google/wiki40b huggingface dataset:
M84

היסטוריה

M84 התגלתה ב-18 במרץ 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שצירף אותה לקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים" וציין שמרכזה בהיר ומוקף בערפיליות ושהיא מזכירה בצורתה את M59 ו-M60. מסיה חיפש ערפילית שעליה דיווח עוזרו פייר מאשן כשבועיים קודם (M85) וגילה באותו הלילה 7 גלקסיות נוספות על זו שגילה מאשן, כולן מצביר הבתולה, והראשונה שבהן הייתה M84. (האחרות הן M86 ‏- M91). ויליאם הרשל צפה ב-M84 בשנת 1784 וציין רק שהיא בהירה יחסית. בשל מיקומה במרכז צביר הבתולה, היא לא זכתה להתייחסות מיוחדת ביחס לשאר הגלקסיות הסובבות אותה.
עד היום נצפו ב-M84 ‏3 סופרנובות: סופרנובה 1957B הגיעה לדרגת בהירות 13 ו-סופרנובה 1980I ו-סופרנובה 1991bg הגיעו לדרגת בהירות 14.

תצפית

M84 נמצאת במרכז צביר הבתולה והיא מהגלקסיות הבהירות שבו. עם דרגת בהירות נראית 10.1 היא ניתנת לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים ואפילו באמצעות משקפת איכותית כשתנאי הצפייה טובים, מכיוון שאין כוכבים בולטים בסביבתה, לא קל לאתרה. M84 נמצאת כ-4.9 מעלות מצפון-מערב לכוכב ρ (רו) בבתולה ובערך באמצע הקו המחבר את דנבולה שבקבוצת אריה עם הכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה) שבהירותו מדרגה 2.8, כ-9 מעלות מכל אחד מהם. כ-18 דקות קשת ממזרח-צפון-מזרח ל-M84 נמצאת M86 ובאותו מרחק מדרום מזרח לה נמצאת NGC 4388, ושלושתן יוצרות יחד משולש שווה-צלעות וניתן לראותן ביחד בטלסקופ עם הגדלה בינונית. M87 נמצאת כמעלה וחצי מדרום-דרום-מזרח ל-M84‏, M99 נמצאת כ-2.1 מעלות מצפון-מערב לה, M88 נמצאת כ-2.3 מעלות מצפון-מערב לה ולמעשה ברדיוס של כ-5 מעלות מסביב ל-M84 נמצאות לא פחות מ-13 גלקסיות מתוך קטלוג מסיה.

תכונות

גודלה הזוויתי של M84 הוא כ-6 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-115,000 שנות אור, ומסתה של הגלקסיה מוערכת בכ-5.1x10¹¹ מסות שמש (כ-90% ממסת שביל החלב). צורתה מעט אליפטית והיא מכילה בעיקר כוכבים זקנים צהובים ואדומים ולא נראה שיש בה יצירה של כוכבים חדשים. תצפיות של טלסקופ החלל האבל משנת 1997 הראו שבמרכז הגלקסיה יש עצם מסיבי ביותר שמסתו מוערכת בכ-300 מיליון מסות שמש. בנוסף, תצפיות בגלי רדיו מראות שממרכז הגלקסיה נפלטים שני סילונים של גז, מה שמראה שלגלקסיה גרעין פעיל.
הגלקסיה מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-1,000 ק"מ לשנייה.
SIM

Subscriber Identity Module, (בקיצור: SIM, בתרגום:  מודול זיהוי המנוי) הוא מעגל מודפס על כרטיס פלסטיק קטן. התקן זה נועד לייצר זיהוי חד ערכי בינו ובין הרשת הסלולרית.
ברשת טלפון קווי, הזיהוי נעשה לפי הקו הפיזי בו מתבצעת השיחה. כלומר המספר ממנו מתבצע החיוג (ועל שמו מתבצע החיוב של השיחה) מזוהה מתוך נתוני הקו הפיזי ממנו נוצרה השיחה. ברשת הסלולרית הזיהוי נעשה בהתאם ל-SIM שנמצא בתוך המכשיר ממנו מבוצע החיוג. את כרטיס ה-SIM ניתן להעביר ממכשיר למכשיר ולהישאר מזוהה כאותו משתמש ברשת. כרטיסי ה-SIM הראשונים יוצרו ב-1991. במהלך השנים נוצרו שימושים נוספים ליכולות הזיכרון, העיבוד וההצפנה שקיימים ב-SIM.

החיבור החשמלי

לכל סוגי הגדלים של כרטיסי ה-SIM יש 8 מגעים חשמליים מסודרים בשתי שורות של 4 מגעים כל אחת. מגעים אלו נראים בצבע מוזהב והקווים שמפרידים ביניהם מגיעים בכמה סוגי גאומטריות, תלוי ביצרן. מגעים אלו ממוספרים כ-C1 עד C8.

