google/wiki40b huggingface dataset:
אחדות למען הצדק

השראות וביצועים דומים

השיר המרכזי בפרויקט מבוסס על רעיון מפרויקט We Are the World: 25 For Haiti, שיצא באותה שנה.
ב-2011 יצא עוד פרויקט עבור שחרור אסירים יהודים בשם THE JAPAN SONG גם בהפקתו של דני פינקלמן, בו השתתפו הזמרים שלמה דסקל ואברהם פריד.
ב-2016 יצא פרויקט דומה בהשראת שיר האחדות בשם Shine a Little Light, בו השתתפו גם אמנים מחוץ למגזר כדוגמת אלכס קלייר, ויורם גאון.
ב-2018 יצא סינגל-קאבר בשם ("Always With You") "תמיד אתך", בו השתתפו 8 אמנים המבצעים את הלהיט "עלה קטן" לרפואת חברם החולה.

קליפים

הקליפים הופקו על ידי חברת "SparksNext" של הבמאי והמפיק דניאל פינקלמן (Daniel Finkelman). הקליפ לשיר האחדות צולם במספר אולפנים ברחבי העולם.
שבתאי בן חיים

ביוגרפיה

נולד בשנת 1920 (ה'תר"פ) בכפר זֵבָּר בכורדיסטן לחיים ולכַתון. אמו מתה כחמישה חודשים אחרי לידתו. אביו נישא בשנית והמשפחה עברה לעיר עקרא שבכורדיסטן, שם למד בתלמוד תורה משנת 1925 (ה'תרפ"ה) עד שנת 1934 (ה'תרצ"ד) אצל חכמי כורדיסטן, בהם: חכם אברהם מנחם וחכם צמח ברזאני. עוד בצעירותו התגלה כעילוי והצטיין בבקיאותו ובאהבתו לספרי קודש, על אף שלמד בבית ספר ממלכתי של גויים. מוריו הציעו לאביו לשלוח אותו לעיר מוסול שבעיראק כדי שיתקדם יותר בלימוד התורה.
בשנת 1934 (ה'תרצ"ד) עבר ללמוד בישיבה גבוהה במוסול עד לשנת 1938 (ה'תרצ"ח) בה הוא למד שחיטה ובדיקה, רבנות, מוהלות ודיינות. לאחר סיום לימודיו בישיבה הגבוהה ניגש לבחינות בשחיטה ובדיקה, רבנות, מוהלות ודיינות, עבר אותן בהצלחה והוענק לו כתב הסכמה בנידון על ידי חכם סלימון ברזאני ממוסול העיראקית ועוד רבנים. בהגיעו לפרקו נישא למחבובה. למד גם קבלה עיונית ומעשית.
ב-14 בינואר 1938 התמנה למשרת דיין בבית הדין הרבני שבעקרא. המשרה אושרה גם על ידי ממשלת עיראק. בתקופה מאוחרת יותר למד תורה מפי חכמי כורדיסטן, בהם הרב יצחק ברזאני, רב ואב בית דין של העיר ארביל בכורדיסטן. על אף שהוסמך להיות שוחט ובודק עוד בשנת 1938 (ה'תרצ"ח) על ידי כמה מרבני כורדיסטן, הרב יצחק ברזאני הסמיכו שנית לרב, לשוחט ובודק, מנקר ומוהל בשנת 1939 (ה'תרצ"ט). הרב שבתאי הסתובב בכפרים שבכורדיסטן על מנת לשחוט לאנשי הכפרים היהודים שלא היה להם רב ושוחט, היה מל את התינוקות ועורך חופה וקידושין.
שירת בצבא העיראקי והגיע לקצונה. בעת שירותו הצבאי ביקר במקום קבורתם של הנביאים נחום ויונה, למרות האיסור המוסלמי על יהודים להיכנס לקבר יונה. בתקופת שירותו הקפיד לאכול אך ורק אוכל כשר, ולשמור על אורח חייו כאדם דתי, יחד עם לימוד תורה.
ב-21 במרץ 1951 (י"ג באדר ב' ה'תשי"א) עלה לישראל יחד עם אשתו והשתכן במעברות בטבריה. שם קיים קשר הדוק עם הרב מאיר ועקנין שהיה רבה של טבריה ואב בית הדין. על אף הסמכתו לרבנות בכורדיסטן, נבחן בשנית בארץ על ידי מספר דיינים שחתמו על הסמכתו לרבנות, ובמטרה שיהיה מוכר יותר נשלח להיבחן לרבנות גם אצל הרב עובדיה יוסף. הוא עבר בהצלחה את כל השאלות והפגין ידע רב.
בתקופת שהותו בארץ שירת במילואים, וכך הכיר את הרב שלמה גורן. זה האחרון הציע לו להיות רב צבאי אך הוא סירב.
בתחילת דרכו בישראל שימש כמורה ביישובי צפון הנגב, וב-6 במאי 1956 (כ"ה באייר ה'תשט"ז) קצת אחרי הקמתו של מושב מנוחה, התמנה למרא דאתרא של מושבי מנוחה וסגולה. שנים מאוחר יותר בשנת 1983 (ה'תשמ"ג), התמנה על ידי הרבנות הראשית לישראל כרב ראשי של מועצה אזורית לכיש. בין יתר פעולותיו שם פתח הרב שבתאי קורסים לשחיטה ובדיקה באמצעות הרב ד"ר גדליה הריס מנהל קרן ג'.
כמו כן היה הרב שבתאי חבר ב"בית הוועד" באבן שמואל, המיועד להשתלמות רבנים ושו"בים בהוראה הלכה למעשה. כמה מבין הלומדים כבר הוסמכו להוראה ולשו"ב על ידו. בין הרבנים שנכחו באותו בית הוועד הם: הרב מרדכי אליהו, הרב חיים דוד הלוי, הרב יוסף שרביט רבה של אשקלון, הרב בנימין אביעד רב אזורי של מועצה אזורית שפיר.
הרב שבתאי עסק בכל מקצועות הרבנות בחייו ורק בישראל לא רצה לשמש כדיין. פסיקותיו נהגו בדרך כלל על פי הרב יוסף חיים, ופסיקותיו דומות בדרך כלל לפסיקותיו של ידידו הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, והוא שימר את מנהגיהם של יהודי כורדיסטן. עסק בקבלה עיונית ובקבלה מעשית (כתיבת קמיעות, גורלות, וכדומה).
הרב שבתאי נפטר בשיבה טובה ב-10 במאי 2011 (ו' אייר ה'תשע"א) - יום העצמאות ה-63 למדינת ישראל.
לאחר פטירתו יצא לאור ספר אודותיו בשם "השבח לאל". בספר מובאים גם מדברי תורתו של הרב והגותו.
אח"י חץ (סער 4.5)

