google/wiki40b huggingface dataset:
ארקורה

ארקורה (Erecura, Aerecura או Eracura) או הרקורה (Herecura) הייתה אלה במיתולוגיה הקלטית. האלה זוהתה עם פרוסרפינה וכן נחשבה לזוגתו של אל השאול דיס פאטר מהמיתולוגיה הרומית.
ברחבי אירופה (בשווייץ, אוסטריה, בלגיה, גרמניה, צרפת, סלובניה ואיטליה של ימינו) התגלו מספר רב של כתובות המוקדשות לאלה. ריכוז הכתובות הגדול ביותר התגלה בשטוטגרט שבגרמניה.
ייתכן שהייתה קודם לכן אלת אדמה קלטית (ובהתאם ניתן לראות תגליפים שלה עם קרן שפע או סלי פירות, ובשל כך זיהוייה כזוגתו של האל סילוואנוס בכתובות שהתגלו בעמק הריין.
שמו של האל ארקוריוס שהתגלה על מזבח אבן בנורת'מברלנד שבאנגליה יכול להיות גרסה גברית של אלה זו.
מקור שמה של האלה אינו ברור. ייתכן שמקור השם במילה aes, aeris בלטינית שמשמעה נחושת או ברונזה או מהמילה הפרוטו קלטית "קור" שמשמעו "מעגל".
אפוקליפסת במברג

אפוקליפסת במברג (בגרמנית: Bamberger Apokalypse) היא כתב יד מהמאה ה-11 השמור כיום בספריית העיר במברג (בגרמנית: Staatsbibliothek Bamberg). כתב יד זה מכיל את ספר חזון יוחנן (ספר האפוקליפסה) מהברית החדשה, ומכאן שמו.
כתב היד נכתב בסקריפטוריום שבאי רייכנאו בין שנת 1000 לשנת 1020 בסגנון הדומה לכתבי יד האחרים שנכתבו ברייכנאו (כגון הפריקופס של היינריך השני).
אפוקליפסת במברג הוזמנה על ידי אוטו השלישי קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כתב היד לא הושלם בעת מותו של אוטו השלישי, ועבודת הכנתו הסתיימה בזמן יורשו, היינריך השני אשר יחד עם רעייתו, קוניגונד מלוקסמבורג, תרם את כתב היד למנזר סטפנוס הקדוש בבמברג.
בכתב היד 106 עמודים, והוא מאויר ב-57 מיניאטורות (איורים), וב-100 אותיות תחיליות מאוירות.
בשנת 2003 נוסף כתב היד לרשימת "זיכרון העולם" של ארגון אונסק"ו כאחד מכתבי היד האוטוניים מרייכנאו.
שחרזדה (כתב עת)

שחרזדה הוא כתב עת ישראלי מקוון לספרות, תרבות ודעות, שעלה לראשונה לרשת בספטמבר 2006. כתב העת מארח שירה ופרוזה מקורית ומתורגמת, ביקורת חברתית וסקירות על אמנות בת זמננו מישראל והעולם. לכתב העת שישה מדורים קבועים.
בין הכותבים ניתן למצוא כותבים ותיקים וצעירים, כמו מאיה בז'רנו, דרור אלימלך, דורי טרופין, גילית חומסקי, יקיר בן משה, יחזקאל נפשי, יחזקאל רחמים, יסמין אבן ועוד.
העורכת הראשית והמוציאה לאור היא רקפת א. ידידיה. עורכים תורמים נוספים הם יואב איתמר וים המאירי, ועורכות לשעבר הן דפנה שחורי ורינה ענבר.
ז'וזף אנדרה

ז'וזף אנדרה (Joseph André;‏ 1908–1973), היה כומר קתולי מנאמור שבבלגיה שהציל מאות יהודים, רובם ילדים, בתקופת השואה, וזכה עקב כך בתואר חסיד אומות העולם.
הוסמך לכומר בשנת 1936 והיה מורה בתיכון בשנים שלפני המלחמה.

פעילותו בתקופת השואה

אנדרה החל בהצלת יהודים בשנת 1942, לאחר שנודע לו שמכר יהודי שלו, ד"ר ארתור בורק, נמצא בסכנת גירוש. אנדרה מצא מסתור עבור משפחת בורק שם שהו שנתיים, עד שחרור בלגיה. שבוע לאחר מכן הסתיר אנדרה את בני דודיו של ד"ר בורק. הוא יצר קשר עם "ועד ההגנה היהודי" (CDJ), ארגון יהודי מחתרתי שארגן מקומות מסתור עבור יהודים, והביע את נכונותו לעשות ככל יכולתו להציל כל יהודי שיופנה אליו, אצל מסתירים אחרים או בביתו-שלו.
אנדרה השפיע על רבים מתושבי אזור מגוריו ללכת בעקבותיו ולסייע בהצלת יהודים. כך למשל, החביא ד"ר פרננד ארנולד יהודים במחלקה למחלות מידבקות מבית החולים סנט קמיל בנאמור. 
אנדרה נסע ברחבי בלגיה ושכנע אבות מנזרים, ראשי מוסדות ובעלי בתים פרטיים להחביא ילדים יהודים. לגסטפו נודע על פעילותו. אנדרה הפך למבוקש ונאלץ להסתתר עד לשחרור נאמור על ידי האמריקאים בספטמבר 1944.
הוא מעולם לא ניסה להפוך את הילדים שהציל לנוצרים, מתוך תמיכה בחופש הדת..

