google/wiki40b huggingface dataset:
פארק קאולון

היסטוריה

הפארק ממוקם בו עמדו קודם לכן באזור "מחנה ויטפילד" (Whitfield Camp) - קסרקטינים של הצבא הבריטי, מחנה שהוקם בשנת 1860 לאחר שקאולון הפך לחלק מהמושבה הבריטית.
בשנת 1970 החליטה המועצה העירונית של הונג קונג להפוך את המחנה הצבאי לפארק ציבורי, והפארק נפתח לציבור ב-24 ביוני 1970 בנוכחות מושל הונג קונג דאז, סר דייוויד טרנץ'.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, החל הפיתוח המואץ של דרך נייתן הגובלת בפארק ממזרח, ובעקבותיו אישרה מועצת העיר הונג קונג בשנת 1982 לבנות מבני חנויות בחלקו המזרחי של הפארק. תוכנית זו ספגה ביקורת רבה, בין היתר על ידי האוכלוסייה המוסלמית של הונג קונג (בשל מיקומו של מסגד קאולון הממוקם בחלקו המזרחי של הפארק).
בשנת 1989 עבר הפארק שיפוץ נרחב.

מבנה הפארק

בשטחו של הפארק ממוקמים מסגד קאולון, וכן מספר מבני קסרקטין אשר שומרו כמבנים היסטוריים, והמנוהלים על ידי המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג. במבנים אלה, שנבנו בשנת 1910 לערך, ממוקם כיום המרכז לגילוי המורשת של הונג קונג (ובין השנים 1983–1998 שימשו את המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג, בטרם עבר זה למשכנו הנוכחי).
בשטח הפארק מספר מתקני ספורט ובהם מתחם בריכות שחייה הכולל שלוש בריכות מקורות: בריכת שחייה אולימפית (שאורכה 50 מטרים), בריכת אימונים (25 מטרים), ובריכת קפיצה למים, ובנוסף שלוש בריכות נופש שאינן מקורות. מרכז השחייה נפתח ב-12 בספטמבר 1989 ומסוגל להכיל 1,469 נופשים. במתחם מבקרים מדי שנה למעלה ממיליון נופשים.
BLT

BLT הוא כריך שמרכיביו העיקריים הם בייקון, חסה ועגבנייה; שמו נגזר מראשי התיבות של מרכיביו באנגלית: Bacon, Lettuce, Tomato. זהו הכריך השני בפופולריות שלו ברחבי ארצות הברית.
בכריך המסורתי יש מספר רצועות של בייקון עשויות היטב, עלי חסה (לרוב מהזנים המכונים בישראל אמריקאית או ערבית) ופרוסות של עגבנייה; מרכיבים אלה נתונים בין שתי פרוסות של לחם, לרוב קלוי. מיונז מלווה פעמים רבות את המנה כממרח. 
הסברה היא שמוצאו של הכריך הוא בארוחות התה מהתקופה הוויקטוריאנית המאוחרת. בין שנות השלושים לשנות החמישים של המאה העשרים הייתה גבינה מרכיב רווח במתכונים לכריך זה בספרי בישול רבים.
הכריך נהיה פופולרי לאחר מלחמת העולם השנייה בשל התפשטותם המהירה של סופרמרקטים אשר הפכו את הרכיבים לזמינים לכל אורך השנה. 
השימוש בראשי התיבות של הכריך החל כנראה בתעשיית ההסעדה האמריקאית.
ג'וקי ארקין

ביוגרפיה

נולד בנווה צדק בשם יעקב ארקין למרגלית לבית מויאל ולמשה ארקין, במשפחה בת ארבעה ילדים וגדל בתל אביב. אחותו היא גליה ארקין. אמו היא נכדתו של אהרון מויאל, ממייסדי נווה־צדק ואביו שימש כשוטר במשטרת המנדט.
אביו נרצח ב-1938 על ידי ערבי כשיצא מישיבה במטה משטרת יפו.

עלי במות

בוגר המחזור הראשון של להקת פיקוד מרכז. למד משחק באולפן הדרמטי של משה הלוי ופנטומימה אצל שייקה אופיר. באמצע שנות החמישים שיחק בתיאטרון הפנטומימה שהקים שייקה אופיר. הופיע כפנטומימאי בלהקתו של מרסל מרסו. 
ארקין היה מורו של סמי מולכו.
בשנים 1960 - 1970 התגורר ועבד בארצות הברית,
הופיע בברודוויי במחזות הזמר "אני והסרז'נט" של איירה לוין, "חלב ודבש" (1961) ו"בלי תנאים" (1962).
בשנת 1965 שיחק בישראל בתפקיד הראשי במחזמר "איך להצליח בעסקים בלי להתאמץ" בהפקת גיורא גודיק. בחודש יולי 1966 הופיע עם הגיטריסט דון חוליו (יואל דן), יגאל חרד וגאולה גיל  בהרכב "שלישיית גאולה גיל" בפני יהודים ברחבי ברית המועצות.
ייסד וניהל בית ספר למחול ולגא'ז, ואת להקת בנות הגא'ז.