חימוש

הספינה חמושה ב-8 משגרים לטילי הרפון נגד ספינות, 16 משגרים לטילי ברק 1 נגד כלי טיס וטילים, תותח 76 מ"מ אוטו מלרה להפגזת יעדי קרקע וים בטווחים של עד 20 ק"מ, מערכת פלנקס עם תותח וולקן 20 מ"מ להגנה מפני טילים ומספר מקלעים. כמו כן, הספינה משתמשת באמצעי לוחמה אלקטרונית מתקדמים לגילוי ושיבוש מערכות האויב.

פעילות מבצעית

אח"י חץ השתתפה במבצעים שונים נגד טרור, הידוע שבהם הוא מבצע חשיפה מלאה, במבצע זה סייעה בכיתור האוניה KLOS-C ובהובלתה חזרה לארץ.

אח"י חץ השתתפה אף בלחימה במבצע צוק איתן.
ביוני 2016 אח"י חץ יחד עם אח"י חרב הטביעה את אח"י עצמאות במהלך תרגיל חילי בים התיכון על ידי שיגור שני טילי הרפון.
T-2 באקאיי

היסטוריה

הגרסה הראשונה של המטוס כונתה T2J-1 והיא נכנסה לשירות הצי האמריקני באמצע שנות החמישים כתחליף ל-T2V-1/T-1A סיסטאר, על אף שהאחרון נותר בשירות עד לשנות השבעים. כינויו שונה ל-T-2A ב-1962 בהתאם לשיטה האחידה למתן כינויים למטוסים שהונהגה בכל זרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית. המטוס הונע על ידי מנוע יחיד מדגם J34-WE-46/48 מתוצרת וסטינגהאוס. המטוס תוכנן מחדש, המנוע היחיד הוחלף בשני מנועים מדגם J60-P-6 מתוצרת פראט אנד ויטני והגרסה החדשה שנוצרה כונתה T-2B. בגרסת ה-T-2C הוחלפו המנועים משני מנועים מדגם J85-GE-4 מתוצרת ג'נרל אלקטריק. גרסאות ייצוא של המטוס שכונו T-2D ו-T-2E נמכרו לחיל האוויר הוונצוליאני וחיל האוויר היווני בהתאמה. חיל האוויר המלכותי של מרוקו הזמין אף הוא 12 מטוסי T-2 אולם ההזמנה בוטלה לבסוף.
משפחה וחצי

רקע

דוביק (נתן דטנר) ותמי (גיליה שטרן) דגן, זוג המגדל את ילדיהם אור (דנה מרמור) ותום (עומר מילר) בחום ואהבה, מחליט לאמץ שני מתבגרים הזקוקים למשפחה אומנת: סיון (יעל פוליאקוב) ואיציק (לביא זיטנר). בני המשפחה השונים מתמודדים כל אחד עם בעיותיו שלו, תוך כדי דגש על בעיות של ילדי האומנה הקשורים לעברם ומשפחותיהם.
שיר הפתיחה של הסדרה נקרא "תגיד תודה שיש לך עיניים", שכתבה חנה גולדברג, הלחין יובל שרים ושרה סי היימן.
לאחר עליית הסדרה לאקרנים כתבה גלילה רון־פדר-עמית חמישה ספרים שבהם הציגה את מחשבותיהם ורגשותיהם של דמויות הסדרה, כל אחד מנקודת המבט של דמות אחרת.
בין השחקנים האורחים המשתתפים בסדרה: גור רוזן, דדי זוהר, אסתי קוסוביצקי ועוד.

