google/wiki40b huggingface dataset:
שער יד האלוהים

"שער יד האלוהים" הוא כינוי שניתן לשער שהובקע על ידי הכדורגלן הארגנטינאי דייגו מראדונה במשחק רבע הגמר של מונדיאל בכדורגל בין אנגליה וארגנטינה, שנערך ב-22 ביוני 1986 באצטדיון האצטקה שבמקסיקו סיטי. אירוע זה והמורשת שסביבו מסמלים את היריבות בין שתי הנבחרות הלאומיות הללו.
היריבות בין שתי האומות חובבות הכדורגל החלה כנראה עם הרחקתו של קפטן ארגנטינה, אנטוניו ראטין, במשחק בין אנגליה לארגנטינה בגביע העולם בכדורגל 1966; ארגנטינה הודחה מהמשחקים ואילו אנגליה המשיכה וזכתה בגביע. בשנת 1986, כשנפגשו הקבוצות ברבע הגמר, המתח בין המדינות היה בשיאו, בין השאר בשל מלחמת פוקלנד שנערכה ארבע שנים לפני כן.
שש דקות לאחר תחילת המחצית השנייה הייתה התוצאה 0-0. מראדונה פרץ מהאגף הימני ובעט באלכסון לעבר שחקן קבוצתו, חורחה ולדאנו, והמשיך לרוץ מתוך כוונה לקבל את הכדור בחזרה. אולם המסירה של ולדאנו עברה מעט מאחורי מראדונה, והכדור הגיע לקשר האנגלי, סטיב הודג', שנסוג אחורה כדי להגן.
הודג' ניסה להשתלט על הכדור אולם נכשל, והכדור המשיך לעבר רחבת השש-עשרה, לתוכה רץ מראדונה. השוער האנגלי, פיטר שילטון, יצא מרחבת השער כדי להדוף את הכדור, אולם מראדונה (שלא היה בנבדל) התרומם לנגיחה, הגיע לכדור לפניו והסיט אותו באגרוף יד שמאל. הכדור נכנס לשער, ולהפתעתם של האנגלים, השופט (התוניסאי עלי בן נאסר) אישר את השער.
הארגנטינאים חגגו, בעת שהשחקנים האנגלים מחו ללא תועלת. המשחק הסתיים בתוצאה 2:1 לטובת ארגנטינה. במסיבת עיתונאים שנערכה לאחר המשחק העצים מראדונה את הסערה לאחר שטען שהגול הובקע "קצת על ידי יד אלוהים, וקצת על ידי הראש של מראדונה". צילומי וידאו וסטילס של המהלך הראו בבירור שמראדונה נגע בכדור בידו, והקטע הוקרן פעם אחר פעם בתחנות טלוויזיה ברחבי העולם.
באוטוביוגרפיה שלו משנת 2002 הודה מראדונה שהכדור פגע בידו:
היום אני יכול לומר מה שלא יכולתי לומר אז. בזמנו קראתי לזה "יד אלוהים". פתפותי ביצים שהייתה זו יד אלוהים, הייתה זו היד של דייגו! וההרגשה הייתה כמו לכייס את האנגלים.
בשנת 2005 הצדיק מראדונה בתוכניתו "הלילה של מספר 10" את הגול כתגובה לניצחון הבריטי במלחמת פוקלנד: "מי שגונב מגנב מקבל חנינה ל-100 שנה".

אזכורים תרבותיים

בשנת 1987, שנה לאחר שהובקע השער השנוי במחלוקת, הוציאה הלהקה האנגלית ניו אורדר שיר בשם "Touched by the Hand of God", שהתייחס לשער. בשנת 1997, לאחר משחק שחמט בין גארי קספרוב למחשב כחול עמוק, חש קספרוב שאנשים בשר ודם התערבו בפעולתו של המחשב, ועל כן השווה אלוף העולם דאז את המשחק למשחק בין אנגליה לארגנטינה והצהיר במסיבת עיתונאים ש"מראדונה קרא לזה יד אלוהים".
אינקודה

אינקודה הייתה חברה לשיווק בשר שהביאה בשר מאריתריאה לישראל.