לאחר השואה

עם השחרור לקח על עצמו אנדרה לאסוף את הילדים שהחביא במקומות ולהשיב אותם אל הוריהם, אם שרדו את השואה, או לארגונים יהודיים שהסכימו לקבלם.
באוקטובר 1945 עזבו אחרוני הילדים את ביתו של האב אנדרה. במסיבת הפרידה ענד אנדרה על צווארו מגן דוד ולא צלב. 
מ- 1957 ועד מותו ניהל מרכז לשיקום פליטים ואסירים משוחררים. 
ב-1967 ביקר האב אנדרה בישראל והתקבל על ידי עשרות מהילדים שהציל. 
נפטר במשרדו ב- 1 ביוני 1973. בהלווייתו היו ניצוליו בין נושאי ארונו.
טד ויליאמס

תיאודור סמואל ויליאמס (באנגלית: Theodore Samuel Williams‏; 30 באוגוסט 1918 - 5 ביולי 2002) ידוע בשם טד ויליאמס, מגדולי שחקני הבייסבול האמריקאים בכל הזמנים. ויליאמס שיחק 19 עונות בליגת ה-MLB, כולן בקבוצת הבוסטון רד סוקס, הקריירה המקצוענית שלו נקטעה פעמיים לטובת שירות כטייס קרב בחיל הנחתים האמריקני, בזמן מלחמת העולם השנייה ובזמן מלחמת קוריאה. ב-1966 נבחר להיכל התהילה של הבייסבול, וב-1991 העניק לו נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר במדינה.

נעוריו

ויליאמס נולד בסן דייגו, קליפורניה, אביו היה חייל, שריף וצלם, שהעריץ את נשיא ארצות הברית תיאודור רוזוולט ועל כן בחר לקרוא לבנו על שמו. בתקופת לימודיו בבית ספר תיכון הצטיין במשחק הבייסבול וקיבל הצעות מהקבוצות המקצועניות הניו יורק יאנקיז וסנט לואיס קרדינלס. אימו סברה שהוא צעיר מדי לעזוב את הבית, ועל כן בחר לשחק בקבוצה המקומית הסן דייגו פאדרס, אז בליגת המשנה.

קריירה מקצוענית

ב-1939 הצטרף ויליאמס לקבוצת הבוסטון רד סוקס, ועד מהרה הפך לכוכבה. ב-1941 הגיע למשחק האחרון של העונה עם ממוצע חבטות של 0.399 אשר בעיגול המקובל, היה מכניס אותו לספרי ההיסטוריה עם ממוצע של 0.400, מספר בעל משמעות מיתית בליגה. למרות שיכול היה לבחור שלא להשתתף במשחק ולהבטיח בכך את ההישג, בחר ויליאמס לעלות לחבוט, הוא הצליח לחבוט שש פעמים מתוך שמונה ניסיונות, ובכך שיפר את הממוצע שלו ל-0.406. הישג זה הוא הפעם האחרונה בהיסטוריה של ה-MLB ששחקן בייסבול הצליח לסיים עונה מלאה בממוצע של מעל 0.400. תקופה זו התאפיינה בתחרות בינו לבין ג'ו דימאג'יו על תואר החובט המצטיין, דימאג'יו השיג באותה שנה רצף שיא של 56 משחקים עם חבטות רצופות, והמאבק בינו לבין ויליאמס היה במוקד העניין התקשורתי בארצות הברית. 
במהלך הקריירה שלו זכה שש פעמיים בתואר אלוף החבטות של האמריקן ליג (הפעם האחרונה בגיל 40), פעמיים בתואר הכתר המשולש (מלך החבטות, מלך ההום ראנס ומלך הנקודות באותה עונה), שבע עשרה פעמים נבחר למשחק האולסטאר ופעמיים זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, הוא השיג בקריירה ממוצע חבטות של 0.344, החמישי בטיבו בכל הזמנים, ו-521 הום-ראנס.
משחקו האחרון בתור שחקן פעיל היה ב-28 בספטמבר 1960, הקריירה שלו הגיעה לסיומה בדרך ראויה כשחבט להום ראן בעלותו בפעם האחרונה לחבוט.