מפתח IMSI

זהו מספר סידורי חד ערכי שמנוהל בהתאם לתקן. לפעמים, המספר מוגן על ידי PIN, שנסגר בין הטרמינל ל-SIM. אבל בעיקרון זהו מפתח גלוי.

מספר IMEI ו-IMSI וההבדל ביניהם

מספר IMEI משמש כרשת GSM לזיהוי התקנים חוקיים, ויכול לשמש לחסימת טלפון שנגנב מגישה לרשת. לדוגמה, אם מכשיר טלפון נגנב, הבעלים של המכשיר יכול להתקשר לספקית הרשת שלו ולבקש מהם לחסום את המכשיר באמצעות מספר ה-IMEI שלו. החסימה הופכת את המכשיר לחסר תועלת ברשת הזו וברשתות אחרות. מספר ה-IMEI משמש לזיהוי המכשיר בלבד ואין לו קשר למנוי או לבעלים של המכשיר. בשונה מזאת, המנוי מזוהה על ידי מספר IMSI, שמאוחסן בכרטיס ה-SIM שיכול (בתאוריה) לעבור לכל מכשיר. כלומר, לכל מנוי בספקית הרשת יש מספר IMSI משלו, בדומה לכך שלכל מכשיר יש את מספר IMEI משלו. עם זאת, תכונות רשת ואבטחה רבות מפעילות את המכשיר הנוכחי בשימוש על ידי מנוי.

מפתח Ki

זהו מספר אקראי בגודל 128 סיביות. זהו מפתח סודי שמועבר לתוך כרטיס ה-SIM תוך כדי תהליך היצור. (בעיקרון אין דרך להוציא את המפתח אך לאחרונה ניתן לבצע זאת דרך פרצות אבטחה שהתגלו במערכת)

תהליך הצפנת השיחה

בתהליך זהה לתהליך אימות ה-SIM שתואר למעלה, מעבירים את אותם מפתחות (RAND ו-Ki) לאלגוריתם אחר, שנקרא A8. אלגוריתם זה מוציא מספר אחר שנקרא Kc. מפתח Kc הוא מפתח שבעזרתו מצפינים את השיחה עצמה על ידי אלגוריתם הצפנה שנקרא A5 גם הרשת וגם הטלפון מצפינים ומפענחים את הדיבור ביניהם באלגוריתם A5 עם מפתח Kc. מאחר שמרכז ההצפנה מעביר את מפתח Kc לרשת, הרשת יכולה לפענח ולהצפין את השיחה. השיחה שמועברת בגלי רדיו, שניתנים לקליטה על ידי כולם. אבל רק הרשת והמכשיר עם ה-SIM הנכון יכולים להבין את השיחה.
אלגוריתם דייקסטרה

אלגוריתם דייקסטרה, פרי יצירתו של אדסחר דייקסטרה, פותר את בעיית מציאת המסלול הקצר ביותר מנקודה בגרף ליעד. מכיוון שניתן למצוא באמצעות אלגוריתם זה, בזמן זהה, את המסלולים המהירים לכל הנקודות בגרף, בעיה זאת נקראת לעיתים מציאת המסלולים הקצרים מנקודה.
האלגוריתם עובד על גרף נתון, מכוון או לא מכוון, בעל משקולות אי-שליליות על הקשתות. המשקולות בגרף מסמלות מרחק. משמעותו של המסלול הקצר ביותר בין שתי נקודות היא המסלול בעל סכום המשקולות הנמוך ביותר בין שתי הנקודות.
תוצאת האלגוריתם של דייקסטרה זהה לתוצאת אלגוריתם בלמן-פורד אך אלגוריתם בלמן-פורד פועל גם על גרפים הכוללים קשתות שמשקלן שלילי. לעומת זאת, זמן הריצה של אלגוריתם דייקסטרה מהיר יותר.

