google/wiki40b huggingface dataset:
ועדת נתניהו (מערכת הבריאות)

ועדת נתניהו היא ועדת חקירה ממלכתית שהוקמה ב-14 ביוני 1988, על יסוד החלטת ממשלת ישראל, לבדיקת תפקודה ויעילותה של מערכת הבריאות בישראל.
בראש הוועדה עמדה שופטת בית המשפט העליון - שושנה נתניהו.

פעילות הוועדה

הוועדה קיבלה 211 פניות במסגרת פניות הציבור, שמעה 148 עדויות, התייעצה עם 3 גורמים מומחים מחו"ל.
הוועדה עשתה שימוש בספרות מקצועית מהארץ ומחו"ל, נעזרה בדו"חות ומסמכים ממשרד הבריאות, ממשרד האוצר, מדו"ח מבקר המדינה ובנתונים מקופות החולים וגופים נוספים.

דו"ח הוועדה

דו"ח הוועדה הוגש ב-20 באוגוסט 1990. הוא כלל סקירה מפורטת של מערכת שירותי הבריאות במדינת ישראל, ו-116 המלצות לרפורמה (82 מהן בדעת רוב), שהמרכזית והחשובה שבהן הייתה ההמלצה לחקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (שאכן נחקק בהתאם להמלצה ארבע שנים מאוחר יותר, בשנת 1994). 
המלצות נוספות היו הפסקת פעילות משרד הבריאות כספק ישיר של שירותי בריאות לפרט, ניהול בתי החולים הציבוריים על ידי תאגידים, אספקת שירותי בריאות לאוכלוסייה על בסיס אזורי ועוד. 
פרופ' אריה שירום לא הצטרף לדעת רוב חברי הוועדה, ותחת זאת הגיש דעת מיעוט מפורטת.
דו"ח הוועדה, נפרש על פני מאות רבות של עמודים, נחשב למסמך מכונן של מדיניות הבריאות בישראל.
בירת התרבות של אירופה

בירת התרבות של אירופה היא עיר אותה בוחר האיחוד האירופי לתקופת זמן של שנה, ובה ניתנת לה הזדמנות להציג את חיי התרבות וההתפתחות התרבותית בה. מספר ערים אירופיות שנבחרו כ"בירות התרבות האירופית" ניצלו שנה זו כדי לשנות לחלוטין את בסיסן התרבותי ואת הדרך בה רואה אותן העולם.

היסטוריה

במטרה לקרב את אזרחי האיחוד האירופי אחד לשני, אישרה מועצת אירופה את פרויקט "בירת התרבות של אירופה" ב-13 ביוני 1985 על פי הצעה של שרת התרבות היווניה מלינה מרקורי.
בירות התרבות האירופיות נבחרו על ידי הממשלות עד 2004; חברות האיחוד בחרו את הערים המועמדות לאירוח האירוע והנציבות האירופית מסבסדת את האירוע בכל שנה. נכון ל-2005, מוסדות האיחוד האירופי לוקחים חלק בתהליך בחירות הערים המארחות.
ב-1990, שרי התרבות באירופה הכריזו "חודש התרבות האירופית". אירוע זה דומה מהותו ל"בירת התרבות" אך נמשך לפרק זמן קצר יותר ומיועד בעיקר לארצות מרכז אירופה ומזרח אירופה. הנציבות מעניקה סיבסוד גם לחודש התרבות האירופית.
כבר ב-1991, מארגני עיר התרבות בערים שונות יצרו את רשת בירות התרבות האירופיות (ECCM) שאיפשרה החלפת והפצת מידע, גם למארגני אירועים עתידיים. ב-1994 פרסמה הרשת מחקר על השפעת בירת התרבות של אירופה מאז תחילתה. הארגון הוא ארגון ללא מטרות רווח שבסיסו בלוקסמבורג ועובד צמוד למוסדות האירופים. מ-2006 הוא יציג בכל בירת תרבות נוכחית ובבירות תרבות קודמות תערוכה שנקראת "מסע אל העולם: בירות תרבות". התערוכה הוצגה לראשונה בפטרס, יוון ב-27 במרץ 2006.
ב-1999 שונה שם הפרויקט מ"עיר התרבות האירופית" לשם הנוכחי, "בירת התרבות של אירופה". העיר קורק שבאירלנד הייתה הראשונה לשאת את התואר החדש. החלטת הפרלמנט האירופי והמועצה מה-25 במאי 1999 משלבת את האירוע במסגרות קהילתיות ומציגה תהליך חדש לבחירת הבירות בשנים 2005-2019. התהליך שונה כדי למנוע תחרות פראית לזכייה במעמד; לכל חברה באיחוד האירופי תינתן ההזדמנות לארח את האירוע בתורה. החל מ-2005 שתי ערים יחלקו את הסטטוס כל שנה.
ב-2004, ביקשה הנציבות האירופית מרוברט פאלמר להעריך את תוכנית בירות התרבות בשנים 1994–2004 לאחר שנעשתה הערכה של השנים 1985–1993. המחקר האחרון מעלה פרספקטיבות של תרבות, כלכלה, תיירות וחברה של פרויקט בירות התרבות. הוא כולל שני חלקים: בראשון סיכום הממצאים, ניתוחם ומסקנות מהם, ובשני מחקר על כל אירוע בצורה אינדיבידואלית. שני החלקים ניתנים להורדה בחינם.
על פי ממצאיו של פאלמר, הוועדה האירופית המליצה על שינויים בתהליך הבחירה והפיקוח על בירות התרבות של אירופה עם דגש על חלקה בתרבות האירופית של העיר.
רק ערים בתחומי האיחוד האירופי יכולות להיבחר כבירת תרבות של האיחוד. למרות זאת, מועצת האיחוד האירופי יכולה לבחור עיר מחוץ לאיחוד האירופי בשנה מסוימת, אם מועמדות העיר עוברת פה אחד במועצה. כך נבחרו למשל הערים רייקיאוויק וברגן, שאינן באיחוד.
Miracle (שיר של קסקדה)