קולנוע

שיחק בסרט מתחת לאף (1982) בתפקיד יעקב ובסרטים "סלומוניקו" ו"גרין". בסרטים רבים שימש ככוריאוגרף (למשל, ב"אסקימו לימון 2 - יוצאים קבוע").

טלוויזיה

ב-1977 השתתף בספיישל "הערב עם צביקה פיק" בערוץ הראשון. ב-1978 שיחק בשני הפרקים של התוכנית ללימוד אנגלית "Mission Possible". בשנת 1988 התארח בתוכנית המסעדה הגדולה. בשנת 1991 הופיע בתפקיד אורח בתוכנית מסיבת גן בתור רובין הוד.
היה נשוי במשך חמש שנים להלן פרקר. השניים התגרשו בתחילת 1968. לבני הזוג בן משותף, ג'ונתן, החי בארצות הברית וגם הוא פנטומימאי, שחקן וכוראוגרף.
ג'וקי ארקין נפטר ב-27 בינואר 1996 בגיל 63 בבית החולים איכילוב בתל אביב ממחלת הסרטן. הלוויתו נערכה בבית העלמין בנחלת יצחק.
מרי קיי ברגמן

חייה

מרבית עבודתה התמקדה בסדרת ההנפשה למבוגרים, "סאות' פארק", שם סיפקה את קולה למרבית הדמויות הנשיות: בין הדמויות שדיבבה ניתן למצוא את ליאן קרטמן, אמו של אריק קרטמן, שילה ברופלובסקי, אמו של קייל ברופלובסקי, שרון מארש, אמו של סטן מארש, גברת מקורמיק, אמו של קני מקורמיק ווונדי טסטבורגר. ברגמן אף דיבבה דמויות אלו בסרט שנעשה על בסיס הסדרה, "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר". ברגמן הופיעה בקרדיטים של הסדרה כשנון קסידי, מכיוון שבאותו הזמן הייתה הקול הרשמי של הדמות שלגיה של דיסני, וחששה פן יקשרו את שמה לסדרה שנויה במחלוקת כמו סאות' פארק.
פרט לעבודתה בסאות' פארק ודיסני, ברגמן השתתפה כמדבבת במגוון סדרות אחרות, הבולטת בהן היא "סקובי דו", שם סיפקה את קולה לדמות דפנה בלייק. בנוסף, ברגמן סיפקה את קולה לסרטים של דיסני, בהם: "היפה והחיה", "הגיבן מנוטרדאם", "הרקולס" ו"צעצוע של סיפור 2".
בנוסף לדיבוב סרטים דיבבה גם דמויות במשחקי מחשב, כמו למשל הדמות מיני ("סטרוני") גודסופ, במשחק קללת אי הקופים (אי הקופים 3), וכן הדמות ליידי קאגאמי במשחק טנקו 2.

מותה

בשיא הצלחתה ב-1999 סבלה ברגמן מהפרעה דו-קוטבית, נטלה תרופות והרבתה להסתגר בביתה. היא התאבדה בירייה בגיל 38 בתאריך 11 בנובמבר 1999 בביתה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ככל הנראה כתוצאה ממחלת נפש ומדיכאון. שמונה ימים לאחר מכן מתה מפצעיה.  לאחר מותה הקים בעלה את "הקרן על שם מרי קיי ברגמן", אשר הקצתה כספים לטובת הקמת מרכז מניעת התאבדויות בקליפורניה.
דווין סמית'