רעיון האלגוריתם

אלגוריתם דייקסטרה מבוסס על שני רעיונות אלגוריתמיים. הראשון הוא שימוש בתת-בעיות כדי לפתור את בעיית המסלול הקצר ביותר.
יהי P המסלול הקצר ביותר מקודקוד S לקודקוד T. ייתכן ש-P עובר בקודקודים רבים. עבור כל קודקוד V, החלק ממסלול P שמגיע מ-S אליו מהווה את הדרך הקצרה ביותר האפשרית להגיע מ-S ל-V. אם לא כן, ניתן היה לקצר את המסלול מ-S ל-V ובכך להקטין את המרחק הכולל מ-S ל-T, ואם כך P אינו המסלול הקצר ביותר, בסתירה להגדרתו.
עקרון זה מאפשר לבסס את מציאת המסלול הקצר ביותר על מעין תכנון דינאמי. הפתרון לבעיה מצוי בפתרון לתת הבעיות שלה. המסלול הקצר ביותר מ-S ל-T יימצא על סמך המסלולים הקצרים ביותר מ-S לקודקודים שקדמו ל-T.
עיקרון שני הוא חמדני. בכל שלב מסוים במצב שבו נקבע מרחקם הקצר ביותר מ-S של חלק מהקודקודים, אך לא נקבע מרחקם של קודקודים אחרים. הרעיון החמדני קובע כי בכל שלב יש להתבונן באלו מהקודקודים שלא נקבע מרחקם ושיש אליהם קשת מקודקודים שמרחקם כבר נקבע, וליטול מקבוצה זו את הקודקוד שהדרך אליו מ-S, שעוברת כולה בקודקודים שכבר נקבע מרחקם, היא הקצרה ביותר.
ההגיון בבסיס בחירה זו הוא שאין קצר יותר מהקצר ביותר. לא ניתן להגיע אל קודקוד בדרך קצרה יותר מאשר על ידי בחירת הדרכים הקצרות ביותר הזמינות בכל שלב. עיקרון זה אינו נכון כאשר יש משקולות שליליות לקשתות. ייתכן שדווקא קשת ארוכה תוביל אותנו לקשת שתסמל מרחק שלילי גדול, וסכום המרחק הכולל לקודקוד יהיה נמוך יותר מאשר אם נלך בעקבות הקשת הקצרה שנבחרה מיידית.
פורט מינור

מוזיקה

שינודה הקים את פורט מינור על מנת להתנסות בתחומים מוזיקליים שונים מאלו של לינקין פארק. הפרויקט הוא במסורת ה"מאש אפ" משנות ה-2000 ומשתתפים בו אמנים רבים, רובם מז'אנר ההיפ הופ. בין האמנים הנוטלים חלק באלבום ניתן למנות ג'יי זי (המפיק בפועל של האלבום שבעבר עבד ביחד עם לינקין פארק בדיסק המאש אפ Collision Course). אמנים נוספים הם הרכב הראפ Styles of Beyond מהלייבל של לינקין פארק, הזמרת וכותבת השיר הולי ברוק, אריק בובו מסייפרס היל, גוסטפיי מוו-טאנג קלאן, וג'ו האן (הדי ג'יי של לינקין פארק).

מיקסים

במקביל ליציאת האלבום הראשון יצא אלבום מיקסים וחידושים של האלבום על ידי הדי.ג'יי. גרין לנטרן. האלבום, ששמו הוא "We Major", מציג שיתוף פעולה בין גרין לנטרן ופורט מינור בשירי האלבום המקורי ועוד שירים חדשים. האלבום ניתן לרכישה רק באמצעות האינטרנט.
באוגוסט 2006 זכה פורט מינור בקטגוריית הרינגטון הטוב ביותר לשיר "Where'd You Go".
הפיג'מות במופע של דובל'ה

עלילה

הפיג'מות קיבלו תוכנית אירוח בשם "המופע של דובל'ה", דובל'ה (קובי פרג') הוא המנחה של התוכנית והמנהל של אולפן הצילומים. דובל'ה מוצג כבן אדם עצבני ולא רגוע.
משה דדון

ביוגרפיה

משה דדון נולד בשנת 1961, בן לאהרון וסוליקה. הוא גדל והתחנך במושב לוזית שבמועצה האזורית מטה יהודה.
שירת בצה"ל בחיל האוויר.
בשנים 1997–2003 עמד בראש האגף לחינוך בלתי פורמלי במועצה האזורית מטה יהודה, ובשנים 2003–2008 כיהן כמנכ"ל המועצה האזורית. בשנים אלה כיהן גם כדירקטור בחברת "תדמיר".
בשנת 2009 נבחר לראש המועצה האזורית מטה יהודה, שבה 57 מושבים, קיבוצים ויישובים קהילתיים. הוא מיתג את המועצה בסיסמה "מטה יהודה, מובילים באיכות החיים". ב-2013 החל קדנציה נוספת ללא בחירות, משום שהיה מועמד יחיד.
פעל לקידום אישורה של תוכנית אב לתיירות שאושרה במשרד הפנים. התוכנית תאפשר לכל בעל נחלה של 2.5 דונם ליצור יזמות תיירותית בשטח של עד חצי דונם באמצעות הקמת יקב, בית בד, צימרים, אומנות, מחלבה, ספא וכל עיבוד של תוצרת חקלאית.
בשנת 2014 מתח מבקר המדינה ביקורת חריפה על הניהול הכספי של המועצה האזורית.
ביוני 2015 נבחר דדון ליו"ר רשות הניקוז שורק-לכיש, שבה חברות 40 רשויות מקומיות ובהן הערים ירושלים, אשדוד וראשון לציון.