תולדות החברה

החברה הוקמה בשנת 1951 על ידי יעקב מרידור. החברה רכשה מפעל לשימורים באסמרה, הביאה שוחטים מישראל והובילה את הבשר בספינת קירור לנמל חיפה. הבאת המשלוח הראשון של הבשר שתוכננה לחג הפסח בשנת 1952 התעכבה מסיבות שונות והגיעה רק באוגוסט 1952. הבאת הבשר נתקלה בקשיים שונים, בהם החרמת בשר בתעלת סואץ על ידי שלטונות מצרים. באפריל 1953, על רקע הקשיים הכלכליים, רכשה ממשלת ישראל 51% של החברה ואשר בן נתן נכנס כנציג הממשלה בחברה. באותו זמן, הממשלה הסכימה לתת לחברה הלוואה להקמת מתקן קרור בג'יבוטי. בסוף 1955 רכשה הממשלה את יתרת מניות החברה. החברה סיפקה בשר קפוא ושימורים. הבשר שנקבע כטריפה נארז בקופסאות שימורים אך עלו קשיים במציאת שווקים לבשר זה. נבחנה האפשרות להוביל את הבשר לנמל אילת, אולם הדבר הצריך הקמת בית קירור גדול בנמל אילת. אפשרות נוספת הייתה הפלגה סביב יבשת אפריקה. הוחל אז בהקמת מפעל נוסף בדירדאווה. אולם לאחר שהצטברו הפסדים כבדים הופעל רק בית החרושת באסמרה והמתקנים בג'יבוטי ודירדאווה עמדו ריקים. המפעל באסמרה הוחכר לחברת סחרוב של עזריאל עינב ויוסי הראל. בשנים 1956-1957 ניהל את החברה מרדכי לימון ובשנים 1957-1958, ירחמיאל ירון.
בשנת 1959 נמכר המפעל בג'יבוטי. בשנת 1961, לאור הפסדים נוספים, הוחכרו המפעלים לחברה בריטית. חברת קנמיש, שהייתה שותפה בחברה לזמן מה, יצאה ממנה בהפסד.
בשנת 1964 מכרו האחים עינב ויוסי הראל את החברה לבוריס גבירצמן, יהודי מקומי. החברה המשיכה לשווק בשר אל תוך שנות השבעים.

פעילות המוסד

בשנים 1955-1964 שימשה החברה ככיסוי לפעילות המוסד במזרח אפריקה. במסגרת זאת, אשר בן נתן ניהל את החברה בשנים 1953-1956 ודוד קרון עבד בחברה כקניין בשר בשנים 1957-1959.
תצאי מהכלים

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי הנרי, הולחן על ידי הנרי והופק על ידי טל שגב, יעקב למאי והנרי גם כן. השיר הועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בעשור השני של המאה ה-21 ביחד עם כל האלבום זה ששומר עליי.
באחת משורות השיר יש התייחסות אל הקהילה הלהט"בית, ובווינט זכה לתואר "שיר פמיניסטי".

וידאו קליפ

טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של הסינגל, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה את האודיו של השיר ב-18 ביולי 2011, המציג את עטיפתו של האלבום בו נכלל, זה ששומר עליי, ולא את עטיפתו הרשמית.
בנוסף לכך, העלתה חדד את שירי הסינגלים והשירים מתוך האלבום בסמוך לתאריך זה.
צ'יבי

עלילה

סיפורו של ילד עני יתום מאביו, אישטוואן הורבץ', שמכורח הנסיבות נאלץ לעזוב את בית הספר שלו ואת חבריו, ולעבור לבית ספר בשכונת פאר, שם עובדת אמו במשק בית.
בבית הספר החדש הגימנסיה ברחוב הזיכרון, בכיתה החמישית, מתקבל צ'יבי בשנאה ובלעג על ידי התלמידים והמורים. 
חברו היחיד בבית ספרו החדש הוא טיבור לוי ("שפנפן"), ילד קטן וחלוש שסופג גם הוא התעללויות מילדים אחרים. 
הילד מכונה על ידי חבריו "צ'יבי" ככינוי גנאי לפרחח (בהונגרית):
"צ'יבי כינוי לטף, אך גם כינוי זילזול של המילה "צ'בס" שפרושה פרחח, גונב תרנגולות, קונדס" (הסבר בגוף הספר).
אולם הילד הדחוי פילס את דרכו בחברה באמצעות יושר, חריצות, כוח רצון ומנהיגות הבאים לידי ביטוי סביב משחק הכדורגל. 
המספר מזכיר בסיפורו ספרי ילדים אחרים ובניהם את הספר הנערים מרחוב פאל המתרחש גם הוא בבודפשט.

השראה

הכדורגלן היהודי הונגרי יוזף בראון, שכונה צ'יבי, היווה ההשראה לספר.
הספר ראה אור בשנת 1919 – השנה שבה היה בראון בן ה-18 לכוכב החדש של הכדורגל בהונגריה וגיבור לאומי בהונגריה. 
צ'יבי בראון שיחק כמו הדמות הספרותית במ.ט.ק. הונגריה וזכה בה לתהילה.
למרות שנות התהילה, הוא מת בעבודות כפיה בגדודי העבודה ההונגריים בחזית הרוסית במלחמת העולם השנייה.

הקשר היהודי

בספר לא מוזכר כל קשר יהודי אך הסופר, מקור ההשראה, וחברו היחיד של הגיבור בסיפור הם יהודים.
גם משמו של הגיבור נרמז שהוא יהודי.
שם משפחתו, הורבץ', הוא שם שאימצו היהודים במקום השם יהודי הגלוי הורוביץ (המורה הקשוח מתבלבל בין שמות אלו).
המחבר בלה סנש, האמין מאוד בהשתלבות היהודים בחברה בהונגריה, והספר מקרין אופטימיות לאפשרות זו.
אולם גורלם של בתו של המחבר חנה סנש, של מקור ההשראה לספר יוזף (צ'יבי) בראון ושל שאר יהדות הונגריה היה אכזר מאוד.