שירותו הצבאי

ב-1942 התגייס ויליאמס לצי ארצות הברית ושירת בזמן מלחמת העולם השנייה כמדריך טיסה על מטוסי ווט F4U קורסייר בבסיס חיל הנחתים האמריקני בפלורידה ולאחר מכן בהוואי. הוא השתחרר ב-1946 אך נשאר בחיל המילואים. 
ב-1952, בגיל 34, גויס שוב ונשלח למערכה בקוריאה ושירת כטייס F9F פאנת'ר. הוא השתתף במשימה להפגזת כוחות אויב, כאשר מטוסו נפגע מאש נ"מ, ויליאמס הצליח להנחית את המטוס בשלום בבסיס ידידותי וזכה על כך במדליית הצטיינות.
למרות שהשירות הצבאי גזל לו מעל 4 שנים בתקופת השיא שלו כשחקן, ויליאמס מעולם לא התלונן על כך בפומבי, וראה זאת כשירות מתחייב למולדת. במהלך שירותו עוטר שלוש פעמים במדליית האוויר.

לאחר הקריירה כשחקן

לאחר פרישתו ממשחק שימש ויליאמס כמנג'ר של הוושינגטון סנטורס שהפכו באותה עת לטקסס ריינג'רס, הוא נבחר למנג'ר העונה ב-1971, אך קריירת הניהול שלו לא האריכה ימים והוא פרש ממנה לאחר עונת 1972. הוא פנה לקריירת דייג מקצועני, הנחה תוכנית טלוויזיה בתחום, ואף נבחר להיכל התהילה של ארגון הדיג הספורטיבי.
הארי רקנאטי

הארי רקנאטי (1918  - 18 בדצמבר 2011) היה בנקאי, איש עסקים, אספן אמנות ובעל רשת מוזיאונים.

ביוגרפיה

הארי רקנאטי נולד בסלוניקי ב-1918. באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב.

בנקאות

ב-1935 הקים אביו ליאון את בנק דיסקונט. בגיל צעיר מאוד הצטרף לעבודה בבנק, לצדו של אביו, וכאשר מת האב בפתאומיות ב-1945, התמנה הארי הבכור למנהל הבנק. כעבור שבע שנים הודח על ידי שלושת אחיו מניהול הבנק על רקע סכסוכים משפחתיים. הסכסוך הביא לקרע משפחתי שניתק את הארי מהמשפחה, הוא עבר להתגורר בז'נבה וניהל שם את הסניף האירופי הראשון של הבנק, שנקרא "דיסקונט אוברסיז" ובמקביל החל להקים במסגרת המשפחתית רשת של בנקים פרטיים באירופה ובדרום אמריקה. ב-1960 רכש את "בנק ראלי" הבריטי, ועבר להתגורר בלונדון עם אשתו פאולינה גולדברג, ממנה התגרש לאחר מכן, ובתם היחידה.
ב-1970 רכש מאחיו את השליטה בשני בנקים באירופה וניתק כליל את קשריו העסקיים עם המשפחה. לדבריו "החליט לפרוש מהקבוצה לאור התעקשותם של אחיו להפוך את בנק דיסקונט לישראל לחברה ציבורית עם מניות נסחרות בבורסת תל אביב". כמו כן הוא חשש מאוד מהיקף הפעולות הפיננסיות ובמקרקעין שהתרחשו בניו יורק ושחמקו מעיניו. הפרידה מאחיו הוגשמה בשנת 1970.
כאשר פרצה השערורייה של משבר מניות הבנקים בה היה מעורב גם בנק דיסקונט, הביע הארי רקנאטי בפומבי את סלידתו מהדרך בה ניהלו אחיו את הבנק, ובמיוחד התבטא בחריפות נגד אחיו רפאל רקנאטי, מנהל הקבוצה. ב-1995 אף תבע באמצעות בג"ץ לחייב את האח להתפטר מניהול עסקי הבנק לאחר שערוריית ויסות המניות.

עסקי אמנות

הארי רקנאטי היה אספן אמנות נלהב, שהחל לעסוק בכך כתחביב כבר ב-1943. במשך שנים אסף יצירות אמנות רבות, ביניהן אוסף אמנות אירופאית ענק ואוסף עצום של אמנות לטינו אמריקנית (לטענתו האוסף הגדול ביותר בעולם של אמנים חיים). את היצירות אחסן במחסניו באירופה ולאחר שפרש מעסקי הבנקאות עבר לעסוק באמנות. מ-1987 ועד 2000 הקים את רשת המוזיאונים ראלי, באורוגוואי, צ'ילה, ספרד ואף בקיסריה יש שני מוזיאונים: מוזיאון ראלי 1 הוותיק ומוזיאון ראלי 2, מוזיאון לזיכרון ספרד שנפתח ב-2007. כל המוזיאונים שהקים רקנאטי הם ללא מטרות רווח ולא מתאפשרת בהם פעילות מסחרית.
הסיפור המשפחתי של הקרע במשפחת רקנאטי מוצג לציבור המבקרים במוזיאון ראלי בקיסריה בדפי הסבר המחולקים לכל מבקר, וכן בשלטים גדולים הניצבים בכניסה למוזיאון. באחד השלטים נכתב: "ישנם אלה המזהים בטעות מצערת את מוסדנו עם החבורה אשר העיתונות ושאר אמצעי התקשורת מכנים משפחת רקנאטי. אין לי כל קשר לאנשים אלה או למפעליהם מאז שנת 1970. הסיבה לכך מפורטת בשני השלטים הסמוכים".
רקנאטי נפטר ב-18 בדצמבר 2011 בישראל. הוא אחיהם הבכור של דניאל, רפאל ויעקב.
גותית

הטיית פעלים בגותית

יש להטות פעלים בגותית לפי שם הגוף (גוף ראשון, שני, שלישי ביחיד או רבים) ולפי הזמן.