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי יאן פיפר ודיג'יי מניאן. השיר הופץ מחדש בעולם ב-23 במאי 2006. בבריטניה ובאירלנד הופץ השיר ב-26 ביוני 2006. בהמשך, הופץ מחדש בגרמניה ב-22 ביוני 2007. השיר הוא בסגנון היורודאנס.
בארצות הברית זכה השיר למעמד זהב על סך מכירות של 500,000 עותקים.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה ליוטיוב ב-2 בנובמבר 2006. בתחילת הקליפ ניתן לראות כדור דיסקו, ולאחר מכן את נטלי הורלר. בהמשך, ניתן לראותה יושבת על ספה ורוקדת לצלילי השיר.
נכון לפברואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-40 מיליון צפיות.
סוצ'יל טורס סמול

ביוגרפיה

סוצ'יל ליאנה טורס נולדה ב-15 בנובמבר 1984 בפורטלנד (אורגון) שבאורגון, בתם של מרקוס וסינתיה טורס. הוריה היו שניהם מחנכים. אמה הייתה מורה לחינוך מיוחד במערכת בתי הספר הציבוריים ואביה עבד כעובד סוציאלי בשירותים להגנת הילד. טורס סמול גדלה בלאס קרוסס שבדרום ניו מקסיקו. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון מייפילד בעקיפין באמצעות לימודי תואר ראשון בינלאומי (IB) במכללת ווטרפורד קמהלאבה שבמבבנה בסווזילנד. אחר כך טורס סמול סיימה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ג'ורג'טאון ואת לימודי משפטים באוניברסיטת ניו מקסיקו.
טורס סמול עבד כעובדת שטח עבור נציגה של ניו מקסיקו בסנאט טום יודול בשנים 2009–2012. היא הייתה עוזרת משפטית פדרלית במחוז ניו מקסיקו בשנים 2015–2016.
במהלך בחירות 2018 בארצות הברית התמודדה טורס סמול לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של ניו מקסיקו. נציג המחוז המכהן, סטיב פירס, סירב להתמודד בבחירות חוזרות לשם התמודדותו על תפקיד מושל המדינה. במהלך הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית גברה טורס סמול על מדליין הילדברנדט, וביום הבחירות הכלליות ב-6 בנובמבר 2018 ניצחה את מועמד המפלגה הרפובליקנית איווט הרל. ב-7 בנובמבר 2018, לאחר ספירת נתוני ההצבעה הסופיים, הוכרז טורס סמול כמנצחת בידי מזכירת המדינה של ניו מקסיקו. טורס סמול נחשבת לדמוקרטית מתונה.
התוצאות היו צמודות בליל הבחירות, כאשר הרל ניצב בראש הסקרים בסוף הלילה ומספר כלי תקשורת בניו מקסיקו הכריזו על הרל כמי שניצח בבחירות. למחרת היום נספרו פתקי הצבעה נוספים שצמצמו את היתרון של הרל, וכלי התקשורת חזרו בהם מתחזיותיהם. סוכנות הידיעות AP ייחסה לטורל סמול את הניצחון כבר ב-7 בנובמבר. הרל סירב להודות בהפסדו והמשיך לטעון, ללא הוכחות, כי ייתכן שספירת הקולות הסופים לא בוצעה כהלכה. טענותיו של הרל היו משוללות בסיס ולבסוף טורס סמול נבחרה לבית הנבחרים. היא הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 2019, יום כינוס הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
טורס סמול נשואה לנייתן סמול, חבר בית הנבחרים של ניו מקסיקו מטעם מחוז הבחירה ה-36 של המדינה מאז 2016. טורס סמול משתייכת לזרם הלותרניזם.
יאיר טאו

ביוגרפיה

טאו נולד וגדל בהרצליה. שיחק כדוריד בקבוצת הפועל הרצליה. עבר לחולון ובד כמורה לחינוך גופני בתיכון חדש בחולון. הוא שיחק ואימן כדוריד בהפועל חולון ואחר כך בקבוצת הפועל רחובות. הוא שיחק בנבחרת ישראל בכדוריד.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בסוף יוני 1963 זכה טאו במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:00.6 דקות, אחרי פביאן דרזנר מהפועל ירושלים שקבע שיא ישראלי חדש של 58.5 שניות ולפני עודד גינדין מהפועל נען (1:01.3 דקות).