קריירה

סמית' שיחק בנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת וירג'יניה בליגת המכללות. במשך שלוש השנים בהם היה באוניברסיטה, העמיד ממוצעים של 16.5 נקודות ו-6.1 ריבאונדים. סמית' בחר שלא להירשם לדראפט ה-NBA של 2005 והתחיל את הקריירה המקצועית שלו במדי קבוצה מליגת ה-ACB, סן סבסטיאן, בה שיחק שתי עונות.
לאחר מכן, סמית' עבר לקבוצה האיטלקית, אבלינו, הוביל אותה לזכייה בגביע האיטלקי וזכה גם בתואר ה-MVP של גמר הגביע. באותה עונה סמית' הוביל את אבלינו גם לכרטיס היסטורי עבור המועדון ליורוליג. באבלינו הוא סיים עם ממוצעים של 18.2 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-2.1 חטיפות למשחק.
בעונת 2008/09 עבר לקבוצת ליגת העל הטורקית, פנרבחצ'ה אולקר ובמדיה שיחק לראשונה ביורוליג ותרם 7.9 נקודות ו-3.4 ריבאונדים. בקיץ שלאחר העונה חתם במדיה של פאנליניוס.
בעונת 2009/10 דווין סמית' עזר למועדון היווני פאנליניוס והצעיד אותו לפיינל פור של היורוקאפ ובחצי הגמר קלע 29 נקודות, אך קבוצתו הפסידה לוולנסיה של נבן ספאחיה, שזכתה בתואר. במהלך אותה עונה, הצטיין סמית' במדי קבוצתו עם 14.6 נקודות ו-4.6 ריבאונדים במפעל האירופי.
בעונת 2010/11 סמית' היה הכוכב של בנטון טרוויזו האיטלקית, וגם אותה הוביל לפיינל פור של היורוקאפ עם ממוצעים של 15.8 נקודות (רביעי בליגה), 5 ריבאונדים ו-2 חטיפות (רביעי בליגה) למשחק. משחק השיא שלו ביורוקאפ היה מול אלבה ברלין כשקלע 35 נקודות, כולל 7 שלשות, לקח 9 ריבאונדים והגיע למדד של 47 נקודות. זהו שיא כל הזמנים למשחק בשלב ה"לאסט 16" של היורוקאפ. באותה עונה וגם בעונה שלפניה נבחר סמית' לחמישיית העונה של היורוקאפ.
ב-23 ביוני 2011, חתם סמית' בקבוצת מכבי תל אביב, בחוזה המוערך בכ-900 אלף דולרים עבור שנתיים. סמית' מכונה גם "הפרופסור" בזכות סגנון המשחק האינטליגנטי והבנת המשחק שלו.
בקיץ 2012 מכבי מימשה את האופציה בחוזה של דווין סמית' לעונה נוספת.
בשנת 2013 דווין סמית נבחר ל- MVP של חודש מרץ ביורוליג. בקיץ 2013 חתם סמית' לשנתיים נוספות במכבי תל אביב עבור 900 אלף דולר לעונה.
בעונת 2013/2014 זכה סמית' עם מכבי תל אביב בגביע הליגה, בגביע המדינה, באליפות ישראל וביורוליג.
בעונת 2014- 2015 היה סמית לאחד השחקנים הבולטים ביותר במכבי. הוא תרם 15.2 נקודות ו6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-7 באפריל 2015 חתם לשלוש שנים נוספות במכבי תל אביב תמורת 3.7 מיליון דולר.
במהלך עונת 2015/2016 שיחק 24.2 דקות וקלע 11.4 נקודות בממוצע.
בעונת 2016\2017 סמית' לא נרשם לליגת העל הישראלית ושיחק רק ביורוליג.
בהמשך העונה החליטו במועדון לרשום אותו לליגה הישראלית והגביע בשל עזיבתם של סוני וימס ומאיק צירבס, וסמית' החזיר במשחק גמר מצוין בעיקר ברבע השלישי של המשחק והוביל את המועדון לגביע ה-8 ברציפות. בתום העונה פרש מכדורסל בעקבות פציעות בברכיו.
ביוני 2018 הצטרף לצוות המקצועי של קבוצת ה-NBA פיניקס סאנס כאחראי על פיתוח שחקנים.
נאוסטיגמין

שימושים רפואיים

התרופה משמשת לשיפור הטונוס השרירי בחולים עם מיאסטניה גראביס. כמו כן היא נמצאת לעיתים בשימוש בסוף ניתוח כדי להפוך את האפקט של מרפי שרירים נון-דיפולרים כמו רוקורוניום ווקורוניום. אינדקציה אחרת לתרופה הוא ניהול שמרני של תסמונת אוגילבי, בה קיימת התרחבות של המעי הגס יחד עם סימנים ותסמינים של חסימת מעיים ללא סיבה מכנית לחסימה עצמה. דווח על מחקרים עם תוצאות מבטיחות על שימוש בתרופה זו לעיכוב השפעת הארס בנשיכת נחש.

תופעות לוואי

התרופה יכולה לגרום לתופעות לוואי שונות הקשורות להפעלת המערכת הפרא-סימפטטית. הנפוצות הן כאבי ראש, ראייה מטושטשת, נמנום, שלשולים, קשיי דיבור, השתנה מרובה, הזעה מוגברת, כאב במפרקים, עוויתות שרירים וחולשה. התרופה יכולה לגרום לתגובות אלרגיות שונות. כמו כן, התרופה עלולה לגרום להאטת קצב הלב (ברדיקרדיה). מסיבה זאת בדרך כלל היא ניתנת יחד עם תרופה פרסימפטוליטית כמו אטרופין או גליקופירולט.
תקנת השבים

