google/wiki40b huggingface dataset:
לאון גורצקה

בוכום

גורצקה נולד בבוכום שבגרמניה. מגיל 4 עד גיל 6 הוא שיחק באקדמיה של ורנר 06 בוכום, ולאחר מכן עבר לאקדמיה של בוכום. הוא שיחק באקדמיה במשך 11 שנים, ובעונת 2012/2013 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של בוכום, ששיחקה בבונדסליגה השנייה. ב-4 באוגוסט 2012 ערך גורצקה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 79 דקות בניצחון 1–2 על דינמו דרזדן במסגרת המחזור הראשון בליגה. באותו משחק הבקיע גם את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-52. הוא שיחק בקבוצה במשך עונה אחת בלבד, בה ערך 32 הופעות ליגה והבקיע 4 שערים.

שאלקה 04

ב-11 ביולי 2013 אושר כי גורצקה חתם על חוזה ל-5 שנים בשאלקה 04 מהבונדסליגה. שווי העסקה היה בין 3 מיליון אירו ל-4 מיליון אירו, זאת לפי המנהל הספורטיבי של המועדון, הורסט הלדט. גורצקה קיבל את חולצה מספר 8, שנלבשה לפני כן על ידי ציפריאן מאריצה. ב-5 באוגוסט 2013 ערך גורצקה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-84 בניצחון 0–2 על נוטינגן במסגרת הגביע הגרמני. באותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה הרביעית של תוספת הזמן. ב-11 באוגוסט 2013 ערך גורצקה את הופעת הבכורה שלו במועדון בבונדסליגה, כשהחליף את יוליאן דרקסלר בדקה ה-23 בתיקו 3-3 נגד המבורג במסגרת המחזור הראשון. ב-21 באוגוסט 2013 ערך גורצקה את הופעת הבכורה שלו במסגרת טורניר אירופי, כשהחליף את מרקו הוגר בדקה ה-78 בתיקו 1-1 נגד פאוק סלוניקי במסגרת משחק הגומלין של פלייאוף ההעפלה לליגת האלופות. ב-18 בספטמבר 2013 ערך הוגר את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף את מרקו הוגר בניצחון 0–3 על סטיאווה בוקרשט במסגרת המחזור הראשון. הוא ערך 3 הופעות בשלב הבתים והופעה נוספת בשלב שמינית הגמר. ב-19 באוקטובר 2013 הבקיע גורצקה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-65 בניצחון 2–3 על איינטרכט בראונשווייג במסגרת המחזור התשיעי בבונדסליגה. בעונתו הראשונה בשאלקה ערך גורצקה 25 הופעות ליגה, בהן הבקיע 4 שערים, ובעונתו השנייה במועדון ערך 10 הופעות ליגה והופעה נוספת בשלב שמינית הגמר, בניצחון 3–4 על ריאל מדריד במשחק הגומלין, שלא עזר לקבוצה להעפיל לרבע הגמר. גורצקה לא הבקיע שער בעונת 2014/2015. בנוסף ערך הופעה נוספת בשאלקה 04 II, קבוצת המילואים של המועדון.

באיירן מינכן

ב-19 בינואר 2018 אישרה שאלקה שגורצקה יעבור לבאיירן מינכן בהעברה חופשית בסיום עונת 2017-18.

קריירה בינלאומית

גורצקה שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה. הוא שימש כקפטן נבחרת גרמניה עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17 2012, בו הפסידה גרמניה בגמר להולנד. בגמר הבקיע גורצקה את השער הראשון והיחיד של נבחרתו.
ב-8 במאי 2014 נכלל גורצקה בסגל המורחב של נבחרת גרמניה למונדיאל 2014 על ידי המאמן יואכים לב. ב-13 במאי 2014 ערך גורצקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כששיחק במחצית השנייה בתיקו 1-1 במשחק ידידות נגד נבחרת פולין. גורצקה נפצע בשריר באותו משחק ועל כן עזב את מחנה האימונים של נבחרת גרמניה ולא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014. גורצקה היה חלק משמעותי מזכייתה של נבחרת גרמניה בגביע הקונפדרציות 2017 והיה מלך שערי הטורניר עם 3 שערים.
ביוני 2018 נכלל גורצקה בסגל הסופי של נבחרת גרמניה למונדיאל 2018. גורצקה לא שיחק בשני המשחקים הראשונים של גרמניה, בהם הפסידה הנבחרת 0–1 לנבחרת מקסיקו וניצחה 1–2 את נבחרת שוודיה. גורצקה פתח בהרכב במשחק השלישי, בו הפסידה גרמניה 0–2 לנבחרת דרום קוריאה, והודחה במפתיע מהמונדיאל כבר בתום שלב הבתים.
רוברט דוסיי

ביוגרפיה

נולד ב-4 בינואר 1972 בבנגי (הרפובליקה המרכז-אפריקאית),  לזרם הפרנציסקני, לנזיר של הקהילה הקתולית בני האושר ואף היה בעצמו נזיר קתולי למשך תקופה.
הוא פרופסור לפילוסופיה פוליטית, הוא קנטאני (ואף ביצע את עבודת הדוקטורט שלו על עמנואל קאנט) ומומחה בנושאים של שלום, ניהול ופתרון של סכסוכים מזוינים.