הזמנים בגותית

בגותית ישנם רק שני זמנים הווה ועבר כאשר ההווה משמש גם לצורך התייחסות לעתיד.
חוץ מזה אופן ביטוי שונה יכול לגרום לביטוי ציווי, ציון (אמירת ביטוי אובייקטיבי) או פעולה אפשרית או היפותטית.

פעיל וסביל

לפועל בגותית יש צורת פעיל וצורת סביל רק בהווה, על-מנת ליצור סביל בזמן עבר יש להשתמש בפועלי העזר: wisan - להיות או wairþan - ליהפך, וצורת פועל המתארת פעולה שהסתיימה.(פרטיסיפלי)
שיד

היסטוריה

תיעוד לקיומו של היישוב מצוי בכתובים החל מראשית המאה ה-18 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הבסבורג שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה. בהמשך, הייתה שיד חלק מממלכת הונגריה ומאוחר יותר האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה העיירה לחזרת ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ואזור סרם נכלל בשטח מדינת קרואטיה העצמאית בשליטת האוסטאשה. במהלך 1942 החלו באזור תקיפות של כוחות צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ובשלהי אוקטובר 1944 עלה בידם לשחרר את העיירה.
לאחר המלחמה נכללה שיד בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ולאחר התפרקותה בשטחי סרביה. בנובמבר 1991, במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה הופגזה העיירה ו-4 מתושביה נהרגו ו-12 נפצעו.

הקהילה היהודית

קהילה יהודית התקיימה בעיירה ככל הנראה מסוף המאה ה-19. בני הקהילה היו סוחרי חיטה ועורות. ב-1921 נמנו בשיד 78 יהודים. בית הכנסת שכן בתוך ביתה של אחת ממשפחות הקהילה וכן הוקמה חלקת בית עלמין יהודי. בשיד נרשמה פעילות ציונית מסוימת. בראש הקהילה עמד יוליאן לֶבֶּל ובנו קורנל שהיה משפטן, עמד בראש סניף התנועה הציונית. לקהילת שיד השתייך מספר מצומצם של משפחות שהתגוררו בכפרי הסביבה:קוּקוּיֶבְצִי, אָדָאשֶבְצִי וטוֹבָארְנִיק המצוי בשטחי קרואטיה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 95 נפשות. באפריל 1941, עם כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והקמת מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, הוחל ברדיפת יהודים. ביולי 1942 נעצרו בני הקהילה והועברו ביחד עם יהודי אילוק, רומה וסרמסקה מיטרוביצה למחנה ריכוז בעיר וינקובצי, אשר מוקם באצטדיון הכדורגל המקומי. באוגוסט גורשו אל מותם במחנות ההשמדה יאסנובאץ ואושוויץ. ב-1947 התגוררו בשיד 17 יהודים וכולם עלו לישראל לאחר הקמתה.
ב-2013 יזם הארכאולוג ראדובן סרמאץ (בסרבית: Radovan Sremac) בן העיירה, את הקמתו של גלעד לזכר תושביה היהודים של שיד שנרצחו בשואה. הגלעד הוקם בסמוך למרכז החינוך והתרבות של שיד, במקום בו שכן עד למלחמת העולם השנייה ביתה של אחת ממשפחות הקהילה היהודית. הקמת הגלעד מומנה על ידי התאחדות עולי יוגוסלביה בישראל. בדצמבר 2014 נערך טקס הסרת הלוט מעל הגלעד בראשות ד"ר ראובן פוקס נשיא הפדרציה של הקהילות היהודיות בסרביה והרב הראשי לסרביה, הרב יצחק אסיאל.
BGM-71 טאו