אלוף ישראל ושיאן ישראל

בתחרות בין נבחרת ישראל לבין נבחרת יוון שנערכה בסלוניקי, יוון ביוני 1964 קבע טאו בריצת 400 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 58.3 שניות, שיפור לשיא בן השנה של פביאן דרזנר (58.5 שניות). חודש לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט ביולי אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 56.9 שניות, לפני עודד גינדין מהפועל נען שקבע תוצאה זהה וד. וינברג מאליצור (1:02.00 דקות) ומדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.1 שניות, אחרי לוי פסבקין (22.5 שניות) ולפני י. קנר מהפועל חדרה (23.3 שניות)
בשנות ה-80 הקים טאו את "הירוקים" במפלגת העבודה, שחרתה על דגלה את חשיבות איכות הסביבה. בשנת 1989 נבחר לראשונה למועצת עיריית חולון וכיהן בתפקיד זה במשך כ-5 קדנציות. שימש בתפקיד ממלא מקום ראש עיריית חולון עד ליום מותו.

חייו האישיים

טאו היה נשוי לעדינה, אב לשלושה ילדים, אחד נהרג בתאונת דרכים כשהיה בן 17, אורית ואסף וסב ל-7 נכדים.

הנצחה

ב-24 בינואר 2013 חנך מוטי ששון ראש העיר חולון אולם ספורט חדש על שמו של יאיר טאו.
פונטם

גאוגרפיה

היא נמצאת כ-241 קילומטרים מעיר הבירה יאונדה וכ-161 קילומטרים מבירת המחוז בואאה.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 18 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (20 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יוני (16 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,011 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (348 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (18 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

פונטם נמצאת ליד הכביש המחוזי P19.

בריאות

בפונטם, ישנו בית חולים קטן הפועלת על ידי קבוצת מיסיון המכיל כ-120 מיטות. בבית החולים, יש שירות אשפוז נרחב שמטפל בעיקר במלריה, במחלת השינה, בשחפת, בטיפואיד וב-HIV‏.
מפל מים (אשר)

תיאור היצירה

היצירה מתארת מבנה כפרי הכולל במרכזו אמת מים המובילה מים למפל המפעיל טחנת מים. מהזווית אל אמת המים סובר הצופה כי המים זורמים במורד האמה, הפונה שמאלה, ממשיכה ישר ושוב פונה שמאלה (כך שהיא יוצרת צורת משולש). עמודים התומכים באמת המים ניצבים למעשה על חלקיה הקדמיים של האמה, כך שלמעשה קצה האמה הנשפך אל מפל המים ניצב למעשה מעל ראשיתה של האמה, ונוצר מעין פרפטום מובילה (אשר עצמו העיר שזו לא מכונה מסוג פרפטום מובילה מאחר שיצטרכו להוסיף מים לאמה בשל התאיידות, אולם למעט תוספת זו המכונה אמורה להניע את גלגל המים לנצח), או, כדבריו:
על איש הטחנה אין אלא להוסיף דלי מים מדי פעם בפעם, כדי להשלים את החוסר הנובע מהתאדות. לשני המגדלים אותו הגובה, אולם המגדל הימני נמוך בקומה אחת מהמגדל השמאלי.
— מ.ק. אשר, עבודות גרפיות, בנדיקט טאשן וסטימצקי בע"מ, 1994
מעל אמת המים ניצבים שני מגדלים שלהם מצולעים משוכללים - משמאל - מבנה המרוכב משלוש קוביות ומימין נמצא דודקהדרון רומבי.
בסמוך למבנה התחנה צייר אשר גינה של חזזיות וטחבים שהתבססה על ציור קודם שהכין בשנת 1942. ברקע התמונה ניתן לראות טרסות חקלאיות העולות במעלה התמונה, ולא ניתן לראות את קצה ההר שעליו הטרסות.
כלב משטרה

כלב משטרה הוא כלב שהוכשר במיוחד לצרכים משטרתיים כמו חילוץ, רחרוח אחר חומר נפץ, תפיסה של פושעים ואכיפת חוק כלשהו. הכלבים מופעלים על ידי יחידות כלבנים שהוכשרו במיוחד לאמן ולהפעיל את הכלבים. יחידות אלו מכונות באנגלית "K9" מאחר שצירוף זה נהגה כמו Canine שפירושו "כלביים". הזנים הנפוצים ביותר של כלבי המשטרה הם רועה גרמני ורועה בלגי, הנפוצים בעיקר בגלל זמינותם. גזעים מסוימים משמשים לאכיפת סדר חוק ציבורי על ידי איום על חשודים, רדיפה אחר חשודים וכדומה. גם בצבאות יש יחידות כלבנים, ואלו מבצעים תפקידים דומים.