קריירה פוליטית

בין השנים 2005 ל-2013 כיהן כיועץ דיפלומטי לנשיא הרפובליקה של טוגו. מאז ספטמבר 2013 הוא עומד בראש משרד החוץ, השיתוף והאינטגרציה האפריקנית.

יחסו לישראל

דוסיי הוא תומך גדול של ישראל, הוא ביקר בה מספר רב של פעמים. ב-23 בינואר 2017 הוא פגש את בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, בלשכתו בירושלים, וסייר בעיר העתיקה בירושלים ובכותל המערבי.
קוקייה רצנית גדולה

מאפיינים

אורכה של הקוקייה הרצנית מהזנב עד המקור נע בין 43 ל-61 ס"מ בממוצע ומשקלה. נוצותיה חומות, שחורות ולבנות. לקוקייה רגליים ארוכות. על אף שהקוקייה הרצנית מסוגלת לעוף היא מבלה את רוב זמנה על הקרקע.
הקוקייה הרצנית מסוגלת לרוץ במהירויות של עד 35 קילומטר לשעה ובאופן כללי מעדיפה לרוץ מאשר לעוף. הקוקייה הרצנית תעוף על מנת להימלט מטורפים מהירים יותר כגון זאבי ערבות.
היא חיה באזורים פתוחים ולעיתים גם יבשים והיא אוכלת בעיקר בשר. היא ניזונה מחרקים, פרוקי רגליים נוספים ומזוחלים קטנים כמו לטאות ונחשים קטנים כולל ארסיים. הקוקייה יכולה לפרוש כנפיים כדי להפנט את הנחש ואז לדקור אותו עם מקורה. היא מגישה את המזון לגוזליה אך לא מרפה מהמזון עד שהיא מפרישה נוזלי עיכול מיוחדים מפיה, אותם הגוזלים צריכים.
אהרון בן-זאב

ביוגרפיה

בן-זאב גדל והתחנך בקיבוץ עין כרמל, והוא בוגר אוניברסיטת חיפה בחוגים פילוסופיה וכלכלה (1975), מוסמך האוניברסיטה בחוג לפילוסופיה (1977), ובעל תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו (1981). עבודת הגמר שלו בפילוסופיה התמקדה בתפישה החושית כמערכת הכרתית.
בן-זאב הוא מומחה בינלאומי בחקר הרגשות וממקימי המרכז הבין-תחומי לחקר הרגשות באוניברסיטת חיפה. במסגרת פעילותו המחקרית פרסם למעלה מ-100 מאמרים וספרים בתחומי הפילוסופיה של הנפש, חקר התפיסה החושית וחקר הרגשות. במוקד עבודתו בשנים האחרונות עומד חקר האהבה הרומנטית. 
בן-זאב מילא שורה ארוכה של תפקידים בכירים באוניברסיטת חיפה, בהם: רקטור האוניברסיטה, דיקן למחקר, ראש החוג לפילוסופיה, ראש הוצאת הספרים ומייסד הערוץ האקדמי.
פרופ' בן-זאב נשוי לרות ואב לשני בנים. מתגורר בזכרון יעקב.
דו-ערכיות

דוּ-עֶרְכִּיּוּת (בלועזית: אַמְבִּיוָולֶנְטִיוּת) היא מצב שבו מתקיימים בו-זמנית רגשות, רעיונות, עמדות או דרכי-פעולה מנוגדות (או שמיוחס להן יחד ערך חיובי ושלילי) כלפי מישהו או משהו. 
אנשים שונים זה מזה במידת מודעותם לאמבווילנטיות הקיימת בתוכם. אנשים שנוטים להדחיק קונפליקטים מתוך רצון למנוע עמימות ומתוך שאיפה לשלמות יתקשו יותר מאחרים לקבל סתירות פנימיות הנמצאות בתוכם.

נורמטיבית

דוגמה נפוצה לכך היא הרגשת אהבה ושנאה כלפי אדם מסוים. המונח מתייחס גם למצבים שבהם נחווים "רגשות מעורבים" מסוג כללי יותר, או כשאדם חווה אי-ודאות או הססנות ביחס למשהו. הביטויים "חצוי בדעתו", "פוסח על שתי הסעיפים", "יושב על הגדר" משמשים לעיתים קרובות לתיאור דו-ערכיות. על פי תפיסתו של פרויד כל אדם חש רגשות אמבוולינטים כלפי האנשים הקרובים לו, ויכולת להכיל רגשות מנוגדים אלו מסייעים לחוסנו הנפשי של האדם. לעיתים הרגשות האמבוולינטים חבויים בלא מודע ויכולים להביא לנוירוזה, אם לא מעלים אותן על פני השטח.

