google/wiki40b huggingface dataset:
האגודה העולמית לתקשורת פיננסית בין-בנקאית

סוויפט או בשמה המלא האגודה העולמית לתקשורת פיננסית בין-בנקאית (באנגלית: Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication, בראשי תיבות: SWIFT) היא מסלקה בינלאומית דרכה עובר מידע בין מוסדות פיננסים שונים, כדוגמת בנקים. המסלקה מספקת העברת בטוחה, אמינה ומתוקננת של מידע על העברות כספים. SWIFT מספקת גם תוכנה ושירותים למוסדות פיננסיים, בעיקר לשימוש ברשת SWIFTNet, ובתקן ISO 9362. מרבית התקשורת הבין-בנקאית בעולם היום מתבצעת באמצעות שירותי SWIFT.
נכון לסוף 2015, שירתה האגודה 10,800 מוסדות פיננסיים ותאגידים במעל ל-200 מדינות, עם כ-6 מיליארד הודעות בשנה.
SWIFT סולקת כ-24 מיליון פעולות פיננסיות מדי יום (כמות הגדלה משנה לשנה). כ-80% מהתשלומים הבינלאומיים מתבצעים דרך מערכת הסליקה של סוויפט. המסלקה אינה מעבירה כספים בפועל, אלא רק מידע על העברות כספים. יישוב חובות מתבצע על ידי מערכות נפרדות המוקמות בין צמדי מוסדות פיננסיים.

היסטוריה

המסלקה הוקמה במשרדים בני 40 מטרים רבועים במרכז בריסל שבבלגיה בשנת 1973, בתמיכת 239 בנקים מ-15 מדינות שונות. מנכ"ל החברה הראשון היה Carl Reuterskiöld. תכנון המערכת נעשה בליווי צמוד של לקוחותיה להבטחת ישימות המערכת שתופק לבסוף. המשך תכנון, הקמת מנגנוני יתירות גאוגרפיים ופיתוח המערכת נמשכו עד שנת 1977, אז נשלחה הודעת ה-SWIFT הראשונה על ידי אלברט השני, נסיך בלגיה באותה העת. עם זאת, באותה העת עלות תפעול המערכת עלתה על ההכנסות שהתקבלו ממנה.
ב-1986 מתחילה האגודה לשרת את ה-Ecu banking association האירופאית, ב-1987 פונה לתחום סליקת ניירות הערך, וממשיכה להרחיב את תחומי עיסוקה משנה לשנה.
בדו"ח מ-2003, מצביעה קבוצת ג'ובאני, המשמשת כיועצת לנציבות האירופית, על 15 חסמים לסליקת כספים בין מדינות האיחוד האירופי, ומטילה על סוויפט הגדרת פתרונות לבעיות אלה על ידי סטנדרטיזציה של השוק הפיננסי האירופי.
ב-15 במרץ 2012 הודיעה המסלקה כי היא הפסיקה לשרת את איראן במסגרת העיצומים הבינלאומיים שמוטלים על המדינה כחלק מהפעילות נגד תוכנית הגרעין האיראנית. בעקבות כך לא יוכלו בנקים איראנים להעביר כספים בעולם. איראן חוברה חזרה למערכת סוויפט בשנת 2016, עם הסרת הסנקציות עליה, ונותקה שוב בנובמבר 2018.

ארכיטקטורה

רשת סוויפט מספקת שירות אחסון-וקידום מסרים ריכוזי, הכולל ניהול התקשרויות מוגבל.

שלב 2

במהלך 2007 ו-2008, תשתית התקשורת של רשת Swift עברה לפרוטוקול חדש נוסף, בשם SWIFTNet phase 2. ההבדל העיקרי בין מערכות התקשורת הוא שימוש ב Relationship Management Application (RMA) במקום מערכת ה-bilateral key exchange (BKE) ששימשה בעבר. לטענת SWIFT, השימוש במערכת ה-RMA יספק בטיחות וקלות שימוש בטווח הארוך, אך שינוי זה גרם לשינויים משמעותיים במערכות התשלומים הבינלאומיים של אלפי הבנקים המשתמשים בשירות SWIFT.
ההחלפה הושלמה ב-1 בינואר 2009.

סוויפט וישראל

ישראל הצטרפה לרשת בתחילת 1982. 
החברה האחראית על חיבור בנקי ישראל לרשת היא חברת שירותי בנקאות אוטומטיים, (שב"א) אשר הוקמה בשנת 1978 על ידי חמשת הבנקים בנק לאומי, בנק הפועלים, בנק דיסקונט, הבנק הבינלאומי הראשון והבנק המזרחי במטרה לשרת את לקוחות כל הבנקים בתחנות כספומט אוטומטיות ברחבי המדינה.

