דורותי פילדינג

ראשית חייה

דורותי פילדינג נולדה ב-6 באוקטובר 1889 לרודולף פילדינג, הרוזן התשיעי של דנבי, ולרוזנת של דנבי, ססיליה מרי פילדינג (לבית קליפורד). לדורותי היו תשעה אחים ואחיות, שלושה אחים ושש אחיות. לדורותי גם היו קשרי משפחה רחוקים עם הסופר הנרי פילדינג. 
בילדותה התחנכה בביתה שהיה בניונהאם פאדוקס, בכפר מונקס קירבי שבמחוז ווריקשייר, וכן במנזר בפריז שם למדה צרפתית שוטפת. בעודה בת 18 פילדינג הוצגה למלך ולמלכת אנגליה דאז על ידי אמה. ]

במלחמת העולם הראשונה

בדומה לרבים מאחיה ואחיותיה, עם פרוץ המלחמה, פילדינג הרגישה בצורך למלא תפקיד במאמץ המלחמתי. שלוש מאחיותיה: הליידי קלייר, הליידי אליזבת ("בתי"), והליידי ויקטוריה, שירתו בצבא יחד עם אחיהם: רב-סרן רודולף (ויקונט פילדינג) ששירת במשמר קולדסטרים ושרד את המלחמה, יו פילדינג מהצי המלכותי הבריטי שנהרג ב-31 במאי 1916 בקרב יוטלנד, והנרי פילדינג, שגם הוא שירת במשמר קולדסטרים ונפטר ב-9 באוקטובר 1917 מפצעיו לאחר פעולה צבאית בפלנדריה, שלושה חודשים בלבד לאחר שאחותו עזבה את האזור.] 
בספטמבר 1914, לאחר קורס הכשרה קצר בבית חולים בעיר רגבי, פילדינג נסעה לחזית המערבית בבלגיה, שם היא החלה לנהוג באמבולנסים כחלק מכוחות האמבולנס של מונרו. זו הייתה יחידה התנדבותית אשר כללה גם את מיי סינקלר, אלזי נוקר, ומאיירי צ'ישולם. יחידה זו כללה שיירות של אמבולנסים שנתרמו על ידי הצלב האדום הבריטי. הנהגות היו מפנות חיילים פצועים מהחזית שבין ניופורט, לדיקסמיוד, בלגיה, לבית החולים בוויורן, בלגיה. אף על פי שהייתה ממשפחה מיוחסת, לפילדינג הייתה התנהגות נוחה וקלה במלחמה, התנהגות שחצתה גבולות חברתיים. פילדינג התחבבה על כל מי שבאה עמו במגע, ממעמד המלוכה ועד ל"חיילים הפשוטים". נכתב כי הפסקות התה שהייתה נוהגת לקיים בחמש בערב בין הריסות העיר וויורן זכו לפרסום גדול בקרב הקצינים והחיילים הבלגים אשר שירתו שם. 
ב-1916, הקומנדר (מקביל לסגן-אלוף) הנרי קרוסבי הלהן כתב מכתב המלצה על פילדינג. את המכתב קיבל הרוזן של אטלון, אלכסנדר קיימברידג', מפקד המשימה הבריטית בבלגיה. במכתב נכתב בין השאר:
אני מעז לטעון כי התנהגותה של הליידי דורותי פילדינג צריכה להיות מתוגמלת. הנסיבות לכך הן ייחודיות מאחר שזוהי יחידה מבודדת, שלא קיים בה ארגון רפואי לפינוי נפגעים וקורבנות מלבד היחידה ההתנדבותית הזו, ובגלל המחסור באמצעי תקשורת זה הכרחי לאמבולנסים להישאר במגע קרוב עם כלי הירייה בעודם בפעילות. לכן היא (פילדינג) נחשפה לעיתים תכופות לסיכונים שככל הנראה אף אישה אחרת לא חוותה. היא תמיד הפגינה נאמנות לתפקיד ובוז לסכנה, מה שהיה מקור להערצה לכולם. אני מדבר רק על סמך עבודתה עם תותחי המצור של חיל הים, אבל הוד מלכותך גם מודע לשירותיה הנאמנים לצבא הבלגי ולצבא הצרפתי.
ציטוט זה לבסוף גרם לפילדינג להיות האישה הראשונה שקיבלה את "המדליה הצבאית" (Military Medal - MM) על אומץ בשדה הקרב ב-1 בספטמבר 1916, כפי שצוין ב- The London Gazette. חמישה ימים לאחר מכן היא עוטרה במדליה על ידי המלך ג'ורג' החמישי בטירת וינדזדור. בנוסף לכך, פילדינג קיבלה את עיטור "מסדר לאופולד השני" ממלך בלגיה, אלברט הראשון כהוקרה על טיפולה בפצועים הבלגים. 
במכתביה ששלחה לביתה בניוהאם פאדוקס באופן יומיומי, פילדינג הרהרה על אימת המלחמה וכן על הבעיות שעלו מהיותה אישה בחזית המתמודדת בין השאר עם רכילויות, פגזים, תרומות, כינים (שגרמו לרבות מהאחיות לגזור את שיערן ולהפכו לקצר), טיפולי רכב, והצעות נישואין מטרידות. לאחר שנתיים בחזית פילדינג נראתה עייפה, תשושה וחלשה. 
פילדינג שירתה עם הכוחות בפלנדריה עד יוני 1917, ולאחר מכן חזרה לביתה בשביל להתחתן. ב-5 ביולי 1917 פילדינג התחתנה עם קפטן (מקביל לסרן) צ'ארלס ג'וזף הנרי אוהארה מור, מהעיר טיפררי שבאירלנד. פילדינג עברה לגור בוורלי, מידלסקס, שם בעלה הוצב בגדוד השני, המשמר האירי. אחרי ירח דבש קצר, פילדינג שבה לתפקידה באמבולנס, להובלת פצועים ברחבי לונדון.

השנים שלאחר המלחמה

לאחר המלחמה, דורותי ובן זוגה חיו רוב הזמן בביתו של מור בדרום טיפררי שבאירלנד. נולדו לזוג ארבע בנות: רות', קליה, אדית' וג'ון, ובן אחד: ארתור. פילדינג נהייתה חברה ב"לגיון הבריטי המלכותי" ונשיאת התאחדות האחיות בטיפררי. היא המשיכה לעסוק בתחביב הציד שלה. בנוסף לכך, דורותי ובעלה החזיקו בסוס הרבעה וכן השתתפו במירוצי סוסים באנגליה ובאירלנד.

מותה

דורותי פילדינג נפטרה מאי ספיקת לב בטיפררי, ב-24 באוקטובר 1935 בגיל 46. גופתה הובאה לביתה שבווריקשייר ונקברה ב-27 באוקטובר בחלקת משפחתה בבית הקברות הקתולי במונקס קירבי.