (Erna Puterman), בעבודתה כתופרת. שתי הנערות הפכו לחברות קרובות. למרות הצעדים שנקטו הנאצים על מנת להדיר את רגלי היהודים מהחברה הגרמנית, פרידה וארנה שמרו על קשר, גם כאשר פוטרמן נאלצה לעזוב את מקום העבודה בשל יהדותה.
בספטמבר 1942 אמה של פוטרמן נאסרה ונשלחה באחת הרכבות הראשונות לאושוויץ. פוטרמן נותרה לטפל באחיה החרש ולאחר שקיבלה מאמה מכתב בו היא הורתה לה לרדת למחתרת, פנתה אל פרידה לעזרה. פרידה, שבאותו הזמן הייתה נשואה לחייל גרמני ואם לשלושה ילדים קטנים, אסרה עליה להסגיר את עצמה לידי הגסטפו. פרידה הוסיפה והבטיחה לארנה פוטרמן שכל עוד לה ולמשפחתה יהיה אוכל, גם לה ולאחיה לא יחסר, והציעה את ביתה כמסתור לשני האחים.
לאחר זמן מסוים בו ארנה ואחיה הסתתרו בביתה של פרידה, בעלה גילה שהיא מסתירה בביתם יהודים והחל לסחוט אותה, עד שבשנת 1944 הוא דרש ממנה להוציא אותם מהבית. פרידה נאלצה למצוא עבורם מקום מסתור אחר ובעזרת אחותה, פרידה הצליחה להעביר את שני האחים לבית שבעליו היו ידועים בהתנגדותם לנאצים.

לאחר המלחמה

ארנה פוטרמן ואחיה שרדו את המלחמה.
ב-1989 אחיה של פוטרמן מת מהתקף לב.

הכרה והנצחה

ב-14 בדצמבר 1992 יד ושם הכירו בפרידה אדם כחסידת אומות העולם.
פרידה אדם נפטרה ב-2 באוקטובר 2013 בגיל 95.
האיגוד ההומניסטי והאתי הבינלאומי

האיגוד ההומניסטי והאתי הבינלאומי (International Humanist and Ethical Union) הוא ארגון-גג בינלאומי של יותר ממאה ארגונים הומניסטיים, רציונליסטיים, חילוניים, ספקניים, תומכים במחשבה חופשית ובעלי אופי דומה. האיגוד הוקם בשנת 1952, וכיום חברים בו יותר ממאה ארגוני הומניזם חילוני ביותר מארבעים מדינות, בהם גם האגודה ההומניסטית הבריטית.

אודות

הארגון הוקם באמסטרדם בשנת 1952 ונרשם בניו יורק. נשיאו הראשון של הארגון היה היהודי-הולנדי יאן ואן פראג, אשר שימש בתפקיד משנת 1952 ל-1975. בשנת 2002, לרגל חמישים שנה לארגון, העצרת הכללית של הארגון אישרה את "הצהרת אמסטרדם", אשר אמורה להיות ההצהרה הרשמית של ההומניזם. מדי כמה שנים מעניק הארגון את פרס האיגוד, "International Humanist Award". האיגוד מוציא לאור מגזין בשם "International Humanist News".
מדי שלוש שנים האיגוד עורך את "הקונגרס ההומניסטי הבינלאומי", בכל פעם במדינה אחרת, בניהולו של ארגון הומניסטי מקומי במדינה המארחת. עד כה נערכו כ-20 קונגרסים. בשנת 2014 נערך הקונגרס באוקספורד, קונגרס 2017 היה אמור להתכנס בסאו פאולו, באירוחה של "הליגה החילונית-הומניסטית של ברזיל" אך שינויים במצב הכלכלי בברזיל והטלת חרם נסיעה לארצות הברית גרמו לביטולו של הקונגרס. הקונגרס הבא בא אמור להתכנס בשנת 2020 במיאמי בארצות הברית.

ההצהרה המינימלית

כל ארגון המעוניין להיות חבר בתנועה צריך קבל עליו את ההצהרה המינימלית של התנועה: 
הומינזם היא עמדת חיים דמוקרטית ואתית, אשר מאשרת שבני אדם הם בעלי זכות וחובה לעצב את חייהם ולתת להם משמעות. היא תומכת בבניית חברה יותר הומנית בעזרת אתיקה שמבוססת על ערכים אנושיים וטבעיים ברוח של תבונה וחקירה חופשית של בני האדם. זוהי אינה דעה תאיסטית ואינה מקבלת רעיונות על-טבעיים אודות המציאות.
— IHEU bylaw 5.1
דומיטרו בוגיץ'

