מני בגר

ביוגרפיה

בגר נולד באיסטנבול שבטורקיה, ובגיל 10 עלה לישראל והתגורר עם משפחתו בקריית אתא. בנעוריו ולאחר שירותו הצבאי היה חבר במספר הרכבי שוליים. בשנת 1976 הצטרף ללהקת גן עדן, והיה חבר בה עד לשנת 1978. הלהקה נהגה לשיר עד להצטרפותו של בגר בשפה האנגלית, ובהשפעתו החלה לשיר גם בעברית. הלהקה הוציאה אלבום אחד, שהורכב כולו משירים שבגר כתב את מילותיהם והלחין גיטריסט הלהקה דני ממן.
לאחר פירוק להקת "גן עדן" השתתף בגר במחזה הרוק "טרמפ למוות", שכמחצית משיריו כתב והלחין הגיטריסט גרי אקשטיין. בהופעות המחזה הבחין בו האמרגן אבי פרץ, וקישר בינו לבין מנכ"ל חברת סי בי אס רוני בראון. בהפקתם המוזיקלית של חברי להקת תיסלם: יזהר אשדות, ויאיר ניצני הוציא בגר שני תקליטי שדרים עם שירים שכתב והלחין: "הלילה לבד" ו"אמא יש לי להקה".
בקיץ 1981 יצא אלבום הבכורה של בגר, "רוק תל אביב", בהפקתו המוזיקלית של ירוסלב יעקובוביץ'. בגר כתב והלחין את רוב שירי האלבום, ובהם להיטים כ"זה היה ביתי", ו"עייף מכדי לקום". השיר "זה היה ביתי" נכתב לפני פינוי ימית, וליווה את התקופה אף שלא נכתב על הפינוי. יעקובוביץ' הלחין שיר אחד באלבום - "איש לא ידוע". האלבום זכה להצלחה, ובגר הוגדר בכלי התקשורת כ"תקוות הרוק הישראלי".
בגר המשיך לעבוד עם יעקובוביץ' גם לאחר האלבום, ובשנת 1981 הקליט בדואט עם גלי עטרי את לחנו של יעקובוביץ' לשירה של רחל שפירא "דואט פרידה", במסגרת אלבומה של עטרי "קח אותי הביתה". השיר שיצא לרדיו בסוף 1981 זכה להצלחה רבה, ודורג במקום השישי במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ב (1982) של רשת ג'.
בשנת 1982 החליטה חברת סי בי אס להחליף את יעקובוביץ' במפיק והמתופף האוסטרלי דז דייר. את השירים שיצר עבור האלבום הקליט בגר בלונדון, הן בעברית והן באנגלית. אלבומו השני של בגר, "עוד מילה לפני שאת הולכת", יצא בסוף שנת 1982. גם אלבום זה הורכב משירים שכתב והלחין בגר, ובהם הלהיטים: "אהבה בוערת", "ללא מילים" "הולך למערב", "רוצה להיות נגן" ו"תני לי סימן". בגר אמנם זכה באותה שנה בפרס כינור דוד ל"זמר השנה", אך האלבום לא הצליח לשחזר את הצלחת אלבומו הראשון, ואנשי חברת סי בי אס החליטו לגנוז את הגרסה האנגלית לאלבום ולסיים את החוזה של בגר בחברה. בדצמבר אותה שנה השתתף לראשונה בפסטיגל עם השיר "הארנבת והצב", שכתב והלחין, לעיבוד של רוני וייס. עוד באותה שנה השתתף בגר בתפקיד עצמו בסרט "אדון ליאון", שצולם בחיפה.
ב-1983 השתתף בקולות בהקלטת השיר "שלוות הלילה" של להקת "גן עדן" שחזרה לפעילות באותו זמן. בדצמבר אותה שנה השתתף בפעם השנייה ברציפות בפסטיגל עם השיר "כל המלאכים", שכתב והלחין, לעיבוד של רוני וייס.
בשנת 1984 חזר להקליט שירים כסולן. בשנה זו הקליט שני שירים בהפקתו של יזהר אשדות: "שיר השחרור" (שכה להצלחה, ודורג במקום ה-26 במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ד של רשת ג') ו"אין לי זמן" (שהפתיח שלו שימש מאוחר יותר גם כאות הפתיחה של התוכנית "הכה את התקליטיה" ברשת ג'). בהקלטות ניגנו חברי להקת "גן עדן", שהתאחדה שנה קודם לכן. שני השירים נכללו באלבומו השלישי של בגר, "הייתי בגן עדן", שיצא בסוף 1985 בחברת התקליטים החדשה הליקון שהקים רוני בראון. הפעם בגר עיבד את שירי האלבום בעצמו. נוסף על 2 השירים שהקליט בהפקת יזהר אשדות, בלטו בו גם: "שיר נולד היום", "הייתי בגן עדן", ו"בוקר של חמסין" (בו ניגן אחיו הבכור, אלברט, בחליל).