עוד משפחה וחצי

"עוד משפחה וחצי" היא סדרת המשך לסדרה "משפחה וחצי", וכללה 30 פרקים ושודרה בשנת 2009. בסדרה זו מסתבר שדוביק ותמי התגרשו ודוביק עבר לחיות עם מיקי (לימור גולדשטיין), עורכת דין במקצועה, והם חיים מזה 10 שנים ביחד. בנוסף לבנם המשותף, עופרי (טל גרושקה), ולבתה של מיקי מנישואיה הקודמים, דניאל (תמר שם אור), מחליטה המשפחה לקחת שני ילדים הזקוקים למשפחה אומנת: אושרת (רותם זיסמן-כהן) ואלירן (דקל עדין). הפרקים בסדרה החדשה מראים סיטואציות היכולות לקרות לבני הנוער בחיי היומיום.
בין היתר משתתפים בתוכנית בתפקידי אורח: אוולין הגואל, לביא זיטנר וגיליה שטרן.
שיר הפתיחה של הסדרה היה "מה ידוע על היום הזה" של מאור כהן.
שיבוטה

השיבוטה כדג מאכל

בתלמוד בבלי מתארים כיצד מתכוננים אמוראים שונים לקראת השבת: "... רב ספרא מחריך רישא רבא מלח שיבוטא...", כלומר: רב ספרא היה חורך ראש (ככל הנראה ראש בהמה) להכשרתו, רבא היה ממליח שיבוטה. כלומר השיבוטה נאכלה בשבת. קיים דיון בשאלת הרישא לעומת השיבוטא ובשאלה האם היו אלה מזונות שנאכלו באופן קבוע בשבת.
בסעודות ראש הגולה, שהכילו אוכל יוקרתי, נמנים בימי חול מטעמי בשר בהמה ובשר גדיים, וכן דגים: שיבוטי וכוורי.

השיבוטה ומחלות

לפי תלמוד בבלי ראש שיבוטה מרפא מצהבת.
בתלמוד בבלי מונה אביי את אכילת דג השיבוטא בחודש ניסן, חודש התרבות הדגים, כאחד הגורמים החיצוניים לצרעת, כלומר צרעת שלא באה כעונש אלוהי.

השיבוטה כתחליף חזיר

לפי התלמוד הבבלי,, למוח השיבוטה טעם של חזיר. ילתא, אשתו של רב נחמן, בתו של ריש גלותא, שהייתה ידועה בחריפותה ובלמדנותה, הציגה בפני בעלה עיקרון לפיו התורה מתירה בפירוש דברים הדומים ומזכירים בטעמם וכדומה, דברים כאלו האסורים על פיה. ושואלת אותו מהו הדבר המותר אשר מאפשר לדעת טעמו של בשר בחלב. תשובתו של רב נחמן הייתה עטינים של פרה.
"אמרה ליה ילתא לרב נחמן מכדי כל דאסר לן רחמנא שרא לן כוותיה אסר לן דמא שרא לן כבדא נדה דם טוהר חלב בהמה חלב חיה חזיר מוחא דשיבוטא"
ובתרגום לעברית: אמרה לו ילתא לרבי נחמן: כל מה שאסר לנו הרחמן התיר לנו כמותו: אסר לנו דם, התיר לנו כבד. נידה - דם טוהר. חֶלֶב בהמה - חֶלֶב חיה. חזיר - מוח של שיבוטה.
במדרש תנחומא, שמיני, י"ב, מצוי קטע דומה, אלא שאינו מיוחס לילתא: "אסרתי לך דם נדה, התרתי לך דם בתולים. אסרתי לך את הדם, התרתי לך את הכבד שכלו דם. אסרתי לך את החזיר, התרתי לך את הדג ששמו שיבוטא, שהוא דומה לחזיר."

זיהוי עם דגים בני ימינו

קיימת מחלוקת על זיהויו של הדג. לפני כמה עשרות שנים כונה דג הקרפיון, שמקורו בסין, בשם שיבוטה. לפי השף ישראל אהרוני, דג השיבוטה הנזכר במתכונים הוא ההאליבוט, דג ים. לפי אברהם קורמן, כיום מזוהה השיבוטה עם דג משה רבנו.
ד"ר זהר עמר וד"ר ארי זיבוטפסקי מאוניברסיטת בר-אילן, אשר חוקרים את זיהויין של חיות המוזכרות במקרא, מזהים את השיבוטה עם שאבוט (ערבית), דג נהרות החי בנהרות הפרת והחידקל, וכן בנהר כהרון שבאיראן. דג השאבוט הוא דג כשר שיש הטוענים כי טעמו כטעם חזיר. משקלו עד 60 ק"ג.

השיבוטה כעז ים

הפרי מגדים מתייחס לשיבוטא כאל עז ים, לפי תוספות (עבודה זרה ל"ט, ד"ה "וסימניך"):
"המנהיג בעיזא ושיבוטא מהו? מי אמרינן כיון דעיזא לא נחית בים ושיבוטא לא סליק ליבשה לא כלום עביד או דלמא השתא קא מנהיג" (בבא קמא נ"ה, א).
שם מדובר בנהיגה בשיבוטא ובעז יחד. רש"י אומר על כך: ""קשר קרון לעז ודג, זה צף על המים וזה מושך עמו על שפת הים". הדיון עוסק באיסור הנהיגה בכלאיים, והרעיון של נהיגת שיבוטא ועיזה יחד מהווה דוגמה לנהיגת בעלי חיים שונים לחלוטין יחד - דוגמה היפותטית.
כמו כן, בתוספות (מסכת עבודה זרה ל"ט, א): 'חמרא דימא שרי, תורא דימא אסור' וכן עז המים, שהיא בהמה גדולה הנמצאת בים שריא, היא הנקראת שיבוטא".