בתחום הפתולוגיה הנפשית

ניתן לעיתים לראות דו-ערכיות או אמביוולנציה פתולוגית בתמונה הקלינית של מצב פסיכוטי חריף או ממושך של סכיזופרניה שנובעת לעיתים מתוך חוסר יכולת להכיל ניגודים. היא מופיעה בסממנים של סכיזופרניה שתוארו על ידי בלוילר.
קו 5 של הרכבת התחתית של ניו יורק

מסלול הקו

הקו שמתפצל פעמים רבות מתחיל את מסלולו בצפון מזרח רובע הברונקס שבצפון ניו יורק. במנהטן הקו עובר במסלול משותף עם קווים רבים נוספים, אך בעוד הם עוצרים ברוב התחנות, קו זה מדלג על תחנות רבות והופך למהיר. המסלול המרכזי של הקו מסתיים במנהטן תחתית אך מסלול נוסף ממשיך הלאה משם מזרחה ונכנס לברוקלין. הקו חוצה את ברוקלין לכיוון מזרח אך באזור פארק פרוספקט מתפצל שוב הקו, חציו ממשיך לכיוון מזרח וחציו האחר לכיוון דרום ברוקלין.
קריפטון (סדרת טלוויזיה)

עלילה

הסדרה מתארת את חייו של סג, בחור צעיר בחברה מעמדית בעיר המדינה קנדור. סג אל נולד למשפחת אל במעמד הגבוה, ובילדותו סבו נשפט להוצאה להורג ומשפחתו הוחרמה והפכה לחסרת שם ודרגה. סג רוצה להחזיר את הכבוד האבוד של משפחתו ונאבק להציל את עירו.

פיתוח

באוקטובר 2014 נודע שדייוויד ס' גויר עובד על פיתוח סדרת טלוויזיה בשם "קריפטון" שעלילתה מתרחשת על כוכב הלכת קריפטון. בדצמבר באותה שנה אושרה הידיעה ודווח שהסדרה תעלה לשידור ברשת Syfy.
במאי 2016 דווח שרשת Syfy הזמינה פרק פיילוט ושדמיאן קינדלר מצטרף לצד גויר כיוצר שותף ויהיה מפיק בפועל.

צילומים ושיווק

ביוני 2016 ההפקה יצאה לדרך במונטריאול, ובספטמבר באותה שנה נערכו צילומים בסרביה. ב-18 באפריל 2017 פורסם ברשת הקדימון הראשון של הסדרה, המציין שהיא תעלה לשידור בשנת 2017. לאחר חודש, רשת Syfy הודיעה בטוויטר שהסדרה תעלה לשידור בשנת 2018.
מוזיאון סטלין

מבנה

המוזיאון מחולק לשלושה חלקים הממוקמים בכיכר המרכזית של העיר. החלק המרכזי של המוזיאון הוא מבנה מפואר בסגנון קלסיציזם סטליניסטי שנוסד בשנת 1951, לכאורה כמוזיאון מקומי להיסטוריה, אולם היה ברור כי הוא מיועד להפוך למוזיאון הנצחה לסטלין. סטלין נפטר בשנת 1953 וב-1957 הפכה ההנצחה רשמית.
המוזיאון עצמו מכיל בתוכו חפצים רבים שהשתייכו לסטלין בפועל או לכאורה. בכלל זה, חלק מרהיטיו במשרד, חפציו האישיים ומתנות שניתנו לו במשך השנים. המוזיאון כולל גם המחשות רבות לחייו המתבטאת בתיעוד, תמונות ומאמרים מעיתונים. תצוגת הראווה כוללת את אחת משתים עשרה מסיכות המוות (תבליט פני המת) של סטלין שנלקחה זמן קצר לאחר מותו. בחזית המבנה הראשי נמצא בית הולדתו של סטלין, בו התגורר עד גיל ארבע. חלק זה של המוזיאון שוחזר בהרחבה ונמצא תחת חופת אבנים.
בצידו האחד של המוזיאון נמצא קרון הרכבת האישי של סטלין. הקרון, שמצופה שריון ושוקל 83 טון, היה בבעלותו ובשימושו של סטלין משנת 1941, וסטלין הופיע איתו בועידת יאלטה וועידת טהראן. הקרון נשלח למוזיאון לאחר ששוחזר, בשנת 1985, במגרש הקרונות של רוסטוב על הדון.
בתקופת המלחמה בדרום אוסטיה, באוגוסט 2008, כשהצבא הרוסי השתלט על העיר גורי החליט צוות המוזיאון להעביר את פריטי המוזיאון לבירה טביליסי. כשהכוחות הרוסיים עזבו את העיר ב-22 באוגוסט, תוצאות הלחימה פגעו במבנים רבים ורבים נהרסו והופצצו, אך המוזיאון לא נפגע.
AllJobs

היסטוריה

האתר הוקם בשנת 2005 על ידי הרצל עוזר ורויטל הנדלר, והציע מודל המבצע איסוף של כל המשרות שמתפרסמות בישראל למקום אחד ומוצע למחפשי העבודה בתשלום חודשי (עבור גישה לכל המשרות שבאתר). 
באוגוסט 2006 הוקם האגף העסקי של האתר כדי לאפשר למעסיקים לפרסם מודעות דרושים בחינם ובתשלום. בשנת 2009 נכנסה קבוצת ידיעות אחרונות כשותפה בחברה. ב-2012 מונה אילון גינזבורג למנכ"ל. בשנת 2012 הוקמה שותפות "אולג'ובס גיוס והשמה", המספקת שירותי השמה, מיון מועמדים ושירותי מיקור חוץ לחברות מגייסות.