אבטחה

בפברואר 2016 נגנבו על ידי האקרים 81 מיליון דולר מהבנק המרכזי של בנגלדש באמצעות החשבון של הבנק בבנק הפדרלי בניו יורק באמצעות נוזקה שהשתמשה בתוכנת Alliance Access של סוויפט על פי חברת האבטחה הבריטית BAE . במאי 2016 ביצעו האקרים מתקפה דומה על בנק מסחרי בווייטנאם.
הופעת פול מקרטני בתל אביב

הופעתו של המוזיקאי והזמר פול מקרטני "ידידות לפני הכול" (Friendship First) בתל אביב נערכה ב-25 בספטמבר 2008 בפארק הירקון, בפני קהל שמנה כ-50 אלף איש. הופעה זו נחשבת לאחת מהגדולות והחשובות שהופקו בישראל, וקרוב לוודאי, שזו הייתה ההפקה היקרה ביותר עבור הופעה בודדת בישראל.
המופע עורר התרגשות ועניין רב בציבור ובאמצעי התקשורת, משום שמקרטני נחשב לאחד מגדולי המוזיקאים של המאה ה-20, ובעיקר מכיוון שזו ההופעה הראשונה בישראל של אחד מחברי להקת הביטלס. הביטלס תכננו להופיע בישראל בשנת 1965, אך ההופעה בוטלה, ותחושה של החמצה ליוותה ישראלים רבים לאורך עשרות שנים. 
חרף איומים על חייו, הגיע מקרטני כמתוכנן לישראל, והופעתו זכתה לביקורות מהללות. ההופעה כללה שירים רבים של הביטלס ושירים מאוחרים יותר של מקרטני.

ההכנות לאירוע

כחצי שנה לפני ההופעה הביע פול מקרטני נכונות להגיע לישראל, ומאז התנהל משא ומתן ממושך בין קבוצת מפיקים ישראלים בראשות דודו ז'רז'בסקי, לבין חברת ההפקה של מקרטני. המשקיע בהפקה זו היה איש העסקים הישראלי יקיר שעשוע, המתגורר בלונדון. עלות ההפקה הייתה כ-30 מיליון ש"ח, כמחצית מסכום זה הועברה לחברת ההפקה של מקרטני, וכמחצית נועדה לכסות את העלויות בישראל. הודעה רשמית על סגירת העסקה פורסמה ב-23 באוגוסט, ומאז נעשו הכנות קדחתניות לקיים את המופע בזמן.
ציוד רב הובל במיוחד מבריטניה בשני מטוסים מיוחדים. בימת הענק שהוקמה לקראת האירוע כללה שני מסכי LCD אנכיים עצומים משני צדי הבמה, ומסך ענק נוסף (שקוף למחצה) בחלק האחורי של הבמה. ניבנו שני יציעים עבור מקומות ישיבה מסומנים במרחק של כ-120 מטר משני צידי הבימה, בזווית ראייה של כ-45° מימין ומשמאל ביחס לשולי הבמה. ניבנו עוד שני יציעים קטנים יותר עבור מקומות ישיבה "VIP" במרחק של כ-70 מטר, בזווית ראייה חדה יותר של כ-27° מימין ומשמאל ביחס לשולי הבמה. 
ערוץ 10, שהודיע על שידור חי של האירוע, ביטל את השידור שלושה ימים לפני ההופעה, כנראה עקב התנגדות ההפקה, שחששה ששידור כזה יקטין את הביקוש לכרטיסים.
ביקורת רבה נשמעה על מחירי הכרטיסים, ובכל זאת נמכרו כמעט כל 50 אלף הכרטיסים שהועמדו למכירה.

הגעה לישראל

מקרטני הגיע לישראל במטוסו הפרטי יומיים לפני ההופעה. ביקר בכנסיית המולד שבבית לחם, וביקר גם ללא הודעה מראש, בקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה על שם אדוארד סעיד בבית לחם.
פרט לכך, עסק בחזרות להופעה ולא הופיע בציבור, למעט הופעה קצרה במלונו לפני צלמי העיתונות.

ביקורת

ביקורת ציבורית רבה נמתחה על מחיריהם של הכרטיסים, שהקהל הישראלי לא רגיל בהם: 490 ₪ לעמידה בדשא, 1,500 ₪ למקומות ישיבה מסומנים ביציעים, ו-5,000 ₪ ליציעי "VIP".
ביקורת נשמעה נגד מקרטני בעולם המוסלמי לקראת ההופעה בישראל, ואף הושמעו איומים על חייו, אולם מקרטני התעלם מאיומים אלו. בעת ביקורו בכנסיית המולד בבית לחם, יום לפני ההופעה, השיב מקרטני לטענות הפלסטיניות נגדו, וטען שהוא איננו מעדיף אף צד בסכסוך הישראלי-פלסטיני, ומה שצריך זה פתרון של שלום על בסיס של שתי מדינות לשני עמים.
ביקורת נשמעה אף על התקשורת הישראלית, ש"ניפחה" את האירוע מעבר לחשיבותו.