תרגום לעברית

הספר ראה אור בתרגום עברי מאת אביגדור המאירי בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת תש"י (1950), מלווה באיוריו של אונדז'יי סקורא (Ondřej Sekora). בשנת תשמ"ג-1983 הופיעה מהדורה ה' מחודשת של הספר.
פרץ-דרור בנאי

ביוגרפיה

נולד בעיר קמישלי שבצפון סוריה, והתחנך בבית ספר פרוטסטנטי בחלב. בילדותו סבל מעוני ותנאים קשים, שלימים באו לידי ביטוי בשיריו, וכבר בגיל 13 החל לעזור לפרנסת משפחתו. ב-1962 עלה עם משפחתו לישראל, והתיישב איתם בכפר סבא. במשך כשנה היה סגן מנהל מחלקת ספקים בתנועת המושבים. ממקימי איגוד כללי של סופרים בישראל, ובשלב מסוים יושב ראש הוועדה המקצועית בה. בנוסף, הוא עבד במשך שנים בתעשיית ליטוש היהלומים.
שיריו הראשונים פורסמו בין השאר בכתבי העת עכשיו, סימן קריאה, מאזניים עיתון 77 ובמוספי הספרות של עיתונים חשובים כידיעות אחרונות, מעריב והארץ. הוא זכה פעמיים בפרס היצירה על שם לוי אשכול, וכן בעוד מספר פרסים. רבים משיריו נלמדים בבתי ספר ואוניברסיטאות, ואחדים תורגמו לעשרות שפות, בהן אנגלית, צרפתית, יידיש, סינית וטורקית, ולקחו חלק באנתולוגיות של שירה עברית. שהופצו ברחבי העולם.
שירתו בעיקרה רגשית ואופטימית. כלולה בה ילדותו בסוריה, החיים במעברה ובבית הוריו הצנוע, הרהוריו על חייו הנוכחיים ואהבה לעירו כפר סבא. סיטואציות טריוויאליות לכאורה ("שלט כחול שמימי/ מניף גלידות שטראוס באוויר...") ומקשרן לרגשות עמוקים יותר ("... ואת הלב מניף חיוך ארצי/ אשר נחפז ומתרחק").
כיום הוא מידען וספרן עיון בספריית המרכז הקהילתי על שם זאב גלר בכפר סבא ובספרייה העירונית יד לבנים בה.
חלק משיריו של בנאי זכו גם ללחן וביצוע. הזמרת חני דינור כללה באלבומה "עד קצה הבהירות" (1998) שישה שירים שכתב בנאי. פבלו רוזנברג הקליט שלושה משיריו של בנאי: "אל תבכי", שנכתב במשותף על ידי רוזנברג ובנאי (מופיע באלבום "בין ערביים"), "שני", שכתב מחמוד דרוויש ובנאי תרגם (מופיע באלבום "כל יום יותר") ו"פרצת לי את הלב" (מתוך האלבום "העולם שלנו"). רמי קלינשטיין כלל באלבומו "תגיד את זה" את שירו של בנאי "שלג".
לפרץ ארבעה ילדים ונכדים.
France 2

היסטוריה

ב-21 בדצמבר 1963 הושק הערוץ בשם RTF 2 (חברת RTF היא חברה ממשלתית שקדמה ל-ORTF, שמתעסקת בטלוויזיה ורדיו), אחרי שנה הערוץ עבר לשליטת ORTF, החברה עברה מיתוג מחדש והוחלף לה השם ל La Chaîne 2.
ב-1 באוקטובר 1967 בשנה 14:15 (שעון צרפת) הערוץ החל לשדר בצבע. בשנת 1975 הערוץ עבר מיתוג מחדש ושינה את שמו ל-Antenne 2. ב-1992 הערוץ שינה את שמו ל-France 2 וכך נקרא הערוץ עד היום (2011).
ב-30 בספטמבר 2000 היה מעורב צוות חדשות של הערוץ שכלל את השדרן הצרפתי שארל אנדרלן ואת הצלם הפלסטיני טאלאל אבו ראחמה בפרשת מוחמד א-דורה בה הם תיעודו את מותו לכאורה של נער פלסטיני מאש צה"ל. התמונות הקשות שילהבו את ההמון הערבי בישראל וברשות הפלסטינית והגבירו את המהומות באזור. מאוחר יותר קבע תחקיר של צה"ל כי א-דורה לא נהרג מאש צה"ל אלא מאש פלסטינית. אחרים האשימו את צוות France 2 שצילם את התקרית בביומה ואף בזיופה. France 2 הגיש תביעה משפטית על הוצאת דיבה כנגד פיליפ קרסנטי, פוליטיקאי ואיש עסקים יהודי-צרפתי, שטען שהקלטת מזויפת. עד היום נושא זה שנוי במחלוקת.
אינגה להמן