הרשעה בפלילים

בדצמבר 2015 נעצר בחשד לעבירות מין ובהן אונס, ובקבלת שוחד. בפברואר 2016 נעצר בחשד שהטריד עדים ומעורבים בפרשה, ובית המשפט הורה להרחיקו מפעילות במועצה ולמנוע ממנו ליצור קשר עם המעורבים בפרשה למשך 30 יום, הרחקה שהוארכה לאחר מכן. בדצמבר 2016 המליצה המשטרה להעמידו לדין. באוקטובר 2017 זומן לשימוע בפרקליטות המדינה לפני הגשת כתב אישום. באוקטובר 2018 הגיע דדון להסדר טיעון עם הפרקליטות, במסגרתו הודה והורשע בקבלת שוחד מהקבלן ובעל השליטה בחברה הציבורית אברות, גבי מגנזי, וכן בעבירות שיבוש הליכים. הוסכם שיגזרו עליו 47 חודשי מאסר, הוא יושעה מתפקידו, העבירות יישאו עימן קלון, יחולט רכוש בשווי 350 אלף ש"ח ויוטל על דדון קנס בסך 100 אלף ש"ח. עבירות המין שיוחסו לדדון בשלב השימוע נמחקו.
מיכאל סלע

קורות חיים

סלע נולד בשם מייצ'יסלב סלמונוביץ בטומאשוב מאזובייצקי (Tomaszow Mazowiecki) שבפולין. בשנת 1935 עבר עם משפחתו לבוקרשט שברומניה, ממנה עלה לארץ ישראל בשנת 1941. באותה שנה, החל בלימודי כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בסיום לימודי התואר השני, בשנת 1946, למד באוניברסיטת ז'נבה במשך כשנה ועבד בשירות ההעפלה באיטליה. בשנים 1948–1950 עבד כנספח מסחרי בצירות ישראל בצ'כוסלובקיה, ולאחר מכן שב לישראל והצטרף למכון ויצמן.
סלע היה חבר סגל במחלקה לביופיזיקה בין השנים 1950–1963, לצד סיום עבודת הדוקטורט (1954). בשנים 1956–1957, ובשנית בין 1960–1961, שהה לצורכי מחקר במכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית. בשנת 1960 הוא הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1963 לפרופסור מן המניין וראש החוג לכימיה אימונולוגית. 
בשנת 1968, לאחר שובו משנת שבתון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, מונה סלע לראש המחלקה לאימונולוגיה. בתפקיד זה הוא כיהן עד מינויו כנשיא השישי של מכון ויצמן למדע, בשנת 1975. במקביל הוא כיהן גם כדיקן הפקולטה לביולוגיה (1970–1973) וסגן נשיא המכון (1970–1971). לתפקיד הנשיא נבחר לשתי כהונות וכיהן בתפקיד במשך עשר שנים, עד נובמבר 1985, ולאחריו כיהן כסגן יושב ראש מועצת המנהלים של המכון (1986–1994).
לאורך השנים כיהן סלע בתפקידים מקצועיים וציבוריים רבים ובהם: נשיא האגודה הישראלית לביוכימיה (1964–1966), יושב ראש האגודה הישראלית לאימונולוגיה (1968–1972), חבר המועצה להשכלה גבוהה, יו"ר הקרן על שם עמוס דה-שליט (1976–1987), המדען הראשי של המרכז הרפואי של ניו אינגלנד במסצ'וסטס (1986–1987), נשיא המועצה המשותפת של מכון פסטר בפריז ומכון ויצמן (1989–1995), וכן כיועץ מקצועי לארגון הבריאות העולמי, לאונסק"ו ולארגון האירופי לביולוגיה מולקולרית. 
חלקו של סלע בגילוי תרופת הקופקסון לטיפול בטרשת נפוצה, יחד עם רות ארנון ודבורה טייטלבאום, הביא לזכייתו בפרס ישראל למדעי החיים (1959), בפרס רוטשילד לכימיה (1968) ובפרס וולף (1998) . נבחר כחבר זר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 1971. נוסף לכך הוא חבר כבוד בארגונים בישראל ובעולם בתחומי המדעים והרפואה. במהלך השנים התפרסמו מטעמו למעלה מ-700 מאמרים בתחומי האימונולוגיה, הביוכימיה והביולוגיה המולקולרית.
בבחירות לכנסת ה-17 מוקם סלע במקום ה-120 הסמלי ברשימת מפלגת קדימה לכנסת. החל משנת 1991 מיכאל סלע הוא חבר כבוד באקדמיה הרומנית. פעילותו בישראל נרחבת גם בתחומי התרבות והוא נמנה בין תומכיה הראשונים של להקת המחול "בת שבע". סלע אף עומד בראש נשיאות התנועה למען איכות השלטון בישראל.
בשנת 2009 הוענק לסלע תואר לשם כבוד מהמסלול האקדמי המכללה למינהל. ב-2011 זכה בתואר מפקד בלגיון הכבוד הצרפתי.
סלע נשוי לשרה, דיילת לשעבר ולהם בת משותפת ולו עוד שתי בנות מנישואיו הראשונים, ובנוסף יש לו בן חורג מנישואיה הראשונים של שרה המשמש כטייס בחיל האוויר.
רות וסטהיימר