הטאו בצה"ל

לצה"ל הגיע הטאו לראשונה ברכבת האווירית שהעבירה נשק מארצות הברית ומגרמניה לישראל במהלך מלחמת יום הכיפורים, ביוזמת ראש היחידה למחקר ופיתוח, תא"ל עוזי עילם. בימיה האחרונים של המלחמה נעשו ניסיונות ראשונים לבצע ירי טילים לעבר מטרות אויב. ביומה האחרון של המלחמה ביצע כוח צה"ל ירי על מספר טנקים סורים. אחד הושמד וחמישה נפגעו. היה זה הירי המבצעי המוצלח הראשון של המערכת. סיכומי המלחמה הראו כי ברמה המערכתית היה הכישלון בשל חוסר הידע בצה"ל כיצד יש להפעיל את המערכות השונות הקשורות לירי הטיל, והיעדר תורת לחימה קיימת שניתן להתבסס עליה. 
לאחר מלחמת יום הכיפורים קיבל הטאו בצה"ל את הכינוי - "עורב". הוקמו יחידות ייעודיות (רובן במילואים) לתפעול טילי הטאו. יחידות אלו נקראות בשם "פלנ"ט" או "עורב" (כשמו של הטיל), וכינויין הרווח היה "ציידי הטנקים". בדרך כלל, יחידות אלו צמודות בשגרה לחטיבות חיל הרגלים של צה"ל כחלק מהגדס"ר ועוסקות בחלק ניכר מזמנן במשימות שאינן קשורות ישירות לתפעול הטילים. במלחמת לבנון הראשונה, ב-11 ביוני 1982, מצפון לכפר עמיק במורדות המזרחיים של ג'בל בארוכ, השמיד כוח נ"ט מחטיבה 409 11 טנקים מדגם T-72 של הצבא הסורי. היה זה, ככל הנראה, המפגש הראשון של טילים מתוצרת ארצות הברית עם הטנק החדיש ביותר שייצרה ברית המועצות באותה עת.
הטאו יצא משירות בצה"ל בשנת 2013. יחידות הפלנ"ט ממשיכות להתקיים ועושות שימוש במערכות נשק נ"ט אחרות.
שגרירות הממלכה המאוחדת באיראן

השגרירות

נציגות דיפלומטית בריטית הוקמה באיראן לראשונה בשנת 1821. היא שכנה בבזאר הגדול בעיר. בשנות ה-60 של המאה ה-19 נאלצה השגרירות לחפש לעצמה משכן אחר עקב התנאים בלתי הולמים במקומה, ואז נרכש האתר בשדרת פירדוסי. האדריכל ג'יימס ויילד (James Wild) תכנן את בית השגרירות שנבנה במקום, בלב גן. הבנייה נועדה להסתיים ב-1871, אך התעכבה עקב קשיים רבים בהבאת חומרי הבנייה לאתר והסתיימה ב-1876.
בחודשים יולי ואוגוסט 1906, בעיצומה של המהפכה החוקתית באיראן נגד השאה מוזפר א-דין קאג'אר (Mozaffar ad-Din Shah Qajar), מצאו כ-12,000 עד 16,000 אזרחים מקלט בגן השגרירות.
במהלך ועידת טהראן בחורף 1943 נערכה בבניין השגרירות הפגישה הראשונה בין משתתפי הוועידה - ראש ממשלת בריטניה צ'רצ'יל, נשיא ארצות הברית רוזוולט ושליט ברית המועצות סטלין.
לאחר המהפכה האיראנית ב-1979 התחוללה שורה של משברים ביחסי בריטניה ואיראן. במהלכם נערכו מול השגרירות מספר הפגנות אנטי-מערביות. ב-1981 הסבו השלטונות האיראנים את שמו של אחד הרחובות המקיפים את השגרירות, שנקרא על שמו של וינסטון צ'רצ'יל, לשמו של בובי סנדס, איש מחתרת צפון אירי שמת בכלא הבריטי לאחר שביתת רעב.
השגרירות פונתה מאנשיה ונסגרה מספר פעמים - מ-1987 עד 1989, שוב ב-1989 עד 1990 - בעקבות הפתווה שהוציא שהוציא שליט איראן חומייני נגד הסופר סלמאן רושדי - וב-1997, לאחר שבית משפט גרמני קבע כי סוכני מודיעין איראנים רצחו ארבעה איראנים כורדים בגרמניה ב-1992.
בנובמבר 2011 הטילה בריטניה עיצומים על איראן במסגרת המאבק בתוכנית הגרעין שלה. בעקבות זאת החליטה איראן לגרש משטחה את שגריר בריטניה. ב-29 בנובמבר 2011 פרץ המון של מפגינים לתוך השגרירות הבריטית. הבריטים היו משוכנעים שהפריצה תוכננה בידיעת שלטונות איראן. המפגינים חדרו לבניין השגרירות, גרמו לו נזק, השחיתו רהיטים ומסמכים, ריססו גרפיטי, שרפו את דגל בריטניה והניפו במקומו את דגל איראן על הבניין. המשטרה האיראנית עמדה מנגד ולא התערבה, אך לאחר שהמפגינים תפסו שבעה מאנשי סגל השגרירות, השוטרים הוציאו אותם מידי ההמון. ממשלת איראן גינתה את הפריצה. בעקבותיה סגרה ממשלת בריטניה את השגרירות ופינתה את אנשיה מאיראן. באוגוסט 2015, לאחר חתימת הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, שב השגריר הבריטי לשגרירות.