בישראל

בישראל נעשה שימוש בכלבים הן במשטרת ישראל ומשמר הגבול והן בצה"ל. במשטרה ובמג"ב יש יחידות כלבנים המפעילות כלבי משטרה לצורכי אכיפת חוק, איתור חשודים, רחרוח אחר חומרי נפץ וסמים ומשימות משטרה נוספות. בנוסף אליהן כוללת הימ"מ (היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור) לוחמים-כלבנים המפעילים כלבי משטרה לצורכי לוחמה בטרור, איתור חשודים ותקיפתם במקרה הצורך. יחידת הכלבנים בצה"ל, הנקראת "עוקץ", מפעילה כלבים למשימות שונות בהן חילוץ, ביטחון שוטף ולוחמה בטרור.
חיזו בטטה

חיזו בטטה הוא סיפור קצר מתוך הספר "ילדה שחורה", של הסופר סמי ברדוגו, שפורסם לראשונה בהוצאת "בבל" בשנת 1999. הסיפור עוסק בקשיי היומיום של משפחה חד הורית ממוצא מזרחי בישראל, והתנהלותה לאחר משבר שפוקד אותה. לקובץ הסיפורים "ילדה שחורה" הוענק פרס לספרי ביכורים לשנת 1999 מאת משרד המדע, התרבות והספורט.

תקציר העלילה

הסיפור מתאר משפחה חד הורית, בה האם מגדלת שני בנים מתבגרים, המכונים חיזו (שמשמעו "גזר", בן 16; מנקודת מבטו מסופר הספר) ובטטה (שמשמעו "תפוח אדמה", בן 13). האם מועסקת כעובדת ניקיון מסורה בקופת חולים, ואף נעזרת בילדיה לפני ביקורות של המפקחת. מתוארים יחסים קרובים בין השלושה. האם מחנכת את ילדיה בחינוך מסורתי, לצייתנות בבית ובבית הספר ולכיבוד סמכות המבוגרים. היא מתאימה לכל אחד מהם את הכינויים, המזון והמשאבים בהתאם לאישיותם וצרכיהם כפי שנתפסים בעיניה. האם אישה פשוטה, מתבודדת יחסית, ולעיתים התנהגויותיה מוזרות. לעומתה, הנערים אינם מסתגרים מפני הסביבה, ומעדיפים חיים חופשיים, ליברליים ומהנים יותר.
מפנה משמעותי בסיפור חל כאשר האם מפוטרת מעבודתה. היא מתמוטטת רגשית ובורחת אל הפרדס, דבר שהרופאים מפרשים כניסיון התאבדות, והם מחליטים לאשפז אותה. חיזו ובטטה נשארים לבדם, כך שחיזו מנסה להתנהל בבית ולנהל את אחיו הצעיר לפי ערכיה של אימו. 
הסיום מעורפל יחסית, ומשאיר את הקורא עם סימני שאלה הן לגבי עתיד המשפחה, והן לגבי עברה (במיוחד בהקשר לסיבת ההתמוטטות של האם, שהצטיירה כדמות יציבה).

פרשנויות ומשמעויות בסיפור

הסיפור עוסק ברובו בקונפליקט פנימי אשר מנהל חיזו עם עצמו, בהקשר לעמדות ומאפייני התנהגות שהוא לומד מסובביו וקרוביו. למשל, הבחירה בהסתגרות מהעולם אשר הוא קולט מאמו, מול הכמיהה לפריצה החוצה אל העולם אשר הוא קולט מאחיו הצעיר. כילד הבכור בבית שחסרה בו דמות-אב וכנער מתבגר, מתלבט חיזו בין נאמנותו לאמו, מתוך מילוי תפקידו של אביו החסר בבית, לבין הדחף הטבעי להשתחרר מסביבת הבית, המתוארת כבועה מסביבו, ולפרוץ אל חיים שמלווים בתקשורת עם הסביבה. הוא נקרע בין נאמנותו לאם לבין הזדהות עם אחיו כאשר הוא נוכח במריבות הרבות הנוצרות בין השניים.
אמו של חיזו מתוארת בסיפור כאישה אשר מנסה לשרוד במציאות הקשה והעגומה ולהצליח לגדל ילדים. היא נעמדת איתנה נגד כל הקשיים ולא מוותרת בקרב מול כל העולם על מנת לקיים את ילדיה ואת ביתה. כל מהלך חייה מתואר כציר חוזר של פעולות: הליכה לעבודה, הליכה לירקן ולקצב, ובעיקר הטיפול בילדיה ובביתה.
מושג ה"בית" כה משמעותי בעיני האחים ("אוהבים את הבית יותר מכל דבר", "אני שמעון ואמא לא יכולים בלעדיו"), עד שהוא הופך לפרדוקסלי - האהבה הטבעית של חיזו לבית מסתירה או משכיחה ממנו את צרותיו וקשייו. הסיפור עוסק בעיקרו בקשר החזק שנוצר בין משפחה לביתה. הבית מוצג בסיפור לא רק במובנו החומרי והכלכלי, אלא הבית כעולם של שפה, מנהגים ואורח-חיים, שאינם מתגלמים דווקא בגינוני דת ומסורת נשגבים, אלא בחיי היומיום הבסיסיים והפשוטים.
טמפלהוף