שירותים ומוצרים עיקריים

מאגר המשרות של AllJobs כולל משרות המפורסמות בתשלום או בחינם על ידי מעסיקים, וכן משרות הנאספות מאלפי מקורות נוספים (אתרים, בלוגים, רשתות חברתיות, עיתונים ומקומונים). מאגר זה מתעדכן כל הזמן בעזרת מחלקה ייעודית וטכנולוגיה המנפה כפילויות, שיווק רשתי ומודעות ממעסיקים פיקטיביים.
מעבר למשרות, האתר מציע גם שירותים, כלים ותכנים, כגון כתיבה מקצועית של קורות חיים, הכנה לריאיון עבודה, טיפים למציאת עבודה וטבלאות שכר. בשנת 2012 הוקמה שותפות "אולג'ובס גיוס והשמה", המספקת שירותי השמה, מיון מועמדים ושירותי מיקור חוץ לחברות מגייסות. בשנת 2013 השיק AllJobs אתר מותאם לטלפון חכם, המאפשר לגולשים לצפות במשרות שעלו לאתר ולשלוח אליהן קורות חיים דרך הנייד. באותה שנה השיק האתר גם את "האוטו הירוק", כלי המאפשר לגולשים לחפש עבודה לפי מרחק וזמן נסיעה ממקום מגוריהם. בחודש מרץ 2014 השיק AllJobs אתר חדש המיועד למחפשי עבודה מהמגזר החרדי. האתר הוקם בשיתוף שדולת הכנסת לשילוב חרדים בשוק העבודה.
בשנת 2015 פיתחה החברה מערכת חינמית לניהול הגיוס "גיוס בקליק" המאפשרת למעסיקים לנהל את הליך הגיוס והמיון ONLINE. בשנת 2017 השיקה AllJobs את "כמה אתם שווים" – כלי דיגיטלי אשר מטרתו לשקף את נתוני השכר של מעל ל-580 תפקידים. בשנת 2017 יצאה אולג'ובס עם אפליקציה לניידים מבוססי אנדרואיד ואייפון.
אדמה בקועה

תיאור

בשנת 1970 יצר מנשה קדישמן כמה מיצבים שכללו תצלום גדול ממדים של אדמה יבשה ובה בקעים, שהונח על גבי רצפה, וכן לוחות זכוכית שקופה. הלוחות, מהם נחתכו חתיכות, יצרו "מתח בין קווי ביקוע האדמה על ידי הטבע, לבין קו חיתוך הזכוכית שנעשה בידי האמן". התצלום שבו השתמש האמן היה אחד מתצלומיו של פטר מירום, המתעדים את ייבוש אגם החולה. בשנים 1973-1972 יצר קדישמן גרסת הדפס ראשונה לנושא זה בסדנת "הראל מדפיסים ומוציאים לאור" ובה הודפס תצלום האדמה בטכניקה של דפוס רשת עם חול.
בשנת 1983 יצר סדרת הדפסים, שכללה 3 הדפסים במהדורה של 125 עותקים כ"א, בסדנת ההדפס ירושלים, המבוססים על תצלום האדמה הבקועה. ההדפסים הופיעו בצבע אדום, שחור ו-כסף. בסדרה זו הועבר הדימוי בעזרת טכניקה של תצריב צילומי. כאן, המיר קדישמן את הזכוכית בצבעי ההדפס השונים, כביטוי של תרבות וכעימות עם הטבע. גרסה נוספת הופיעה בסדרת הדפסים שהודפסו בדפוס רשת בסדנת "Kelpra" בלונדון, אנגליה, ובה הופיעו צורות גאומטריות מעל האדמה, או הדפסים שהבקעים בהם נצבעו בכתמי צבע שונים.
מקום לאהבה

עלילה

ביל, שהתאלמן זמן קצר קודם לכן, מחליט לעזוב את ביתו הישן, ולעבור לגור בלוס אנג'לס יחד עם בנו ווס. שם הוא מתחיל לעבוד כמורה לחשבון ובנו תלמיד בבית הספר הפרטי. עד מהרה מתברר שביל עדיין בדיכאון קשה, ולא קל לו במקום החדש. בבית הספר הוא פוגש את קרין רוזל, מורה לצרפתית המלמדת גם את בנו, שמנסה לפתח עמו קשר רומנטי. בחזרה לבנו, המורה לצרפתית מטילה על ווס להיות בן זוגה לשיעורי הבית של לייסי ווסטמן, תלמידה בכיתתו של ווס, ואשר ניסתה להתאבד בשל המצב הרעוע של ביתה. השניים יוצרים במהלך הסרט קשר, שהולך ומתחזק לכדי קשר רומנטי. בעצת מנהלו, ביל מתחיל ללכת לטיפול. כמו כן, טרם תחילת הטיפול, ווס חש שלייסי בגדה בו כשהלכה עם מייסון, תלמיד אחר בבית הספר, והשתכרה.
זמן מה לאחר שמתחילים לטפל בביל בנזעי חשמל, בנו כועס עליו על כך שהוא "לא איתו" ומבקש ממנו לקבל החלטה, מוות או חיים. הדבר מזעזע את ביל, שמחליט להמשיך לחיות. הוא זורק את כל חפציה של אשתו שנפטרה, ומגיע לתחרות הריצה של בנו, שניצח. לאחר התחרות, הולך ווס לביתה של לייסי, והם משלימים. לאחר מכן משלים ביל גם עם קרין, אחרי שאמר לה שהוא לא רוצה להמשיך בקשר עמה. בסוף הסרט נראים הארבעה נוסעים במכונית ואוכלים גלידה.