העלמת מס

המפיק דוד ז'רז'בסקי וחברת ההפקות הישראלית הורשעו בהעלמת כ-2.6 מיליון ש"ח מס ערך מוסף מההכנסות של המופע. על פי רשות המיסים, ההכנסות ממכירת הכרטיסים הסתכמו בכ-24.5 מיליון ש"ח, אולם בדו"ח שהוגש באיחור, בנובמבר 2008, הושמטו רוב ההכנסות מהמופע.
Courage World Tour

רקע

בנובמבר 2019, עתידה סלין דיון להוציא את אלבומה השנים עשר בשפה האנגלית Courage, עליו נתמך סיבוב ההופעות. ההופעה הראשונה במסגרת סיבוב ההופעות תתקיים בקוויבק סיטי ב-18 בספטמבר 2019.
כמו כן, שמו של סיבוב ההופעות נגזר משמו של האלבום עליו הוא נתמך. במהלך סיבוב ההופעות עתידה דיון להופיע בגני יהושע, בהופעה שלא תעלה על 20,000 צופים. כמו כן, חייבה דיון את הקהל אשר יגיע למופעים שלה לבוא בלבוש אלגנטי בלבד.
מנוע קיטור

מנוע קיטור הוא מנוע בעירה חיצונית בוכנאי, המופעל על ידי לחץ קיטור. מנוע הקיטור הבוכנאי הוא חלוץ מנועי החום המודרניים, ונושא הדגל של המהפכה התעשייתית במאה ה-18. כיום כמעט ואינו בשימוש משום יעילותו הנמוכה לעומת מנועי בעירה פנימית ומנועי טורבינה.
שני חלקיו היסודיים של מנוע הקיטור הם צילינדר ובוכנה. קיטור בלחץ גבוה, המיוצר בדוד קיטור, מסופק אל הצילינדר על ידי שסתום חלוקה, המונע באמצעות מערכת מוטות על ידי הבוכנה עצמה. הקיטור הנכנס לצילינדר דוחף את הבוכנה מטה. לאחר דחיפת הבוכנה וביצוע העבודה המכנית, יוצא הקיטור מן הצילינדר כשהטמפרטורה והלחץ שלו נמוכים יותר, והוא מעובה למים על ידי קירורו במעבה. המים החמים מוזרמים אל דוד הקיטור לשימוש חוזר. מנגנון ארכובה הופך את התנועה הקווית של הבוכנה לתנועה סיבובית של גל ארכובה, אשר מניע מדחף, גלגלי קטר או כל מכונה אחרת.
מנוע הקיטור הבוכנאי הומצא בסוף המאה ה-17 על ידי דני פפן (Denis Papin), ושימש בתחילה להנעת מכונות כרייה ומשאבות מים במכרות פחם באנגליה ובסקוטלנד]. ב-1712 הציג תומאס ניוקומן את המנוע האטמוספירי שלו שהיה הראשון שנעשה בו שימוש מסחרי]. בסוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 הוסיפו ופיתחו אותו ממציאים ומהנדסים אנגלים ואמריקאים, שהחשוב והנודע בהם הוא הממציא הסקוטי ג'יימס ואט.
פיתוח והפצת מנוע הקיטור על ידי ג'יימס ואט בשנת 1774 היו הכוח המניע של המהפכה התעשייתית. יש הטוענים כי מנוע הקיטור היה קרש הקפיצה של התעשייה אל העידן המודרני. עד אותה תקופה היו פועלים מפעילים מכונות בכוח פיזי, בעזרת בעלי חיים או בכוח הרוח והמים.
כתוצאה מן השימוש במנוע הקיטור התחוללו בתעשייה שינויים רבים, הראשון שבהם בתעשיית הטקסטיל. בעלי מטוויות הכותנה היו הצרכנים הגדולים הראשונים של מנועי הקיטור. טוויית החוטים החלה להיעשות בעזרת מנוע הקיטור, ותעשיית הכותנה, שעד אז הייתה תעשייה ביתית ידנית ברובה, עברה לבתי החרושת. ייצור החוטים הלך וגדל במהירות רבה.
מנועי הקיטור הימיים הראשונים נבנו כבר במאה ה-18, אך היו כבדים ובלתי-יעילים, תצרוכת הפחם שלהם הייתה עצומה ביחס לממדיהם ולהספקם, והדבר הגביל כמובן את ממדי ספינות הקיטור ואת טווח הפלגתן. רק ב-1865 לערך, לאחר ששופרו בשיעור ניכר מנועי הקיטור, משהחליף המדחף את גלגל המשוטות ועם ראשית הבנייה של כלי שיט גדולים עשויים ברזל, דחקו אוניות הקיטור את אוניות המפרשים מנתיבי הימים. מנוע הקיטור הוסיף לשמור על מעמדו עד לאחר מלחמת העולם הראשונה, אז תפסו את מקומו בהדרגה מנוע הדיזל וטורבינת הקיטור.
מנועי הקיטור הראשונים היו מנועי יניקה, והסתמכו על הלחץ האטמוספירי שפעל על הבוכנה כתוצאה מעיבוי האדים שבתוכו. לצורך כך נאלצו להשתמש במכלי לחץ (צילינדר) בעלי נפח עצום. בסביבות שנת 1800, מהנדס המכרות ריצ'רד טרביצ'יק מאנגליה המציא מנוע קיטור בלחץ גבוה, שאיפשר הפעלת מנוע נייד על גבי גלגלים, ואת קטר הרכבת. היו שחששו מרכבות הקיטור החדשניות. חששם היה שמשקלו של הקטר ימנע את נסיעתו וששאון הקטר יפחיד את בעלי החיים ויפגע בתנובתם. החששות התגלו כחסרי בסיס. המצאת רכבת הקיטור הובילה לפיתוח ענפים חדשים בתעשייה, שעד אותה עת לא היו רווחיים עקב עלויות התובלה. הרכבות גם איפשרו לראשונה תנועה מהירה של אנשים למקומות מרוחקים, והובילה לפיתוח מואץ של אזורי ספר וערי מסחר.
פאנדה (זמרת)

