google/wiki40b huggingface dataset:
ז'אן דה מנשה

ביוגרפיה

ז'אן דה מנשה נולד באלכסנדריה ב-24 בדצמבר 1902, בן לברון פליקס דה מנשה, מנהיג קהילת יהודי אלכסנדריה. משפחת דה מנשה הייתה משפחה ספרדית עשירה שהשתייכה לאליטה הוותיקה של יהודי מצרים. 
ז'אן למד בנעוריו בגימנסיה צרפתית בעיר מולדתו ולאחר מכן השלים תואר במשפטים מהמכללה הצרפתית בקהיר. בהמשך נסע ללימודי פילוסופיה, מזרחנות ושפות שמיות באוניברסיטת אוקספורד באנגליה. בעודו באנגליה התחבר לחוגים ספרותיים וחברתיים שכללו אישים כגון הסופר האנגלי גרהם גרין, הפילוסוף הידוע ברטראנד ראסל והמשורר טי אס אליוט. דה מנשה תרגם לצרפתית כמה מיצירותיהם של ראסל ואליוט, כמו גם מהיצירות של המשורר האנגלי הקלאסי ג'ון דאן והמשורר היהודי-גרמני המומר מקס שלר. אישיות נוספת שדה מנשה שמר על קשר קרוב איתה היה הפילוסוף הצרפתי הקתולי ז'אק מאריטן , שאשתו היהודיה המירה את דתה לקתוליות. רבים מחבריו הקרובים של דה מנשה בתקופה זאת היו מומרים חדשים לקתוליות, מה שלימים השפיע עליו להמיר את דתו גם כן בשנת 1926.
לאחר שהשלים את לימודיו באוקספורד נסע ללמוד באוניברסיטת הסורבון בפריז מזרחנות ופילוסופיה והשלים דוקטורט. הוא שלט היטב ב-15 שפות, כולל שורה של שפות אירופאיות, עברית, סורית ופרסית פהלוית. 
בעודו סטודנט בפריז, עוד לפני שהמיר את דתו, דה מנשה גילה עניין רב בנושאים יהודים ופיתח אהדה גדולה לציונות. בהוראת חיים ויצמן, ידיד משפחת דה מנשה, הוא אף מונה למזכיר ההתאחדות הציונית בז'נבה. הוא המשיך להביע עניין בסוגיות יהודיות גם לאחר שהמיר את דתו. בשנה לאחר שהוטבל לקתוליות הוא שקד על כתיבת ספרו על תנועת החסידות היהודית (Quand Israel aime Dieu,‏ 1931), שהיה, לפי אדריאן הייסטינגס "מחקר יוצא דופן ביופיו על הקדושה בחסידות היהודית. הספר היה, במובן מסוים, פרידתו לשלום מהדת של אבותיו..". בשנת 1928 פרסם ספרון אוהד על הציונות בשם 'Situation du sionisme, שנותן הצדקות תאולוגיות נוצריות לתנועה הלאומית היהודית. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא סייע לחברו היהודי אמיל בנבניסט להמלט לשווייץ.
עם זאת, דה-מנשה היה לקתולי אדוק. בתחילת שנות ה-30 הוא הצטרף למסדר דומיניקני בבלגיה, ובשנת 1935 הוסמך רשמית בתור כומר. הוא היה לפעיל בתנועת ההתחדשות הנאו-תומיסטית (על שם תומאס אקווינס) של הכנסייה הקתולית לאחר מלחמת העולם השנייה. כנציג קתולי דה מנשה פעל למען יחסים טובים יותר בין הכנסייה ליהודים. הוא היה אחד מ-9 הנציגים הקתולים בוועדה יהודית-נוצרית משותפת בשווייץ בשנת 1947 שנועדה, כתגובה לשואה, ללמוד את המניעים לאנטישמיות נוצרית ולהלחם בה. 
דה מנשה היה פרופסור למזרחנות ושפות שמיות באוניברסיטת פריבור בשווייץ בין השנים 1936–1948 והעביר סמינרים במקביל גם באוניברסיטת הסורבון. בשנים 1949-1970 היה למנהל האקדמי של המכון היישומי ללימודים מתקדמים בפריז. הוא שימש כמרצה אורח באוניברסיטאות שונות, כולל באוניברסיטת הרווארד ופרינסטון בשנים 1954-1955.
לאורך חייו דה מנשה פרסם קורפוס גדול של ספרים, מאמרים ותרגומים על נושאים מגוונים, אך במיוחד נודע כמומחה בעל שם ללימודים איראניים - הזורואסטריות, החוק הסאסאני, אסכולת המועתזילה, מזדאיזם, בלשנות פרסית ועוד.
זקיף

בגאולוגיה, זָקִיף (סְטָלַגְמִיט) הוא סוג של ספלאותם, עמוד שנוצר על הקרקע כתוצאה מטפטוף חוזר של טיפות מים מעורבות במינרלים. זקיפים יכולים להיווצר רק במערה, המגינה עליהם מאיתני הטבע במשך הצמיחה האיטית. הזקיף נוצר כאשר מים מחלחלים דרך סדקים בתקרת המערה, סופחים בדרכם מינרלים שונים, בעיקר גיר, ונופלים ארצה. 
תהליך דומה יוצר נטיפים, הצומחים מתקרת המערה כלפי מטה. 
זקיפים ונטיפים הם ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
אנטי-טריניטריזם