הפקה

ב-3 בנובמבר 2015 הוכרז כי קורט וולקר יביים סרט דרמה-קומית המבוסס על התסריט שכתב, בכיכובו של ג'יי קיי סימונס כאלמן. ב-8 בפברואר 2016, ז'ולי דלפי לוהקה לסרט. ב-9 במרץ 2016 לוהקו גם ג'וש ויגינס ואודיה רש לסרט. מפיקי הסרט הם מתיו באר, ג'ורג' פארה, יחד עם ג'וזף מקלהיר וביל קיילי. הפקת הסרט מומנה על ידי חברת Windowseat.
צילומי הסרט החלו ב-14 במרץ 2016 בלוס אנג'לס, קליפורניה.
ארי ויורם ירזין

קריירה

יורם ירזין נסע בהיותו בן 30, ב-1980 לארצות הברית, למד ניהול בתי מלון ומסעדנות במשך ארבע שנים בלאס וגאס. בתום הלימודים עבד ברשת "הייאט" המקומית וחזר לישראל ב-1988. הוא רצה לפתוח מסעדה בסגנון אמריקאי, שתגיש בשר ותפוחי אדמה ותחזיק מעמד 30 שנה. הוא ואחיו ארי גייסו הון התחלתי מקרובי משפחה ומשותף ופתחו באותה שנה את "עד העצם" בהרצליה פיתוח, מסעדה הקיימת עד היום (2017), סניף שני נפתח ב־2006 באיירפורט סיטי אך נסגר ושינה את שמו. 
כעבור שנה הם רכשו את חלקו של השותף והחזירו את ההשקעה, ולאחר שנתיים פתחו בדרום תל אביב את "פסטלינה", מסעדתם הבאה. השפית של "פסטלינה", יעל הורנשטיין, נהפכה לשותפה של האחים ירזין ומאז הם הפכו את השף או מנהל המשמרת בכל מסעדה חדשה שפתחו לשותף, תמורת השקעת הון. כעבור עשור, בשנת 2002, המסעדה נסגרה. מסעדתם הבאה הייתה "בירנבאום ומנדלבאום" בשדרות רוטשילד בתל אביב, שהייתה סטקייה בסגנון אמריקאי, אז הצטרפו לקבוצת ירזין מנהלי המקום סטיבן לובל ויובל סלע. ב־2004, בעקבות האינתיפאדה השנייה המסעדה נסגרה. באותה עת, אבי קונפורטי, שלמד ניהול בתי מלון בלאס וגאס יצר איתם קשר, הם פתחו איתו מסעדה מקסיקנית בנוסח סנטה פה בשם "צ'ימיצ'נגה", בשנת 1997, כשקונפורטי בתפקיד השף. "צ'ימיצ'נגה" זכתה לתשבחות רבות מהמבקרים ונבחרה בידי מבקר המסעדות שגיא כהן מהעתון מעריב כאחת מעשר המסעדות הטובות בישראל. קונפורטי יצר את התפריט ל"מוזס", מסעדת ההמבורגרים שפתחו ב-2003 שנהפכה לרשת ארצית ונמכרה לאהובה תורג'מן, בעלת רשתות BBB ובורגרים. קונפורטי סעד ב"ואגאמאמה" בלונדון, מסעדת מזון מהיר אסיאתי, שב לישראל ופתח את הגרסה הישראלית שלה, מסעדת "זוזוברה" בהרצליה פיתוח, שמאכילה מאות אנשים ביום. 
ב-2007 אבי קונפורטי עזב את "צ'ימיצ'נגה", אך נותר שותף עסקי ופתח את מסעדת "צפרה" בסמוך, כעבור ארבעה חודשים, ביוני 2007 "צ'ימיצ'נגה" נשרפה, הם שיפצו את המבנה וב-2008 פתחו במקומה את "קפה איטליה", מסעדה איטלקית כשהשף הוא איתי בידרמן. הם פתחו את פיצריית הבוטיק "טוני וספה", שנהפכה לרשת פיצריות, עם השף ליאון אלקלעי, הפיצות נמכרות לפי משקל, כאשר החיתוך נעשה לפי בחירת הלקוח. ב-2011 פתחו בשוק המקורה שבמתחם נמל תל אביב את מסעדת הטאפאס  “טאפאס בנמל", כשהשף הוא ברק אהרוני. במאי אותה שנה פתחו את מסעדת "גוז' ודניאל" בכפר בני ציון, ביחד עם עידו פיינר ונטע-לי. הם שותפים גם במסעדת "שניצריה" ברמת החייל ובבית הקפה-מגדנייה "רביבה וסיליה" ברמת השרון. בדצמבר 2012 פתחו בתל אביב את "טאקריה", מסעדת אוכל רחוב מקסיקני. במקביל, הם שותפים במבשלת בירה אלכסנדר. בראשית 2013 פתחו את מסעדת "אנג סו" הסינגפורית.
בשנת 2015 פתחו השניים את מסעדת "מגזינו" - מסעדה איטלקית מודרנית ברחוב מנחם בגין בתל אביב.
האחים ירזין מכרו את רשת ״עד העצם״ לשותף העסקי שלהם אפי שמש.
יורם ירזין ייבא עם איש העסקים גיל מלמד את משקה האנרגיה רד בול. 
בשנת 2017 יצא בהוצאת מטר הספר CAFE ITALIA, פרי עטו של ארי ירזין.
יורם ירזין נשוי בשנית ואב לבת. אשתו השנייה היא הזמרת גלי עטרי, לה נישא ב-2019.
מתנה על מנת להחזיר

מתנה על מנת להחזיר היא הגדרה משפטית בהלכה, המתארת פעולת קניין הנעשית תוך התניה שהקניין יחול רק אם לבסוף תוחזר המתנה.