שנותיה הראשונות והשכלתה

אינגה להמן הייתה בתו של אלפרד גאורג לודביג להמן (Alfred Georg Ludvik Lehmann‏; 1858–1921), מחלוצי הפסיכולוגיה הניסויית בדנמרק. היא נולדה וגדלה בקופנהגן ולמדה בבית הספר התיכון הפרוגרסיבי שיסדה חנה אדלר, דודתו של נילס בוהר, ושהיה התיכון הראשון בדנמרק שבו למדו נערים ונערות יחדיו. לדבריה של להמן, אביה וחנה אדלר היו שני האנשים שהשפיעו על התפתחותה האינטלקטואלית יותר מכל.
להמן למדה מתמטיקה באוניברסיטת קופנהגן ואחר כך באוניברסיטת קיימברידג', אך נאלצה להפסיק את לימודיה שם בשל תשישות. היא חזרה לדנמרק ועבדה במשרד אקטואריה כמה שנים לפני שהשלימה את התואר במתמטיקה באוניברסיטת קופנהגן בשנת 1920. ב-1923 החלה לעבוד באוניברסיטה כעוזרת מחקר של פרופסור לאקטואריה.

קריירה

לאחר כמה שנים בתחום הביטוח, החלה להמן לעבוד כעוזרת של הגאודט נילס אריק נורלונד (Nørlund), שהטיל עליה את המשימה להקים תחנות למחקר סייסמולוגי בדנמרק ובגרינלנד. היא עבדה עם כמה מהסייסמולוגים המובילים באירופה באותה תקופה. ב-1928 השלימה תואר בגאודזיה באוניברסיטת קופנהגן ומונתה לראש המחלקה הסייסמולוגית במכון הגאודזי המלכותי של דנמרק, משרה אותה מלאה עד 1953.
בשנת 1929 התרחשה רעידת אדמה גדולה ליד ניו זילנד. להמן הבחינה ברישום חריג של כמה גלי P – שהיו אמורים להיות מוחזרים מגלעין כדור הארץ. היא פיתחה השערה, לפיה גלים אלה עברו מרחק מסוים לעבר הגלעין – והוחזרו מגבול לא ידוע. על בסיס השערה זו כתבה ב-1936 מאמר קצר שכותרתו "P", ובו טענה כי אותם גלי P מצביעים על כך שגלעין כדור הארץ אינו כדור של חומר מותך אחיד, אלא הוא מורכב משני חלקים: גלעין פנימי מוצק המוקף בגלעין חיצוני נוזלי. סייסמולוגים וגאופיזיקאים מובילים באותה תקופה, כגון בנו גוטנברג, צ'ארלס ריכטר והרולד ג'פריס, אימצו פרשנות זאת במהרה. הימצאות אותו גבול בין שני חלקי הגלעין – הנקרא תחום אי הרציפות ג'פריס – אושרה ב-1970 באמצעות סייסמוגרפים רגישים יותר.
מלחמת העולם השנייה פגעה במידת מה בעבודתה של להמן ובקשריה עם חוקרים במדינות אחרות, אולם תחנות סייסמוגרפיות רבות בדנמרק, בין השאר בקופנהגן, המשיכו לתפקד ולבצע מדידות.
ב-1952 נשקלה מועמדותה של להמן למשרת פרופסור באוניברסיטת קופנהגן, אך לבסוף נדחתה. ב-1953 פרשה להמן ממשרתה במכון הגאודזי. היא עברה לארצות הברית, שם חקרה עם הגאופיזיקאים מוריס יואינג (Ewing) ופרנק פרס (Press) את קרום כדור הארץ ואת מעטפת כדור הארץ. במהלך מחקרים אלה גילתה להמן תחום אי רציפות נוסף, בעומק של 190 עד 250 ק"מ, המכונה כיום על שמה.

פרסים והנצחה

להמן זכתה בפרסים רבים על הישגיה המדעיים יוצאי הדופן, ביניהם פרס גורדון ווד (1960), מדליית אמיל וייכרט (1964), מדליית הזהב של האגודה הדנית המלכותית למדעים ולאמנויות (1965), מדליית ויליאם בואי (1971, הייתה האישה הראשונה שזכתה בה) והמדליה של האגודה הסייסמולוגית של אמריקה (1977). כמו כן קיבלה תוארי דוקטור של כבוד מאוניברסיטת קולומביה ב-1964 ומאוניברסיטת קופנהגן ב-1968.
אסטרואיד 5632 נקרא Ingelehmann על שמה.
משפחת ונטורה

משפחת ונטורה או במקורות היסטוריים "וֵינְטוּרָא", הוא שם של משפחה יהודית באיטליה. פירושו של השם Ventura הוא מזל. שם המשפחה המקורי היה "בן-תורה". בימינו תרגמו אותו ל"גורלי". שם משפחה זה מקובל גם אצל לא יהודים. באתרי אילן יוחסין החשובים, נמצאו 243 שמות באתר היהודי העיקרי Family Tree of the Jewish People לעומת 124 שמות באתר העולמי Ancestory.com , הכוללים גם בני ונטורה יהודים.