תקנת השבים - עיקרון במשפט העברי, לפיו יש להקל על עבריין המעוניין לשוב בו מדרכו הרעה. העיקרון היווה בסיס לחקיקה במדינת ישראל.
היישום הבולט ביותר של תקנת השבים בדין העברי הוא הקביעה של חכמים כי גזלן רשאי להשיב כסף במקום להשיב את החפץ הגזול עצמו כדין התורה, במקרים שבהם החזרת הגזילה לבעליה תגרום לנזק כספי גדול בהרבה משווי הגזלה. למשל, כאשר נגזלה קורה ונבנה בה בניין, אין לדרוש שהבניין כולו יפורק על מנת להשיב את הגזלה, דבר שיקשה מאוד על הגזלן לחזור בתשובה.
הקלה נוספת שתקנו חכמים כדי להקל על הגזלן לשוב בתשובה היא שלא להסכים לקבל תשלום עבור גזלה שכבר אינה קיימת ולא ניתן להשיבה. תקנות השבים נוגעות לגזלנים, אשר נטלו בכח ובפרהסיה ולא לגנבים אשר נטלו בסתר.
על פתיחת הדלת לשבים כתב לפני כאלף שנים רב האי גאון, ראש ישיבת פומבדיתא:
שורת הדין שאין לך דבר שעומד בפני התשובה, אלא כל השבים שהקב"ה יודע כי נתחרטו על מה שעברו מן הכיעור, וכי שמו אל לבם שלא ישובו עוד לכמוהו, הוא מוחל להם; ובני אדם, אף על פי שאינן יודעין הנסתרות ואין להם אלא הנגלות, כשעבר זמן הרבה ואין נראה עליו לא בגלוי ולא בסתר דבר שלא כהוגן, והלב מאמין בו כי חזר - מקבלין אותו.
באופן כללי, תקנת השבים אינה חלה על קרקע, ובכל מקרה על הגזלן להשיב את הקרקע שגזל.
בשנת 1981 חוקקה הכנסת, בהשפעת העיקרון העברי, את פרק ההתיישנות והמחיקה בחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים.
שרה סורודי

ד"ר שרה (סורור) סורודי (1938–2002) הייתה מזרחנית ישראלית, ילידת איראן. חוקרת חשובה של תרבות איראן העממית ושל יהודי איראן. הייתה מרצה בכירה ועמדה בראש החוג ללימודי הודו, איראן וארמניה באוניברסיטה העברית בירושלים.

קורות חייה

שרה (סורור) סורודי נולדה באיראן בשנת 1938. היא השלימה תואר ראשון באוניברסיטת טהרן, והמשיכה את לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים לאחר עלייתה לארץ. את הדוקטורט שלה היא ערכה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בהדרכתו של פרופ' אמין בנאני. הדיסרטציה של סורודי (1972) עסקה בתמורות ובמאפיינים של השירה הפרסית בשנים 1900-1925 לאור המהפכה החוקתית באיראן ב-1906. סורודי ביקשה לעמוד על השפעות הגומלין בין המהפכה לשירה בתקופה זו. לאחר השלמת הדוקטורט שבה ד"ר סורודי לירושלים ונתמנתה למרצה באוניברסיטה העברית. לסורודי היו מחקרים מקיפים בתחום הפולקלור, בייחוד הקשר המחודש בין סיפורי עם ושירי עם לבין התרבות העממית הפרסית. בנוסף בדקה השפעות פולקלוריסטיות על יצירותיהם של מספר משוררים איראניים בני זמננו. 
לצד הקריירה האקדמית שלה סורודי שימשה כעורכת חדשות ותוכניות בשעה הפרסית של קול ישראל, והייתה מפקחת על בחינות הבגרות בפרסית מטעם משרד החינוך וכן יועצת משרד החינוך לשילוב מורשת עדות המזרח במערכת החינוך.
סם וורנר

חייו

נולד כ"שמואל איכלבאום" ונודע אחר-כך כ"סם", התעניינותו בסרטים החלה לאחר שראה את הסרט "הגניבה הגדולה ברכבת" של תומאס אדיסון כשעבד בפארק השעשועים סידאר בסאנדאסקי, אוהיו. 
וורנר ידוע בזכות הבאת הסאונד לסרטיהם של האחים, ובכך התחיל את עידן הסרטים עם הקול (הראינוע הפך לקולנוע). מטרה זו אומנם הושגה, אבל בדרכה הסתכסך רבות עם אחיו הארי וזמן קצר לפני הקרנת הסרט הראשון עם סאונד, חלה והזניח את בריאותו עד שנפטר. וורנר לא זכה להגיע לבכורת הסרט זמר הג'אז בניו יורק או לראות את ההשפעה הענקית שהביאה המצאתו.
כיום, קבורה גופתו של סם וורנר בבית הקברות "בית שלום" במזרח לוס אנג'לס, קליפורניה בסמוך לקברי כמה מאחיו. לסם וורנר "כוכב" בשדרת הכוכבים בהוליווד.
STS-41-G