ביוגרפיה והשכלה

וסטהיימר נולדה בויזנפלד, ליד קרלשטדט על המיין  שבגרמניה, וגדלה במשפחה דתית לא ציונית. ב-1 בינואר 1939, אחרי שאביה נלקח על ידי הנאצים נשלחה על ידי אימה לשווייץ ושם עברה את תקופת מלחמת העולם השנייה. עד ספטמבר 1941 קיבלה מכתבים מבני משפחתה, ואז הם פסקו. לאחר המלחמה הסתבר לה שהוריה נספו בשואה. לאחר תום המלחמה עלתה לארץ ישראל, הצטרפה לקבוצת "עיינות" בקיבוץ רמת דוד, שם שינתה את שמה מקרולה לרות. אחרי כשנתיים עברה לירושלים והצטרפה לארגון ההגנה. הוכשרה בירי צלפים ונפצעה במהלך מתקפה אווירית מפצצה במהלך מלחמת העצמאות. ב-1950 עברה לצרפת ולמדה פסיכולוגיה באוניברסיטת הסורבון, שם גם לימדה. היגרה לארצות הברית בשנת 1956 ולמדה באוניברסיטת קולומביה, שם סיימה את לימודי התואר השני בסוציולוגיה ודוקטורט בחינוך. את הפוסט-דוקטורט שלה על מיניות האדם עשתה ב-New York Hospital-Cornell University Medical Center בניו יורק, אצל הלן זינגר קפלן, מחלוצות הטיפול המיני.

קריירה

בשנת 1980 החלה תוכנית הרדיו שלה, "Sexually Speaking", בניו יורק. בהמשך אותה שנה שודרה לראשונה גם תוכנית הטלוויזיה שלה, "Sexually Speaking", כתוכנית מוקלטת באורך כ-15 דקות. התוכנית זכתה להצלחה רבה ושודרה בכל רחבי ארצות הברית, והיא נחשבה לכנה, הומוריסטית ומעוררת כבוד.
וסטהיימר כתבה מספר ספרים על מיניות האדם, בהם Dr. Ruth's Encyclopedia of Sex. היא גם הועסקה כמרצה וחוקרת באוניברסיטת ניו יורק והעבירה סמינרים, למשל באוניברסיטת ייל. במקביל היא מנהלת קליניקה משלה.
וסטהיימר נוהגת לבקר הרבה במדינת ישראל, ולשאת הרצאות בתחומי מומחיותה. בתחילת ימי ערוץ 2 הנחתה תוכנית בנושאי ייעוץ מיני, כשלצדה השדר ערד ניר.
ב-2002 זכתה במדליה מטעם מכון ליאו בק עבור פועלה בתחומי סובלנות וצדק חברתי. בשנת 2012 השתתפה בכנס ועידת הנשיא.
מלמדת ומעבירה קורסים בייל ובפרינסטון.
ב-2019, נעשה עליה סרט תיעודי, תשאלו את ד"ר רות (Ask Dr. Ruth).

חייה האישיים

וסטיימר הייתה נשואה בעבר 3 פעמים. בריאיון ציינה כי כל אחד מהנישואין שלה לימד אותה רבות על זוגיות ועל עצות למערכות יחסים. לאחר שני גירושין, היא הרגישה שהפעם השלישית בה התחתנה הייתה "החתונה האמיתית". נישואין אלו שרדו עד 1997, לאחר מותו של בעלה, מנפרד וסטהיימר.
לוסטהיימר שני ילדים, ג'ואל ומרים, וארבעה נכדים. היא דוברת ארבע שפות: אנגלית, עברית, גרמנית וצרפתית.
פרעה בפיג'מה

פרעה בפיג'מה באמצע הלילה הוא שיר ילדים היתולי ממקור קדום לא-ידוע, המתאר את הלעג של ילדי ישראל בליל יציאת מצרים כלפי המלך פרעה. השיר המקורי כולל את המוטיב החוזר "פרעה בפיג'מה"], כשלאחריהן נלוות תנועות לעג קצובות המופנות באופן מטפורי כלפי דמותו של פרעה. בשנים האחרונות שודרג השיר, בביצועו של המלחין רבי אלתר, וקיבל תוספת חרוזים, מורכב מארבעה בתים.  
השיר מתאר את ההתרוצצות של פרעה לבוש בפיג'מה בליל יציאת מצרים, מיד אחרי מכת בכורות, כדי לחפש את משה ואהרון, והילדים העומדים בחלונות, מכוונים אותו לכיוונים סותרים ולועגים לו. המוטיב המרכזי של השיר הוא הניסיון ללעוג לפרעה, וכן להמחיש את היפוך היוצרות שהתרחש בליל יציאת מצרים כאשר פרעה, שהיה מושא העריצות והעביד את בני ישראל במשך מאות שנים, הפך ללעג בידי ילדי ישראל.  
השיר הפך לנפוץ מאוד בציבור החרדי. הוא נלמד בגנים בתקופת פרשת בשלח העוסקת ביציאת עם ישראל ממצרים, ולקראת חג הפסח. 
מנגינת השיר היא ניגון לשמחת תורה וכן לתיקון ליל שבועות מישיבות ליטא על המילים "ברוך אלהינו שבראנו לכבודו" מתוך תפילת ובא לציון.