סקר משפחתי

סקר היסטורי על תולדות המשפחה נעשה על ידי יוסף קובו על בסיס מחקריו של ד"ר סימון מרקוס, שלמה רוזניס וא. גאלאנטה במימון תעשיין יהודי בשם אברהם שמואל ונטורה מהעיר רוסה בצפון בולגריה. 
קובו מביא את השורשים האיטלקיים של המשפחה מכולוניה באיטליה (1555). הוא מספר על מצביא יהודי איטלקי מהמאה ה-19, בשם Rubino Ventura שהיה בצבא נפוליאון ואחר כך שרת בהודו. הוא מתאר את התפתחות משפחת ונטורה בבולגריה לאחר שהגיע לשם עם ממגורשי ספרד. מקומות המגורים החשובים של היהודים היו בערים דוברובניק וספליט על חוף הים האדריאטי ובעיר איזמיר בטורקיה. הוא מביא את סיפורה של משפחת ונטורה מהעיר "רוסה" בבולגריה. היא הגיעה לשם מ"ספליט". שם חיו אברהם ונטורה ושבתי בן-אברהם ונטורה.

סיכום ממצה

מחבר ספר "אוצר ישראל", שלמה בן רבי אברהם רוזאניס, מסכם כך את תולדות המשפחה. 
"לפי הזכרונות היותר קדמונים (בסגנון האינציקופדיא) יצאה המשפחה מעיר טיבולי דרומית מרומא, איטליה, עם היהודים שגרש האפיפיור פיוס החמישי בשנת 1568 (עמק הבכא, דף קי"ט). אחדים מבני וינטורה התיישבו בדלמתיה (כיום באזור האדריאטי של קרואטיה) ואחרים הלכו עד שאלוניקי שביוון וניקופול שברומניה על גדות הדנובה וכונו בשם המשפחה Ventura de Tiboli. בין הבאים לניקופול היה ר' יוסף וינטורה ושני בניו רפאל ומשה. ר' יוסף ונטורה מונה לרב העיר ניקפול ויסד בה ישיבה. ר' רפאל היה תלמיד נבחר אחיו הצעיר ר' משה וינטורה שרת בניקופול בתור שוחט ובודק, ובמות אחיו המארי דאתרא נסע לקושתא ואחר כך למצרימה ובסוף העתיק מושבו לירושלם ושם נתמנה לשו"ב והיה ממתמידי בית המדרש לר' אברהם יצחקי. בירושלים חבר את ספרו "ימין משה" (מונטבה 1624) אשר נתפשט בא"י ובכל הגולה על ענייני השחיטה. 
מבני משפחת ונטורה אשר נדדו לדלמטיה ורגוזה נודע לנו החכם הראשון רבי שבתי ונטורה, נולד בספלאטו בערך בשנת 1740 והיה תלמיד ר' דוד פארדו וחיבר ספר "נהר שלום" (ויניציא 1770). צאצאו, ר' אליהו וינטורה נתמנה לרב ומורה הוראות (1799) וחבר ספרו "כוכבא דשביט" (שאלוניקי 1799), לזכר אחיו שבתי (דשביט), אשר עסק בענייני תלמוד, חגים, תענית, כתובות, בר מצווה, קידושים וכן הלכות משפטיות. הספר זכה להערכה רבה בסלוניקי, קושטא, סופיה וונציה. הוא חיבר גם "מילון לחרוזים" במצוי בכתב יד בספרית יד בן צבי.
צאצאו, ר' אברהם וינטורא התמנה בשנת 1832 לרב הקהילה הספרדית בבוקרשט שברומניה. היה בעיר עד ליום מותו בשנת 1837. מבני משפחת וינטורה ר' אברהם וינטורה היה רב בעיר סופיה שבבולגריה.
הרשות לקידום מעמד האישה

היסטוריה

הרשות עוגנה בחוק לראשונה בשנת 1998. בחוק נכתב כי:"מטרות חוק זה הן לקדם את השוויון בין המינים בישראל, להביא לתיאום בין הגופים המטפלים במעמד האשה בישראל, לקדם את החינוך החקיקה והאכיפה בתחומים אלה, לקדם פעילות למניעת אלימות נגד נשים, להעמיד לרשות הממשלה את הכלים והמידע הנדרשים להשגת המטרות האמורות, ולהקים רשות מרכזית שתפעל ליישום עקרונות אלה
".
בנובמבר 2007 התקבל חוק השלכות מגדריות בחקיקה (תיקוני חקיקה), ה'תשס"ח-2007. החוק קובע כי על הרשות לקידום מעמד האישה להגיש חוות דעת מגדרית להצעות חוק, ולהבטיח כי במהלך החקיקה ייבחנו השלכות החקיקה המוצעת על השוויון בין נשים וגברים.
אדפולוגיה