הגדרת המצב המשפטי

הרא"ש כתב שהמתנה היא מתנה גמורה שיש בה התניה להחזירה. וכיון שהיא מתנה גמורה, בשעה שהמקבל מחזיר לנותן יש לבצע מעשה קניין. הרא"ש מוכיח זאת ממה שמצאנו בתלמוד שאין להקנות את ארבעת המינים לקטן במתנה על מנת להחזיר, משום שהקטן יכול לקנות ולא יוכל להקנות בחזרה לנותן. כך סובר גם הריטב"א. לעומתם בספר קצות החושן כתב שמתנה על מנת להחזיר היא מתנה לזמן קצוב. לדעתו ניתן להקנות את ארבעת המינים לקטן אם מתנים שהקניין יהיה במתנה על מנת להחזיר, ומה שנאמר בגמרא שאין להקנות לקטן שייך רק במידה ומקנה לקטן מבלי להגביל זאת לזמן, וסומך על כך שהקטן יחזיר לו.

בקידושין

בגמרא נאמר שקידושין שנעשו במתנה על מנת להחזיר אינם מועילים. לדעת ר"י קידושין אלה מדין תורה נחשבים כקידושין וחכמים עשו כאן הפקעת קידושין, כיון שמתנה על מנת להחזיר דומה לקניין חליפין, ועלולים היו לטעות ולומר שאשה מתקדשת בקניין חליפין. לעומת זאת לדעת הרמב"ן הסיבה שבגללה אשה אינה מתקדשת בחליפין, משום שאינה רוצה להקנות את עצמה, תקפה גם לגבי קידושין במתנה על מנת להחזיר.
גרר (אזור קדום)

גְּרָר היא עיר, חבל ארץ, מחוז ובתוכם נחל (נחל גרר), בנגב ארץ ישראל, בעבר - בארץ כנען, מוזכרת בתנ"ך כמקום מגוריהם הזמניים של אברהם ויצחק.

לאחר תקופת האבות

לאחר תקופת האבות לא היה זכר לעיר גרר, והאזכורים של גרר נוגעים לחבל ארץ ולא לעיר. בספר דברי הימים ב', פרק י"ד, פסוק י"ב) מוזכרת גרר כאזור שבו הכה אסא את הכושים. גרר מוזכרת גם בספרים החיצונים מקבים א' ומקבים ב'.
אצל ההיסטוריון היהודי יוסף בן מתתיהו, בספרו – "קדמוניות היהודים", לא מוזכר השם גרר, וכנראה שהוא לא הכיר את המקום; אך יכול להיות שלא הייתה פעילות חשובה בזמן ההוא בגרר. בתרגום השבעים מוזכרת גרר בשם – "גדר", ובצורה יוונית יש שתי צורות של ביטוי. הצורה הראשונה היא – גרריקי, וצורה זו מוזכרת גם בתלמוד ירושלמי וגם בבראשית רבה. 
מסופר על בני שמעון, שהתפשטו מערבה למבוא גרר ושם מצאו מרעה לצאנם. כמו כן, מסופר על אסא מלך יהודה שרדף אחרי זרח הכושי מ"מרשה" (שם של מקום) ועד לגרר, ובדרך הכה את יושבי הערים שבסביבות גרר, ולקח מהם שלל, מקנה וגמלים. 
לפי גירסת תרגום השבעים, ישבו בארץ גרר בתקופת המלוכה עממים שונים שהיו מזרעו של חם, בנו של נח: כושים, לובים ומעונים.
בתקופה ההלניסטית, מסופר על אנטיוכוס אבפטור, שכרת ברית עם המכבים, וכך כתוב בספר מכבים ב': "ואת המקבי קיבל וישימו שר צבא למן עכו ועד גרר". בתקופה הרומית, נקרא כל מערב הנגב הצפוני בשם "סלטוס גרריתיקוס" שמשמעותו מחוז גרר. בירת המחוז היא כנראה "אורדה", מרכז חורבות עיירה גדולות, בתחום היישוב הבדואי – אלהוזיל, מן התקופה הרומית ומן התקופה הביזנטית.
נחל גרר בערבית הוא – ואדי א-שריעה. יונתן בן עוזיאל מזכיר את גרר בלי שינוי במילים, וכך גם תרגום אונקלוס.
אוסביוס מקיסריה, אב הכנסייה הנוצרי בן המאה הרביעית, בספרו "אונומסטיקון", קובע את מקומה של גרר, לה הוא קורא "גרריטיקי", (ציטוט מספרו): "25 מילין מבית גוברין לצד דרום" (מיל רומי – 1.479 קילומטרים). במפת מידבא המפורסמת מצוירת גרר דרומית-מערבית מבאר שבע. 
בתלמוד הירושלמי(שביעית ו, א) נזכרה גרר שם נכתב: "מפני מה גזרו איסור על הניווי זה שבגרריקי? מפני שהוא ניווי רע. ועד היכן חייבו (במצוות התלויות בארץ)? עד נחל מצרים". מכאן משמע שגרר הייתה סמוך לגבול המערבי של ארץ ישראל. כאן גם נכתב הציווי בתורה ליצחק אבינו "גור בארץ הזאת" על חובת המגורים בארץ ישראל.
בתקופה הרומית ובתקופה הביזנטית היו חמש עיירות גדולות באזור שבין חורבת בקר וחורבת אלערק (בה נמצאת "אורדה" שהיא בירת מחוז גרר - סלטוס גרריתיקוס), להן היו כנסייה ובתי מרחץ.