ביוגרפיה

גבריאלה הורן נולדה בעיירה דויטשלנסברג בשטיריה שבאוסטריה. היא החלה לשיר בגיל שש במקהלת העיר שלה. בגיל ארבע עשרה התחילה הורן לשיר בלהקות פופ-רוק קטנות שהיו מצויות באזורה. לאחר מכן היא לקחה שיעורי גיטרה ופסנתר ועברה לווינה בגיל 20 על מנת ללמוד מוזיקת ג'אז במכון המוזיקלי של וינה, אותו סיימה בשנת 2013. הורן אימצה בשנת 2016 את שם הבמה שלה "פאנדה", היא מתגוררת בווינה ומפיקה, כותבת, מלחינה ומקליטה את כל שיריה לבדה.

אירוויזיון 2019

פאנדה היא נציגת אוסטריה לאירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל. פאנדה הופיעה באירוויזיון עם השיר "Limits".
התקופה

התקופה היה רבעון ספרותי עברי אשר ראה אור במוסקבה, ורשה, ברלין, ניו יורק ותל אביב משנת תרע"ח-1918 עד שנת תש"י-1950, בהוצאת שטיבל שבבעלות אברהם יוסף שטיבל. עורכו הראשון היה דוד פרישמן .
הלנה וייגל

קורות חיים

וייגל נולדה בווינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בתם של לאופולדין (שמה לפני הנישואים היה פולאק) וזיגפריד וייגל, עורך דין. משפחתה הייתה יהודייה. הייתה חברת המפלגה הקומוניסטית משנת 1930 ומנהלת אמנותית של ברלינר אנסמבל, לאחר מותו של בעלה, ברטולט ברכטט ב-1956. בין תפקידיה במחזותיו של ברכט היא ידועה במיוחד בגילום דמותה של Pelagea Vlassova בהצגה "האם" משנת 1932, אנטיגונה, בגרסתו של ברכט לטרגדיה היוונית בשם זה ובתפקיד הגברת קאראר בהצגה על מלחמת האזרחים "הרובים של הגברת קאראר". הידוע שבתפקידיה היה אמא קוראז' בהצגה "אמא קוראז' וילדיה".
בשנים 1933–1947 הייתה פליטה מגרמניה הנאצית, ולעיתים רחוקות עלה בידה לשחק, אפילו בשהותה בת השש שנים של המשפחה בלוס אנג'לס. רק עם הקמתו של ברלינר אנסמבל בגרמניה המזרחית ב-1949, כשהחל שמו של ברכט להתפרסם בעולם כגאון, שבה לקריירת המשחק. וייגל הלכה לעולמה בברלין המזרחית ב-1971, כשעמדה בראש ברלינר אנסמבל. רבים מהתפקידים שיצרה עם ברכט עודם קיימים ברפרטואר התיאטרון כיום.

חייה האישיים

וייגל הייתה אשתו השנייה של ברטולט ברכט, להם נולדו שני ילדים: בן, שטפן ברכט (3 בנובמבר 1924 - 13 באפריל 2009) ובת, ברברה ברכט-שאל (נולדה ב-28 באוקטובר 1930).
משחקי מכבי אירופה

משחקי מכבי אירופה, או "המכביה האירופאית" (באנגלית: European Maccabi Games), היא תחרות ספורט רב-ענפית המתקיימת מדי ארבע שנים באירופה בהשתתפות ספורטאים יהודים.
משחקי מכבי אירופה מתקיימים אחת לארבע שנים ובסמיכות למשחקי מכבי פאן אמריקה, שנתיים לאחר המכביה. את המשחקים מארחת אחת ממדינות אירופה, שנבחרת בקונגרס מכבי תנועה עולמית.
ב-1929 התקיימו משחקי מכבי אירופה בפעם הראשונה בפראג, ושנה לאחר מכן באנטוורפן. בשנים 1933 ו-1936 התקיימו גם "מכביות חורף" אירופאיות (ב-1933 בזאקופנה בפולין בהשתתפות 250 ספורטאים וב-1936 בבאנסקה ביסטריצה בצ'כוסלובקיה בהשתתפות 2,000 ספורטאים). לאחר מכן חלה הפסקה, ורק לאחר 30 שנים, ב-1959, חודשה מסורת המשחקים האירופאים.
כיום משתתפות במשחקי מכבי אירופה גם משלחות ממכבי ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה ומישראל.
ונטים אדריאטים