גן קולהאכ

גן קולהאכ הוא גן מיוער בשטח של 200 דונם בחלקה הצפוני של טהראן, מספר קילומטרים ממתחם השגרירות. במהלך המאה ה-19, כשהגן עוד היה כלול בכפר קולהאכ שמחוץ לטהראן, הוא הוענק לשגרירות הבריטית על ידי שאה משושלת קאג'אר על מנת שישמש כבית קיץ לשגריר. מאז משמש הגן כמתחם דיפלומטי בריטי.
בשטח הגן, המוקף חומה גבוהה, ממוקמים מספר מבנים שבהם מתגוררים דיפלומטים בריטים ובני משפחותיהם, וכן בית ספר. בשנת 1963 הושלמה הקמתו בחלק הדרומי של הגן של בית קברות צבאי בריטי. נקברו בו כ-570 מחיילי האימפריה הבריטית שנהרגו באיראן ובארצות שכנות לה במהלך שתי מלחמות העולם. כמו כן מוצבת בו אנדרטה לכ-3,600 חיילים שמקום קבורתם לא נודע.
מאז המהפכה ב-1979 מהווה הגן מקור למתיחות בין בריטניה לבין איראן, אשר דרשה מספר פעמים להשיב את הגן לידיה. הפגנות אנטי-מערביות נערכו מול הגן. ב-29 בדצמבר 2008 פרצו כ-300 מפגינים לתוך הגן במסגרת הפגנות נגד מבצע עופרת יצוקה ברצועת עזה. הם החזיקו במתחם הגן במשך זמן קצר. בעת המשבר ב-29 בנובמבר 2011, במקביל לפריצה למתחם השגרירות, פרצו מפגינים שנית לשטח הגן. גם שם הם תפסו מספר אנשי סגל בריטים, שחולצו על ידי המשטרה האיראנית.
פאבל קדראבק

תחילת הקריירה

קדראבק נולד בפראג שבצ'כוסלובקיה. לקראת סוף עונת 2009/2010 החל לשחק בספרטה פראג, קבוצת המילואים של ספרטה פראג, ששיחקה בליגת המשנה הצ'כית. ב-25 באוגוסט 2010 ערך קדראבק את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-61 בהפסד 1-0 למ.ש.ק. ז'ילינה במסגרת פלייאוף ההעפלה לליגת האלופות. ספרטה פראג הצליחה להעפיל רק לליגה האירופית, וב-16 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של המפעל, כשנכנס כמחליף בדקה ה-90 בניצחון 3-2 על פאלרמו.

ויקטוריה ז'יז'קוב

בחודש אוגוסט 2011 הושאל קדראבק לוויקטוריה ז'יז'קוב מליגת העל הצ'כית. ב-21 באוגוסט ערך קדראבק את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 76 דקות בהפסד 2-0 למלאדה בולסלאב במסגרת המחזור הרביעי בליגה. קדראבק ערך במועדון 11 הופעות ליגה, והוסיף הופעה אחת בגביע.

החזרה לספרטה פראג

לאחר ההשאלה חזר קדראבק לספרטה פראג, והמשיך לשחק בקבוצת המילואים שלה. ב-18 בפברואר 2012 ערך קדראבק את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-58 בניצחון 1-0 על סלובסקו במסגרת המחזור ה-17 בליגה. במחזור הבא ערך קדראבק את הופעתו השנייה והאחרונה בקבוצה הראשונה לעונת 2011/2012.
בעונת 2012/2013 החל קדראבק לצבור דקות משחק רבות יותר. ב-5 באוגוסט 2012 הבקיע קדראבק את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-50 בניצחון 2-1 על פריברם במסגרת המחזור השני בליגה. בסך הכל ערך קדראבק 19 הופעות ליגה בעונה זו, בה סיימה ספרטה פראג במקום השני בליגה, והבקיע שני שערים. הוא הוסיף שלוש הופעות ושני שערים בגביע הצ'כי, וחמש הופעות בשלב הבתים של ליגת האלופות.
בעונת 2013/2014, שבסופה זכתה ספרטה פראג באליפות צ'כיה, היה קדראבק שחקן מפתח. הוא לא החמיץ דקת משחק בכל 30 משחקי הליגה, והבקיע חמישה שערים. בנוסף ערך שבע הופעות בגביע הצ'כי, כולל הופעה בניצחון בגמר על ויקטוריה פלזן לאחר דו-קרב בעיטות עונשין. בעונת 2014/2015 ערך קדראבק 25 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים. ב-18 ביולי 2014 שיחק קדראבק 90 דקות בניצחון 3-0 על ויקטוריה פלזן במסגרת הסופר קאפ הצ'כי. קדראבק הוסיף שש הופעות ליגה בשלב הבתים של הליגה האירופית והופעה בגביע הצ'כי.

הופנהיים

ב-17 ביוני 2015 חתם קדראבק בהופנהיים מהבונדסליגה. ב-8 באוגוסט ערך קדראבק את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-0 למינכן 1860 במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני. ב-15 באוגוסט ערך קדראבק את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-1 לבאייר לברקוזן במסגרת המחזור הראשון בליגה. בסך הכל ערך קדראבק 28 הופעות ליגה בעונת 2015/2016, בה ניצלה הופנהיים מירידת ליגה וסיימה במקום ה-15.
ב-21 באוגוסט 2016 הורחק קדראבק לראשונה בקריירה, לאחר שספג כרטיס צהוב שני בדקה ה-72 בניצחון 6-0 על גרמניה אגסטורף במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני.