קורות חיים

שמו העברי אחרי הלידה היה יוסף בן דוד מבוג והוא נולד ביאשי שברומניה. אביו היה אברהם דוד בוגיץ', שניגן בכינור וניהל להקת כליזמרים ידועה בעיר. במהלך מלחמת העולם השנייה לקח חלק במחתרת הרומנית ושינה את שמו לדומיטרו. ביוני 1941 התרחש פוגרום בעירו יאשי, בו נרצחו רבים מיקיריו; בוגיץ' הסתתר עם חלק מבני משפחתו במרתף תת-קרקעי שבנה אביו מאחורי ארון בגדים בביתו, וכך ניצל. סבו מצד אמו ובני משפחה אחרים נספו בפוגרום.
בוגיץ' למד לפני המלחמה באקדמיה למוזיקה ביאשי (1935-1938) (בין השאר למד הרמוניה אצל אלכסנדרו זירה, וניצוח אצל אנטוניו צ'ולאן). לאחר המלחמה למד גם באקדמיה למוזיקה בלנינגרד (1950-1955). ב-1955 החל ללמד מוזיקה באוניברסיטה הלאומית למוזיקה בבוקרשט. הלחין מוזיקה קאמרית, מוזיקה לפסנתר, לבלט, ומוזיקה עבור סרטים. כתב ארבעה ספרים על קומפוזיציה וספרות המוזיקה, בהם "סוויטות וסונטות" (1965), שזכה בפרס האקדמיה הרומנית. כיהן כיו"ר ארגון המלחינים ברומניה, וזכה בפרס "מלחין השנה" הרומני בשנים 1970, 1974, 1976, 1979 ו-1981.
עלה לישראל בשנת 1985, ועבד כמלחין ומרצה למוזיקה. בין היצירות החשובות שהלחין היו יצירות עבור התזמורת הסימפונית ירושלים, בין השנים 1987 ל-1990.
היה נשוי לרודיקה פרץ. נפטר ב-2008 בישראל.
קשת ולינגטון

היסטוריה

הקשת נבנתה בשנת 1828 לפי תוכנית של דסימוס ברטון כאתר הנצחה לזכרו של סר ארתור ולסלי, הדוכס מוולינגטון, שהיה איש צבא וראש ממשלת בריטניה.
במקור עמדה הקשת ליד בית אפסלי ככניסה ראשית ללונדון ממערב, ובראשה עמד פסל גדול של הדוכס, מעשי ידי הפסל מת'יו קוטס ואייט. בשנת 1883 הועברה הקשת למיקומה הנוכחי על מנת לאפשר את הרחבת הדרך שעמדה עליה. כיום נמצאת הקשת במרכז כיכר.
בעת ההעברה הוחלף הפסל בראש הקשת בקוודריגה מעשי ידי הפסל אדריאן ג'ונס. הפסל מתאר ילד קטן (הדוגמן שדיגמן עבור הפסל היה בנו של הרברט סטרן, לורד מיכלהאם, אשר מימן את הפסל), המוביל את ארבעת הסוסים, בעוד שמן השמים יורדת אליו דמות השלום.
הקשת חלולה ועד 1992 הייתה בתוכה תחנת משטרה (השנייה בקוטנה בלונדון - הקטנה ביותר הייתה בכיכר טרפלגר). כיום נמצאת בתוך הקשת תערוכה המתארת את הקמתה.
אפרים גוטליב

אפרים גוטליב (7 בינואר 1921 – 13 באוקטובר 1973) היה פרופסור לספרות הקבלה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב ופעיל ציוני.