אנטי-טריניטריזם (באנגלית: Antitrinitarianism או Nontrinitarianism, מהמילה Trinity "טריניטי" או השילוש הקדוש) היא מערכת אמונות מונותאיסטיות, נוצריות בעיקר, השוללות את דוקטרינת השילוש הקדוש, דהינו התורה הנוצרית הגורסת שהאב, הבן ורוח הקודש אחד הם, ושלושה פנים לדמותו של אלוהים. בהשוואה לנצרות, גם היהדות והאסלאם מוגדרות כדתות אנטי-טריניטריות.
בעיני הכנסיות המקבלות את פסיקות הוועידות האקומניות, השילוש הקדוש הפך לעיקר אמונה נוצרי כבר במאה ה-4 לספירה: בוועידת ניקיאה הראשונה (325 לספירה), ובוועידת קונסטנטינופוליס הראשונה (381 לספירה), אשר אשררה את החלטות ועידת ניקיאה.
תפיסות אנטי-טריניטריות רבות היו קיימות בנצרות הקדומה, בטרם זכתה תורת השילוש להגדרה רשמית. התנועה האריאנית, למשל, טענה שהבן נברא על ידי אלוהים האב, ועל כן מעמדם אינו זהה.
כיום הזרמים האנטי-טריניטריים מהווים מיעוט שולי בקרב המזדהים כנוצרים; בתקופות קודמות נרדפו ונענשו (האוניטרים, לדוגמה, יכלו לעלות מן המחתרת בבריטניה רק ב-1774) וגם בעידן חופש הדת אינם מקובלים כנוצרים לגיטימיים על היתר. בין הקבוצות הדוגלות בתפיסות אנטי-טריניטריות נמנים בייחוד המורמונים ועדי יהוה, אך גם אחוות ישו, המדע הנוצרי, אוניברסליזם אוניטריאני, איגלסיה ני קריסטו ואחרים.

לקריאה נוספת

ואלה, ז׳ראר. 2005. הנצרות הקדומה: היסטוריה וספרות בתקופת כינונה (800-100). פרק 8: אלים, אלוהים וכריסטוס (681-381). האוניברסיטה הפתוחה
מרטין לינדסטרום

מרטין לינדסטרום (בדנית: Martin Lindstrom; נולד בדנמרק 1970) הוא מחבר רב המכר "קניולוגיה - אמיתות ושקרים בהחלטות הקניה שלנו" (תרגמה דפנה בר-און, הוצאת מטר, 2010). לינדסטרום הוא גורו שיווק בכל העולם, עיסוקו העיקרי הוא מתן שירותי ייעוץ ומיתוג לחברות בינלאומיות. עקב עבודתו האינטנסיבית הוא מעיד על עצמו כי הוא מבלה בטיסות 300 ימים בשנה.  ב-2009 בחר בו מגזין טייםברשימת מאה המשפיעים עקב השפעתו הרבה בתחום הנוירו-שיווק.
Durchlauchtster Leopold, רי"ב 173א

Durchlauchtster Leopold (בעברית: לאופולד המהולל), רי"ב 173א, היא קנטטה חילונית שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. הוא הלחין אותה בהיותו בעיר קטן וביצע אותה ב-10 בדצמבר 1722, לכבוד יום הולדתו ה-28 של פטרונו, לאופולד נסיך אנהלט-קטן. ביצוע כזה לכבוד אדם מסוים נקרא גם "סרנדה".

רקע והיסטוריה

באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר מוזיקה בסגנון חופשי יותר כגון הקונצ'רטי הברנדנבורגיים. המוזיקה לרוב הקנטטות שלו מתקופה זו אבדה, למעט שלוש: רי"ב 202, רי"ב 134א והנוכחית, שכולן נכתבו לביצוע לא כנסייתי. ב-1723 עבר ללייפציג וניהל בית ספר למוזיקה, וכן היה אחראי למוזיקה בכמה כנסיות בעיר.
מועד ההלחנה אינו ידוע ומועד הביצוע שנוי במחלוקת; אלפרד דירר סבור שהיה זה בשנת 1717, לרגל אותו אירוע.
הלברית נכתבה על ידי משורר לא ידוע, ועוסקת בתהילתו של הנסיך.
בשנת 1724, כשכבר עבד בלייפציג, חיבר באך טקסט חדש לשישה מחלקי הקנטטה, 1-5 ו-8, ויצר את הקנטטה רי"ב 173. ב-1725 שיבץ את החלק השביעי כחלק השני של קנטטה מספר 175.