אוכלוסייה

רוב אוכלוסיית השכונה היא ממעמד הביניים, בעיקר משפחות ועובדי עירייה. בשכונה אין אתרי תיירות ראויים לציון פרט לשדה התעופה. אזור טמפלהוף מאופיין בבתי קומות והאזורים האחרים מאופיינים בעיקר בבתים פרטיים של המעמד הבינוני.
שטף

שטף בפיזיקה הוא כמות החומר, האנרגיה, החלקיקים או גודל אחר, הפוגעים בשטח מסוים (או עוברים דרכו) ליחידת זמן.
וייסייליה

היסטוריה

האזור יושב לראשונה על ידי אינדיאנים לפני מאות שנים. לא ידוע מתי האירופאי הראשון הגיע לאזור, אך התיעוד האירופאי הראשון נכתב בשנת 1722. בשנת 1852 החלה ההתיישבות האירופאית. בשנים אלו התגוררו בהתיישבות כמה עשרות תושבים. בשנת 1859 נסלל בסמוך לעיר הכביש מסנט לואיס שבמיזורי לסן פרנסיסקו, דבר שעזר לסחר המקומי. בהתיישבות התרחשו מתיחויות רבות סביב מלחמת האזרחים האמריקנית. למרות זאת, החיים חזרו לנורמה במהירות לאחר המלחמה. בשנת 1874 ההתיישבות הוכרזה כעיר. בשנת 1904 קמה מערכת הרכבות המקומית.

כלכלה

מרכיב חשוב בכלכלה המקומית הוא החקלאות (בעיקר ענבים, זיתים, כותנה, פרי הדר ומוצרי תינוקות).

פוליטיקה

וייסייליה נחשבת לעיר רפובליקנית.
מועצת העיר מורכבת מחמישה חברים הנבחרים אחת לארבע שנים. מועצת העיר בוחרת מתוכה את ראש העיר ואת סגנו.
אלון בן-דוד

ביוגרפיה

בן דוד שירת בגלי צה"ל ככתב צבאי וסיקר את התפרצות האינתיפאדה הראשונה בעזה. במילואים שירת בחיל התותחנים. השתחרר מצה"ל בשנת 1988 בדרגת רב-סמל, והצטרף ל"קול ישראל" ככתב לענייני משטרה. אחרי זמן קצר עבר לערוץ הראשון שם שימש כתב בדרום ואחר כך כתב לענייני משטרה. ב-1993 התמנה לכתב הצבאי של הערוץ הראשון, תפקיד אותו מילא במשך תשע שנים. בן דוד התמקד בסיקור הלחימה הממושכת באזור הביטחון בדרום לבנון, ואף זכה בפרס על כתבה שבה הצטרף למארב של חיילי הצנחנים בסאלוקי. לאחר מכן הוביל בן דוד את סיקור הערוץ הראשון על הנסיגה מלבנון ופרוץ העימות עם הפלסטינים. ב-11 בספטמבר 2001, בעודו בשנת לימודים בארצות הברית, הגיע בן דוד לניו יורק וסיקר את פיגועי 11 בספטמבר עבור הערוץ הראשון.
ב-2003 הצטרף בן דוד לצוות שהקים את חברת החדשות של ערוץ 10 כפרשן צבאי, ובמקביל החל לעבוד עבור המגזין לענייני ביטחון ג'יינס. במלחמת לבנון השנייה נודע כמי שהוביל קו ביקורתי לגבי התנהלות ישראל, מהימים הראשונים ללחימה.
בשנים 2003–2010 שימש ככתב המגזין "ג'יינס" במזרח התיכון ומ-2011 ככתב של המגזין האמריקני "אוויאיישן וויק". החל מספטמבר 2014 הוא כותב בעיתון "מעריב השבוע".
בן דוד הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד בארצות הברית. הוא משמש כעמית בכיר במרכז לתקשורת בינלאומית באוניברסיטת בר-אילן.
בן דוד היה נשוי לסופרת והעיתונאית עירית לינור ומנישואין אלה הוא אב לבת. בסוף שנת 2008 נישא בן דוד בשנית, לאשת העסקים לילך יפה. לזוג תאומות.
הבזאר הגדול

הבזאר הגדול או הבזאר המקורה (בטורקית: Kapalıçarşı) הוא שוק ברובע אמיננו שבאיסטנבול, הנחשב לאחד השווקים המקורים הגדולים בעולם. הוא משתרע על פני 58 רחובות בגבעה השנייה באיסטנבול, יש בו כ-3,000 חנויות, ומבקרים בו בין 250,000 ל-400,000 קונים מדי יום.