קריירה בינלאומית

קדראבק שיחק בנבחרות הצעירות של צ'כיה. ב-21 במאי 2014 ערך קדראבק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד נבחרת פינלנד במשחק ידידות. ב-16 בנובמבר 2014 הבקיע קדראבק את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בתוספת הזמן של המחצית הראשונה בניצחון 2-1 על נבחרת איסלנד במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-13 באוקטובר 2015 הבקיע קדראבק את שערו השני בנבחרת, שער בדקה ה-24 בניצחון 3-2 על נבחרת הולנד במשחק נוסף במסגרת מוקדמות יורו 2016.
בחודש יוני 2016 נכלל קדראבק בסגל נבחרת צ'כיה לקראת טורניר יורו 2016. הוא שיחק 90 דקות בכל שלושת משחקי שלב הבתים, בו הודחה נבחרת צ'כיה לאחר שסיימה במקום הרביעי בבית שכלל את נבחרות קרואטיה, ספרד וטורקיה.

חיים אישיים

בשנת 2014 החל קדראבק לצאת עם מיס צ'כיה, תרזה צ'לבובסקה. ב-3 בספטמבר 2016 נולדה לזוג בת.
גשר ארבעת הראשים

היסטוריה

הגשר נבנה בשנת 62 לפנה"ס ומקשר בין שדה מרס מצפון (הגדה הימנית של נהר הטיבר) לבין אי הטיבר שבמרכז הנהר. גשר קסטיוס מקשר את האי לגדתו השנייה של נהר הטיבר (הגדה השמאלית - טרסטוורה).
מקור שמו של הגשר - "ארבעת הראשים" מתייחס לפסלי האל יאנוס לו שני הראשים, אשר מצוי משני צידי הגשר. הפסלים הובאו אל הגשר במאה ה-14 מכנסיית גרגוריוס הקדוש במונטה סבלו.
על פי דיו קסיוס הגשר נבנה שנה לאחר שקיקרו נבחר לקונסול והחליף גשר עץ קדום יותר שעמד במקום. הגשר הוזמן ביוזמת לוקיוס פבריקיוס ונקרא על שמו. הגשר שוקם בשנת 21 לפנה"ס ביוזמתם של הקונסולים מרקוס לוליוס וקווינטוס אמיליוס לפידוס.
אורך הגשר 62 מטרים, רוחבו 5.5 מטרים והוא מורכב משתי קשתות, כאשר במרכז הנהר עמוד מרכזי תומך בשתי הקשתות.
הגשר בנוי אבן טופה געשית, ומצופה אבן טרוורטין וכתובת הקדשה מנציחה את בונה הגשר:
L . FABRICIVS . C . F . CVR . VIAR 
 FACIVNDVM . COERAVIT 
 IDEMQVE 
 PROBAVIT
בימי הביניים נקרא הגשר בשם "גשר היהודים" (בלטינית: pons Iudaeorum) בשל סמיכותו לגטו רומא.
הגשר שופץ על ידי האפיפיור אינוקנטיוס ה-11 בשנת 1679.
Last Friday Night (T.G.I.F.)

וידאו קליפ

ב-7 ביוני 2011 פרסמה פרי סרטון הצצה לקליפ של השיר Last Friday Night (T.G.I.F.)‎ שבסופו כתוב כי הקליפ המלא לשיר יצא ב-14 ביוני, אולם חלק מן הקליפ הודלף יומיים לפני מועד יציאתו, ה-12 ביוני 2011. בערב אותו היום הודלף הקליפ המלא לשיר שאורכו כשמונה דקות.
בקליפ מופיעה פרי כקייטי בת' טרי, נערה חנונית טיפוסית באמריקה בעלת רסן, משקפיים ענקיים ובגדים חנוניים. כשהיא מתעוררת ביום שבת אחד, היא מגלה שבחדרה שורר בלאגן נוראי, במיטתה ישן גבר ערום, על הכיסא יושב נער קשור בסלוטייפ ולצד המיטה ישן נער מחופש. היא מגלה שהועלה לאינטרנט סרטון המתעד את המסיבה שהתרחשה; פרי החנונית פותרת תשבץ סודקו בביתה, אך המוזיקה שמגיעה מבית משפחת בלאק מפריעה לה. היא הולכת לשם על מנת להתלונן, אך רבקה בלאק, מארגנת המסיבה, משכנעת אותה להישאר. היא עושה לה מהפך - מקרזלת את שיערה בתספורת אפרו, מאפרת אותה, מסירה את הרסן, עושה לה שעווה ומחליפה לה בגדים. לאחר מכן מראים את מהלך המסיבה - קייטי רוקדת והופכת למסמר המסיבה. הווידאו קליפ נכון לספטמבר 2017, צבר למעלה ממיליארד צפיות והפך לרביעי של פרי לעשות זאת, דבר שהופך אותה לאמנית בת היחידה בהיסטוריה שעשה זאת. היא וג'סטין ביבר היחידים אי פעם שעברו עם ארבעה סרטונים את המיליארד צפיות.
פנמינדה