המשימה

משימה זו של הצ'לנג'ר שוגרה ללא תקלות ב-5 באוקטובר 1984 בשעה 7:03 בבוקר, לפי שעון מזרח ארצות הברית.
על סיפונה של המעבורת היו 7 חברי צוות - המספר הרב ביותר של אנשי צוות עד אותה תקופה בטיסה בודדת.
חברי הצוות על המעבורת כללו את מפקד המשימה, רוברט קריפן שהייתה זו טיסתו ה-4 בתוכנית מעבורות החלל ושהשתתף בעבר בטיסת STS-7, STS-1 ו-STS-41-C, הטייס ג'ון מקברייד, שלושת מומחי המשימה קתרין סוליבן, סאלי רייד ודייוויד ליסטמה ושני מומחי המטען פול סקולי-פאואר ומארק גרנאו, האזרח הקנדי הראשון שהשתתף בתוכנית המעבורות. זו הייתה הפעם הראשונה ששתי נשים משתתפות יחד באותה המשימה. האסטרונאוטית, קתרין סוליבן, הייתה לאישה הראשונה שמבצעת הליכת חלל, כשהיא ושותפה דייוויד ליסטמה ביצעו הליכת חלל של 3 שעות.
9 שעות לאחר השיגור, נפרס בהצלחה והוצב במקומו הלוויין שמודד את הקרינה על-פני כדור הארץ (Earth Radiation Budget Satellite) בעזרת זרוע ה-RMS. לווין זה  שמשקלו 2307 ק"ג היה הראשון בסדרה של שלושה לוויינים שמודדים את הקרינה המתקבלת מהשמש והחלל.
משימה נוספת שבוצעה היא תפעול ה-Shuttle Imaging Radar-B או בקיצור SIR-B.‏ SIR-B, היה חלק ממטען הניסוי OSTA-3 וכלל מצלמה שתצלם את כדור-הארץ. מצלמה נוספת MAPS מדדה את כמות זיהום האוויר.
מומחה המטען סקולי-פאואר, שהועסק על ידי מעבדת המחקר של הצי, ביצע שורה של ניסויים הקשורים לאוקיינוגרפיה תצפיתית. גרנאו הקנדי ביצע מספר ניסויים עבור ממשלת קנדה הקשורים ברפואה, אטמוספירה, אקלים, חומרים וניסויים רובוטיים.
STS-41-G, נחתה ב-13 באוקטובר 1984 בשעה 12:26 לפי שעון מזרח ארצות הברית (לאחר 8 ימים, 5 שעות 23 דקות ו-33 שניות) והייתה למשימה השנייה שנוחתת במרכז החלל קנדי.
יחסי הוותיקן–קוריאה הדרומית

היסטוריה

קשרים בין קריית הוותיקן לדרום קוריאה התקיימו החל משנת 1947 כשהבישוף פטריק גיימס בריין עבר לקוריאה בשליחות האפיפיור.
בשנת 1948, לקראת מלחמת קוריאה, שלחה דרום קוריאה משלחת לצרפת במטרה שצרפת תכריז על קוריאה הדרומית כממשלה היחידה בחצי האי הקוריאני. שליחי קריית הוותיקן בפריז באותה תקופה, אנג'לו רונקלי ויוחנן העשרים ושלושה (שמספר שנים לאחר מכהן מונה לאפיפיור) עזרו רבות לקוריאה הדרומית לקבל הכרזה זו מצרפת וממדינות רבות נוספות.

ביקורים מדיניים

בשנת 1984, ביקר בפעם הראשונה בקוריאה אפיפיור, האפיפיור יוחנן פאולוס השני שביקר בקוריאה לחגיגות ה-200 לנצרות הקתולית בדרום קוריאה. האפיפיור פאולוס ביקר פעם נוספת בוותיקן בשנת 1989 בכדי להשתתף בכנס ה-44 של "סעודת האדון" - טקס דתי לציון סעודתו האחרונה של ישו.
גם האפיפיור פרנציסקוס ביקר בדרום קוריאה בשנת 2014 כדי להכריז על 124 נזירים קתולים שהלכו לעולמם כקדושים מעונים וכדי להשתתף ביום הילדים האסייתי.
הנשיא הקוריאני קים דה-ג'ונג ביקר בקריית הוותיקן בשנת 2000, ראש המדינה הקוריאני הראשון לעשות כך. נשיאי קוריאה הדרומית שבאו אחריו, רו מו-היון, לי מיונג-באק, פאק גון-הייה ומון ג'יאה-אין ביקרו גם הם בריית הוותיקן.
עקבות (סדרת טלוויזיה)

תקציר עלילה

העלילה מספרת את סיפורו של ארגון משלתי שנוצר במשרד הפנים כדי לפתור תיקי X ומקרי פשעים גבוהים. שמ"פ (ברוסית: Федеральная экспертная служба; ראשי תיבות: ФЭС; בתעתיק לעברית: פֶדֶרַלְנָיַה אֶקְּספֶּרְטְנַיַה סְלוּזְ'בַּה; תרגום: שירות המומחים הפדרלי) מרכז מומחים בתחומים שונים: מפתחי תוכנה, בליסטיקה, זיהוי פלילים, אנטומיה, רפואה וחוקרים. הארגון חוקר את הפשעים המסובכים והמורכבים ביותר שהמשטרה המקומית אינה מסוגלת לעשות. הארגון החל בתור ניסוי. שמ"פ מאמן צעירים מקצועים ועוזר לארגונים ממשלתיים אחרים כמו שירות הביטחון הפדרלי וזרועות של משרד הפנים בפתירת פשעים. כל חוקר או בלש, אנשים ממשרד התובע וקציני משטרה יכולים לבקש את עזרת הארגון.