חייו

אפרים גוטליב נולד בעיר מונקאטש שבצ'כוסלובקיה (כיום באוקראינה), הילד השביעי במשפחה בת תשעה ילדים. אביו ר' חיים אליעזר צבי גוטליב היה מחסידי ספינקא-זידיטשוב. מצד אמו היה דור שביעי לר' מנחם מנדל מרימנוב.
למד מאביו גמרא. מגיל שמונה למד בישיבה וכן בבית הספר הממלכתי הצ'כי. מגיל חמש עשרה למד בגימנסיה העברית הציונית במונקאטש מיסודו של ד"ר חיים קוגל (שהיה לימים ראש העירייה הראשון של חולון), מקום שהיה מושא משטמתם של החוגים החסידיים ביישוב, אליהם השתייך גם אביו של אפרים. לבסוף התרצה הלה להתיר לבנו ללמוד. בד בבד עם לימודיו בגימנסיה למד בישיבה, ובשעות הפנאי היה שוקד עם סבו במשך שעות רבות על קריאת הזוהר.
משנת 1938 נעשה אפרים גוטליב פעיל ציוני בתנועת בני עקיבא של המזרחי, ובשנת 1939 נבחר למועצה הארצית של התנועה. ב-1940 התארגנה קבוצה של מאתיים בני נוער לעלייה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער. לאחר מסע חתחתים ארוך ברכבות, אוניה ואוטובוסים הגיע לשכונת בת גלים בחיפה. 
גוטליב למד שנתיים במקווה ישראל כהכנה להתיישבות חקלאית. ב-1942 נוסד הגרעין הצ'כי של בני עקיבא, שגוטליב היה ממנהיגיו. הגרעין יצא להכשרה בקיבוץ טירת צבי שבעמק בית שאן, שם שהו שנתיים. הוא עבד במטע התמרים וקרא בספרות העברית החדשה את יוסף חיים ברנר, אורי צבי גרינברג ואחד העם.
ב-1944 עזב הגרעין את טירת צבי והקים מחנה עבודה על יד כפר הרואה תחת חסותו של הרב נריה. ב-1945 עלה הגרעין למשואות יצחק שבגוש עציון, שם אותו העניק לו אפרים גוטליב.
ביולי 1945 יצא גוטליב לקורס שליחים וב-25 באוקטובר 1945 היה בכנס של עשרים ושנים שליחי הבריחה בקיבוץ שפיים לקראת יציאה אל שארית הפליטה שנותרה מהשואה. הם הפליגו בספינה "דולפינה" לאיטליה ומשם נסעו להונגריה ופגשו ילדים חסרי כל. הוא פגש גם את שתי אחיותיו ומהן נודע לו שמשפחתו נספתה בתאי הגזים. על אפרים הוטל לארגן את הילדים בבתי ספר ובמחנות קיץ. בבודפשט שקד על ארגון מפעלים חינוכיים לניצולים מכל הגילאים. הוא התחתן שם עם שמחה, ניצולת אושוויץ, ויחד הם עלו במאי 1947 והתיישבו במשואות יצחק. גוטליב נשלח להדריך במקווה ישראל קבוצת נוער שעלתה מהונגריה.

באקדמיה

בשנת 1952 נרשם לאוניברסיטה העברית ,כשהוא בעל משפחה ואב לשתי בנות. תוך כדי כך עסק בהוראה בבית הספר העירוני דתי צייטלין בתל אביב ובמקווה ישראל. בשנת 1955 סיים את התואר הראשון בספרות עברית, פילוסופיה יהודית וקבלה. ב-1957 סיים את התואר השני. את עבודת הגמר: מאמרי המתניתין והתוספתא שבזוהר ויחסם לזוהר, הגיש לפרופ' גרשום שלום. במאי 1963 קיבל תואר דוקטור; מנחהו היה גרשום שלום. נושא הדיסרטציה היה "הקבלה בכתבי ר' בחיי בן אשר". ב-1970 התפרסמה העבודה כספר. 
ב-1962 התמנה למרצה באוניברסיטת בר-אילן. ב-1963 התמנה למרצה באוניברסיטת תל אביב. ב-1966 נעשה למרצה בכיר באוניברסיטת תל אביב. ב-1970 נעשה פרופסור חבר באוניברסיטה העברית. ביוני 1973 התמנה כראש המכון ללימודי היהדות באוניברסיטה העברית, תפקיד בו כיהן חודשים ספורים בלבד, עד למותו בגיל 52.
מחקריו עסקו בתולדות הקבלה באיטליה ובספרד החל מהמאה ה-13 עד המאה ה-16.
מחקרו על הספר "גינת ביתן", בו הוכיח שהספר בן שלושת החיבורים הוא מעשה זיוף של מחבר אחד, היה לנושא הספר "מחברות אביתר" של אהרון מגד.
קריסטין הוסונג

ביוגרפיה

הוסונג נולדה בצווייבריקן שבריינלנד-פפאלץ. אביה אודו משמש כמאמנה האישי ואחותה הגדולה מישל הייתה אלופת גרמניה לנוער בקרב שבע. היא החלה להתאמן באתלטיקה בגיל חמש בעקבות אחותה. 
ב-2009 סיימה שלישית בהטלת כידון באליפות גרמניה באתלטיקה ובשנים 2010 ו-2011 זכתה במקום הראשון. היא ייצגה את גרמניה באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010) וסיימה רביעית. באליפות העולם לנוער ב-2011 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 59.74 מטר. באליפות העולם עד גיל 19 ב-2012 סיימה שביעית ובאליפות אירופה עד גיל 19 ב-2013 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 57.90 מטר. ב-2014 זכתה באליפות גרמניה עד גיל 22 בשיא אישי של 60.26 מטר. 
באליפות אירופה באתלטיקה 2014 סיימה במקום השביעי בתוצאה של 59.29 מטר. היא זכתה במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 22 בתוצאה של 65.60 מטר, שיא גרמניה לגיל זה. באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיימה במקום השישי בתוצאה של 62.98 מטר. 
ביוני 2016 קבעה שיא אישי של 66.41 מטר בתחרות בקאסל, באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום ה-12 בתוצאה של 57.70 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 קבעה במוקדמות תוצאה של 60.86 מטר, סיימה במקום ה-17 ולא העפילה לגמר.
באליפות אירופה שנערכה בברלין באוגוסט 2018 זכתה הוסונג במדליית זהב בהטלת כידון כבר בהטלה הראשונה  שלה כשקבעה שיא אליפות חדש ושיא אישי חדש של 67.90 מטר, לפני ניקולה אוגרודניקובה מצ'כיה (61.85 מטר) וליווטה יאסיונטה מליטא (61.59 מטר). באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיימה רביעית בתוצאה של 65.21 מטר.