היסטוריה

את הבזאר הקים הסולטאן מהמט השני בין השנים 1461-1455, והוא הורחב באופן משמעותי במהלך המאה ה-16 על ידי סולימאן הראשון. הבזאר שימש לצרכים מקומיים וגם כנקודת מעבר בין סחורות מהמזרח לתוך אירופה.
ב-1894 שופץ לאחר שניזוק ברעידת אדמה, ולפי סקר כלל באותה עת לא פחות מ-4,399 חנויות, 2,195 בתי מלאכה וכ-500 מחסנים. נוסף על החנויות יש כיום בבזאר המקורה חמישה מסגדים, בית ספר וכ-40 אכסניות.

מבנה הבזאר

השוק ידוע בעיקר בשל חנויות התכשיטים, הקדרות, התבלינים והשטיחים שבו. רבות מהחנויות בשוק מיועדות כיום לתיירים, ועליהן נוספו מסעדות ובתי קפה רבים, אך יש בו גם חנויות ששמרו על צביונן המקורי.
בשוק שני בדסטנים - "הבדסטן הפנימי" (İç bedesteni) במרכזו ואשר שימש לאחסון ולממכר הסחורות היקרות ביותר בשוק (תכשיטים, אבני חן ואריגים יקרים), ו"בדסטן הסנדלים" (Sandal bedesteni) מהמאה ה-16 בפינה הדרום-מזרחית של הבזאר, ששימש למכירות פומביות.
אל הבזאר מובילים 18 שערים, וארבעה מהם הניצבים בארבעה כיוונים שונים נחשבים לשערים העיקריים. אל שערים אלה מובילים שני רחובותיו הראשיים של הבזאר - האחד חוצה את אותו מדרום לצפון במרכזו, והאחר ממזרח למערב בצידו הדרומי. השערים הם "שער השוק" (Çarşıkapı) בדרום, שער באיזיט (Beyazıt kapı) המוליך אל מסגד באיזיט (Bayezid Camii) במערב, "שער הנפחים" (Kuyumcular kapı) המוביל אל מסגד נורואוסמנייה (Nuruosmaniye Camii) במזרח ו"שער אריג'ילר" (Örücüler kapı) המוביל לכיוון קרן הזהב בצפון.
דינה תירוש

דינה תירוש היא פרופסור מן המניין בחוג להוראת המדעים בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב. תחומי מחקרה העיקריים הם התפתחות ורכישה של מושגים מתמטיים, כללים אינטואיטיביים במדעים ובמתמטיקה, הכשרה וקידום מקצועי של מורי מתמטיקה.

ביוגרפיה

תירוש נולדה ב-3 בנובמבר 1953 ברחובות. היא עשתה את לימודיה הגבוהים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1975 סיימה תואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב. בשנת 1978 סיימה תואר שני. עבודת המאסטר שלה הייתה בנושא "חשיבה אינטואיטיבית לגבי אינסוף" בהנחיית פרופסור אפרים פישביין. בשנת 1985 סיימה תואר שלישי. עבודת הדוקטורט שלה הייתה בנושא "התפיסה האינטואיטיבית של מושג האינסוף והשלכותיה על החינוך המתמטי", גם היא בהנחיית פרופסור פישביין. שימשה כמורה למתמטיקה מספר תיכונים בארץ.
לאחר חזרה מלימודי בתר-דוקטור בארצות הברית בשנת 1986 החלה ללמד כחברת סגל באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1993 מונתה לפרופסור חבר ובשנת 1998 לפרופסור מן המניין.
היא נשואה ואם לארבעה.
מרסל ואנטילט

ביוגרפיה

ואנטילט נולד בעיר לומל שבפלנדריה, לאחר התיכון הוא סיים תואר במדעי המדינה באוניברסיטה החופשית של בריסל.
ב-1981 נוסדה הלהקה "'Arbeid Adelt!" שם שימש כסולן וכמנגן בקלידים, בתחילת שנות השמונים החל לעבוד בתחנת הטלוויזיה ההולנדית "VPRO" ובה הגיש בין היתר את הסרט התיעודי העוסק במוזיקה "Big Fun in the Big Town" מ-1987 ועד 1990 התגורר בלונדון והגיש ב-MTV אירופה, תוכניתו המפורסמת ביותר היא "Cokes & Vanthilt" אותה הנחה במשותף עם המגיש הבריטי ריי קוקס, מ-1996 ועד 1998 עבר לגור בארצות הברית ואף הופיע בפרק של חברים.
ב-2005 ביחד עם מאורין לוייס הוא הנחה את תחרות אירוויזיון הילדים שאירחה בלגיה, ב-2002 (לצד אנדריאה קרוננברגס) ו-2006 שימש כשופט ב-"Eurosong", קדם האירוויזיון הבלגי.
קוראים לי שמיל