הוונטים האדריאטים (יוונית: Ενετοί; לטינית: Veneti; איטלקית: Paleoveneti או Venetici) היו עם איטלי שישב בצפון-מזרח איטליה, באזור החופף כיום למחוזות ונטו ופריולי-ונציה ג'וליה. הוונטים דיברו ונטית, שפה הודו-אירופית מבודדת שנכחדה במאה ה-1, ושמם נשתמר בשמו של מחוז ונטו ובירתו ונציה. תושבי ונטו כיום מכונים גם הם ונטים (Venetici) ועל כן נהוג לעיתים להתייחס באיטלקית אל תושביו ההיסטוריים של המחוז כאל "ונטים קדומים" (Paleoveneti).

מיתולוגיה

לפי ההיסטוריון הרומי בן פדובה (Patavium), טיטוס ליוויוס שנמנה עם הוונטים בעצמו,
היו הוונטים תוצר של עירוב בין האוגנים (Euganei) שבט מקומי מיתולוגי למחצה עם האנטים (Eneti) שהגיעו מאסיה הקטנה. הומרוס ופליניוס הזקן ציינו שלאחר חורבן טרויה הוביל אנטנור מייסדה המיתולוגי של פדובה את האנטים מפפלגוניה שבצפון אסיה הקטנה אל חופיו הצפון-מערביים של הים האדריאטי.

היסטוריה

מספר תאוריות הוצעו באשר למקורם של הוונטים. לפי תאוריה אחת הייתה מולדתם בגבעות האאוגניות (Colli Euganei) הסמוכות לאגם גארדה (Lago di Garda) שבגבול ונטו ולומברדיה. משם התפשטו מזרחה ויישבו את כל מחוז ונטו וחלקים ממחוז פריולי-ונציה ג'וליה. תאוריה אחרת המתבססת על מחקרים בלשניים סוברת כי הוונטים הגיעו מגאליה, ותאוריה שלישית מציעה את פולין כארץ מוצאם, אך שתי תאוריות אלה רחוקות מהוכחה מדעית. 
לפי הממצאים המוקדמים ביותר הקיימים, הוונטים אכן ישבו בין אגם גארדה לבין נהר האדיג'ה ומשם התפשטו מזרחה. הם הקימו יישובים לאורך האדיג'ה, הברנטה והפיווה (Piave) ועסקו בעיבוד חרסית וארד. עוד עסקו הוונטים בגידול סוסים וחזירים, בחקלאות, ובסחר במתכות, במיוחד זהב. 
הוונטים היו עם רודף שלום ועמדו בקשרים מסחריים ותרבותיים עם האטרוסקים, הרומאים והיוונים. בשנת 163 לפנה"ס הייתה ונטו לפרובינקיה גאליה ציסאלפינה (Gallia Cisalpina) ובשנת 49 לפנה"ס קיבלו הוונטים זכויות אזרחיות רומיות. הוונטים לא הוכרעו על ידי הרומאים בכוח צבאי אלא נטמעו בקירבם בתהליך ממושך ובדרכי שלום.
עידית אברהמי (מדענית)

ביוגרפיה

אברהמי גדלה בגבעתיים, הוריה הם עזרא כהן (עבד ב-IBM) ודבורה כהן לבית מלאך (עבדה בגטר). את לימודיה התיכוניים העבירה בבית הספר להנדסאים ליד אוניברסיטת תל אביב. בעת שירותה הצבאי מונתה לקצינה בחיל הקשר האלקטרוניקה והמחשבים.
אברהמי סיימה בהצטיינות לימודי הנדסה בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, וסיימה בהצטיינות לימודי תואר שני במחלקה להנדסה ביורפואית באוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלה עסקה במודלים נומריים של מסתם לב מלאכותי.
בשנת 2004 סיימה דוקטורט בהנדסה ביורפואית באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט עסקה במודלים נומריים וניסויים להערכת הזרימה ותנועת הדופן במשאבת עזר ללב.
בשנים 2004–2006 השתלמה בפוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech), שם חקרה את דינמיקת הגלים במשאבת תהודת גלים ואת היישומים שלה במחקר הביורפואי. כמו כן עסקה בסכנת הקריעה של היצרויות לא הומוגניות בעורקים.
בשנת 2006 הצטרפה להקמת המחלקה להנדסה רפואית במכללת אפקה בתל אביב, שם הקימה מעבדות הוראה ומחקר ושמשה בתפקידים שונים, בהם יו"ר ועדת המחקר.
בשנת 2011 הצטרפה לסגל המחלקה להנדסת מכונות ומכטרוניקה במרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון, והקימה את המרכז לביומכניקה באריאל. משנת 2013 משמשת כראש המחלקה.
אברהמי היא תושבת ראש העין, נשואה לשלמה אברהמי ואם לשלושה. כאמנית חובבת, עוסקת בציור ובפיסול.