חייה האישיים

הוסונג לומדת ביולוגיה וספורט באוניברסיטת חבל הסאר.
יהדות מסינה

פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

הקהילה היהודית במסינה נהנתה משיויון זכויות ואוטונומיה. מבין היהודים היו צורפים אמנים רבים. צורף ופסל יהודי מפורסם בשם גִדְעוֹן (Gaudio), הוזמן בשנת 1230 לחצרו של פרידריך השני, לייצר עבורו מטבעות של זהב שכונו בשם "אוגוסטוס" (Augustale).

גירוש ספרד

אוכלוסיית היהודים הגיעה לידי 2,400 תושבים - 180 משפחות - 3% מאוכלוסיית העיר - בשנת 1453. הרדיפות של היהודים בספרד השפיעו גם על התושבים בסיציליה שהחלו לעשות פרעות ביהודי האי. בשנת 1474 נערכה עלילת דם ביהודי מסינה ובשנת 1493 גורשו יהודי מסינה, קהילה שמנתה כ-3,000 יהודים, בגלל גירוש ספרד. יהודי מסינה המגורשים חיפשו להם מקום אחר להתגורר בו. הם עברו להתגורר באיסטנבול.

קארלו השישי מבית ההבסבורג האוסטרי

נתן המלך קארלו השישי מבית ההבסבורג האוסטרי (Carlo VI d'Austria) רשות ליהודי מסינה להתיישב במסינה, בעיקר כי רצה לנצל את קשריהם המסחריים לפיתוח כלכלת מסינה, ולכן היגרו יהודים רבים. ההבסבורגים האוסטרים נמוגו בשנת 1740 (מה שגרם למלחמת הירושה האוסטרית).

קרלוס השלישי מבית בורבון בספרד

בית הבסבורג הספרדי ניתן שוויון חוקי ליהדות מסינה וכך גם קארלו השלישי מבית בורבון בספרד (Carlo III di Borbone ) . בית בורבון הוא כינויה של שושלת אשר בניה שלטו בארצות רבות באירופה. תחילתה של השושלת מתוארכת לתחילת המאה ה-13 עם התחברותה הראשונה למשפחת המלוכה הצרפתית. עם השנים, הפכה שושלת בורבון לאחת ממשפחות השלטון החזקות ביותר באירופה, כאשר בניה מולכים בצרפת, ספרד, דרום איטליה, נווארה (מדינה בצפון ספרד) וכן במספר דוכסויות ברחבי היבשת.

האמנציפציה באיטליה

באיטליה ניתן שוויון חוקי ליהודים בשנת 1870.
עד היום קיים במסינה רחוב הקרוי בשם "רחוב היהודים" (ויה דל ג'ודקה).
איליה חמלניקר

הישגים בולטים

בשנת 1998 באליפות ישראל עד גיל 14 הוא סיים במקום השני. בשנת 2001 הוא זכה באליפות ישראל לנערים עד גיל 16. בשנת 2002 חמלניקר סיים במקום ה-5 אליפות ישראל עד גיל 20 (ניצח סרגיי ארנבורג). בשנת 2003 חמלניקר סיים במקום ה-3 אליפות ישראל עד גיל 20 (ניצח סרגיי ארנבורג).
בשנת 2004 הוא לראשונה השתתף באליפות ישראל וסיים במקום הרביעי. 
באליפות ישראל עד גיל 20 בשנת 2005 חמלניקר סיים במקום השלישי.
בשנת 2006 הוא סיים במקום השלישי בבאר שבע (ניצח סמיון דבוייריס) ובשנת 2008 הוא ניצח בתחרות זו.
בשנת 2008 חמלניקר סיים במקום רביעי בהרצליה (ניצח קונסטנטין לרנר). בשנת 2014 בתחרות לזכר דב פורת חמלניקר סיים במקום הרביעי (ניצח דן צולר).
לבוד

מקור הדין

דין לבוד אינו מפורש בתורה אלא נאמר הלכה למשה מסיני וכך אמרו בתלמוד:
"שיעורין חציצין ומחיצין הלכה למשה מסיני" ובהמשך הסיקו ש'מחיצין' הכוונה להלכות האמורות במחיצה ובכלל זה דין 'לבוד'.