מתקן הטילים

ב-1937 הוקם במקום Heeresversuchsanstalt, אתר ניסוי ופיתוח נרחב לטילים. לפני כן, הקבוצה בראשותו של ורנר פון בראון וולטר דורנברגר עבדה בקומרסדורף, דרומית לברלין. אולם קומרסדורף הוכח כקטן מדי לניסויים. פנמינדה ששוכנת על החוף איפשרה שיגור טילים ומעקב לאחר מכן לאורך כ-200 מייל של מים פתוחים.
בין 1937 ל-1945 פותחו בפנמינדה רבים מהיסודות של טכנולוגיית הטילים ושני כלי נשק, ה-V-1 ה-V-2. בתחילת 1942 נערך ניסוי הירי הראשון ב-V-1 והטיסה הראשונה של ה-V-2 (שנקרא אז A-4) נעשתה ב-3 באוקטובר 1942 מפורפסטנד VII. חיל האוויר הגרמני, הלופטוואפה, ביצע את הניסויים בטילי השיוט ה-V-1 במערב פנמינדה, ואילו צבא היבשה הפעיל את פרויקט פיתוח הטילים הבליסטיים (V-2). פנמינדה שימשה גם כאתר פיתוח מערכות מכ"ם ומערכות ניווט לילי חדשניות, תחת פיקודו של ד"ר הנס פלנדל.
פנמינדה ברמת הסודיות שלו היה דומה מאוד לאזור 51.
בפנמינדה פותחו גם אמצעים חדשניים אחרים, כדוגמת המערכת הראשונה בעולם של טלוויזיה במעגל סגור שהותקנה בפריפשטנד VII ("עמדת ניסוי 4") למעקב על הטילים המשוגרים.
במהלך מלחמת העולם השנייה כוונו כמה מתקפות אוויריות כבדות כלפי האתר, כולל תקיפה של כמעט 500 מפציצים כבדים של חיל האוויר המלכותי הבריטי בליל ה-16–17 באוגוסט 1943 ("מבצע הידרה"). בתקיפה נהרגו לפי דיווח גרמני רשמי 815 איש, ביניהם ולטר תייל ראש הפיתוח של המנועים. רוב ההרוגים היו שבויי מלחמה זרים. תקיפה זו הניעה את העברת ייצור טילי ה-V אל מתחת לאדמה.
למרות התקיפות, התקנים טכניים רבים בפנמינדה נשארו ללא פגע בסוף המלחמה, היות שמרבית הפצצות נחתו ביערות מסביב, באזורי הדיור ובמחנות ריכוז לשבויי מלחמה זרים.
קיימת מחלוקת רבה על השאלה כיצד גילו בעלות הברית על פנמינדה. הגרסה הבריטית הרשמית היא שצילומי איסוף מידע אווירים גילו את המידע על פנמינדה. מאידך, עדים ומסמכים מצהירים שמודיעין מהצבא הפולני המחתרתי (ארמייה קריובה) חשף את פנמינדה. המודיעין הבריטי הכחיש במשך שנים שקיבל מידע כלשהו אודות פנמינדה מפולין, ובמקום זה הדגישו את חשיבותם של מקורות אחרים, כגון טייס דני שצילם משהו שנראה כטיל V קרוב. עם זאת, לאחר המלחמה התגלו צילומי מסמכים בפולין.
בסוף המלחמה נמלטו רוב המדענים ובהם פון בראון למערב כדי להבטיח שייתפסו על ידי האמריקנים. הבריטים והסובייטים תפסו את האזור ואת רוב הטכנאים שנותרו במקום.
נוסף לפנמינדה היו אתרים נוספים בגרמניה שבהם נעשו שיגורי טילים: בין השנים 1957 ל-1964 בוצעו כמה בקוקסהבן שבסקסוניה התחתונה ובשנים 1988 עד 1992 בצינגסט שבמקלנבורג-מערב פומרניה.
איש: ברזל

איש: ברזל (באנגלית: Iron: Man) המכונה גם "איש הברזל" (The Iron Man) הוא פסל מעשה ידי הפסל אנטוני גורמלי המוצב בכיכר ויקטוריה שבמרכז ברמינגהאם, בסמוך לבניין עיריית ברמינגהאם.

תיאור היצירה

היצירה ניצוקה בבית היציקה של ברדלי ופוסטרז (Bradley and Fosters Castings) שבוילנהול, והוצבה במקומה בשנת 1993 כמתנה לעיר ברמינגהאם מאת בנק לוידס TSB (היצירה הוצבה למול הבניין ששימש בעבר את ההנהלה הראשי של הבנק).
הפסל, המתאר איש כבול בכבלי פלדה, שנוי במחלוקת מאז הקמתו. הפסל נועד לתאר את המהפכה התעשייתית ואת השפעתה על אזור ברמינגהאם, אולם הצופים בפסל נוטים לשייך להשפעה זו גוון שלילי ולא חיובי.
בפסל ניתן לראות את קצוות חלקי התבנית באמצעותם בוצעה היציקה. בעוד שלרוב נהוג להסיר שוליים בולטים אלה, גורמלי ביקש שלא להסירם במטרה שהן תהוונה חלק מהיצירה.