מקור המילים

מילות השיר מבוססות על דברי מכילתא דרבי ישמעאל לפסוק "ויקרא למשה ולאהרן לילה" בקטע המתאר את מכת בכורות: "מגיד שהיה פרעה מחזר ושואל בכל ארץ מצרים, היכן משה שרוי, היכן אהרן שרוי". המדרש מתאר כי באותו לילה בני ישראל שיטו בפרעה ולא גילו לו היכן משה ואהרון גרים.
וַיִּקְרָא לְמֹשֶׁה וּלְאַהֲרֹן. היה הולך וקורא בלילה בכל שוק ושוק ואומר היכן הוא משה והיכן הוא דר, והיו בניהם של ישראל משחקין בו, ואומרים לו פרעה להיכן אתה הולך, והוא אומר להם למשה אני מבקש, והם אומרים לו כאן הוא דר ומשחקים בו. עד שעמד עליו [א"ל פרעה] קוּמוּ צְּאוּ מִתּוֹךְ עַמִּי.
— מדרש תנחומא (בובר) פרשת בא סימן יט
חתימה דיגיטלית של שנור

בקריפטוגרפיה, חתימה דיגיטלית של שנור היא שיטת חתימה דיגיטלית שפותחה ב-1989 על ידי קלאוס שנור המבוססת על הצפנת אל-גמאל והיא יעילה יותר מ-DSA. חתימת שנור ידועה בפשוטתה והביטחון שלה מבוסס על הקושי המשוער של בעיית הלוגריתם הבדיד. היא מייצרת חתימה קצרה והחישובים שהצדדים צריכים לעשות יעילים ביחס לחתימת DSA. החתימה נרשמה  בארצות הברית כפטנט שתוקפו פג ב-2008.
החתימה הדיגיטלית של שנור מבוססת על אלגוריתם אמות הזהויות שלו בשילוב עם רעיון של פיאט ושמיר של הוכחת אפס ידיעה לא-אינטראקטיבית וניתן להוכיח את ביטחונו במסגרת מודל אורקל אקראי בהנחה שפונקציית הגיבוב בטוחה.

תיאור כללי

החתימה משתמשת במספר ראשוני  כך של- יש גורם ראשוני גדול  (לפחות 140 סיביות) וכן  שהוא בסיס הלוגריתם הדיסקרטי (מודולו ) כך שמתקיים . אורך החתימה קצר בהרבה מחתימת RSA או DSA (במאמר המקורי זה היה בערך 212 סיביות, אך מן הסתם לאור ההתקדמות הטכנולוגית נדרשים מספרים יותר גדולים). ביטחון החתימה מסתמך על החד-כיווניות של ההעלאה בחזקה . בהנחה שלוגריתם בדיד בסדר גודל כזה קשה מאוד לחישוב. החתימה על המסר נוצרת באופן כזה שכדי לזייפה יש צורך לחשב את הלוגריתם הבדיד.
לאלגוריתם החתימה הדיגיטלית קשר ישיר לאלגוריתם אימות זהויות. למשל במקרה של כרטיס חכם החתימה יכולה לשמש לאימות זהות בעל הכרטיס. מסיבה זו יש עדיפות לאלגוריתם יעיל בגלל האופי המוגבל של כרטיס חכם מהיבט של צריכת זיכרון ועוצמת מחשוב.