צילום

תהליך הצילום היה מאוד אינטנסיבי: שישה פרקים בכל יום צילום. בחודשים הראשונים לפרויקט, הצילומים יכלו להארך עד 18 שעות ליום ואחר כך עד 12 שעות ליום. הרבה שחקנים, כולל שחקנים ראשים, לא שרדו את המרתון של הצילומים ופרשו מהפרויקט. בזמן הצילום של הפרק ה-450, השתתפו בסדרה בסך הכל 3,500 שחקנים.
לצילומי הסדרה, נבנה מבנה אשר מהווה משרד עתידני שבו: מעבדה, חדר ישיבות, חדר מתים, חדר חקירות, וכן הלאה. כמו כן, היו מספר מקרים שבהם אזרחי רוסיה התלוננו לשמ"פ, משום שהם לא ידעו כי הארגון המוצג בסדרה הוא בדיוני. שירות העיתונות של מנהל משרד פנים בפרימוריה ביקש מהתושבים להיזהר מהונאות שבהם אנשים מציגים את עצמם כעובדי שמ"פ.
הסדרה נחשבת לעיבוד רוסי לסדרה "CSI".
יעקב טורי

יעקב טוּרי (1915 – 2004) היה פרופסור מן המניין לתולדות עם ישראל באוניברסיטת תל אביב.

חייו ופועלו

נולד כפרנץ קניגסברגר בבויטן שבשלזיה עילית, אז חלק מן הקיסרות הגרמנית (כיום בפולין). כחבר בתנועת-נוער ציונית עלה לארץ ישראל ב-1935, והחל מיד בלימודים באוניברסיטה העברית בירושלים. מאז 1938 הורה היסטוריה, גאוגרפיה, לשון ועוד במספר בתי-ספר תיכוניים בחיפה, בעיקר בית-הספר המקצועי התיכוני שעל ידי הטכניון (בסמ"ת) ובית-הספר הימי בחיפה, ושנים אחדות אף היה מנהלו-בפועל של בסמ"ת. ב-1958 השלים דוקטורט בנושא "האוריינטאציות הפוליטיות של היהודים בגרמניה במאה ה-19", והתחיל ללמד באוניברסיטה; תחילה בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית ואחר-כך בחוג לתולדות עם ישראל באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1973 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.  בשנת 1983 יצא לגמלאות. לאחר פטירתו נתרמה ספרייתו העשירה למכון לתולדות היהודים ותרבותם ע"ש שמעון דובנוב שליד אוניברסיטת לייפציג (גרמניה).
בשנים ששימש מורה תיכון חיבר שורה של ספרי לימוד בהיסטוריה ואוספי מקורות היסטוריים בשביל בתי הספר התיכוניים בישראל. לתפוצה רבה במיוחד זכו הסדרות שהוציא יחד עם בן דודו דן ה' שמידט (בכותרת "תולדות העמים בזמן החדש", 3 כרכים, 1951–1957) ועם המפקח על הוראת ההיסטוריה במשרד החינוך, מיכאל זיו (בכותרת "דברי הימים – הזמן החדש", 2 כרכים, 1957–1958).
תחום מחקרו העיקרי היה תולדות היהודים בגרמניה במאות השנים האחרונות. נוסף על האוריינטציות הפוליטיות שלהם, שבחקירתן המשיך גם לאחר חתימת הדוקטורט, חקר היבטים שונים בתולדות העיתונות היהודית בגרמניה, גילויים של התגוננות יהודית, עיסוקים שונים של יהודי גרמניה, בראש ובראשונה טקסטיל, והיבטים נבחרים של תרבות ולשון. 
בנו, גדעון טורי, היה פרופסור בחוג למחקר התרבות שבאוניברסיטת תל אביב. רשימת פרסומים בעריכת גדעון טורי כלולה ב-(Tel-Aviver Jahrbuch für deutsche Geschichte 1991); הכרך כולו הוקדש ליעקב טורי ביום-הולדתו ה-75.
ספריית בית אריאלה