תקציר העלילה

ג'ו (אורי זוהר) ושמיל (פול סמית) הם צמד נוודים שנמצאים כעת כמתנדבים בקיבוץ. ג'ו הוא בעל המוח ושמיל הוא שמן ומגושם ובעל הכוח. בחדר האוכל שמיל זולל כמויות עצומות של אוכל מה שמעורר את כעס החברים שמסתיים בקטטה המונית בה הורסים ג'ו ושמיל את חדר האוכל ופוצעים את רוב החברים. מזכיר הקיבוץ זורק אותם מהקיבוץ לשמחת החברים ורק רחל (רחל פורמן) שמחבבת את שמיל, מצטערת על כך. היא מצטרפת אליהם אחר כך לדירתם בתל אביב.
שני החברים מחליטים לנסוע לתל אביב. בדרך הם נתקלים בעגלה כבדה הפוכה שמתחתיה שוכב אדם. פול נכנס מתחת לעגלה ומרים אותה בכוחו העצום ומציל אותו.
ג'ו מקבל עבודה כנהג משאית. הם נוסעים ברחבי הארץ ומובילים סחורה ובין לבין הם עורכים קרב מכות ואגרופים עם בעל מסעדה ואנשיו ויוצאים כשידם על העליונה.
בתל אביב הם פוגשים בחורה יפהפייה בשם מירה (יונה אליאן) שמנסה לתקן את רכבה. הם מתקנים את הרכב והיא מזמינה אותם לנשף מסכות בביתה.
בנשף המסכות הם מכירים את דני (ג'ו ג'אפרי) וחבורתו. דני הוא מנכ"ל מפעל לטלוויזווית של אביה של מירה (זישא גולד). הוא נוכל ובעזרת חבריו הוא גונב סחורה ותוכניתו להביא את המפעל לפשיטת רגל ואז לקנות אותו בפרוטות.
ג'ו ושמיל מתקבלים לעבודה במפעל מגלים את הגניבות של דני ומוסרים זאת למירה שמתעמתת עם דני.
דני וחבריו חוטפים את מירה ומביאים אותה לחווה נטושה (חוות חפציבה) והיא נכלאת בחדר. אחד מהשומרים הום הומוסקסואל בשם דורה לולו (משה סולו). הוא מרחם עליה ונענה לבקשתה להעביר ידיעה על חטיפתה לג'ו ושמיל. הוא מתחמק מחבריו ומגיע לדירתם של השניים ומנהל שם דו-שיח ביידיש עם שתי שכנותיהם. בדירה הוא מוצא את רחל ומעביר לה את הידיעה.
ג'ו ושמיל מגיעים לחווה על וספה, פורצים עם השער ומפליאים מכותיהם בחבורת הפושעים. בחדר מנסה דני לכפות את עצמו על מירה אך היא הודפת אותו. כשהוא מבחין בקטטה הוא חוטף את מירה ועוזב את המקום במהירות כשג'ו ושמיל בעקבותיו.
המרדף מסתיים בחוף אפולוניה. דני בורח על הצוק אך ג'ו רודף אחריו ומתכתש איתו עד שבאים השוטרים שהוזעקו ואוזקים את דני.
לבסוף הולכים לאורך החוף ג'ו ומירה, שמיל ורחל, וכולם שמחים.
פרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר

פרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר (באנגלית: BAFTA Award for Best Screenplay) הוא פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע עבור התסריט הטוב ביותר. הפרס הוענק בין השנים 1968 ל-1982. בשנת 1983 פוצל הפרס לשניים עבור התסריט המקורי הטוב ביותר ועבור התסריט המעובד הטוב ביותר.
רונלד אראוחו

קריירה בינלאומית

אראוחו לקח חלק עם נבחרת אורוגוואי עד גיל 20 בגביע העולם עד גיל 20 לשנת 2019. הוא ערך שלוש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שער אחד.
גנים לאומיים בישראל

בישראל, גן לאומי הוא אתר היסטורי או אתר נוף מוכרז, הנמצא בפיקוח רשות הטבע והגנים, הממונה על גנים, שמורות וערכי טבע בישראל. עד סוף 2009 הוכרזו בישראל 66 גנים לאומיים, כאשר בסך הכל התבצעו 74 הכרזות ומתוכן שמונה הכרזות שהיו הרחבות לגנים קיימים. בשנת 2011 רשות הטבע והגנים פיקחה על פעילותם של 81 גנים לאומיים .