הקלטות

היצירה לא מבוצעת רבות, והוקלטה פעמים ספורות בלבד, בעיקר כחלק מפרויקטים של הקלטת הקנטטות כולן. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1995), טון קופמן (ב-1998) ומסאקי סוזוקי (ב-2012).
מרים גיליס-קרליבך

ביוגרפיה

גיליס-קרליבך נולדה בעיר המבורג שבגרמניה ב-1 בפברואר 1922, במשפחה בת תשעה אחים. אביה, ד"ר יוסף צבי קרליבך היה הרב הראשי של המבורג ואלטונה ובן למשפחת רבנים מפורסמת. לאחר ליל הבדולח שלח אותה אביה לארץ ישראל ובכך הציל את חייה. אחיה הבוגרים, יוליוס, אסתר, יהודית ואווה (חווה) שולמית, היגרו לבריטניה במסגרת הקינדר-טרנספורט. האב, יחד עם אמה של מרים, אלישבע חנה (שרלוטה) לבית פרויס, וארבע אחיה הצעירות, רותי, נעמי, שרה ושלמה נשלחו למחנה יונגפרנהוף. האב, האם ושלוש האחיות נרצחו בשואה. מבין הנשלחים למחנות, רק אחיה שלמה ניצל ומאוחר יותר היגר לארצות הברית ומשמש כמנהל רוחני בישיבת רבנו חיים ברלין. בן דודה הוא העיתונאי הנודע ד"ר עזריאל קרליבך.
בארץ למדה בבית הספר החקלאי בחיפה עד שנת 1943. בשנת 1944 נישא למשה גיליס, מורה ומנהל כפר נוער. לזוג ארבעה ילדים. בשנת תשל"ה קיבלה תואר מוסמך במחלקה לחינוך באוניברסיטת בר-אילן (התזה: "משנתו החינוכית של יוסף צבי קרליבך הי"ד: הלכה ומעשה"), ובשנת תשמ"ד-1984 קיבלה תואר דוקטור (הדיסרטציה: "הוראת הקריאה העברית בארץ-ישראל: ניתוח ביקורתי של התפחותה, בעיותיה, שיטותיה והישגיה").
משנת 1992 עומדת בראש המכון להגות יהודית על-שם יוסף קרליבך.
בשנת 2008 הוענק לה אות ההצטיינות הגבוה של גרמניה עבור תרומתה רבת השנים לקידום יחסי המדע בין גרמניה לישראל. בשנת 2009 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אולדנבורג, בעבור "פעילותה המדעית הפורייה ומפעל חייה המתאפיין בערכיות גבוהה ואמונה עמוקה".
פארק פלמנגו

ספורט

ישנם מתקני ספורט רבים בפארק.
הפארק הוא נקודת התחלה הוא סיום של הרבה מירוצים בעיר. והוא מהווה קטע עיקרי ממירוץ האופניים בריו, שהוא אחד מהגדולים בעולם.

המשחקים הפאן-אמריקאיים 2007

במשחקים הפאן אמריקאיים בשנת 2007 אירח הפארק חלק מריצת המרתון התחרות להליכה תחרותית והתחרות לרכיבה על אופניים.

אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016

במהלך אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו יארח פארק פלמנגו חלק מריצת המרתון, חלק מרכיבת אופני הכביש במסלול ארוך ועוד. 
פארק פלמנגו יארח את אותם תחרויות גם באולימפיאדת הנכים שתיערך חודש לאחר מכן (אופני הכביש יוחלפו באופני יד).
פולינה אסטחובה

ביוגרפיה

פולינה אסטחובה נולדה בדנייפרופטרובסק (אז בתחומי ברית המועצות). בגיל 13 המשפחה עברה לדונייצק ופולינה החלה להתאמן. כבר בשנת 1954 היא השתתפה באליפות ברית המועצות ובשנת 1956 נכללה בנבחרת ברית המועצות.
אסטחובה השתתפה ב-3 אולימפיאדות והייתה חברה בנבחרת ברית המועצות במשך שנות ה-60. בשנת 1972 היא סיימה את הקריירה הספורטיבית והייתה מאמנת של המתעמלות האוקראיניות. 
לאחר התפרקות ברית המועצות אסטחובה לא הצליחה למצוא את עצמה באוקראינה העצמאית. היא אף נאלצה למכור את המדליות שלה כדי לשרוד. בשנים אחרונות היא הייתה מקבלת תמיכה מקרן עזרה לספורטאים וותיקים.

מדליית זהב באליפות

באליפות העולם בהתעמלות אסטחובה הייתה זוכה באליפויות קבוצתיות ומדליית זהב במקצוע החזק שלה - מקבילים מדורגים.

מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת מלבורן (1956) היא זכתה ב-2 מדליות, היא הייתה הצעירה בין המתעמלות בנבחרת. באולימפיאדת רומא אסטחובה הייתה בין החזקות בנבחרת והייתה מובילה בתחרות קרב רב אישית. אומנם במכשיר ה-7 היא נפלה מהקורה וכתוצאה מכך לא יכלה להתברג לזוכות במדליות. למרות שהיא זכתה באולימפיאדה זו במספר מדליות, אסטחובה ראתה בהשתתפותה החמצה ואף שקלה להפסיק השתתפות בתחרויות רשמיות.
היא בכל זאת המשיכה בקריירה לאחר הפסקה של שנה ונכללה בנבחרת שנסע לאולימפיאדת טוקיו בה אסטחובה זכתה במספר מדליות נוספות.
אדה ניקודמו

קורות חייה

ניקודמו נולדה בלרנקה והיגרה עם משפחתה לסידני ב-1987. קריירת המשחק שלה החלה כבר ב-1991, כשלוהקה לסדרת הטלוויזיה "Police Rescue", בה שיחקה במשך ארבע שנים. ב-1993 נבחנה לתפקיד באופרת הסבון "קרוב רחוק", אך לא התקבלה. ב-1994 קיבלה תפקיד בסדרת הטלוויזיה "תיכון הלבבות השבורים". היא הייתה אמורה להשתתף בתוכנית במשך 12 שבועות בלבד, אך יוצרי הסדרה החליטו לפתח את הדמות אותה גילמה, והיא המשיכה לגלמה במשך שלוש שנים.
לאחר הפסקה לשם לימודי תיירות, שבה למרקעים ב-1998, כשגילמה את דמותה של פיונה מוטסון בסדרת הנעורים "ברייקרס". הבכורה הקולנועית שלה הייתה ב-1999, כשגילמה תפקיד קטן בסרט "מטריקס". בשנת 2000 החלה לגלם את דמותה של ליאה פאטרסון בסדרה "קרוב רחוק", תפקיד אותו היא מגלמת גם כיום (2009). תפקידה בסדרה הקנה לה שלוש מועמדויות לפרס לוגי האוסטרלי בקטגוריית האישיות הטלוויזיונית הפופולרית ביותר בטלוויזיה האוסטרלית (2001, 2002 ו-2006) ושתי מועמדויות בקטגוריית שחקנית הדרמה הפופולרית ביותר (2002 ו-2006).
בשנת 2005 השתתפה ניקודמו בגרסה האוסטרלית ל"רוקדים עם כוכבים", וזכתה במקום ראשון עם הרקדן אריק יגודקין.

חיים אישיים

ניקודמו נשואה לכריס קסיפוליטאס משנת 2007. הם נפרדו בשנת 2010 אך חזרו להיות ביחד לאחר חודש.
לוסי ליימן

ביוגרפיה

ליימן נולדה ברובע בארנט שבלונדון.
אחרי סיום הלימודים צדה את עינו של צייד כשרונות שהפציר בה להיות מדבבת. ליימן החלה ללמוד בבית הספר למשחק Academy of Live and Recorded Arts. היא הופיעה בתיאטרון, בטלוויזיה ובקולנוע.
על הבמה שיחקה ליימן בהפקה הלונדונית המקורית של המחזה "Phallacy" מאת קארל דז'ראסי שהועלה בשנת 2005.
אחרי סדרה של תפקידים בתוכניות טלוויזיה בריטיות, בהן "The Bill" ובסדרה "פוארו" על פי הרומנים של אגאתה כריסטי. היא גילמה את לוסי בסרט "זהות אבודה", השלישי בסדרת סרטי ג'ייסון בורן.
ליימן שיחקה בתפקיד קבוע בדמות סם פיליפס בסדרת הטלוויזיה "תפאורות קרטון", וכיכבה בתפקיד ג'סמין שטראוס בעיבוד המחודש של סדרת רג'י פרין של ה-BBC. בשנים 2010 עד 2014 כיכבה בסדרה הקומית "כבוד הכומר" לצדו של טום הולנדר.
פאבל סרניצ'ק