קריירה אקדמאית

במסגרת מחקריה, אברהמי עוסקת בנושאים הקשורים בהערכה של זרימה ותנועת מבנים במערכות ביולוגיות, בסיוע לטיפול במחלות לב וכלי דם, בפיתוח מכשור רפואי, בפיתוח של מודלים לצורך אנליזה של פתולוגיות ובסיוע למחקר הרפואי.
מחקריה עוסקים במעבר הדם דרך מסתמי הלב ודרך התקנים המשמשים לסיוע בזרימה, כגון: תומכנים (סטנטים), משאבות לב מלאכותיות, סטנט-גרפטים, קנולות למכונת לב-ריאה, חיבורי וריד-עורק וכדומה. בנוסף היא חוקרת את פעולת הגומלין שבין זרימת הדם לשינויים בדפנות כלי הדם והשפעה של תנאי זרימה פתולוגיים על היווצרות מחלות. עוסקת בפיתוח של שיטות זעיר-פולשניות להערכה פונקציונלית של זרימת דם בהסתעפויות.
אברהמי רשמה מספר פטנטים ועבודותיה התפרסמו בספרים וכתבי עת מדעיים, זכו בפרסים ובקרנות מימון, הוצגו בכנסים רבים ונבחרו לייצג את אוניברסיטת אריאל באירועים שונים, כגון הוועידה המרכזית של איפא"ק 2014.
בין תפקידיה, אברהמי היא חברת הנהלה של האיגוד הישראלי להנדסה רפואית וביולוגית ועורכת ראשית של אתר האיגוד, היא מכהנת כראש פורום אקדמי של עמותת כ"ן - כוח נשים לקידום מנהיגות נשים בישראל ופעילה בארגון "מהנדסים ללא גבולות".
ציון טוויל

הרב ציון טוויל (נולד ב-12 בספטמבר 1959, ט' אלול התשי"ט) הוא רב קהילת "נצר אריאל" וראש ישיבת "נצר מטעי" באריאל. לשעבר רב היישוב נצרים.

ביוגרפיה

למד בישיבת מרכז הרב ושימש את הרב צבי יהודה קוק באופן אישי במשך מספר שנים. כיום הוא מתלמידיו של הרב צבי ישראל טאו.
שימש כר"מ בישיבת ההסדר הגולן בחיספין כעשר שנים. לאחר מכן היה רבו של היישוב נצרים, שפונה כחלק מתוכנית ההתנתקות בשנת תשס"ה. במהלך יישום התוכנית בלט בהתנגדותו לכל אלימות. תחת הנהגתו התפנו אנשי היישוב בעצמם. 
לאחר מכן עברה קהילת נצרים למשך שנתיים ליישוב יבול שבנגב. משנת תשס"ח הוא משמש כרב קהילת 'נצר אריאל' וראש ישיבת ההסדר 'נצר מטעי' באריאל. הרב טוויל הקים עם אשתו את מדרשת "נצר אריאל" באוניברסיטת אריאל והם עומדים בראשה. המדרשה הוקמה לצד בית המדרש לבנים "עוז רועי" לזכר רועי קליין, בשנת התשס"ז (2007). בשנת הלימודים ה'תש"ע (2010) למדו בשתי המסגרות כ-280 תלמידים. המדרשה פועלת בעיקר בערבים. המשתתפים מחויבים ליטול חלק בפעילות בלתי פורמלית הכוללת שבתות, ימי עיון, סיורים ומסיבות ראש חודש וחגים. התוכנית מוכרת לצבירת נקודות זכות אקדמיות.
ימי בגין

על הסדרה

הסדרה מתמקדת בתולדות כהונת מנחם בגין כראש ממשלת ישראל, מהמהפך ועד התפטרותו. החל מהסכם השלום עם מצרים, דרך בחירות 1981 וכלה במלחמת לבנון הראשונה. 
בסדרה משולבים קטעי ארכיון, ובהם קטעים שלא שודרו מעולם, וראו אור לראשונה בסדרה.

תגובות

הסדרה עוררה תגובות מעורבות. נשמעו טענות לפיהן הסדרה "מרדדת את בגין" וכי היא "יותר עדות מפענוח".
חנות הספרים אוסקר ויילד

חנות הספרים אוסקר ויילד (באנגלית: Oscar Wilde Bookshop) הייתה חנות ספרים אמריקאית, והראשונה המוקדשת כולה לסופרים הומואים ולסופרות לסביות. החנות הוקמה בשנת 1967 תחת השם "חנות הספרים לזכרו של אוסקר ויילד", ברחוב מרסר (Mercer) ‏291. בהמשך עברה החנות לרחוב כריסטופר שבגריניץ' וילג', מנהטן, ניו יורק. 
בשנת 2003 הייתה החנות בסכנת סגירה עקב קשיים כלכליים. דיקון מקבין, שהיה הבעלים של חנות דומה בשם "Lambda Rising", החליט לרכוש את "חנות הספרים אוסקר ויילד" על מנת למנוע מהמוסד הוותיק להיסגר. בשנת 2006 הוחלפו הבעלים של החנות, ובשנת 2009 היא נסגרה.