ביטחון

חתימת שנור היא שילוב של פרוטוקול אימות של שנור יחד עם רעיון רב ההשפעה של עמוס פיאט ועדי שמיר. פונקציית הגיבוב לצורך חתימת שנור לא חייבת להיות חסינת התנגשויות, מחקרים מראים שבניגוד ל-DSA אפשר להסתפק בחתימת שנור בפונקציית גיבוב חלשה כמו SHA-1 וכן אפשר להסתפק בערך גיבוב קצר יותר בכעשרים וחמש אחוז. 
הביטחון של חתימת שנור ניתן להוכחה במסגרת מודל אורקל אקראי תחת ההשערה שבעיית הלוגריתם הבדיד קשה. ב-2012 בוצע מחקר באשר לביטחון המדויק של חתימת שנור והטענה היא שלפי למת הפיצול (Forking Lemma) קיים איבוד זמן בפקטור של  כאשר  הוא מספר השאילתות לאורקל האקראי. במילים אחרות אם קיים זייפן שיכול לזייף חתימת שנור בהסתברות  אז אפשר יהיה לחשב את הלוגריתם הבדיד בהסתברות קבועה על ידי חזרה לאחור  פעמים, תחת הנחות נוספות אפשר להגיע לרדוקציה של  לכל היותר בשיעור ההצלחה/זמן.
זאור סדאייב

קורות חייו

זאור סדאייב נולד וגדל בבירת צ'צ'ניה, גרוזני. עד שנת 2006 שיחק בקבוצת הנוער של טרק גרוזני, ולאחר מכן עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-27 בינואר 2013 הודיע בעלי בית"ר ירושלים ארקדי גאידמק על צירופם של שני שחקני רכש מטרק גרוזני לבית"ר ירושלים, סדאייב וכן שחקן טרק בן ה-19 ג'בראיל קאדייב, החלטה זו של גאידמק עוררה זעם רב בקרב חלק מאוהדי בית"ר עקב העובדה כי שני השחקנים מוסלמים.
בתחילת דרכו בירושלים סבל מפציעה, ואת הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-24 בפברואר 2013, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי חיפה. את שערו היחיד בקבוצה כבש סדאייב במשחק מול מכבי נתניה ב-3 במרץ 2013. בתגובה לשער זה יצאו כ-300 אוהדי בית"ר מאצטדיון טדי.
בקיץ 2013 חזר סדאייב לטרק גרוזני, ובינואר 2014 הושאל לקבוצת לכיה גדנסק מליגת העל הפולנית. בתום אותה העונה, הושאל סדאייב בשנית הפעם ללך פוזנן, עמה זכה באליפות פולין וחזר לאחמט בשנת 2015 בה הוא משחק מאז. בפברואר 2019 הושאל לאנקרגוצ'ו מליגת העל הטורקית ולקראת עונת 2019/2020 נרכש על ידה.
ז'אן שטרן

ביוגרפיה

שטרן נולד בפריז, בן של בנקאי, לואיס שטרן (1900-1844) ונכדו של אנטואן ג'קוב שטרן. בשנת 1904 נישא לקלוד למבר בתם של הברון לאון למבר (צר') והברונית זואי לוסי בטי דה רוטשילד (צר').

אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (1908) זכה שטרן במדליית זהב בתחרות בדקר קבוצתי, לפני בריטניה ובלגיה, לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות עם קבוצתו נגד דנמרק. בשורות הנבחרות הזוכות במדליות סייפו שלושה סייפים יהודים: בנבחרת צרפת אלכסנדר ליפמן, בנבחרת בריטניה אדגר זליגמן ובנבחרת בלגיה פאול אנספך. בתחרות בדקר אישי הוא סיים במקום תשיעי.
ג'רי בנגטסון

קריירה

בנגטסון ערך את הופעת הבכורה שלו ב-13 באוגוסט 2007 בווידה במשחק ליגה בליגת העל ההונדורסית נגד אולימפיה. ב-30 בספטמבר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד ריאל אספנייה. במשך 3 עונות במועדון הוא כבש 32 שערים. בקיץ 2010 יצא למבחנים בא.י.ק. סולנה אך לא הרשים ושוחרר. ב-26 בנובמבר 2010 חתם במוטגואה, התחיל בתהליך חזרה לכושר מאחר שלא שיחק מאז תחילת העונה. ב-30 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במוטגואה בניצחון 0-1 נגד מראתון. בסיום עונת הקלאסורה זכה בתואר מלך השערים של הליגה והפך לכדורגלן ההונדורסי הראשון שזוכה בתואר שלוש עונות ברציפות, לאחר שעשה זו גם בעונת האפרטורה של אותה שנה ובעונה הקלאסורה של העונה שלפני כן, אז כשחקן וידה. ב-5 ביולי 2012 חתם בניו אינגלנד רבולושן מה-MLS. ב-25 ביולי 2014 הושאל לבלגראנו מליגת העל הארגנטינאית. ב-1 באוגוסט 2015 חתם בפרספוליס האיראנית עד לסיום העונה.
באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונדורס במשחק ידידות נגד ונצואלה. ב-9 בפברואר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד אקוודור. בנגטסון השתתף עם הנבחרת בגביע הזהב 2011, אולימפיאדת לונדון (2012) ומונדיאל 2014.
8 מייל