החל משנה זו עיבד בגר והפיק מוזיקלית את כל אלבומיו בנוסף להפקה מוזיקלית לאמנים נוספים, כמו אלבומה של מרגלית אנקורי "מוכרחים לזוז", אלבומה של להקת "הרדינג ג'" "כיוון החילזון", ואלבומה של עדנה גורן, "קולות", אותו בגר גם כתב והלחין. בנוסף הפיק עוד עשרות סינגלים לאמנים שונים.
ב-1987 הלחין את המוזיקה לסרטו של זאב רווח - "המובטל בטיטו", שיצא לאקרנים בקיץ אותה שנה.
בשנת 1988 הוציא בגר בהפקה עצמאית, ובהפצה של חברת "הד ארצי" את אלבומו הרביעי, "חייל של יום אחד". בין שיריו המוכרים של האלבום היו "המלך הלבן", "כמו זאבים", "לב שבור", דואט עם יצחק קלפטר - "תבכי ילדה תבכי", "זמן של אהבה", וחידוש ל"יהיה טוב", שביצע במקור דייוויד ברוזה. האלבום נכשל מסחרית, ולאחר מכן פרש בגר מן החיים המוזיקליים עד לשנת 1992, למעט שיר אחד שהוציא ב-1989 - "אש ועשן", שהצליח יחסית.
ב-1990 השתתף בקולות רקע באלבומה של מרגלית צנעני, "חומות חימר".
בשנת 1992 שב להקליט שירים חדשים, והוציא את אלבומו "שנת הדובדבן" בחברת התקליטים של האחים "בן מוש" (שהתמחתה במוזיקה מזרחית). האלבום הורכב ברובו משירים שבגר כתב, הלחין ועיבד, ובהם "אבק ברוח", "לאן עכשיו", "רכבת הבוקר" וגרסה מחודשת לשירו של אושיק לוי "חוזה לך ברח"
שלושה חודשים לאחר יציאת האלבום נפצע בגר באופן קשה בתאונת דרכים. תאונה זו קטעה למשך יותר משנה את הקריירה המוזיקלית שלו. לאחר מכן שב בגר לפעילות חלקית. בעקבות התאונה כתב בגר את השיר "מעבר לפחד", שנכלל באלבום אוסף משיריו בשם "זה היה ביתי", שיצא בשנת 1993 בחברת אן.אם.סי.
בשנת 1994 הוציא בגר אלבום בשם "דרך השירים" ובו גרסאות כיסוי לשירי רוק ישראלים מכל הזמנים, בהם "ערב של יום בהיר" (מקור: אפרים שמיר), "קפה אצל ברטה" (מקור: יגאל בשן והנשמות הטהורות) ו"אינך יכולה" (מקור: החלונות הגבוהים)
בשנת 2001 הוציא והפיק עם להקת סטלה מאריס את האלבום "פרשים", מתוכו בלטו השירים: "רחובות ופנסים" ו"גלוי וחיוור".
בשנת 2004 הקליט בגר גרסה מחודשת לשיר "זה היה ביתי" עם הילה הררי וההרכב כלא שש, בביצוע שהפך למזוהה עם ההתנגדות לתוכנית ההתנתקות. בגר הביע את הזדהותו עם המסר בהופעה קצרה בקליפ המצולם של השיר. הגרסה המחודשת נכללה באלבומה של הררי "זה היה ביתי".
בשנת 2006 הוציא בגר אלבום כפול בשם "הכוח לאהוב", ובו ביצועים חדשים לשיריו מכל הזמנים. האלבום כלל גם שני שירים חדשים שיצאו כסינגלים: "שמיים כהים" ודואט עם הילה הררי, "הכוח לאהוב".
בשנת 2009 יצא בגר לסיבוב הופעות בארץ. בהופעות אלו ליוו אותו חברי להקת סטלה מאריס.
בשנת 2012 הקים הרכב חדש איתו הוא מופיע עד היום (2017).
בינואר 2016 הוציא את שיר המחאה "מלכות השקר". במרץ 2016 הוציא את "צדק מופלא", שנכתב בעקבות המחאה החברתית שפרצה בקיץ 2011, ואת "חזרה לאיסטנבול", שנכתב בהשראת טיול שורשים שערך עם אמו, בעיר הולדתו איסטנבול. אלו שירים מתוך אלבום עתידי בשם "כוכב הקופים", ה-11 במספר.
בינואר 2019 הוציא את "גבריאל", לזכרו של הזמר גבי שושן, ששם קץ לחייו. את מילות השיר כתב עובדיה חממה, והלחין אוהב חממה.
ביוני 2019 הוציא את השיר "מה שיש בי".

חיים אישיים

מני הוא אחיו הבכור של הסקסופוניסט אלברט בגר. אחיינו הוא היוצר והמפיק המוזיקלי סתיו בגר.
בגר מתגורר ביישוב חריש, נשוי לדליה מלכה-בגר, שחקנית, ואב לארבעה ילדים.
בשנת 2012, עקב קשיים כלכליים שאליהם נקלע בשלוש השנים הקודמות, פנה למקורות הכנסה נוספים ופתח דוכן למזון מהיר ליד זכרון יעקב.