זיהוי

ארץ גרר נמצאה בדרך למצרים, בין קדש (הקדמונים מזהים את קדש עם פטרה, אך כיום החוקרים סבורים שקדש היא עין-קדיראת, כלומר קדש ברנע) ובין שור (כיום מזהים את שור עם שרידי הביצורים שבגבול המצרי), וגובלת בצפון – בתחום באר שבע ועזה. 
העיר גרר הייתה בנגב הדרומי, בדרך המוליכה למצרים. על פי החוקר פלינדרס פיטרי שחפר לראשונה בתל גמה, תל גמה הוא גרר המקראית.
הניסיונות מן המאה ה-4 לספירה ואילך לזהות את העיר גרר עם מקומות שונים בנגב ובחוף – אין להם סימוכין ברורים. יש הסוברים שהעיר גרר נמצאת בכלל בקרבת "תל הרור" השוכן על נחל גרר, אך אין לסברה זו סימוכין. לפי שעה, שאלת מקומה של העיר גרר נותרה בלא פתרון משביע רצון.
משפט חוצה הזווית

בגאומטריה, משפט חוצה זווית קובע שחוצה זווית במשולש (זווית פנימית או זווית חיצונית), מחלק את הצלע בה הוא פוגע (או המשכה) ביחס שווה ליחס בין שוקי הזווית.
למשל, בתמונה שבצד, AD חוצה את זווית  וחותך את BC ב-D, ולכן, 
המשפט מכליל את הטענה שחוצה זווית במשולש שווה-שוקיים הוא תיכון.
המשפט ההפוך נכון גם הוא: אם ישר יוצא מקודקוד של משולש לעבר הצלע ממול ומחלק אותה ביחס שווה ליחס בין הצלעות, אז אותו ישר הוא חוצה זווית.

הוכחת המשפט

נסמן באותיות יווניות את שני חלקי הזווית החצויה: ב- את החלק הקרוב לישר AB וב- את החלק הקרוב לישר AC.
נסמן נקודה K על AB (או על המשכה), כך ש-
נקבל, על פי משפט תאלס, 
מכיוון ש-, נקבל  (כי זוויות מתאימות בין מקבילים שוות זו לזו) וגם  (כי זוויות מתחלפות בין מקבילים שוות זו לזו)
מכיוון ש- (כי AD חוצה זווית), נקבל, על פי כלל המעבר, 
מכיוון שבמשולש, מול זוויות שוות נמצאות צלעות שוות, AK=AC
נציב תוצאה זו, ונקבל
יעקב סברדלוב

קורות חיים

סברדלוב נולד ב-3 ביוני (22 במאי לפי הלוח היוליאני הישן שנהג אותה עת ברוסיה הצארית) 1885,
לאליזבט סולומונובנה ולמשה סברדלוב בניז'ני נובגורוד שעל גדות הוולגה, במרכז רוסיה הצארית.
משפחת אמו הייתה במקור מפלך ויטבסק וסבו, ישראל גאוכמן, היה סוחר בסרטוב. אביו, משה, השתקע עם המשפחה בניז'ני נובגורוד בשנת 1882 ושינה את שם המשפחה לסברדלוב. אביו היה בעל הוצאה לאור, בית דפוס וסדנת תחריט.
יעקב למד בגימנסיה, אולם נזרק מבית הספר בש פעילות פוליטית מהפכנית. עקב כך, שלח אותו אביו להתלמדות בבית מרקחת. ב-1896 היה הסופר מקסים גורקי, יליד ניז'ני נובגורוד אף הוא, לידיד המשפחה וכמה שנים אחר כך הוא אף אימץ את אחיו הבכור של סברדלוב, יהושע זלמן סברדלוב, כבן. אותו אח של סברדלוב התנצר, קיבל את שם משפחתו של גורקי - פשקוב והיה לימים לגנרל בצבא הצרפתי - זינובי פשקוב. 
ב-1902 פגש גורקי את לנין והפך לבן בריתו וידידו. סברדלוב הלך בעקבות ידיד המשפחה ובאותה שנה, בהיותו בן 17 הוא הצטרף למפלגתו דאז של לנין - "מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית". ב-1903, בעקבות לנין, הוא הצטרף לפלג הבולשביקי של המפלגה. באותה שנה הוא אף נעצר לראשונה על ידי האוכראנה - משטרת הצאר. 
סברדלוב השתתף במהפכת 1905, כמפקד המחתרת הבולשביקית בהרי אורל. בעקבות זאת הוא נעצר ביוני 1906 ומאז היה במשך כ-11 שנה, כמעט ללא הפסקה, במאסר או בגלות, עד 1917. בסתיו 1913 נבחר סברדלוב לראשונה לוועד המרכזי של המפלגה הבולשביקית, בהיעדרו והוא בן 27 בלבד. שנתיים מתוך שנות הגלות שבילה בתוך רוסיה (1914–1916), היו בסיביר, לצידו של סטלין. עם פרוץ מהפכת פברואר 1917 והדחת הצאר חזר סברדלוב לפעילות פוליטית מלאה בפטרוגרד (כיום סנקט פטרבורג) ונבחר שוב לוועד המרכזי, והפעם, בנוסף לכך, גם לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה, שהיה שני בחשיבותו רק ללנין. לנין אף תכנן ככל הנראה להוריש לסברדלוב את הנהגת המפלגה והמדינה, בבוא היום.
סברדלוב לקח לאחר מכן חלק פעיל ביותר, במהפכת אוקטובר. ב-1922 טען גנרל רוסי מלוכני, מיכאיל דיטריכס, שסברדלוב ארגן את רצח הצאר המודח, ניקולאי השני, ומשפחתו ביקטרינבורג, ב-16 ביולי 1918. ב-1990 חזר המחזאי הרוסי אדוארד רדז'ינסקי על הטענה הזו בספר רב-מכר על אחרוני הרומנובים, שהתפרסם בשורה של לשונות.