קריירת משחק

סרניצ'ק התחיל את הקריירה הבוגרת בשערה של באניק אוסטרבה מליגת העל הצ'כוסלובקית במדיה רשם 30 הופעות בין השנים 1989–1991. 
בינואר 1991 חתם בניוקאסל יונייטד מליגת המשנה של הפוטבול ליג שאותה אימן ג'ים סמית'. סמית' עזב את הקבוצה כעבור חודשיים, ותחת המאמן החדש אוסבלדו ארדילס קיבל סרניצ'ק את אפודת השוער הראשון. ב-15 המשחקים הראשונים ספג סרניצ'ק 32 שערים, שישה מתוכם במשחק אחד נגד טרנמיר רוברס, וארדילס החליט להושיבו על הספסל ולהחליפו בטומי רייט. יכולתה הדלה של ניוקאסל הובילה לחילופי מאמנים פעם נוספת, והפעם מונה קווין קיגן שהשאיר את הקבוצה בליגה במחזורי הסיום של העונה. את עונת 1992/1993 פתחה ניוקאסל היטב עם 11 ניצחונות רצופים, ולאחר המחזור ה-14 שב סרניצ'ק אל בין הקורות. את העונה סיימה ניוקאסל ראשונה והעפילה לפרמייר ליג. בפרמייר ליג, נאלץ סרניצ'ק להיאבק על מקומו בהרכב מול מספר שוערים לאורך שנותיו בניוקאסל אך התמיד ובמהלך שנות התשעים שבר שיא כשהיה לשחקן הזר המשחק הכי הרבה שנים בניוקאסל. בעונת 1996/1997 הגיע עם ניוקאסל לרבע גמר גביע אופ"א אך זו הודחה על ידי מונקו.
ב-1998 שב לבאניק אוסטרבה ושיחק במדיה שישה משחקים בליגה הצ'כית, ולאחר מספר ימי מבחן בשפילד ונסדיי הצטרף למועדון האנגלי ואת הופעת בכורה ערך נגד קבוצתו לשעבר ניוקאסל במשחק שהסתיים בתיקו 1-1. בשנת 2000, לאחר ששפילד נשרה לליגה הראשונה, עזב סרניצ'ק את הקבוצה ובקיץ חתם בברשה מהסרייה א'.
באחד ממשחקי הקבוצה נגד רג'ינה פגע בסרניצ'ק אביזר פירוטכני שהושלך מהיציע והמשחק הופסק. חפצים נוספים שהושלכו לכר הדשא אילצו את השופט פיירלואיג'י קולינה לסיים את המשחק לפני המועד החוקי. בשנותיו בברשה, סיימה הקבוצה פעם אחת בסמוך לקו האדום ופעמיים במרכז הטבלה במקום המוליך לגביע האינטרטוטו.
בראשית עונת 2003/2004 הצטרף סרניצ'ק לעולה החדשה לפרמיירליג פורטסמות' בהעברה חופשית וכשוער משנה, ערך את הבכורה במדי הקבוצה רק בדצמבר 2003. בפברואר 2004 הושאל לחודש לוסטהאם יונייטד מליגת המשנה כדי להחליף את שוערה המורחק, ובהמשך עבר אליה בהעברה חופשית וחתם בה עד תום העונה. כששוערה הראשון של הקבוצה שב מההרחקה, מיעט סרניצ'ק לשחק ועזב את וסטהאם בתום העונה.
את קיץ 2004 העביר סרניצ'ק באימונים ובמבחנים בקבוצות שונות ולבסוף חתם בביירה מאר מהליגה הראשונה בפורטוגל. ביירה מאר סיימה את עונת 2004/2005 במקום האחרון ונשרה לליגת המשנה, ובעונה הבאה סרניצ'ק העפיל עמה בחזרה לליגה הראשונה.
בספטמבר 2006 חזר לניוקאסל וחתם על חוזה עד סוף השנה כגיבוי לשוער שיי גיבן, ולאחר שזה נפצע באחד המשחקים, זכה סרניצ'ק לתשואות רמות מהקהל כשעלה מהספסל במקומו של גיבן. חוזהו של סרניצ'ק הוארך עד סוף העונה ובתומו שוחרר מהקבוצה.

בנבחרת צ'כיה

סרניצ'ק זומן לראשונה לנבחרת צ'כיה ב-1994. ביורו 1996 הוא נמנה עם סגל הנבחרת בהדרכתו של דושאן אוהרין שסיימה כסגנית האלופה ושימש שוער מחליף. בהמשך, הפך לשוערה הראשון של הנבחרת ועמד בין קורותיה בגביע הקונפדרציות 1997 שבו סיימה צ'כיה במקום השלישי וביורו 2000. לאחר שצ'כיה לא הצליחה להעפיל למונדיאל 2002, ולאחר שרשם במדיה 49 הופעות, פרש סרניצ'ק מהנבחרת.

לאחר הפרישה

לאחר הפרישה הקים סרניצ'ק במולדתו בית ספר לשוערים לאימון שוערים צעירים מרחבי העולם. ב-2012 הצטרף לצוות המקצועי של ספרטה פראג.
בדצמבר 2015 שב לטיינסייד כדי לקדם את המכירות של האוטוביוגרפיה שהוציא לאור, "פאבל הוא ג'ורדי" ("Pavel is a Geordie"). ב-20 בדצמבר לקה בדום לב במהלך ריצת אימון. הוא אושפז בבית חולים באוסטרבה כשהוא נמצא בתרדמת וב-29 בדצמבר נפטר.
סאב זירו