היסטוריה

קסנופון (431–355 לפנה״ס), וקאטו (234–149 לפנה״ס), היו אדפולוגים מוקדמים. קסנופון ציין את ההשפעה מועילה של קלטור האדמה על היבול. קאטו כתב את ספרו "על החקלאות" (De Agricultura) שהמליץ עיבוד קרקע, מחזור זרעים ועוד.
יאן בפטיסט ואן הלמונט (1577–1644) ביצע ניסוי מפורסם בו הוא גידל עץ ערבה בכלי שהכיל כמות שקולה של קרקע וסיפק לו רק מי גשם במשך כחמש שנים. המשקל שנוסף לעץ בזמן גדילתו היה גדול בהרבה מן הירידה במשקל של הקרקע. מכך הוא הסיק כי הערבה הייתה עשוי מים. למרות שהמסקנה נכונה רק בחלקה, הניסוי שלו הצית מחדש עניין באדפולוגיה.
קולין אודונהיו

ביוגרפיה

קולין אודונהיו, בנם של קון ומארי אודונהיו, נולד וגדל בדרוהדה, מחוז לאות' שבאירלנד למשפחה קתולית. הוא למד בבית ספר מקומי ולאחר מכן בבית ספר למשחק בדבלין. בגיל 17 נסע לפריז למשך חודש כדי ללמוד צרפתית.

קריירה

הקריירה המוקדמת שלו התפצלה בעיקר בין תיאטרון לעבודה בטלוויזיה באירלנד ובבריטניה. ב-2003 זכה בסרט האירי ובפרס הטלוויזיה "הכשרון החדש הטוב ביותר" עבור תפקידו כנורמן ב"הביתה לחג המולד".
בשנת 2009 הופיע בתור הדוכס פיליפ בסדרת הטלוויזיה "שושלת טיודור". הוא עשה את הסרט ההוליוודי הראשון שלו לצד אנתוני הופקינס ב-2011, סרט מותחן אימה ושמו "הפולחן." הוא עשה את סרטון האודישן עבור הסרט באולפן ביתי של חברו ושלח אותו לארצות הברית.
הוא מנגן בגיטרה ושר בלהקה שנקראת The Enemies - הוקמה ב-2003 באירלנד.
בשנת 2012 לוהק אודונהיו כקפטן הוק/קיליאן ג'ונס בעונה השנייה של הסדרה המצליחה "עד עצם היום הזה" ומשחק בסדרה כבר כשש עונות (מעונה 2–7). ב-2014 לוהק לדמות הראשית בסרט "The Dust Storm", בתור מוזיקאי שנקרא "ברנן".
כריסטינה פרי כתבה את השיר "The Words" שהקדישה אותו לאופיו של דמותו של קולין, קפטן הוק בעד עצם היום הזה.
אודונהיו היה חלק מהלהקה אירית בה חמשת נגנים, "The Enemies" אשר הוקמה בשנת 2003 על ידי אודונהיו וידיד קרוב, רונאן מקווילאן. אף על פי שהלהקה לא הייתה חתומה, היא הוזמנה על ידי ג'נרל מוטורס להקליט להם שירים עבור מסע הפרסום שלהם. בחודש מאי 2013, קולין הודיע כי בכוונתו לעזוב את הלהקה בשל לוח הזמנים של הצילומים של עד עצם היום הזה.
על תפקידו ב"הביתה לחג המולד", הוענק לו הפרס "הכשרון החדש הטוב ביותר" בטקס פרסי הקולנוע והטלוויזיה האירי, שנערך ב-1 בנובמבר 2003.

חיים אישיים

לאודונהיו ולאשתו הלן, מורה בבית ספר היסודי, יש ילד בשם איוון ג'יימס. ב-14 במאי 2017 נולדה לזוג בת בשם מילי.
תחנת הרכבת חוצות המפרץ

היסטוריה

ההסכם להקמת התחנה נחתם בשנת 1998 בין רכבת ישראל ויזמי מרכז הקניות חוצות המפרץ, יולי עופר וחברת אשטרום. התחנה הוקמה על שטח של 4 דונם שבבעלותם, בעלות של 6.5 מיליון שקל, ובמימון מלא של היזמים. בנוסף, מימנו הקמת גשר להולכי רגל שמתחבר למתחם. זו הייתה התחנה השנייה שהוקמה בשיטה זו (הראשונה הייתה התחנה העוקבת מדרום - תחנת הרכבת מרכזית המפרץ). התחנה החלה בפעילותה ב-13 באוקטובר 2001 ונפתחה בטקס רשמי שלושה ימים לאחר מכן. 
בעבר שירתה את האזור תחנת הרכבת קישון, שהייתה רק נקודת עצירה (באנגלית Halt, מקום מוסכם לעצירת רכבת לצורך העלאת והורדת נוסעים, ללא רציף או מבנה תחנה). תחנת הרכבת קישון בוטלה בעקבות פתיחת תחנת הרכבת חוצות המפרץ בשל הקירבה ביניהן (קישון נמצאת כ-700 מטר בלבד מדרום לחוצות המפרץ).
ב-16 ביולי 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה, שותקה תנועת הרכבות לתחנה לאחר שטיל קטיושה פגע במוסכי הרכבת בחיפה והרג שמונה מעובדי רכבת ישראל. ב-14 באוגוסט (תום המלחמה), חודשה תנועת הרכבות לתחנה.