שימושים בהלכה

בהלכה נעשה שימוש בהלכה של לבוד בדרך כלל בדיני מחיצות, שעל אף שיש הפסק אוויר בין חלקי המחיצה מחשיבים אותה כמחיצה אחת. 
עוד מקומות שמשתמשים בדין לבוד הוא לדוגמה בין ישיבה על כסא בזמן אבלות או בתשעה באב, שיש חיוב לשבת על הקרקע, אמנם בזמן שהכיסא גבוה מהקרקע פחות משלושה טפחים, הרי זה נחשב כישיבה על הקרקע מדין לבוד.
וכן בהכשר הסוכה נעשה שימוש בדין לבוד, כדי שהסוכה לא תיפסל ברווח שיש בסכך.
וכן בדיני הוצאה מרשות לרשות, חפץ שעובר בסמוך לג' טפחים מהקרקע, נחשב כאילו הוא מונח על הקרקע, אף שלא נח בה, כיוון שאנו רואים את ג' הטפחים הסמוכים לקרקע כחלק מהקרקע. לעומת זאת, חפץ שעבר בלא שנח מעל ג' טפחים מהקרקע, אינו נחשב כאילו נח בקרקע ('קלוטה לאו כמי שהונחה דמי').

הגדרת דין לבוד

בראשונים נחלקו בהגדרת דין לבוד, יש הסוברים כי על ידי הלבוד מצרפים ומקרבים את חלקי המחיצה ונעשית מחיצה אחת, וממילא מחשיבים כאילו לא היה אוויר ביניהם. ויש הסוברים שדין לבוד סותם את החלל ולכך נחשב סתום, אבל אינו מקרב חלקי המחיצה.

דינים נוספים

כשיש דבר המפסיק בין חלקי המחיצה, נחלקו בראשונים האם אף בזה נאמר דין לבוד, או לא. דעת הרשב"א שאף בזה אומרים לבוד, אך הביא דעה שחולקת שאין אומרים בזה דין לבוד.
ריי סטיבנסון

קורות חייו

סטיבנסון נולד בליסבורן שבצפון אירלנד, אך עקר עם משפחתו לניוקאסל שבאנגליה בהיותו בן שמונה. בתחילה למד עיצוב פנים, ועסק בתחום בחברת אדריכלות בלונדון. בגיל 27 החליט לנסות להגשים חלום ילדות, והחל ללמוד משחק בבית הספר לתיאטרון אולד ויק שבבריסטול.

קריירה

לאחר סיום לימודי המשחק, ב-1993, הופיע במספר תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות וכן במספר סרטי טלוויזיה. תפקידו החשוב הראשון היה בסרט הקולנוע "The Theory of Flight" ב-1998, בו גילם ג'יגולו. בשנת 2004 הופיע לראשונה בסרט הוליוודי, כשגילם את דמותו של האביר דגונט בסרט המבוסס על עלילות המלך ארתור, לצדם של קלייב אוון וקירה נייטלי. 
ב-2005 קיבל תפקיד ראשי בסדרת הדרמה "רומא" בהפקה משולבת של רשתות HBO ו-BBC. סטיבנסון גילם בסדרה את דמותו של טיטוס פולו, חייל בלגיונו של יוליוס קיסר, שניחן במזג חם, אומץ לב, כוח פיזי רב ונאמנות למפקדיו ולחברו הטוב לוקיוס וורנוס.
ב-2008 גילם את התפקיד הראשי בסרט הקולנוע "המעניש: אזור מלחמה", המבוסס על הקומיקס "המעניש". בהמשך השתתף גם בסרטים "הנבחר", "החבר'ה האחרים" (2010), "Kill the Irishman" ו"ת'ור (2011). סרט נוסף בכיכובו שיצא ב-2011 הוא גרסה בטכנולוגיית תלת-ממד לשלושת המוסקטרים, בה גילם את פורטוס.
סטיבנסון הופיע גם במספר מחזות בתיאטרון מאז שנת 2000, ובהם "The Duchess of Malfi" בהפקת התיאטרון המלכותי הלאומי.
בשנת 2011 השתתף סטיבנסון בסרט הלייב אקשן "תור" בתפקיד וולסטאג, אחד מהלוחמים שלושה - תפקיד אותו חזר לגלם בסרטי ההמשך "תור: העולם האפל" ו"תור: ראגנארוק". ב-2012 הופיע סטיבנסון בתפקיד משנה בעונה השביעית של הסדרה דקסטר (בגילום אייזיק סירקו - ראש המאפייה האוקראינית "קושקה". פרקים 1-9) . ב-2014 גילם סטיבנסון את התפקיד מרכוס איטון בסרט "מפוצלים". בשנת 2018 שיחק בסרט הפעולה "בני ערובה" .
התאיידות

התאיידות, התאדות או אידוי היא תהליך בו חומר במצב צבירה נוזל מתנדף לגז. חלק מהאטומים או המולקולות במצב צבירה נוזלי (או מוצק ממריא) מקבלים מספיק אנרגיה כדי להתנתק משאר החומר ולעבור למצב צבירה גזי.