המאבק הלהט"בי

את החנות הקים האקטיביסט למען זכויות להט"ב קרייג רודוול שהיה בן זוגו של הארווי מילק, ואחד האישים הבולטים בקהילה ההומו-לסבית של ניו יורק. הוא סייע, בין היתר, לארגן את מצעד הגאווה הראשון בעיר והשפעתו על המאבק לשוויון זכויות במדינה הייתה רבה. למרות המבחר הקטן יחסית של ספרים בשנותיה הראשונות של החנות והבעיות הכלכליות אשר פקדו את החנות במרוצת השנים, רודוול סירב למכור במקום מגזיני פורנוגרפיה והתמקד אך ורק ביצירות ספרות. 
החנות נחשבה לחזית המאבק של תנועת השחרור הלהט"בי למען זכויות להט"ב בארצות הברית. בתקופה בה הומואים ולסביות רבים השתמשו בשמות בדויים על מנת להימנע ממעצרים, פעל בחנות חדר אחורי ששימש לצורכי מפגש והתארגנות פוליטית ובו תוכננו מאבקים, פעולות ישירות והפגנות. כחלק מאופייה האקטיביסטי, הוציאה החנות ירחון תחת השם "HYMNAL" החל ממרץ 1968. במהלך השנים ספגה החנות גילויי הומופוביה כאשר חלונות המקום נופצו, התקבלו בה איומים לפיצוץ חבלני, וכתובות גרפיטי "להרוג את המתרוממים" רוססו על קירות החנות.
נהר טומן

נוקטונדו

נוקטונדו, אי לשעבר (כיום למעשה חצי אי) בפתחו של טומן, יש עליו מחלוקת בין רוסיה וצפון קוריאה. שושלת צ'ינג ויתרה על האי לרוסיה כחלק מחברת Primorsky Maritimes (מזרח טרטרי) באמנת פקין בשנת 1860. ב -1990 חתמו ברית המועצות לשעבר וקוריאה הצפונית על הסכם גבול שהגבול עובר דרך מרכז הנהר, ומשאיר את שטח האי לשעבר בצד הרוסי. דרום קוריאה סירבה להכיר באמנה ודרשה כי רוסיה תחזיר את השטח לקוריאה.

הברחות

טומן שימש במשך שנים על ידי פליטים צפון קוריאנים לברוח דרך הגבול הסיני. רוב הפליטים מצפון קוריאה בזמן הרעב הצפון קוריאני של שנות התשעים ברחו דרך נהר טומן, והפליטים האחרונים גם השתמשו בו, שכן הרבה יותר קל לחצות אותו מאשר לחצות את האמנוק (נהר יאלו).
הנהר נחשב כדרך המועדפת לחצייה לסין, כי בניגוד לנהר אמנוק המהיר, העמוק והרחב, העובר לאורך רוב הגבול בין שתי המדינות, נהר טומן הוא רדוד וצר. באזורים מסוימים ניתן לחצות אותו ברגל או בשחייה קצרה. הוא גם קופא בחורף ומאפשר מעבר יבש. 
מבריחים שרוצים לחצות את טומן לעיתים קרובות ורוצים להסתתר מפטרול הגבול המסוכן,מסוגלים לבלות שבועות אם לא חודשים או שנים מחכים להזדמנות המושלמת לעבור.
פליטים מעטים חוצים את נהר טומן לרוסיה. הסיבה לכך היא כי קל הרבה יותר לסייר בשטח קטן (17 ק"מ). בנוסף,הקהילה הקוריאנית האתנית ברוסיה היא הרבה יותר קטנה כדי לקבל תמיכה מספקת, לעומת סין, אשר יש אוכלוסייה קוריאנית גדולה יותר. ראוי גם לציין כי צפון קוריאנים אשר מוצאים עבודה ברוסיה מנוצלים לעיתים קרובות על ידי האוכלוסייה המקומית. 
וכן חוצים את ה"טומן" באופן בלתי חוקי חיילים ואחרים המחפשים מזון וכסף. כמה מהכפריים הסינים עזבו את אזור הגבול בגלל ההתקפות.
המשבר ההומניטארי לאורך נהר הטומן הופיעה בסרט דרמטי באורך מלא (Dooman River).
כתיב כימי

כתיב כימי הוא אוסף של כללים ומוסכמות בהם משתמשים בכימיה לתיאור אטומים, מולקולות, מבנים כימיים אחרים, תגובות כימיות ומנגנונים של תגובות כימיות.
פרשת בחוקותי