היסטוריה והווה

את ראשיתם של הגנים והפארקים הלאומיים ניתן לראות בדבריו של אריה שרון, כראש אגף התכנון הממשלתי, בדבר תפיסתו הנופית: 
לא על הלחם בלבד יחיה האדם, ולעמנו העובד נחוץ גם נוף ונופש וירק. לנוער שלנו – אפשרות לבילוי, לחופש ולסיורים, שיקשרו אותו לארץ ולהיסטוריה שלה. לכן מחובתנו להקדיש בתוך התכנית הארצית שטחים ניכרים למטרה זו, מטרת נופש וחופש אחרי העבודה היומיומית הקשה... בכל מקום ומקום אנו נתקלים בשרידי העבר המפואר של ארצנו, שרידי בניינים גדולים, קברים עתיקים או תלים עתיקי ימים שטרם נחפרו על-ידי ארכיאולוגים. ערך שרידים אלה אינו מדעי בלבד. הם יוצרים קשר בינינו ובין הארץ עם ההיסטוריה הארוכה שלה... מטרתנו לשלב את רשת השטחים המוגנים והפארקים הלאומיים, שיכללו את המקומות ההיסטוריים במסגרת התכנית הארצית שלנו.
— אריה שרון, "ארכיאולוגיה ותכנון", הרצאה בקול ישראל מה-2 באוגוסט 1949. מצוטט אצל ליסובסקי, נ' ודולב, ד' (עורכות), תבנית נוף: הגנים של ליפא יהלום ודן צור, הוצאת "בבל", 2012
הגדרתו של גן לאומי מופיעה בחוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, התשנ"ח-1998: "שטח המשמש או המיועד לשמש לצורכי נופש לציבור בחיק הטבע או להנצחת ערכים שיש להם חשיבות היסטורית, ארכאולוגית, אדריכלית, טבעית או נופית וכיוצא באלה, בין שנשאר בטבעו ובין שהותקן לשמש מטרות אלה ואשר שר הפנים הכריז עליו, בהתאם להוראות סעיף 22, שהוא גן לאומי".
חלק מן הגנים הלאומיים מופעלים על ידי הרשות. בחלקם נעשו עבודות פיתוח רבות והכניסה אליהם היא בתשלום ובשעות קבועות. אחרים נשארו לפי שעה בצורתם הטבעית, למעט סימוני שבילים, גדרות ומעקות לביטחון הציבור. חלק מן הגנים הלאומיים כוללים אתרי פיקניק ומקומות המיוחדים להבערת מדורות, או אתרי נופש פעיל לילדים ומבוגרים. בחלקם יש מסלולים מיוחדים המותאמים לנכים בכיסאות גלגלים.
חלק מן הגנים הלאומיים נוצרו סביב אתרים ארכאולוגיים - כגון מגידו, בית שאן, אשקלון, כורסי. אחרים, כמו נחל אלכסנדר, פארק הכרמל או חורשת טל מתרכזים בטבע וייעודם הוא לאפשר לציבור הרחב טיול ונופש ליד מים ועצים וצפיה בבעלי חיים במקום מחייתם הטבעי.
דניס זקאריה

קריירת מועדונים

זקאריה החל את הקריירה כילד במועדון סרבט ז'נבה מעיר הולדתו ז'נבה. זקאריה שיחק במועדון כעשר שנים, ובשנת 2014 עלה לקבוצה הבוגרת. זקאריה ערך בסך הכל שש הופעות ליגה בקבוצה, בהן הבקיע שני שערים, ובשנת 2015 נמכר ליאנג בויז ברן, שם חתם על חוזה לארבע שנים. את הופעת הבכורה שלו במדי יאנג בויז ברן במסגרת ליגת העל השווייצרית ערך זקאריה במשחק מול פ.צ. ציריך ביולי 2015. המשחק הסתיים בתיקו 1-1, כאשר זקאריה נכנס כמחליף בדקה ה-79. זקאריה שיחק ביאנג בויז ברן שתי עונות מלאות והציג יכולת טובה מאוד, שאף הקנתה לו זימון לנבחרת שווייץ בכדורגל.
בקיץ 2017 נמכר זקאריה לבורוסיה מנשנגלאדבך מהבונדסליגה תמורת כעשרה מיליון אירו. זקאריה החליף בקבוצה את מחמוד דאהוד שנמכר לבורוסיה דורטמונד. זקאריה הגיע לבורוסיה מנשנגלאדבך בהמלצת בן ארצו גרניט ג'אקה, ששיחק בעבר בתפקידו של זקאריה בגלדבאך. זקאריה תפס עד מהרה מקום בהרכב של בורוסיה מנשנגלאדבך והפך לאחד השחקנים הצעירים המבטיחים בבונדסליגה בעונת 2017/18.

קריירה בינלאומית

זקאריה הוא בן להורים מהגרים מדרום סודאן ומזאיר. כנער שיחק זקאריה בכל הנבחרות הצעירות של שווייץ, והיה יכול לבחור כבוגר אם לייצג את שווייץ או דווקא לשחק בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו או בנבחרת דרום סודאן. זקאריה בחר לשחק בנבחרת שווייץ. את הופעת הבכורה שלו ערך זקאריה בנבחרת שווייץ בהפסד 2-1 לנבחרת בלגיה במשחק הכנה ליורו 2016. זקאריה זומן לסגל השווייצרי ליורו 2016 עצמו, אך לא שיחק דקה בטורניר, שבו הודחה שווייץ בשמינית הגמר על ידי נבחרת פולין. 
בהמשך, הפך זקאריה לשחקן משמעותי יותר, וסייע לנבחרת שווייץ להעפיל למונדיאל 2018. במשחק הראשון של שלב הבתים של מונדיאל 2018, שהסתיים בתיקו 1-1 מול ברזיל, נכנס זקאריה כמחליף בדקה ה-71 במקום ואלון בהראמי. זקאריה נכנס כמחליף במקום בהראמי גם בתיקו 2-2 מול נבחרת קוסטה ריקה במחזור השלישי בשלב הבתים. זקאריה לא שיחק במשחק שמינית הגמר, בו הפסידה שווייץ 1-0 לשוודיה והודחה מהמונדיאל.