חצי האי ערב

חצי האי ערב (בערבית: شبه الجزيرة العربية) הוא חצי אי בדרום-מערב אסיה, בצומת שבין אפריקה לאסיה, מזרחית לאתיופיה וצפונית לסומליה, מדרום לישראל ולירדן, ודרום-מערבית לאיראן.
חופי חצי האי ערב הם הים האדום מדרום-מערב ומפרץ אילת (הידוע גם בשם מפרץ עקבה בשפות שונות), הים הערבי מדרום-מזרח; ומפרץ עומאן והמפרץ הפרסי מצפון-מזרח.

גאוגרפיה

חצי האי ערב שוכן כולו ברצועת המדבריות העולמית. בשל כך אזור זה אינו משופע בגשמים, ובהיעדר קרבת ים עם מים חמים או גובהי הרים, שטחו צחיח מאוד.
מתוך שטח המתקרב ל-2.5 מיליון קמ"ר, אחוזים בודדים - פחות ממאה אלף קמ"ר, נהנים מגשם הניתן לניצול ואגירה על ידי בני האדם.
שאר השטח המישורי מדברי לחלוטין, ומדבר רֻבע אל-ח'אלי הוא מדבר החולות הגדול בעולם.
פינה קטנה במזרח חצי האי - באזור הרי עומאן זוכה אף לכמויות סבירות של גשמים המאפשרות התיישבות חקלאית למרגלות ההרים.
מעבר לאקלים המדברי השולט ביותר מ 90% משטח חצי האי ישנה חריגה באקלים באזור תימן - שם לחות חודרת מכיוון האוקיינוס ההודי מגיעה לאזור הרי תימן ויוצרת גשם מונסוני.
החקלאות המסורתית נמצאת בדרום מערב חצי האי לאורך הרי עסיר עד תימן ובהרי עומאן, ומבוססת על מרעה נוודים, חקלאות מדרגות ודייג. רק עם הפיתוח המואץ שחל בעשורים האחרונים מתפתחת בחצי האי ערב חקלאות המתבססת על התפלת מימי הים.
הדמוגרפיה של האזור בנויה סביב משטר המים, ומרבית אוכלוסיית חצי האי משתכנת סביב ההרים הואדיות או מעיינות.
מרבית אוכלוסיית מרכז חצי האי החיה בתוך המדבר היא אוכלוסיית נוודים והיא מקור שבטי הנוודים הבדואים.
בעשורים האחרונים עם פריחת כלכלת הנפט והגז שהזרימה כסף רב לאזור, באזורי המפרץ הפרסי שהיו שוממים בעבר החלה להתרחב האוכלוסייה על ידי בניית ערים מודרניות. גם ריאד שהייתה בעבר נווה מדבר במרכז המדבר הערבי הפכה לעיר גדולה ומפותחת.

היסטוריה

באזורי תימן פרחו ממלכות רבות עד תחילת האסלאם. הן היו מושתתות על גידולים חקלאיים ייחודיים לאזור כמו לבונה, מור ותבלינים האופייניים לאזורים טרופים. קשרי מסחר בתבלינים ובשמים הפכו את אזור דרום חצי האי לפורח מבחינה כלכלית. לאורך הרי עסיר לכיוון צפון התפתח לו נתיב הבשמים שסיפק למדינות הים התיכון תבלינים ובשמים אקזוטיים.
אזור תימן הושפע מהמתרחש באפריקה. האימפריות בחבש ובאתיופיה מצאו את אזור תימן כנגיש למסחר וגם כאזור עליו ניתן להשפיע.
עם כניסת הנצרות לאתיופיה, התנהלו מספר מלחמות דת בתימן בה הייתה מעורבות של יהודים בניסיון להשפיע על הדת במקום.
עם עליית האסלאם הפך כל חצי האי למוסלמי, ולמעט היהדות, לא הורשתה אף דת אחרת להתקיים בחצי האי.
דווקא עליית האסלאם סימלה את דעיכתו של דרום חצי האי - תימן. מרכז הכובד עבר למכה ומדינה ומשם דרך שלטון הח'ליפים עברה האימפריה המוסלמית לכיוון עיראק ודמשק. הפתיחות של הגבולות במזרח התיכון, וחיבור פרס הקווקז טורקיה עד לצפון אפריקה וספרד גרם לשקיעה בדרום חצי האי כשמכה ומדינה נהנות במעט מפריחת האסלאם.
המהפכה השנייה שהתחוללה באזור הגיעה מכיוון מציאת שדות הנפט בחצי האי. עם תחילת המאה ה-20 ומלחמת העולם הראשונה, החלה חלוקה מחודשת של המדינות באזור וגורם הנפט הפך לחלק עיקרי בהתפתחות המדינות והכלכלה באזור.
תוך כמה עשורים, הלך והתגבר כוחן של מדינות חצי האי בהתבססותן על הנפט. למעט תימן (שהייתה בעבר הממלכה המבוססת של חצי האי), שאר מדינות חצי האי החלו לפרוח כלכלית לפי יחס כמות הנפט שבאדמתן.

כלכלה

עיקר הכלכלה באזור חצי האי מבוסס על נפט וגז כבר עשורים רבים. מדינות המפרץ הפרסי השוכנות בחצי האי ערב נחשבות לעשירות במיוחד.
כיום מנסות מדינות המפרץ הפרסי לפתח משאבים אנושיים באוכלוסייה המקומית ולנסות לייצר כלכלה נוספת של היי-טק ותיירות.

החי

החי ייחודי. בין היתר ניתן למצוא בחצי האי עקרב אנדמי, קופים קדומים ויונקים גדולים כמו ערוד, פרא ויען. בעבר האזור היה גשום ולח ובהתאם היה החי והצומח.
בחצי האי ערב הייתה אוכלוסיית יונקים מגוונת, אך עם תחילת הציד מכלי רכב הלכה והתדלדלה. עדרי צבאים וראמים שמנו מאות פרטים הצטמצמו מאוד, אך הודות למאמצי שימור ממשלתיים במחצית השנייה של המאה ה-20, הצליחו להתאושש. מיני יונקים נוספים החיים בחצי האי הם: ירבועים, שועלים, תנים, גיריות, קיפודים ואף בבונים (באזור עסיר).

אוכלוסיית הציפורים בחצי האי מגוונת ומורכבת מציפורים ילידיות ונודדות. בגלל מיקומו הגאוגרפי חצי האי משמש כנקודת עצירה ומעבר למאות מינים של ציפורים נודדות.
לפי מחקר שנערך בשנת 2012, יש בחצי האי ערב כ-170 מינים של זוחלים, מתוכם יותר מחצי ייחודיים (אנדמיים) לאזור.