תולדות הספרייה

הספרייה נוסדה ביפו בשנת תרמ"ו (1886) על ידי אגודת עזרת ישראל (שיזמה את הקמת בית החולים היהודי הראשון ביפו ואת שכונת נווה צדק) ונקראה אז "בית עקד ספרים". בשנת 1891 הצטרפו חברים נוספים מאגודות חובבי ציון, בני ברית ובני משה לתמיכה בספרייה שנקראה מאז "שער ציון". בתחילת 1894 הספרייה שכנה בשני חדרים בבית נבולסי, שתוארו כחדרים גדולים מלאים ספרים ממסד ועד הטפחות, בסמיכות למשרדי חובבי ציון. על פי דיווחו של הספרן יהושע ברזילי היו בספרייה 1340 ספרים בעברית, 1,010 ספרים בארבע לשונות אירופאיות, וכ-20 עיתונים וביקרו בה כ-10 עד 20 קוראים ליום. לספרים חדשים, הספרייה התבססה על תרומות של הסופרים והמולים שנתבקשו לתרום עותקים מספריהם. 
בשנת 1922 הכירה בה מועצת העיר תל אביב כספרייה העירונית.
בין 1921 ל-1936 פעלה בבית פולק שבפינת הרחובות הרצל ואחד העם, אחר כך עברה לבית זאב גלוסקין ברחוב מונטיפיורי. בראשית שנות ה-60', לאחר הריסת גימנסיה הרצליה וחפירת היסודות למגדל שלום מאיר, נהרס הבניין והספרייה עברה למבנה זמני בשדרות שאול המלך, ליד קצין העיר באותם ימים, סמוך לאתר שנועד לבניית בניין הקבע של הספרייה. בשנת 1977 עברה למשכנה הנוכחי בשדרות שאול המלך, בתכנון האדריכלים משה לופנפלד וגיורא גמרמן. המבנה, הבנוי בסגנון הברוטליסטי, משלים את מבנה מוזיאון תל אביב הסמוך, ואף מופיע בסמל הספרייה. שמה של הספרייה ניתן לה להנצחת אריאלה גיטר, בתו של איש העסקים בנו גיטר אשר העמיד תרומה לבנייתה. מרבית הספריות בתל אביב פועלות כיום כשלוחותיה כשהשימוש בהן חינם משנת 2009 לתושבי תל אביב-יפו. 
הספרייה כוללת מדורי השאלה, עיון ומדורים מיוחדים. אוספי הספרייה כוללים כחצי מיליון ספרים מודפסים במגוון שפות (עברית, אנגלית, צרפתית ורוסית), 1,000 ספרים קוליים, כ-800 ספרים אלקטרונים, מאגרי מידע מקוונים בתחומים שונים בעברית ובאנגלית הנגישים, בחלקם, מהבית למנויי הספרייה, תקליטורים, עיתונים וכתבי עת וארכיונים שונים. מספר הקוראים הפעילים בספריית שער ציון בית אריאלה עומד בשנת 2018 על 9,760. מספר הקוראים הפעילים ברשת הספריות כולה היה 37,201. 
חלק מהשירותים של הספרייה זמינים באמצעות האינטרנט, כגון השאלת ספרים דיגיטליים, הארכת תקופת השאלה והזמנת ספרים בכל הפורמטים ותקליטורים. 
בשנת 2014 השתמשו בשירות הזמנת ספרים ותקליטורים באמצעות האינטרנט 34% מכלל מנויי הספרייה, ו-23% השתמשו בשירות של הזמנת ספרים ותקליטורים.
בשנת 2014 החל שיפוץ יסודי של הספרייה, שהביא לצמצום ניכר בפעילות המדורים שבהם נערך השיפוץ.

מרכז תרבות

פעילות התרבות, ההעשרה והפנאי של מרכז תרבות בית אריאלה מתקיימת בספרייה וברחבי העיר, ומציעה לקהל הרחב פעילויות כגון הפעלות לילדים, הרצאות, סדנאות כתיבה, ערבי שירה, תערוכות ועוד.
מנחת ערד

פעילות ואחזקה

המנחת פעיל בשעות אור ויום בכל ימות השבוע, בעבר הופעל בידי עמותת התעופה ערד, וכיום בידי חברת אומניטס בע"מ ורשות התעופה האזרחית. 
אין אחזקה שוטפת במנחת וגם אין בו אפשרות לתדלוק מטוסים. במנחת ישנו צוות כיבוי אש הכולל שני אנשים וכלים לכיבוי אש.
מכיוון שהמנחת אינו עמוס, מתאפשרת בו תנועה ורכיבת אופניים, מלבד בזמני המראה או נחיתה.
יחסי מוזמביק–רוסיה

היסטוריה

בשנות השישים תמכה רוסיה בארגון "פרלימו" במאבקו נגד האימפריה הפורטוגזית, ומרבית ממנהיגיו הוכשרו ברוסיה.
היחסים הרשמיים בין המדינות החלו ב-25 ביוני 1975, זמן קצר לאחר הכרזת העצמאות של מוזמביק.

שיתוף פעולה

ביוני 2007 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה כללי ביניהן.
בשנת 2015 ניתן לחברת רוסנפט הרוסית רישיון להפקת גז טבעי במדגסקר יחד עם חברת אקסון מוביל האמריקאית.
במרץ 2018, כשביקר שר החוץ של רוסיה סרגיי לברוב במפוטו, הוא הודיע כי רוסיה תגביר את שיתוף הפעולה עם מוזמביק נגד הטרור.