שיבוטה באמנות

שלמה אבס התייחס אל השיבוטה כאל חיה ימית מסתורית.
יורם טהרלב הוסיף את השיבוטה לרשימת החיות שהעלה נח לתיבה בשירו "נח" (לחן: מתי כספי). ברור כי לדגים לא היה צורך בתיבה להצלה מפני המבול, וטהרלב הוסיף את השיבוטה לשירו על דרך ההלצה וכחרוז למילה "ממותה".
בסדרה שטיסל מצייר עקיבא לתלמידי הכיתה את השיבוטה, תוך שהוא מעוות את שמו (shibote).
אהרן בונדי

ביוגרפיה

בונדי נולד בשנת 1906 בווינה בירת אוסטריה, בנם של מרתה לבית גוּמפֶּרץ והוגו בונדי. למד כימיה ופיזיקה באוניברסיטאות וינה וברלין, תחת הנחייתם של הפרופסורים פריץ פייגל וארנסט דוד ברגמן. בשנת 1929 הוסמך כדוקטור והחל לעסוק במחקר בכימיה אורגנית וכימיה אי-אורגנית באוניברסיטת ברלין, שבו המשיך לעסוק עם שובו לווינה בשנת 1932. לתחומי מחקרו נוספה כימיה אנליטית ושיוך תצמידים אורגניים לזיהוי מתכות. בתקופה זו הוא עסק בשיתוף עם מורו פרופ' פייגל בכתיבת אנציקלופדיה לכימיה אנליטית, אשר הודפסה לאחר עלייתו לארץ ישראל וללא מתן קרדיט בשל היותו יהודי.
בשנת 1934 עלה בונדי לארץ ישראל, בהזמנת תחנת הניסיונות לחקר החקלאות. עיקר עבודתו נגעה לתחום תזונת בעלי חיים. מחקרו הראשון, בשיתוף חנן מאיר, עסק בהרכב צמחי המספוא לבקר ודרכי התעכלותם. עבודה זו הייתה הראשונה בנושא, לאור ייחודיות ההתעניינות בה בישראל, ונערך במסגרתה מחקר מעמיק על הרכב התאית והליגנין. מחקר אחר שערך באותה תקופה, עסק בעריכת סקר תזונתי של מזון לבקר חלב, ובו נבדקו השפעת חומרי החיטוי וההדברה על פעילויות האנזימים מפרקי החלבון בבעלי החיים. מחקר ההתעכלות שערך בדג הקרפיון היה הראשון מסוגו. בין המחקרים הנוספים שהוביל: אפיון תכונות הדבש, שימור צמחי מספוא ואפיון חומרים פעילים בצמחי מרפא.
עבודתו של בונדי במחלקה לתזונאות וכימיה חקלאית נמשכה בין השנים 1934–1960. במקביל הוא מונה בשנת 1946 לחבר סגל בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. שטחי הוראתו הורחבו לביוכימיה. בשנת 1949 קודם בונדי לדרגת מרצה בכיר, בשנת 1954 לפרופסור חבר ובשנת 1961 לפרופסור מן המניין. עבודתו זכתה להכרה וצוותי המחקר שבראשם עמד מומנו, בין היתר, על ידי משרד החקלאות של ארצות הברית ואוניברסיטת קיימברידג'. משנת 1960 עמד בראש המעבדה למזונות. בשנת 1976 פרש לגמלאות.
לאחר פרישתו הקדיש את זמנו לכתיבת ספרו "הזנת בעלי חיים".
בונדי הוא חתן פרס רוטשילד לחקלאות (1966) ופרס ישראל לחקר החקלאות (1984). בנוסף למחקריו, הדריך סטונדנטים ובהם את שלום זאב אפלבום, לימים זוכה פרס רוטשילד לחקלאות, ואת יהודית בירק, לימים כלת פרס ישראל גם כן.
נפטר בירושלים בשנת 1997.
היה נשוי לחוה (אווה) לבית מֶרקין.
בתו פרופ' מרגלית שילה היא חוקרת היישוב היהודי בארץ ישראל בעת החדשה (ואלמנתו של המשפטן פרופ' שמואל שילה).
מיכאל רובינוביץ

מיכאל רובינוביץ (נולד ב-1938) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה להנדסה תעשייה וניהול בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל בחיפה. עוסק בתחום תהליכים סטוכסטיים והסתברות שימושית.

ביוגרפיה

מיכאל רובינוביץ נולד בארץ ישראל המנדטורית וגדל ברעננה. הוריו, אהובה ויעקב רובינוביץ, עלו לישראל מפולין בשנות השלושים של המאה ה-20.
בשנת 1960 החל ללמוד בפקולטה להנדסה תעשייה וניהול בטכניון וסיים שם תואר ראשון בהצטיינות בשנת 1964. בשנת 1969 סיים את הדוקטורט באוניברסיטת קורנל בארצות הברית.
ב-1970 חזר לישראל ומאז נמנה עם סגל המחלקה להנדסה תעשייה וניהול בטכניון; הוא פרופסור מן המניין מ-1980. רובינוביץ הוא מחזיק הקתדרה בהנדסת תעשייה וניהול ע"ש ישראל פולק משנת 1987. "חבר כבוד" באגודת International Statistical Institute. דיקן הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בשנים 1980-1982, חבר המועצה להשכלה גבוהה בשנים 1986-1991 ומשנה לנשיא הטכניון למינהל ופיננסים (מנכ"ל) משנת 1992 ועד היציאה לגמלאות בשנת 2005 (עם הפסקה בשנים 2000 ו-2001).
רובינוביץ שימש דירקטור בהתנדבות במיזם "יזמים צעירים", מוסד ללא כוונת רווח.
רובינוביץ נשוי ואב לשלושה, מתגורר בחיפה.