סאב-זירו (אנגלית: SUB-ZERO) הוא מותג מקררים מתוצרת ארצות הברית. 
החברה נוסדה בשנת 1945, על ידי ווסטיי אף. בייק במדיסון, ויסקונסין, ארצות הברית. בשנת 2000 רכשה החברה את קו המוצרים הביתיים של חברת "וולף ריינג'", שבסיסה בקליפורניה ועוסקת בייצור מוצרי מטבח לשוק הפרטי, המוסדי והמסחרי. החברה מייצרת את מקרריה במפעלים בוויסקונסין ובאריזונה.
כיום משווקים תחת המותג "סאב-זירו" מקררים ואמצעי אוורור שהיו מיוצרים בעבר על ידי חברת וולף תחת מותג בעל שם זהה. חברת וולף ממשיכה לייצר ולשווק לשוק המסחרי בלבד. המותג מתחרה במותגים אמריקאיים מובילים כמו קיצ'ן איד וGE Monogram, וכן במותגים לא אמריקאיים כמו בוש (BOSCH) ומילה (Miele). 
החברה מייצרת שתי סדרות של מקררים מובנים למטבח הביתי, וכן מתקנים לאחסון יין. החברה טוענת להמצאת רעיון ה"קירור הדואלי", האמור לאפשר שמירה על מוצרי מזון לזמן ממושך יותר. נטען כי החברה היא זו שהמציאה את רעיון ההתקנה המובנית של מקרר במטבח הביתי. 
כל אחד מהמקררים ניתן להזמנה במבחר רמות גימור, בדרך כלל על בסיס פלדת אל חלד. לקוחות יכולים להתקין לוחות לפי הזמנה על דלתות המקרר וכך ליצור התאמה עם ארונות המטבח. המקררים מגיעים בדרך כלל בעומק 24 אינץ' וניתנים להתקנה חלקה לצד ארונות מטבח בעומק סטנדרטי זהה, ליצירת מראה אחיד. בגלל העומק המוגבל, המקררים נוטים להיות רחבים מהמקובל.
דלרוי לינדו

ביוגרפיה

לינדו, בן למהגרים  ג'מייקנים נולד במחוז אלת'האם וגדל במחוז לואיסהאם שבדרום לונדון.
כנער עבר עם אמו להתגורר בטורונטו ולאחר מכן בסן פרנסיסקו, שם למד ב"תיאטרון הקונסרבטוריון האמריקאי".
בעת שלמד במוסד המוזיקלי הפך דילרוי למעריץ ושאב השראה מהמוזיקאי אייזק הייז.
ללינדו בן אחד מאשתו השנייה נישהורם לינדו.

קריירת משחק

לינדו התחיל את דרכו כשחקן בקומדיה "עוד אמריקן גרפיטי", בסרטי הפעולה "דם הגיבורים" ו"הדרך הקשה" ובתיאטרון, במחזה "הבאים והולכים של ג'ו טרנר" בתפקיד עליו הועמד לינדו לפרס הטוני. התגלה בפעם הראשונה בדרמה של ספייק לי "מלקולם אקס" בתור הגנגסטר ארצ'י "האינדיאני המערבי" משכונת הארלם.
ספייק לי גילה עניין בכישרון של לינדו וליהק אותו לשני סרטיו "קלוקרס" בתפקיד איל הסמים המקומי של ברוקלין רודני ליטל ו"קרוקלין" בתפקיד וודי, נגן ג'אז ואב משפחת קראמייקל.
לינדו השתתף בדרמה "יצרים בדם" בתור בונפייד, מנהיג כנופיית הכלא השחורה "צבא הגורילה השחור" בכלא סן קוונטין.
שיחק בקומדיית הפשע "תפוס את שורטי" בתור סוחר הסמים בו קאטלט לו חייב כספים המפיק הארי זים (ג'ין הקמן).
ב-1996 הופיע לינדו במותחן הפשע המצליח של רון הווארד "כופר" בתור הסוכן המיוחד לוני הוקינס ובסרט הפעולה "קוד שבור" בתור קולונל  חיל האוויר האמריקאי מקס וילקינס.
ב-1997 שיחק בקומדיה של דני בויל "חיים לא רגילים" בתפקיד מלאך בשם ג'קסון.
ב-1999 שיחק בעיבוד הקולנועי של לאסה הלסטרם לרומן "תקנות בית השיכר", בדמות הפועל האפרו אמריקאי ארתור רוז המכניס את בתו רוז (אריקה באדו) להריון.
בשנת 2000 הופיע בסרטי הפעולה "עקיצה ב-60 שניות" בתפקיד בלש משטרת לוס אנג'לס רונלד קסטלבק הרודף אחר גנב המכוניות ממפיס ריינס (ניקולס קייג') ו"רומיאו חייב למות" בתור המאפיונר אייזק או'דיי אביה של גיבורת הסרט טריש (אליה).
ב-2001 שיחק בסרט הפעולה העתידני "האחד" בתפקיד הסוכן המיוחד הארי רודקר שנרצח בידי הרוצח המשוכפל יו לו (ג'ט לי). שיחק כמו כן גם בדרמת כותלי הכלא "המבצר האחרון" בתור הגנרל ווילר, חברו של הגנרל האסיר יוג'ין ארווינג (רוברט רדפורד) ובסרט הפשע "השוד" בתור הגנב בובי בליין.
ב-2003 שיחק בסרט האסונות "שעת האפס" בתור ד"ר אד בארזלטון, המתכנן של כלי הרכב התת-קרקעי "ורג'יל".
ב-2005 הופיע בסרט האקשן הביוגרפי של טוני סקוט "דומינו" בתפקיד המשחרר בערבות קלרמונט ויליאמס השוכר את שירותם של ציידי הראשים ובקומדיית ההרפתקאות "סהרה".
ב-2006 שיחק בסדרת הפשע של ג'ייסון סמיילוביק "חטוף" בתור סוכן ה-אפ. בי. איי לאטימר קינג. בשנת 2007 שיחק בדרמה הקומית "חג שכזה" בכיכובו של כריס בראון.
מפרץ דייוויס (אנטארקטיקה)

גילוי המפרץ

המפרץ התגלה בפברואר 1911 מהטרה נובה במסגרת משלחת טרה נובה שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.