התהליך

תהליך זה שונה מרתיחה. לדוגמה, מים בלחץ של אטמוספירה אחת עוברים ממצב צבירה נוזלי לגזי תוך כדי רתיחה רק ב-100°C, אך התאיידות מתרחשת (בקצב מסוים, לעיתים נמוך מאוד) בכל טמפרטורה שהיא. מולקולות המים נמצאות במצב תמידי של התאיידות וזרמי עיבוי בסמוך לפני המים. מולקולות פני השטח שמקבלות אנרגיה מספיקה תעזובנה את הנוזל ותהפוכנה לאדים. ההתאיידות משפיעה רבות על אקלים כדור הארץ וחיונית לחיים על פניו, והיא מהווה חלק ממחזור המים. תהליך דומה פועל בחומרים רבים.
כדי שמולקולה תתנתק מהחומר המוצק או הנוזלי שהיא קשורה אליו, צריכה התנועה התרמית שלה להתגבר על מתח הפנים של החומר. כלומר, האנרגיה הקינטית של המולקולה צריכה לעלות על פונקציית העבודה (אנרגיה מינימלית לביצוע עבודה) של כוחות התאחיזה על פני החומר. מאחר שהתנועה התרמית מתגברת עם עליית הטמפרטורה, גובר קצב ההתאיידות ככל שהטמפרטורות עולות. בהתאם, נוזלים בעלי מתח פנים נמוך מראים התאיידות רבה יותר משל נוזלים בעלי מתח פנים גבוה. ההתאיידות מוגבלת כי רק חלק קטן מהמולקולות נמצאות קרוב לפני השטח, ומתוכן רק אלה שכיוון התנועה התרמית שלהן פונה כלפי חוץ מהחומר יצליחו להימלט ממנו ולהתאדות. כאשר מולקולות מהירות נמלטות, יורדת כמות האנרגיה הקינטית של המולקולות הנותרות, וטמפרטורת הנוזל יורדת מעט. כך למשל פועל מנגנון קירור הגוף על ידי הזעה.
במובן זה, ניתן להסביר את פעולתו של תהליך ההתאיידות בכל טמפרטורה שהיא כתוצאה ישירה של עובדת קיומה של התפלגות סטטיסטית של האנרגיה הקינטית של מולקולות במאגר מולקולות (למקרה הגזי, ראו גם התפלגות מקסוול בולצמן), בכל מצב צבירה; מצב זה משול לזה של בריכת כדורים – גם כאשר פילוג האנרגיה ההתחלתי הוא אחיד, התנגשויות בין הכדורים יגרמו עד מהרה להתפתחות סטיות מהמצב האחיד. כל מאגר חלקיקים בעל אנטרופיה וטמפרטורה סופית ישאף לחוסר אחידות אנרגטית של חלקיקיו, והתנגשויות חוזרות ונשנות בין החלקיקים יגרמו לחלקים בנוזל לצבור אנרגיה פנימית שעולה על החום הכמוס שלהן ולהפוך לגז.
כאשר מתרחשת ההתאיידות בכלי סגור, מצטברות המולקולות הנמלטות כאדים מעל הנוזל. ככל שמתרבה מספר המולקולות שהפכו לגז, עולה הסיכוי של מולקולות גז לפגוע בפני הנוזל, ובסופו של דבר חוזרות מולקולות רבות אל הנוזל, והצפיפות והלחץ בכלי גדלים. כאשר תהליך ההימלטות והחזרה מגיע לאיזון ("שיווי משקל"), נהוג לומר כי הכלי "רווי", ולא יתרחשו שינויים נוספים בלחץ בכלי או בטמפרטורת הנוזל.
חלקיקי הגז מסודרים פחות ביחס למצבם בנוזל או במוצק, ולכן האנטרופיה במערכת עולה, דבר המצריך השקעת אנרגיה. פירוש הדבר כי שינוי האנתלפיה (ΔHₑᵥₐₚₒᵣₐₜᵢₒₙ) עבור התאיידות הוא תמיד חיובי.
התאיידות כפוייה היא תהליך בהפרדת תערובות, בו תערובת מחוממת באופן מבוקר כדי להוציא מתוכה את הרכיבים הנדיפים יותר (כגון מים), ולהשאיר בה רכיב יבש ונדיף פחות.
יחסי בנגלדש–לוקסמבורג