מחקריו

מחקרו של רובינוביץ הוא בתחום של תהליכים סטוכסטיים והסתברות שימושית. עבודתו בתחילת דרכו המקצועית עסקה בבעיות בסיסיות בתורת ההסתברות, בעיקר בתאוריה של תהליכים עם אינקרמנטים סטציונריים בלתי תלויים – תהליכי לוי. רוב עבודתו בהמשך דרכו המקצועית, הייתה בניתוח מודלים אקראיים הנובעים מבעיות הנדסיות אמיתיות ובעיות בכלכלה. המאמץ העיקרי בעבודות מסוג זה הוא בבניית מודל הסתברותי המביא לידי ביטוי את המרכיבים העיקריים של מערכות המונעות על ידי תהליכים סטוכסטים ואז, דרך הניתוח המתמטי של המודל, קבלת תוצאות כמותיות ואיכותיות על התנהגות המערכת אותה הוא מייצג. חלק גדול מעבודותיו של רובינוביץ בתחום זה היה על מערכות סטוכסטיות בהנדסה כימית. חלק אחר עסק בבעיות בתורת התורים, הן במחקר, בשיטות של תורת המשחקים, של בעיית "השרת האיטי" – העסקתו או אי העסקתו של שרת איטי כעזר לשרת שאיננו איטי; והן בניתוח מערכות תורים הקשורות לבעיות בתקשורת מחשבים.
לסלי פלקסמן

ביוגרפיה

לסלי למד באוניברסיטת הרווארד.
במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכה פלקסמן בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:19.7 דקות, לפני ארפד בלודי מאוסטריה (4:22.1 דקות) ומוחמד סעיד ממצרים (4:26 דקות). מדליית ארד, בריצת 5000 מטר, אחרי מוחמד סעיד (15:52.8 דקות) והרי ורבין מארצות הברית.
בנובמבר 1935 הגיע פלקסמן לישראל על מנת ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. נוסף לכך, הוא היה שופט באליפות ישראל באתלטיקה לנשים.
ספר מיכה

מיקום בתנ"ך וחלוקה

ספר מיכה נמצא בקובץ התרי עשר, בין ספר יונה לספר נחום. הסיבה למיקום זה היא, כנראה, רצון לשימו אחרי ספר עמוס, אלא שבאמצע נכנסו, מסיבות שונות, ספר עובדיה וספר יונה. בתרגום השבעים ממוקם ספר מיכה שלישי, על פי הסדר הכרונולוגי.
הספר, המכיל 105 פסוקים, מחולק לשבעה פרקים, ולשני סדרים (פרט לפסוק האחרון בספר, השייך לסדר הבא). מבחינה תוכנית אפשר לחלק את הספר לשלוש או ארבע חטיבות עיקריות, שמורכבות בעיקרן מתוכחה, נחמה, תוכחה ונחמה (כאשר הנחמה בסוף הספר יכולה להוות חטיבה בפני עצמה או חלק מחטיבת התוכחה שלפניה). החטיבה הראשונה מתחילה בפרק א' (שהוא, בעיקרו, פורענות כפועל יוצא של תוכחה), ונגמרת בפרק ג', החטיבה השנייה היא פרקים ד'-ה', והחטיבה השלישית היא פרקים ו'-ז', כאשר אפשר להתייחס לחציו השני של פרק ז' כחטיבה בפני עצמה.
לא תמיד ברור היכן נגמרת כל נבואה והיכן מתחילה הנבואה הבאה. יש קובעים כי נבואותיו של מיכה קצרות מאוד, ויש מחברים קטעי נבואות לנבואות ארוכות יותר. לא ברור מהו הקשר ביניהן ומדוע סודרו כפי שסודרו. אי אפשר לדעת מתי נאמרה כל נבואה, ולכן אין לדעת האם הסדר קשור לסדר הכרונולוגי בו נאמרו הנבואות. אפשר לנחש שהסדר קשור באסוציאציות בין הנבואות של המסדר, זאת בשל שימוש בביטויים דומים בנבואות קרובות – אך אין לדעת דבר בוודאות. ייתכן שהשימוש באותם ביטויים קשור בסדר כרונולוגי דווקא, ואולי בגורם אחר.