מבנה התחנה

מסילה כפולה עוברת בתחנה - מסילה מזרחית (צמודה לרציף 1) לרכבות דרומה ומסילה מערבית (צמודה לרציף 2) לרכבות צפונה.
בתחנה שני רציפי צד המחוברים ביניהם במעבר תת-קרקעי. כניסה לתחנה ויציאה ממנה אפשריות רק דרך אולם הנוסעים הצמוד לרציף 1.
העיצוב החיצוני של התחנה דומה מאוד למרכז הקניות הסמוך (משבצות ריבועיות בצבעי צהוב ולבן, סככות מוקשתות בצבע אדום). הדמיון נובע מהעובדה שבעלי השליטה במרכז הקניות הם שמימנו את הקמת התחנה.

שירות רכבות בתחנה

ברוב שעות היום יש שלוש רכבות בשעה לכל כיוון, מתוכן שתי רכבות ממשיכות לתל אביב ואחת מסיימת את נסיעתה בתחנת חיפה – חוף הכרמל. משך זמן הנסיעה לתחנת חיפה מרכז הוא כ-13 דקות ולתל אביב כשעה ו-20 דקות.
נוסאייר מזראווי

קריירת מועדונים

מזראווי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של אייאקס. ב-12 באוגוסט 2016 מזראווי ערך את הופעת הבכורה שלו בצעירי אייאקס, בניצחון 1–4 נגד אלמרה סיטי. ב-16 בדצמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 3–6 נגד אלמרה סיטי.
ב-4 בפברואר 2018, מזראווי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אייאקס, בניצחון 1–3 נגד נאק ברדה. בעונת 2018/2019, מזראווי הפך לשחקן הרכב בקבוצה הראשונה, זאת לאור היעדרותו הממושכת של יואל ולטמן, עקב פציעה. ב-2 באוקטובר 2018 מזראווי הבקיע את שער הבכורה שלו באייאקס, בתיקו 1-1 נגד באיירן מינכן במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות.

קריירה בינלאומית

אף על פי שנולד בהולנד, מזראווי, החליט לייצג את מרוקו, בזכות מוצאי הוריו. תחילה, מזראווי שיחק עבור נבחרת הנוער של מרוקו.
ב-8 בספטמבר 2018, מזראווי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 0–3 נגד מלאווי. מזראווי השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019.
לוס פרלוס

לוס פרלוס הייתה אוניית מעפילים.
הפליגה מנמל קונסטנצה ברומניה, ביוני 1939 כשעל סיפונה 370 מעפילים. האונייה שלא הייתה מצוידת כהלכה ניסתה להיכנס לנמלי איים יווניים אך נדחתה וגורשה. בסופו של דבר הצליחה להצטייד בנמל מארמריס בטורקיה.
התוכנית הייתה כי בנקודה מסוימת בחוף הטורקי תגיע ספינת מפרש טורקית, אליה יועברו המעפילים. הספינה לא הגיעה ו"לוס פרלוס" המשיכה בעצמה לכיוון ארץ ישראל. משחתות בריטיות תפסו אותה בסביבות נתניה. היא הובלה ב-3 ביולי לנמל חיפה. המעפילים נאסרו, שוחררו אחרי זמן קצר כשמספרם נוכה ממספר המכסות הרשמי ליהודים של ממשלת המנדט.
כריסטופר סטיבנס

ג'ון כריסטופר (כריס) סטיבנס (באנגלית: John Christopher "Chris" Stevens; נולד ב-18 באפריל 1960 - 12 בספטמבר 2012) היה דיפלומט אמריקני שכיהן כשגריר ארצות הברית בלוב לאחר המהפכה בשנת 2011. ב-11 בספטמבר 2012 נרצח סטיבנס על ידי מתנקשים במתקפה על הקונסוליה האמריקאית בבנגזי. סטיבנס היה בן 52 בהירצחו.

קורות חייו

סטיבנס נולד ב-18 באפריל 1960 בקליפורניה, בשנת 1982 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בין השנים 1983–1985 שירת בחיל השלום והוצב במרוקו ולאחר מכן היה עורך דין בוושינגטון די. סי.
בשנת 1991 הצטרף לשירות החוץ של ארצות הברית וכיהן כדיפלומט במדינות המזרח התיכון, הוא כיהן בתפקיד בכיר בקונסוליה האמריקאית בירושלים, כמו כן כיהן בתפקידים שונים במצרים, סעודיה, סוריה ואיראן. את שירותו בלוב החל בשנת 2007 כסגן ראש המשלחת ובמהלך ההתקוממות בלוב שימש ממרץ 2011 כנציג מיוחד של ארצות הברית למועצת המעבר הלאומית. במאי 2012 הוא מונה כשגריר ארצות הברית בלוב.
ב-11 בספטמבר 2012 תקפו אזרחים את בנין הקונסוליה האמריקנית בבנגזי בה שהה סטיבנס. בעת המתקפה על הבניין, התבצר סטיבנס בחדר המאובטח ושם נחנק כתוצאה משאיפת עשן היות שהתוקפים שרפו את בנין הקונסוליה. כעבור שעתיים, בשעה 00:30 חולץ סטיבנס על ידי מקומיים כשהוא מחוסר הכרה והוסע לבית חולים מקומי, שם הרופא קבע את מותו לאחר 90 דקות של החייאה, כתוצאה מחנק בעקבות שאיפת עשן. בתחילה נטען כי ההתקפה על השגרירות באה בעקבות פרסום הסרט תמימותם של מוסלמים בה מוצג מוחמד באור שלילי ואשר עוררה את זעם המוסלמים בעולם, אולם מאוחר יותר גרסו חוקרי ביטחון כי הייתה זו התקפה מתוכננת של גורמי טרור המזוהים עם אל קאעידה שביקשו לנצל את התאריך הסמלי במלאת 11 שנה לפיגוע במגדלי התאומים.
מפרק הירך