ביקורים רשמיים

ב-2003, ביקרה מריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, בבנגלדש על מנת לחנוך במדינה זו פרויקט של אונסק"ו. במהלך הביקור, נפגשה הדוכסית מריה תרזה יחד עם מרשל בית המשפט של לוקסמבורג ושגריר הולנד בבנגלדש, עם נשיא בנגלדש יאג'ודין אחמד, ועם נציגי משרד החוץ של בנגלדש. היא גם נפגשה בנפרד עם שר החוץ של בנגלדש ודנה איתו בשוויון בין המינים, בחינוך ובחיסונים.

יחסי מסחר

בנגלדש ולוקסמבורג הביעו אינטרס משותף להרחיב את הפעילות הכלכלית הדו-צדדית בין שתי המדינות, והן נוקטות בצעדים הדרושים בעניין זה. ארגון BBCCL הוא ארגון אשר הוקם על מנת לקדם את הסחר של מוצרים מבנגלדש בלוקסמבורג.
אחד המכשולים הגדולים ביותר של ייבוא מוצרים מבנגלדש ללוקסמבורג, הוא הובלת המוצרים מבנגלדש דרך גרמניה ובלגיה אשר מעלות את עלויות המוצרים. מומחים הדגישו את החשיבות של נקודת ריכוז של המוצרים אשר מייבאת לוקסמבורג מבנגלדש.

יחסים דיפלומטים

בנגלדש מחזיקה בקונסוליה בלוקסמבורג העיר. מאידך, לוקסמבורג מחזיקה בקונסוליה בדאקה.
פיתול טיפות

תיאור

ההדפס "פיתול טיפות" הוא חלק מסדרה בת שני הדפסים שיצר אסף בן-צבי בטכניקה של אקווטינטת סוכר והודפסה במהדורה של 12 עותקים על ידי רן סגל בסדנת ההדפס ירושלים. היא נוצרה עבור תערוכה שהתקיימה בסדנה במסגרת הביאנלה לרישום. במקביל לסדרת ההדפסים יצר בן צבי סדרה של חמישה ציורים גדולי ממדים בשם זה.
העבודה מציגה דימוי של ספינה שטה ומעליה קו מתפתל גדול ממדים, כמעין גל. אירנה גורדון תיארה את ההדפס כביטוי למשבר או לבעייתיות של ייצוג הדימוי ביצירתו של בן-צבי.
פרשנות כזו קשורה גם אל האיקונוגרפיה הארספואטיקה של דימוי הספינה בעבודתו של בן-צבי. בסדרת הדפסים קודמת (1999) ציטט האמן תיאור של פרננדו פסואה אודות "ספינות המפליגות בלילות זו על פני זו, ואינן יודעות זו על זו דבר ואינן מאותתות". בראיון משנת 2005, לרגל הצגת תערוכה בשם זה, תיאר בן-צבי את השימוש במונח "פיתול טיפות" כביטוי של פרדוקס: "המחשבה על פיתול טיפות באה ממקום של שקיפות, מעמדה בה ניתן לזהות בנקל את המצב אך בה בעת קשה להבין אותו. כמו עפיפון בשמיים או סירת מפרש, תופעות שהן יומיומיות ומוכרות לנו, ועם זאת לא תמיד ברור מה הכח המניע אותן. המושג "פיתול טיפות" מורכב משתי מילים ברורות שצירופן יחד יוצר פרדוקס. צירופן מקפל בתוכו את הרעיון שאני מבקש להעביר."
LG G4

חומרה

למכשיר מסך 5.5 אינץ' ברזולוציית QHD בטכנולוגיית IPS Quantum, מעבד Snapdragon 808 בעל 6 ליבות מתוצרת קוואלקום במהירות שׁל 1.82 GHZ, זיכרון RAM 3GB, מצלמת 16 מגה-פיקסל, מצלמה קדמית 8 מגה פיקסל. ורץ על מערכת אנדרואיד 5.1 (עם אפשרות שדרוג ל-6.0), בתוספת ממשק LG UX4.
הדגם תומך ברשת  דור רביעי.
למכשיר דגם מצופה עור, שעורר את זעמם של ארגונים לזכויות בעלי חיים.
טונה (ראפר)

ביוגרפיה

זבולון נולד בפתח תקווה ולמד בתיכון עמל א'. בגיל 16 היה ה"אולדסקול"- של הרכב "השבט" עד שנת 2006. לאחר מכן הכיר את המוזיקאי ניר דנן והם הקימו את הלהקה "טונה מן ג'ונס". חברי הלהקה היו ניר דנן - גיטרה חשמלית, יניב בן עמי - גיטרה בס, יואב צ'צנובסקי - קלידים, חיים דיין - תופים, גלי שדה - זמרת ליווי, אוהד דהן (קספר) - זמר ליווי וזבולון בראפ ושירה.