זמן כתיבת הספר

בפתיחת ספרו של מיכה מסופר שהתנבא "בִּימֵי יוֹתָם אָחָז יְחִזְקִיָּה", וייתכן שניבא גם בימי מנשה (דבר המשתלב עם הכלל המופיע בסדר עולם רבה פרק כ', בנוגע לנביאים אחרים, "מפני שלא היה מלך כשר לא נקראו על שמו"). אולם, לא מתואר מתי נאמרה כל נבואה ונבואה בספר, ואין לדעת אם התנבא בתקופה זו ברצף או שחלו בפעילותו הנבואית הפסקות. יתרה מזאת, לא ידוע לנו אם נקבצו בספרו כל נבואותיו או רק חלקן (ואפשר להניח שרק חלקן, על פי הכלל החזל"י הקובע כי "נבואה שהוצרכה לדורות נכתבה ושלא הוצרכה לא נכתבה" [בבלי, מגילה יד.]).
ישנם חוקרים ופרשנים המנסים להעריך, על פי רמזים שונים והקשר הדברים, את זמנה של כל נבואה ונבואה.
על פי דברי הזקנים בירמיהו כ"ו, שייכת הנבואה במיכה ג' ט-יב לימי חזקיהו המלך. יש המשייכים אף את כל פרק א לימי חזקיהו, על סמך העובדה שחורבן שומרון, שמיכה חוזה בפרק א', אירע בימיו. גם מסע סנחריב, המופיע בחלקו השני של פרק א', עשוי להתאים לימי חזקיהו.
רמז להקרבת קרבנות אדם - אשר מקובל שהוקרבו, בתקופת מיכה, רק בימי אחז ומנשה מלכי יהודה - נמצא בפרק ו' פסוק ז: "הַאֶתֵּן בְּכוֹרִי פִּשְׁעִי, פְּרִי בִטְנִי חַטַּאת נַפְשִׁי?"; דבר זה מאפשר לשייך את נבואה זו לימי אחז או מנשה.
בחקר המקרא ישנן מספר הערכות שונות לגבי זמן כתיבת הנבואות. ישנם חוקרים שמקבלים הערכות מסורתיות יותר לכתיבת הספר סביב חורבן שומרון במאה ה-8 לפני הספירה. חוקרים אחרים ייחסו את המזמורים שבסוף הספר ואת החלקים המדברים על עתיד טוב יותר לתקופות מאוחרות הרבה יותר של ימי גלות בבל, או אף לאחר שיבת ציון, במאה הרביעית לפני הספירה. על פי תומכי אסכולה זו, רק שלושת הפרקים הראשונים בספר משויכים למיכה, והשאר לנביאים אחרים, בעיקר כאלו שחיו מאוחר יותר. חוקרים אלו הסתמכו על כך שלא מתאים לנביא תוכחה כמיכה לומר דברי נחמה. מצד שני, אין בספר אנכרוניזמים ברורים או ראיות חותכות לאיחור חלקים בו. נכון לתחילת המאה ה-21, הערכה מקובלת בחקר המקרא היא שהספר נכתב בהדרגה וחלקים שונים של הספר הצטרפו לאורך תקופות שונות, כאשר המחלוקת בתחום ביקורת המקרא היא בעיקר סביב כמות הטקסט שנכתבה בשלב המוקדם לבין זו המאוחרת יותר.
צלורוזאוראווס

בתרבות

בתרבות הצלורוזאוראווס ידוע בעיקר מהסדרה בראשית, שם הוא הופך לחיית המחמד של אבי וקונור. בניגוד לנראה בסדרה הקואלורוזאוראווס לא היה יכול לעוף אלא רק לדאות מבעד לעצים. הוא גם לא היה בעל ציצה גדולה, ובניגוד למה שנראה בסדרה לא ניזון מצמחים אלא מחרקים.
אברהם דויטש (רב צרפתי)

ביוגרפיה.

אברהם דויטש, היה בנו של שוחט (הרב שמעון בן ישעיה שנפטר ב 1933). היה תלמיד בבית ספר יסודי יהודי ליד קלן ולאחר מכן למד  בסמינר העברי של צרפת. הוא הפך להיות הרב של סאר-יוניון בשנת 1924. ומ- 1926 היה רב בישהיים ואחראי על החינוך הדתי של שטרסבורג במשך חמש עשרה שנה. הוא החליט לעבור ללימוז', בתחילת מלחמת העולם השנייה. בעיר הזאת הסתתרו מאות משפחות יהודיות מאלזס וממקומות אחרים והיה ראש הקהילה במשך 5 שנים.
פנתר J72

פנתר J72

מפרט דגם "פנתר J72" התבסס על המפרט הטכני של דגם "Jaguar XJ". חיצונית,  דגם "פנתר J72" דמה לדגם מכונית הספורט "Jaguar SS100", שיוצרה בין השנים 1936–1939.
המנועים שהורכבו בדגמי "פנתר J72" היו מנועי יצרנית המכוניות הבריטית יגואר, מנועי 6 צילינדרים מסוג "Jaguar XK6 engine", ומנועי 12 צילינדרים מסוג "Jaguar V12 engine".
דגם ה"פנתר J72" היה הרכב הראשון שבנתה יצרנית מכוניות הספורט "Panther Westwinds".
תאוצת "פנתר J72" (דגם מנוע 4,235) סמ"ק בין 0 - 60 מייל (96.56 ק"מ) היא 6.4 שניות.
רדקה רוסיקה