נושאים בפרשה

את עיקר הפרשה תופס פירוט של הברכות והקללות, חלק המכונה גם "פרשת התוכחה". זהו תיאור השכר והעונש שיהיו לבני ישראל אם ישמרו את מצוות התורה או אם לא ישמרו אותן. הברכות קצרות יחסית, ואילו הקללות מפורטות מאוד ומתוארות באופן מדורג ההולך ומחמיר עד העונש החמור ביותר - הגלות, המיועדת לאפשר לארץ ישראל להשלים את שנות השמיטה שלא קוימו כראוי על ידי העם. הקללות מסתיימות בנימה אופטימית - "ואף גם זאת בהיותם בארץ אויביהם לא מאסתים ולא געלתים... וזכרתי להם ברית ראשונים".
לדעת הרמב"ן, הקללות האמורות בפרשה זו, מכוונות לתקופת חורבן בית ראשון, וגלות בבל, כאשר הוא מצביע על פסוקים בפרשה, הרומזים למה שהתרחש בפועל בתקופה זו.
בהמשך הפרשה מובא קובץ הלכות בעניין הערכה כספית של נדבה שאדם נודב לבית המקדש, והלכות הנוגעות לפדיון או המרה של קודשים כמו מעשר, הקדש, בכור, מעשר בהמה ושדה שהוקדשה.

הפטרה

האשכנזים והספרדים מפטירים בספר ירמיהו, מפרק ט"ז, פסוק י"ט עד פרק י"ז, פסוק י"ד. הנביא ירמיהו מברך את הבוטחים בה' ומקלל את שאינם בוטחים בו.
התימנים מפטירים בספר יחזקאל, פרק ל"ד, פסוקים א'-כ"ז. בהפטרה זו מנבא יחזקאל על השיבה מן הגלות. האיטלקים מפטירים כמו התימנים, אבל קוראים רק עד פסוק ט"ו.
Notepad++

שפות תכנות

Notepad++‎ תומך באופן מובנה בהדגשת תחביר וסידור מעל 50 תחבירים שונים, כולל התחביר של כל שפות התכנות הנפוצות, שפות סקריפטים רבות, שפות סימון, ופורמטים נפוצים נוספים (למשל הפלט של תוכנת diff). התוכנה מפעילה מנגנון זיהוי שפה אוטומטי בקבצים, באמצעות סיומת הקובץ. משתמשים יכולים גם להגדיר באופן ידני את השפה הנוכחית, ויכולים להגדיר תחבירים שאינם מובנים בעורך (למשל תחביר ויקי).
גרייס קולידג'

ביוגרפיה

גרייס אן גודיו נולדה בברלינגטון שבמדינת ורמונט לאנדו ב. גודיו (Andrew B. Goodhue) ולמירה (Lemira B. Goodhue) כבתם היחידה. עוד בהיותה ילדה שמעה על בית הספר לחירשים ששכן בנורת'האמפטון שבמסצ'וסטס והחליטה שייעודה בחיים הוא לסייע לילדים חירשים. לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת ורמונט בשנת 1902 החלה ללמד בבית הספר לחירשים על שם קלארק (Clarke School for the Deaf) שבנורת'האמפטון. בעת מגוריה בנורת'האמפטון פגשה את קלווין קולידג', והם נישאו באוקטובר 1905 בבית הוריה.
קולידג', שהיה עורך דין בעיירה קטנה, התקשה להרוויח, והמשפחה חיה בצמצום. זמן קצר לאחר נישואיהם נולד בנם הראשון ג'ון קולידג'.
גרייס הייתה פעילה חברתית בעיירה הקטנה, יזמה פעילויות כנסייתיות, ובזכות פתיחותה והיכולת שלה להתחבר לאנשים בני הזוג התגברו על הביישנות הטבעית של קולידג', ולמעשה הייתה זו גרייס שהביאה אותו לעסוק בפוליטיקה.
לאחר הולדת בנם השני, קלווין הבן, בשנת 1908, גידלה גרייס את הילדים, בעת שבעלה הפך פוליטיקאי ונבחר למושל.
בשנת 1921 עם בחירתו של קלווין קולידג' לסגן נשיא ארצות הברית עברה המשפחה לוושינגטון, וגרייס הפכה לאחת מנשות החברה הפופולריות ביותר בעיר.
לאחר מותו של וורן הרדינג הפך קולידג' לנשיא ארצות הברית, וגרייס החלה בפעילותה של הגברת הראשונה, ונחשבה אחת המארחות הפופולריות ביותר שהתגוררו בבית הלבן. בעקבות פעילותה היא קיבלה בשנת 1929 מדליית זהב מהמכון הלאומי למדעי החברה, ובשנת 1931, בסקר שנערך, היא נבחרה כאחת מ-12 הנשים הגדולות של האומה החיות באותה עת.
בתום כהונתו עברה המשפחה לבית פרטי בנורת'האמפטון שנקרא "החופים", שם נפטר קולידג' בשנת 1933. לאחר מותו מכרה גרייס את ביתם ועברה להתגורר בבית מגורים קטן באזור, ואף שנסעה לטייל באירופה לראשונה בחייה, המשיכה לעבוד בבית הספר לחירשים שבו עבדה בצעירותה. בשנת 1957 נפטרה גרייס בגיל 78.