מקור השם

המפרץ נקרא על שם פרנסיס אי. סי. דייוויס (Francis E.C. Davies), נגר אוניות על הספינה טרה נובה.

לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 162
• Roberto Cervellati, M. Chiara Ramorino, COMPOSITE GAZETTEER OF ANTARCTICA (CGA), PP 40, 48
• AUSTRALIANS MAKE DISCOVERIES IN OATES LAND, PP 395 - 396
ריקרדו אלוורס

קריירה

אלוורס החל לשחק כבר כילד בקבוצת הילדים של בוקה ג'וניורס. את משחקו הראשון בקבוצת בוגרים שיחק ב-2008 במדי קבוצת ולס סארספילד וספג בו פציעה ברצועה צולבת קדמית. הוא חזר לשחק רק בעונה שאחריה, בקלאוסורה 2009, בה זכתה הקבוצה באליפות ושותף בה רק במשחק אחד. אלוורס שב לשחק בקביעות רק בעונת קלאוסורה 2010, אז שיחקה הקבוצה גם בגביע ליברטדורס ולכן שיתפה שחקני ספסל רבים. ב-2011 הוא החל לבלוט לטובה בקבוצה והיה שותף בזכייתה בקלאוסורה 2011 ובהעפלתה לחצי גמר גביע ליברטדורס.
ב-5 ביולי 2011 עבר אלוורס לאינטר מילאנו תמורת 12.8 מיליון יורו. משחקו הראשון באינטר היה בהפסד למילאן בסופר קאפ האיטלקי ב-6 באוגוסט. את שערו הראשון במדי הקבוצה הבקיע ב-22 בנובמבר.
ב-1 בספטמבר 2014 הושאל אלוורס לסנדרלנד מהפרמייר ליג.
ב-4 בינואר 2016 חתם עד לסוף העונה בסמפדוריה האיטלקית.
ב-2 בספטמבר 2011 שיחק לראשונה במדי נבחרת ארגנטינה, במשחק ידידות מול נבחרת ונצואלה. הוא שיחק גם במוקדמות מונדיאל 2014 ונכלל בסגל הנבחרת למשחקי מונדיאל 2014.
ז'ואאו פליקס

תחילת הקריירה

ז'ואאו פליקס נולד ב-10 בנובמבר 1999 בוויסאו שבפורטוגל. הוא שיחק במחלקת הילדים של קבוצת Os Pestinhas, עד שעבר לשחק במחלקת הילדים של פורטו. הוא שיחק 7 שנים במדי פורטו, אך הם שחררו אותו בשל ממדי גופו הקטנים, ולאחר שנה הוא עבר למחלקת הנערים של היריבה, בנפיקה ליסבון.

בנפיקה ליסבון

פליקס ערך את הופעתו הרשמית בבנפיקה ב' מהליגה השנייה בפורטוגל ב-17 בספטמבר 2016, והפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בבנפיקה ב'.
ב-15 בפברואר 2017 כבש פליקס את שערו הרשמי הראשון בליגה השנייה, וב-30 בינואר 2018 כבש את השלושער הראשון בקריירה שלו.
לקראת עונת 2018/2019 עלה פליקס לקבוצת הבוגרת של בנפיקה ליסבון. ב-18 באוגוסט 2018 ערך את הופעתו הראשונה בליגה הראשונה ושבוע לאחר מכן כבש את שערו הראשון בקבוצה במסגרת הדרבי של ליסבון, והפך לשחקן הצעיר ביותר שכובש בדרבי של ליסבון.
ב-11 באפריל 2019 כבש פליקס שלושער בניצחונה של בנפיקה ליסבון 4–2 על איינטרכט פרנקפורט במסגרת הליגה האירופית. בכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שכובש שלושער במסגרת הליגה האירופית, כשהוא בן 19 שנים ו-152 ימים בלבד.
פליקס סיים את עונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של בנפיקה ליסבון עם 20 שערים, מתוכם 15 בליגה.

אתלטיקו מדריד

ב-3 ביולי 2019 חתם על חוזה לשבע שנים במדי אתלטיקו מדריד, ששילמה עליו 126 מיליון אירו לבנפיקה ליסבון. עם העברה זו הפך פליקס לשחקן היקר בתולדות אתלטיקו מדריד. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית בליגה ב-18 באוגוסט, בניצחון 1–0 על חטאפה. ב-1 בספטמבר 2019 כבש את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון קבוצתו 3–2 על אייבר.

קריירת נבחרות

ב-5 ביוני 2019 ערך הופעת בכורה במדי נבחרת פורטוגל בניצחון נבחרתו 3–1 על נבחרת שווייץ במשחק חצי גמר ליגת האומות.

סטטיסטיקות

מעודכן, ל-4 ביולי 2019
סמל שיתוף

סמל שיתוף הוא צלמית של ממשק משתמש מובנה ברשת האינטרנט שמטרתו לאפשר ביצוע פעולה של שיתוף למקורות חיצוניים.