מפרק

מפרק הירך (איור 1) מסווג כמפרק כדורי כלומר מפרק דמוי מכתש ועלי. המרחשת, הבנויה כשקע כדורי למחצה, מהווה את ה"מכתש" של המפרק והראש המעוגל של עצם הירך הוא ה"עלי".
מסביב לשפת המרחשת ישנה רצועה היקפית (Labrum acetabuli) המעמיקה את המרחשת והעוטפת את ראש עצם הירך עד מעבר לשיא היקפו וכך משפרת ומחזקת את החיבור. חלקה העליון של המרחשת נושא במרבית המאמצים המופעלים על המפרק ולכן הוא חזק יותר במיוחד בהשוואה לחלקה המרכזי החלש (גומץ המרחשת).
מרבית ראש עצם הירך מכוסה בסחוס מפרקי. אזור יוצא דופן מהבחינה הזו היא גומת ראש הירך אליה מחוברת הרצועה העגולה.

קופסית המפרק

קופסית מפרק הירך (איורים 4,5) בנויה מרקמה פיברוטית חזקה אך רפויה המאפשרת יכולת תנועה רבה למפרק (שנייה רק למפרק הכתף) ועדיין מקנה יציבות רבה למפרק הנושא במשקל הגו, הראש והגפיים העליונות (והגפה התחתונה הנגדית בעת הליכה למשל).
הקופסית נאחזת בצידה המקורב מסביב למרחשת וברצועת המרחשת הרוחבית (Ligamentum transversum acetabuli). צידה המרוחק של הקופסית נאחז בעצם הירך בקו שבין שני התליים, בבסיס תל הירך הגדול ומעט תיכון לרכס שבין שני התלים.
מרבית סיבי הקופסית מקיפים את צוואר הירך בצורה ספירלית כך שתנועה במפרק לכיוון פשיטה תהדק במהרה את הקופסית ואת המפרק ותעצור את התנועה. מאידך, הסיבים הספירלים של הקופסית מאפשרים חופש תנועה יחסי לכיוונים אחרים. המבנה המסוים של הקופסית תומך ביציבה בזמן עמידה שכן האנך היורד ממרכז הכובד של הגוף חולף אחורית למפרק הירך, לכן משקל הגוף שואף לפשוט את מפרק הירך, אך המפרק נתמך כאמור על ידי הקופסית לכיוון פשיטה.
מספר חלקים בקופסית המפרק מעובים וחזקים במיוחד ומכונים רצועות מפרק הירך.
אוברסט-גרופנפיהרר

אוברסט-גרופנפיהרר הייתה (בין השנים 1942–1945) הדרגה הגבוהה ביותר באס אס, למעט היינריך הימלר, שהחזיק בדרגת רייכספיהרר אס אס, והיא מתורגמת כ"מנהיג הקבוצה העליון".

סקירה כללית

אוברסט-גרופנפיהרר נחשבה כדרגה מקבילה לקולונל-גנרל (גנרל-אוברסט) בוורמאכט, אשר הייתה מקבילה לגנרל ארבעה כוכבים, או גנרל ארמייה בכוחות מזוינים אחרים.
הדרגה הוצעה לראשונה בתחילת 1942, כדרגה עתידית אפשרית לדרג המפקדים בואפן אס אס, לאלו שיפקדו על דרג קבוצת ארמיות. פיקוד כוחות היבשה של הוורמאכט התנגדו לדרגה זו באס אס, בשל רצונם שדרג זה יהיה אך ורק באחריות הוורמאכט. לבסוף הוקמו רק שתי ארמיות של האס אס (ה-6 וה-11), אך לא הוקמו קבוצות ארמיות של האס אס.
גביע איגוד השופטים בכדוריד

השיטה

המשחקים משוחקים לפני כל פתיחת עונה בליגת העל כטורניר הכנה לעונה הסדירה.
משחקי המפעל משוחקים בשיטת נוקאאוט, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא והמפסידה מודחת מהמפעל. במפעל משתתפות כל קבוצות הכדוריד הרשומות בליגת העל בכדוריד. במפעל 4 סיבובים סה"כ: סיבוב ראשון, רבע גמר, חצי גמר וגמר.