ביוגרפיה

רוסיקה נולדה בעיר האבירוב שבמחוז מורביה-שלזיה לאם שעבדה בגן ילדים, היא למדה בבית ספר פרטי לעסקים ובנקאות.
ב-2002 השתתפה בתחרות יופי הנקראת "מיס רנטה" שם נבחרה לסגנית ראשונה, באותה שנה השתתפה בתחרות מיס צ'כיה, שם נבחרה לסגנית שנייה, מה שהוביל להשתתפותה בתחרות מיס אירופה כנציגת המדינה.
היא דיגמה רבות וב-2011 פרשה מקריירת הדוגמנות.
בשנת 2005 התארחה בפרק של הסדרה הקומית "Redakce".
ב-2013 החלה לעבוד בערוץ הטלוויזיה "TV Nova" כמגישת מזג האוויר.
בשנת 2017 הנחתה מספר פרקים של "Sama doma" תוכנית חדשות בידור לנשים, באירוויזיון 2017 ואירוויזיון 2018 הציגה את תוצאות ניקוד חבר השופטים של צ'כיה.
בנוסף לשפת אמה היא דוברת גם פולנית.
לגניצה

היסטוריה

לגניצה שוכנת על חורביה של לוגידונום, שהייתה בגבול בין הקלטים לשבטים גרמאניים. לאחר שהשבטים הגרמאניים עזבו התיישבו באזור שבטים סלאבים.
החל משנת 1004 נקראה העיר ליגניצה (היא נקראת כך גם היום בשפה המדוברת על ידי הפולנים). ההתיישבות במקום מתוארכת החל מהמאה השביעית.
העיר ידועה בזכות קרב לגניצה בשנת 1291 במהלך הפלישה המונגולית לאירופה.
בתחילת המאה ה-14 הייתה לגניצה בירת דוכסות לגניצה, הייתה אחת הערים החשובות במרכז אירופה וחיו בה 16,000 תושבים. בשנים שלאחר מכן צמחה העיר וגדלה במהירות בזכות הזהב שנמצא בקרבת מקום.
במהלך ההיסטוריה נכבשה העיר על ידי האימפריה הרומית ופרוסיה. בשנת 1871, במסגרת איחוד גרמניה, הוכללה לגניצה באימפריה הגרמנית. בספטמבר 1890, התקיימה בעיר פגישת פסגה בין וילהלם השני, קיסר גרמניה ופרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה.
בפברואר 1945 נכבשה העיר על ידי הצבא האדום. לאחר תום מלחמת העולם השנייה חזרה לשטח הפולני, כאשר נהר נייסה מהווה את הגבול בין פולין לגרמניה. בין השנים 1945 ל-1947 גורשה האוכלוסייה הגרמנית מן העיר לתחומי גרמניה ולעיר הגיעו יהודים רבים להתיישב בדירות הריקות של הגרמנים.
במהלך המלחמה הקרה שכנה בעיר מפקדת הכוחות ברית המועצות בפולין. החל משנת 1945 הייתה מחולקת לשכונות של פולנים ושכונות של סובייטים, לאחר שהסובייטים גירשו את האזרחים הפולנים משכונות שחשקו בהם. במהלך כל התקופה ההיא שרר מתח גדול בין שתי האוכלוסיות בעיר אך כמעט ולא היו מקרי אלימות, וזאת בגלל המשטר הסובייטי המחמיר. בשנת 1946 חיו בעיר 16,700 פולנים, 12,800 גרמנים ו-60,000 רוסים. היחידה האחרונה של הצבא הסובייטי עזבה בשנת 1993 אך עד היום ישנה אוכלוסייה רוסית גדולה בעיר (למרות שכיום היא מיעוט בעיר).
במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 תעשיית נחושת וניקל היוו מקור חשוב לכלכלת העיר. עם השנים נחלשה תעשיית הניקל, אך הנחושת עדיין מהווה חלק חשוב מכלכלת העיר.
ספר המעלות לדרגות ימות המשיח

ספר המעלות לדרגות ימות המשיח (כתאב אלמראקי אלי רתב ימות משיח, בשמו המקורי) הוא ספר מחשבה יהודי-תימני, שלא נודע שם מחברו. הספר כתוב בשפה הערבית, וכולל ביטויים יהודיים-ערביים.

על הספר

ספר זה הוא ספר מחשבה שנכתב על ידי אחד מחכמי תימן, בספר ניכרת השפעה מסוימת של רבי נתנאל בירב פיומי מחבר גן השכלים, בעיקר בסגנון הכתיבה והלשון. כמו כן, הספר הושפע מספרי פילוסופיה, מוסר ומידות ערביים, ובעיקר מן הספר "מבחר הפנינים".
הספר מכיל עשרה שערי מידות, ביניהם שער הייחוד, שער הביטחון ושער הפרישות.
הספר פורסם לראשונה על ידי האגודה להצלת גנזי תימן, בתרגומו וביאורו של הרב יוסף קאפח, יחד עם שני חיבורים נוספים של רבני תימן - גן השכלים של ר' נתנאל בירב פיומי ושו"ת רבנו חטר בן שלמה אלד'מארי מאת הרב חטר בן שלמה אלד'מארי. כמו כן, הספר יצא בשתי מהודרות נוספות במכון משנת הרמב"ם. הרב קאפח תרגם את הספר מכתב יד עתיק, שלפי השערתו נכתב במאה השלישית לאלף החמישי לספירה היהודית (המאה ה-16). שמו של המחבר לא נכתב בכתב היד, כמנהג חכמי תימן.
מייקל קופר

מכללות

קופר נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא התחיל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת פסדינה סיטי, שם למד שנתיים, לפני שעבר ללמוד באוניברסיטת ניו מקסיקו בה השלים את לימודיו. בעונתו האחרונה בניו מקסיקו העמיד קופר ממוצעים של 16.3 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-4.2 אסיסטים למשחק עבור קבוצת הכדורסל של המכללה.