סמל השיתוף הפתוח

בשנת 2008 נוצר סמל השיתוף הפתוח על ידי חברת Shareaholic. צלמית זו, שנקראת גם "Shareaholic Icon", מהווה למעשה כפתור שניתן להטמעה באתרי אינטרנט, אפליקציות ודפדפנים.
סמל השיתוף הפתוח מאפשר למשתמשים לשתף תכנים עם מעגלים נוספים של אנשים, ומאידך עוזר למפרסמים ועסקים באינטרנט לאמוד את אפקטיביות התוכן שהם יוצרים.
Shareaholic זוכה לחשיפה של 250 מיליון מבקרים ייחודיים מדי חודש.

ShareThis

סמל זה נוצר בשנת 2006. ShareThis הוא למעשה כפתור אשר מתפקד כיישומון לרשתות חברתיות מקוונות.
ניתן למצוא בבלוגים רבים שימוש בכפתור ה ShareThis בזכות פיתוח תוסף עבור Blogger, TypePad ו Wordpress.
470 (מפרשית)

470 הוא דגם אחיד של סירה זוגית (הגאי ואיש צוות נוסף), בעלת גוף יחיד ושני מפרשים: חלוץ בשטח 3.59 מטר רבוע וראשי בשטח 9.45 מטר רבוע, אליהם מצטרף ברוח גבית ומלאה גם ספינקר בשטח 12.16 מטר רבוע. אורכה הכולל של הסירה הוא 4.70 מטר וממנו נגזר שמה. דגם ה-470 הוא דגם פתוח, גוף הסירה עשוי מתרכובת שרף פוליאסטר מחוזק בסיבי זכוכית (GRP). דגם ה-470 נפוץ מאוד אצל אנשים פרטיים וגם בקרב מועדוני שיט.
דגם ה-470 הוא דגם אולימפי אשר נכלל במשחקים האולימפיים מאז מונטריאול 1976.

היסטוריה

הדגם תוכנן בשנת 1963 על ידי המתכנן/ אדריכל ימי הצרפתי אנדרה קורנו שהגה סירת מפרש מודרנית מפיברגלס שתהיה בעלת ביצועים גבוהים מחד אך מאפיינים מתונים מאידך כדי לשמור על קלות יחסית בשימוש כך שכל אחד- גדול או קטן- יוכל להשיט אותה.
בשנת 1969 הוכר הדגם על ידי התאחדות השייט הבינלאומית ומשנת 1970 החלו בו אליפויות עולם שנערכות מאז מדי שנה ברציפות. משנת 1985 הופרדו אליפויות העולם לגברים ולנשים.
סירת ה-470 הוכרזה כסירה אולימפית בשנת 1976. החל מאולימפיאדת סיאול (1988) יש חלוקה בין גברים לנשים.

470 בישראל

בשנות ה-60 וה-70 של המאה העשרים היה דגם ה-470 נדיר בארץ. דגם ה-420 העממי יותר היה נפוץ ממנו, ואף יוצר בארץ, וצוותים ישראלים זכו בו בהישגים בינלאומיים. אולם כאשר ה-470 נבחר להיות הדגם האולימפי על פני אחיו הקטן עברו הצוותים המובילים של 420 ובראשם שמשון ברוקמן ואיתן פרידלנדר אלופי העולם בדגם 420 בשנת 1980 הסבה לדגם 470 שהפך להיות הדגם היוקרתי יותר. באולימפיאדת לוס אנג'לס הצמד ברוקמן ופרידלנדר ייצג את ישראל לראשונה בדגם זה.
שלוש אליפויות עולם בדגם 470 נערכו בישראל: בחיפה בשנת 1988, בתל אביב בשנת 1997 ובחיפה בשנת 2015.
אקארט ויציקמן

ביוגרפיה

ויציקמן התלמד במלון שטראובינגר בבאד גאסטיין (1960-1957) ואחר-כך עבד במשרות שונות במסעדות יוקרה בעולם, בין השאר היה תלמידו של פול בוקיז מליון, צרפת. 
הוא החל לעבוד בגרמניה ב-1971 במסעדת "טנטריס" במינכן, אותה עיצב הארכיטקט השווייצרי הנודע Justus Dahinden.
ב-19 בנובמבר 1979 הוא נהפך להיות השף דובר גרמנית הראשון (והשלישי, מחוץ לצרפת) שזכה בניקוד המקסימלי של שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום על מסעדתו אוברג'ין (Aubergine), אותה פתח שנה קודם לכן.
ב-1993, בעקבות שערוריית הקוקאין, הוא איבד את הרישיון להפעיל את "אוברג'ין", אולם שנה לאחר מכן הוענק לו התואר "שף המאה" מידי מדריך גו מיו. רק שלושה שפים אחרים זכו בתואר זה: פול בוקיז, ז'ואל רובישון ופרדי ז'ירארדה.
מאז אותה עת ויציקמן פרסם ספרי בישול רבים.