ראש הרפובליקה הרוסית

ב-21 בנובמבר 1917, התפטר לב קמנייב מתפקידו כיו"ר הוועד הפועל המרכזי של כל רוסיה, פחות משבועיים אחרי פרוץ מהפכת אוקטובר ובחירתו לתפקיד. הרקע היה נכונותו המופרזת מדי לטעמו של לנין, לשאת ולתת עם יריבי המפלגה ובראש וראשונה איגוד פועלי מסילות הברזל, שאיים אותה עת בשביתה כנגד הקומוניסטים. סברדלוב, המיליטנטי יותר, קיבל תפקיד זה במקומו, על פי מצוות לנין ובכך היה לנשיא השני של רוסיה הסובייטית והיהודי השני בתפקיד זה. הוא המשיך לכהן כנשיא רוסיה הסובייטית בפועל במשך כשנה וחצי אחר כך, עד יום מותו במרץ 1919, בן פחות מ-34. 
סברדלוב נפטר ממגפת השפעת שפשתה עם סיום מלחמת העולם הראשונה, בכל אירופה. באשר לגורם המוות, נשמעו במשך השנים טענות בלתי מוכחות, כי הייתה זו התנקשות בחייו ולאו דווקא מחלה שגרמה למותו. הוא נקבר בבית הקברות של חומת הקרמלין בצידה המערבי של הכיכר האדומה במוסקבה ולצידו נקברו לאחר מכן רבים אחרים ממנהיגי המפלגה הקומוניסטית הסובייטית. את מקומו בתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ירשו טכנוקרטים שונים, עד 1922, עת נכנס סטלין לתפקיד והפך אותו שוב למוקד של כוח במפלגה. ב-1924 שינה השלטון הקומוניסטי את שמה של העיר יקטרינבורג, לסברדלובסק על שם יעקב סברדלוב. העיר חזרה לשם המקורי רק אחרי נפילת השלטון הקומוניסטי, ב-1991.
גליה גולן

ביוגרפיה

גולן נולדה בסינסינטי שבאוהיו, ארצות הברית במשפחה יהודית לא-דתית, וגדלה בסינסינטי, מיאמי ביץ', שיקגו, בוסטון וניו יורק. היא למדה באוניברסיטת ברנדייס ובאוניברסיטת סורבון, ובשנות ה-60 התגייסה ל-CIA בארצות הברית ושימשה אחראית במחלקה לסובייטולוגיה ומזרח אירופה בארגון. לאחר מכן למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, שם קיבלה תואר דוקטור במדע המדינה בשנת 1970 (על המחקר "דה-סטליניזציה בצ'כוסלובקיה"). בירושלים כיהנה גולן כיו"ר המחלקה למדע המדינה, כיו"ר הקתדרה של מרכז לייפר ללימודי האישה, וכפרופסור ללימודי רוסיה ומזרח אסיה. כמו כן שימשה יועצת לצה"ל ולמשרד החוץ.
כיום מכהנת גולן כפרופסור בבית הספר לאודר לממשל דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה וכעמיתה בינלאומית ב"מרכז לאתיקה משפט וענייני ציבור" באוניברסיטת ברנדייס. בפעילותה החברתית והפוליטית, היא חברת חבר המנהלים של "שלום עכשיו", מרצ, "בת שלום" ונציבות הנשים הבינלאומית.

כתביה

גולן מתמחה בגלובליזציה, משברים בינלאומיים ועניינים פוליטיים עכשוויים. היא פרסמה שמונה ספרים, העוסקים בין השאר בברית-המועצות, מזרח אירופה, המזרח התיכון, ויחסי ישראל-פלסטינים.