לוס אנג'לס לייקרס

קופר נבחר על ידי הלוס אנג'לס לייקרס בבחירה ה-60 בדראפט 1978, והפך לחלק חשוב בקבוצות ה"שואו-טיים לייקרס" בזכות יכולותיו ההגנתיות. במהלך 12 עונותיו בלייקרס, נבחר קופר שמונה פעמים לאחת מחמישיות ההגנה של העונה, מתוכן חמש בחמישייה הראשונה. בעונת 1987 הוא אף נבחר לשחקן ההגנה של העונה. ביחד עם כרים עבדול-ג'באר ומג'יק ג'ונסון, זכה קופר עם הלייקרס בחמש אליפויות NBA בעונות 1980, 1982, 1985, 1987 ו-1988.
בגובה 1.96 מטר ובמשקל 77 ק"ג, קופר הצנום שיחק בעמדות הקלע, סמול פורוורד ולעיתים גם רכז, כשבצד ההגנתי נדרש בדרך כלל לשמור על השחקן הטוב ביותר בעמדות הקלע או הסמול פורוורד. לארי בירד ציין בעבר שקופר הוא השומר הטוב ביותר מולו שיחק. במהלך הקריירה העמיד קופר ממוצעים של 8.9 נקודות, 3.2 ריבאונדים, 4.2 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק. כשעזב את הקבוצה בסוף עונת 1990, דורג קופר בין 10 המובילים בתולדות המועדון בטבלת קלעי השלשות (עם 428 שלשות), משחקים (873), דקות (23,635), חטיפות (1,033), חסימות (523), אסיסטים (3,666) ואחוזי קליעה מקו העונשין (83.3%).

וירטוס רומא

בעונת 1990/1991 שיחק קופר בווירטוס רומא מהליגה האיטלקית במשך עונה אחת, בה העמיד ממוצעים של 15.8 נקודות, 6.1 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.9 חטיפות למשחק. בסיום העונה הודיע קופר על פרישתו ממשחק מקצועי.

קריירת אימון

לאחר קריירת המשחק, שימש קופר כעוזר ג'נרל מנג'ר בלוס אנג'לס לייקרס תחת ג'רי וסט במשך שלוש שנים, לפני שהצטרף לצוות האימון כעוזר המאמן של מג'יק ג'ונסון, ולאחר מכן של צ'אק דיילי. בשנת 1999 הוא מונה לעוזר מאמן בלוס אנג'לס ספארקס מליגת ה-WNBA, ועזר לקבוצה להגיע לפלייאוף לראשונה בתולדות המועדון, עם מאזן ניצחונות 20–12. בנובמבר 1999 מונה קופר למאמנה הראשי של הספארקס, ונבחר ל"מאמן העונה בליגת ה-WNBA" לאחר שהוביל את הקבוצה למאזן 28–4. בשתי העונות הבאות זכתה הקבוצה באליפות ה-WNBA עם קופר כמאמנה.
בשנת 2004 עזב קופר את הספארקס ומונה לעוזר מאמן בדנוור נאגטס תחת ג'ו בזדליק. בזדליק פוטר מתפקידו לאחר 24 משחקים וקופר מונה במקומו למאמן הראשי הזמני של הקבוצה. קופר החזיק בתפקיד המאמן הראשי במשך כחודש עד שהובא ג'ורג' קארל לאמן את הקבוצה, אז חזר קופר לתפקיד עוזר המאמן עד לסיום העונה.
לאחר מכן עבר קופר לאמן את קבוצת אלבקרקי ת'אנדרבירדס מליגת הפיתוח של ה-NBA במשך שנתיים (2006–2007). בעונתו הראשונה זכתה הקבוצה באליפות הליגה. בכך הפך קופר לאדם היחיד שזוכה, כמאמן או כשחקן, באליפות ליגת ה-NBA, באליפות ליגת ה-WNBA ובאליפות ליגת הפיתוח. בשנת 2007 חזר קופר לתפקיד מאמנה הראשי של לוס אנג'לס ספארקס, ובשנת 2009 הוא מונה לתפקיד מאמן קבוצת הנשים של אוניברסיטת דרום קליפורניה. קופר פרש מהתפקיד בשנת 2013 לאחר שקבוצתו העמידה מאזן ניצחונות שלילי (57–72) בשנותיו בקבוצה. בנובמבר 2013 מונה קופר למאמנה של קבוצת אטלנטה דרים מליגת ה-WNBA.
רכס קונלי

מקור השם

הרכס נקרא על שם פורט קונלי (Fort Connelly) מצודה של חברת מפרץ הדסון שנוסדה בשנת 1826 על ידי ג'יימס סאגלס, המושל האחרון של האי ונקובר וקולומביה הבריטית מטעם החברה הצפון מערבית. מקומו של פורט קונלי אינו ידוע היום; יש הסבורים שהיה ממוקם במוצא אגם בר, ואחרים סבורים שהיה על אי בסמוך למפרץ צייטוט. 
שם הרכס אומץ רשמית ב-23 באפריל 1940.