קריירה

באוגוסט 2011 הוציאה הלהקה את האלבום "טונה מן ג'ונס" שלא היה אלבום ראפ אלא ניסה להחזיר את המוזיקה הפופולרית משנות ה-90. עם פירוק הלהקה המשיכו לנגן יחד טונה, ניר דנן ויניב בן עמי. בשנת 2015 הצטרף לניר דנן בהפקה המוזיקאי יקיר בן טוב ויחד יצרו את השיר "גם זה יעבור" מתוך האלבום באותו השם שזכה להצלחה ניכרת והיה שיר הפריצה של טונה לתודעה הציבורית הרחבה. השיר הגיע למקום ה-16 במצעד גלגלצ. בהמשך השנה יצא לאור האלבום כולו, וזכה להצלחה רבה. בלטו בו הרצועות "רוק 30", "למה לא עכשיו" בשיתוף עם שלומי סרנגה ו"עולם משוגע" שבוצע בשיתוף עם נצ'י נצ'.
טונה היה חבר בהרכב שאטגאנז עם הראפרים אורטגה ושי 360 ואיתם הוציא את ה-EP "סוף עונת החרוזים".
בשנת 2016 הוציא שיר משותף יחד עם נצ'י נצ', "אני כאן לשבור".
בשנת 2017 הוציא שלושה סינגלים חדשים מתוך האלבום "טונהפארק". הסינגל "י"א 2" מספר על חוויותיו של זבולון כתלמיד במערכת החינוך בישראל. הסינגל הגיע למקום ה-14 במצעד השנתי של גלגלצ ולמקום ה-22 במצעד השנתי של רשת גימל לשנת תשע"ז. ב-7 בספטמבר 2017 יצא האלבום המלא.
בשנת 2018 שיחק בסדרה "האחיות המוצלחות שלי".
יוסף אשר פולק

לפני השואה

נולד לאברהם פולק בפאקש שבהונגריה. למד בעיירת מגוריו בישיבה של הרב יוסף יהודה לייב סופר (מחבר "ילקוט סופר" על התורה ו"לקוטי סופר" על תרי"ג מצוות) שהיה גם ראב"ד העיירה, בישיבת צעהלים בראשות הרב יעקב חזקיה גרינוולד, ובישיבת פרשבורג אצל הרב עקיבא סופר. בשנת תרע"ז נשא לאישה את קראסל בת הרב יהודה אלטמן, אב"ד מזו-צ'וט מחבר שו"ת מי יהודה וכשנה לאחר מכן נפטרה אשתו בעת לידתה. בשנת תר"פ נשא לאשה את מרת סלאווה בתו של רבי משה טננבוים אב"ד ורפלט. 
בתרפ"ב נבחר לכהונת רבה של ורפלט ושם ייסד ישיבה שגדלה עד לכמאה בחורים. כשראה שהישיבה גדלה הקים פנימייה שבה השתכנו כ-40 תלמידים בשיא התפתחותה. סדר הלימוד היה כמקובל בישיבות הונגריה, לימוד גפ"ת בדרך פשט ולימוד סוגיות מיוחדות בעיון, לימוד הלכה ולימוד חומש עם פירוש רש"י, כשבכל תחום היו מתקיימים שיעורים בכל שבוע. תלמידיו היו כרוכים אחריו כבנים אחרי אביהם, 
הרב דרש מתלמידיו לחזור הרבה על תלמודם ולהיבחן פעמים רבות. אך עזר להם להצליח ככול יכולתו והזמינם לביתו בקבוצות והיה מדריכם כיצד ללמוד ולחזור על הלימוד בצורה הטובה ביותר. היה דרש ללמוד בחברותא ועודד גם את בעלי הבתים ללמוד רק בחברותא.
בין תלמידיו ידוע הרב יוחנן סופר מערלוי. תלמידו ר' שרגא נוימן שעסק רבות בזיכרון רבו הקים בשכונת הר נוף בירושלים את בית הכנסת "שארית יוסף אשר" על שם רבו.

חיבוריו

מכתביו שנותרו לאחר השואה יצא לאור הספר שארית יוסף אשר : דרשות וחידושי סוגיות אשר נשארו לפליטה כאודים מוצלים מאש, הוצאת "אגוד תלמידי ווערפעלעט", ירושלים תשל"ד, עם תולדותיו מתלמידו אהרן זלצר.