ייצוג דיפלומטי

מוזמביק מחזיקה שגרירות בבירת רוסיה, מוסקבה.
רוסיה מחזיקה שגרירות בבירת מוזמביק, מפוטו.
פרלוד

פְּרֶלוּד, או אַקְדָּמָה, הוא חיבור מוזיקלי קצר, המשמש בדרך כלל כמבוא ליצירה אחרת. באופרה משתמשים בו לפני מערכה חדשה, לשקף את הלך רוחה.
ז'אנר הפרלוד התפתח מאימפרוביזציות (אלתורים) של נגני כלי מקלדת לפני ההופעה, מעין בדיקת כוון של הכלי. בספרות הפסנתר הפרלוד הוא כבר יצירה בפני עצמה. הפרלוד מתאר בדרך כלל רגש חולף כלשהו, החל מהיגון העמוק ביותר ועד לשמחה מתפרצת, הכול בהתאם לתמונה אותה הוא מתאר.
באך כתב יצירה אחת בת 48 פרלודים ופוגות (שניים לכל סולם) הנקראת "הפסנתר המושווה", כאשר כל פרלוד מהווה הקדמה לפוגה שאחריו.
בתקופה הרומנטית כתבו שופן, דביסי, רחמנינוב וסקריאבין פרלודים. הפרלוד בדרך כלל לא נותן תחושת סיפוק, ותורם לציפייה לקטע הבא אחריו.
תאריך לידה

תאריך לידה של אדם הוא התאריך שבו נולד אותו אדם. זהו פרט בסיסי במאפייניו של אדם, והוא מופיע במרשם האוכלוסין, בתעודת הזהות, בדרכון וכמובן בתעודת הלידה. על מצבה נהוג לציין את תאריך הלידה ותאריך הפטירה.
בחוק נקבעות זכויות שונות בהתאם לגילו של אדם, ובהן זכות ההצבעה בבחירות, הזכות להינשא, ההיתר לעשן או לשתות משקאות חריפים, זכויות שונות בדיני העבודה, דיני המיסים ודיני ביטוח לאומי, ועוד. לכל הזכויות האלה, התאריך הקובע הוא יום הולדתו של האדם.
את תאריך הלידה נהוג לחגוג מדי שנה, בחגיגת יום הולדת.
אנשים המאמינים באסטרולוגיה ובנומרולוגיה מייחסים משקל רב לתאריך הלידה, המשמש בתחומים אלה לחיזוי עתידו של האדם.
המתמטיקאי פליקס קליין נהג לספר בהנאה שכל אחד משלושת רכיבי תאריך הולדתו הוא ריבוע של מספר ראשוני (הוא נולד ב-25.4.1849).
לאישה הנמצאת בהיריון יש עניין בתאריך הלידה המשוער, כדי להתכונן ללידה (חוק עבודת נשים, למשל, מקנה לאישה ההרה זכות לצאת לחופשת לידה גם במהלך "שבעה שבועות או פחות מזה, כרצון העובדת, לפני יום הלידה המשוער"). לקביעת תאריך הלידה המשוער, בהנחה שההיריון יימשך 40 שבועות, משמשים מחשבוני היריון.

לוחות שנה לציון תאריך הלידה

אנשים מציינים את תאריך הלידה בהתאם ללוח השנה המקובל עליהם. במרשם האוכלוסין בישראל נרשם תאריך הלידה לפי הלוח הגרגוריאני והלוח העברי. בתעודת זהות ישראלית מופיע תאריך הלידה לפי הלוח הגרגוריאני, וליהודים גם תאריך הלידה לפי הלוח העברי.
כיוון שהמעבר מהלוח היוליאני ללוח הגרגוריאני נעשה במועדים שונים בארצות שונות, תאריכי לידה של אישים ילידי רוסיה שנולדו במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 נהוג לציין לפי התאריך היוליאני, שנהג באותה עת בארצם, ולפי התאריך הגרגוריאני, שנהוג כעת ברוסיה (וביתר מדינות העולם). כיוון שבשני הלוחות שמות החודשים זהים, ציון תאריך לידה במצב זה, ללא ציון לוח השנה, יוצר אי-בהירות.
בחוקי מדינת ישראל העוסקים בגילו של אדם נקבע הגיל בהתאם לתאריך הלידה לפי הלוח הגרגוריאני. יוצא דופן הוא חוק שירות ביטחון [נוסח משולב], התשמ"ו-1986, שבו נקבע "חישוב גילים ייעשה לפי הלוח העברי". כיוון שגיל הגיוס לצה"ל הוא 18 שנה, נוצרה אפשרות של סתירה בין קביעה זו לבין אמנות בינלאומיות שישראל חתמה עליהן ובהן נקבע שהגיל המינימלי לגיוס חובה לכוחות לוחמים ולהשתתפות בפעילות לחימה הוא גיל 18 (לפי הלוח הגרגוריאני). לפתרון הבעיה תוקן חוק שירות ביטחון, כך שלא ניתן לגייס אדם שטרם מלאו לו 18 שנים לפי הלוח הגרגוריאני.
קלוס

קָלוּס (באנגלית: Fibrocartilage Callus; על פי האקדמיה ללשון העברית: גְּרֹמֶת (גרומת)) היא היווצרות זמנית של רקמה סביב עצם במקרה של שבר או סדק בעצם.
הקלוס נוצר כחלק מתהליך ריפוי העצם. רקמת הקלוס מורכבת מפיברובלסטים וכרונדרובלסטים. בסופו של דבר, לאחר תהליך הריפוי, תאי הקלוס מתפוגגים אט-אט, נעלמים ומהווים מטריצה חוץ-תאית.