מיקי חיימוביץ'

ביוגרפיה

נולדה בתל אביב בשם מיכל חסידה חיימוביץ' לאב ממוצא רומני, ולאם ממוצא טורקי. את שירותה בצה"ל עשתה חיימוביץ' כמפקדת פלוגה בבה"ד 12, ובמהלך השירות שימשה קצינה בפינוי ימית. לאחר שחרורה מצה"ל, עבדה תקופה מסוימת כדיילת באל על.
את דרכה בעולם הטלוויזיה החלה כתחקירנית בתוכניות "מבט שני" ו"בוקר טוב ישראל" בערוץ 1. ב-1990 החלה להגיש ולערוך את מהדורת החדשות המקומית של חברת הטלוויזיה בכבלים "מתב" ואת התוכנית "שישי-אישי" (בבימוי רון כחלילי). בהמשך הייתה עורכת ראשית של מחלקת החדשות בחברה.
ב-1993 נבחרה להגיש את מהדורת החדשות המרכזית של חברת החדשות של ערוץ 2 לצד יעקב אילון, ומאוחר יותר לצד גדי סוקניק. חיימוביץ' (לצד אילון או סוקניק) זכתה 5 פעמים בפרס "מסך הזהב" בקטגוריית "מגיש האקטואליה הטוב ביותר". השנה הזכורה ביותר היא הזכייה ב-2002, השנה שבה עברה חיימוביץ' להגיש את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ עשר", לצד אילון. כאשר עלתה לבמה כדי לקבל את הפרס, פנה סוקניק ישירות לחיימוביץ' ואמר "אני לא מבין גדול בכדורגל, אבל דבר אחד אני יודע - הרכב מנצח לא מחליפים". על כך ענתה לו חיימוביץ': "לדרבי חוקים משלו", ואחר כך הוסיפה: "אני רק מקווה, לכולנו, שבשנה הקרובה נביא לכם חדשות טובות יותר".
בסוף 2010 הודיעה חיימוביץ' כי בכוונתה לפרוש מהגשת מהדורת החדשות המרכזית בערוץ 10, לטובת הקדשת זמן רב יותר למשפחתה. ב-6 ביוני 2011 הגישה את המהדורה האחרונה שלה ובסופה נפרדה מהצופים. מאז ממלאת את מקומה תמר איש-שלום.
היא תרגמה יחד עם תמי גרייניק את ספר המתכונים "אוכל למחשבה". במשך 22 שנה הייתה צמחונית, עד שבשנת 2012 הפכה טבעונית. לאחר עזיבתה את תפקיד מגישת החדשות, החלה בהובלת קמפיין להנהגת "יום שני ללא בשר" ("Meatless Monday") בישראל, שלוחה של הפרויקט הבינלאומי להימנעות מאכילת בשר במשך יום אחד בשבוע.
בנוסף להגשת המהדורה המרכזית בערוץ 10, יצרה חיימוביץ' סדרות תיעודיות עבור הערוץ, בהן: "על המשקל" (על תופעת ההשמנה העולמית והישראלית), "הפלא השמיני" (על הטלפון הסלולרי והשפעותיו על חיינו), ו"אמא יקרה לי" (הכותרת לפי שירו של משה דפנא), המספרת על נשים שלא ויתרו על אמהוּת (פרק מעקב מיוחד שודר באוגוסט 2009).
בדצמבר 2013 החלה להגיש את תוכנית התחקירים "המערכת" ברשת, ערוץ 2.

פעילות פוליטית

ב־7 בפברואר 2019 הודיעה כי היא מתמודדת בבחירות לכנסת העשרים ואחת במסגרת מפלגת חוסן לישראל בראשות הרמטכ"ל לשעבר בני גנץ, שהתאחדה עם מפלגת תל"ם בראשות משה יעלון, ושובצה במקום הרביעי. לאחר האיחוד עם "יש עתיד" להקמת כחול לבן, היא שובצה במקום השביעי, כאישה הראשונה ברשימה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת. בבחירות הרשימה קיבלה 35 מנדטים, וחיימוביץ נבחרה לכנסת העשרים ואחת.
ב-29 באפריל, יום לפני השבעתה לכנסת, ביקשה חיימוביץ' מיושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין לדאוג להחלפת מושב העור שבמקומה במליאת הכנסת, בכיסא מחומר סינתטי, ואף הציעה לממן זאת מכיסה, אם לא יימצא מימון. חיימוביץ' ביקשה שהדבר ייעשה עד סוף פגרת הקיץ הקרובה, והוסיפה שראוי לבחון אף החלפה עתידית של כל כיסאות המליאה. עם זאת, מנכ"ל הכנסת, אלברט סחרוביץ, הודיע כי הוחלט לסרב לבקשה זו, על אף שנשקלה, וכי הדחייה לא נעשתה מטעמים כספיים, ושגם בכנסת העשרים הוגשו בקשות דומות שסורבו.
ב-15 במאי 2019 נאמה בכנסת והתייחסה ארוכות למשבר האקלים, וקראה להכריז על מצב חירום אקלימי. ב-21 במאי 2019 נערכה מחאה של מאות תלמידים ליד משכן הכנסת בירושלים בנושא זה. המחאה זכתה לתמיכה מתוך הכנסת, ולאחריה כתבה חיימוביץ': "הגיע הזמן להכריז גם בישראל על מצב משבר אקלימי, לעצור את פליטת גזי החממה, לעבור לאנרגיות מתחדשות, להילחם בנזקי הפלסטיק ולשמור על בעלי החיים לפני שיהיה מאוחר מדי."

חיים אישיים

חיימוביץ' היא בעלת תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב.
הייתה נשואה בשנית למגיש הטלוויזיה אלי אילדיס, ולהם שני ילדים. בספטמבר 2017, הודיעו הזוג על פרידה לאחר 23 שנות נישואים.