סיפור העלילה

הסרט מתרכז בדמותו של ראפר לבן חובבן המבקש לפתח קריירה מוזיקלית. את העלילה ניתן לחלק לשניים - זו שמתמקדת בדמות הראפר "ראביט" וזו שמתמקדת בדמותו של סמית' עצמו, כבן אדם רגיל הנאלץ להתמודד עם קשיי היומיום. על אף שמדובר באותו אדם, מסעות ההתפכחות וההתבגרות של "ראביט" וסמית' מקבילים הם. בתחילה הצופה מתוודא לדמות כ"ראביט", בעוד שזה מתכונן לתחרות ראפ, אך כאשר הוא עולה לתחרות הוא נאלם דום ונאלץ לנטוש את הבמה בבושה. לאחר מכן מתגלה לעיניו דמותו של סמית', המתגלה כצעיר הנאלץ להתמודד עם בוגדניותה של הבחורה בה הוא מעוניין, אמו האלכוהוליסטית וחברה לחיים עמו איננו מסתדר, עבודתו הסיזיפית במפעל ליצור מכוניות ועוד. בתור "ראביט" לומד סמית' על עולם  המוזיקה ועל הבוגדניות ורדיפת הבצע שבו.
במהלך הסרט שתי הדמויות מתבגרות ומתפכחות. לבסוף מצליח "ראביט" לנצח באותה זירת קרב ראפ בה נכשל בתחילת הסרט לאחר שהוא מביס את שלושת הראפרים שהתמודדו מולו: "ספליט ליקי", "לוטו" ו"פאפה דוק" שאפילו לא הצליח להמשיך את הקרב מהשפלה. לבסוף סמית' מבצע התקדמות לקראת קריירה מקצוענית. בד בבד הוא מצליח בחייו שמחוץ לעולם המוזיקה ללמוד מוסר עבודה מהו ואת חשיבותה של התמדה.
We Are Young

רקע

בפברואר 2011 נפגש סולן הלהקה, נייט רוס, עם המפיק ג'ף באסקר בניו יורק. באסקר הגיע לפגישה לאחר יום ארוך בו עבד עם ביונסה, והחליט להקציב לרוס 10 דקות. השניים קבעו שתי פגישות לפני כן, אך שתיהן בוטלו. רצונו של רוס למזג קצבי היפ הופ ואפקטים אלקטרוניים עם פופ רוק הרשימו את באסקר, שהחליט להזמין את רוס לחדרו במלון ולהשמיע לו כמה מהשירים עליהם עבד עם ביונסה. באותו זמן שר רוס לבאסקר את פזמון השיר "We Are Young". באסקר התלהב מהשיר וזימן את הלהקה לעבוד על השיר באולפן. יום לאחר מכן נפגשו רוס ובאסקר באולפן הקלטות בניו יורק והקליטו גרסה הקרובה לגרסה הסופית של השיר.
הלהקה הזמינה את ז'אנל מונה, דרך באסקר, להשתתף בשיר כזמרת אורחת. לאחר ששמעה מונה את השיר היא התלהבה ממנו והקליטה את חלקה בבריסטול שבאנגליה. 
גיטריסט הלהקה, ג'ק אנטונוף, תיאר את השיר כצליל המדויק אליו שאפו חברי הלהקה להגיע במהלך הפקת האלבום Some Nights.

קליפ השיר

הקליפ לשיר צולם באולם הקונצרטים "David Sukonick" שבלוס אנג'לס. חלק גדול מהסצנות בקליפ משודרות בהילוך איטי.

תיאור הקליפ

אורך הקליפ הוא כ-4 דקות ובמהלכו מופיעה הלהקה בבר בו פורצות מהומות רבות. בתחילת הקליפ מופיעה בחורה (רייצ'ל אנטונוף, אחותו של גיטריסט הלהקה, ג'ק אנטונוף) מתכתבת במכשיר הפלאפון שלה. על המסך הפלאפון מופיע הכיתוב "NOW!" ("עכשיו!"). מרגע זה מתחילות מהומות רבות בקליפ. תחילה זורקת אנטונוף את המכשיר הסלולרי, לאחר מכן אדם שעמד לידה שובר בקבוק יין על ראשה. בהמשך מופיעים אנשים רבים המכים אחד את השני וזורקים מזון, בנוסף מתנפצות זכוכיות רבות. 
אחר כך מופיעה ז'אנל מונה, העומדת במרכז הבר ולצידה ממשיכות המהומות. חלק מהסצנות בהן שרה מונה משודרות בהילוך איטי. בסיום הקליפ נראית אנטונוף יוצאת מהבר ובמקביל מסתיימת ההופעה של הלהקה.
דני דה ויטו

ביוגרפיה

דה ויטו נולד בעיירה נפטון, ניו ג'רזי שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא איטלקי.
הקריירה הקולנועית שלו החלה בסרט "קן הקוקייה". עד מהרה הפך לשחקן מצליח והשתתף בסרטים רבים. בשנת 1986 ביים את סרטו הראשון "לזרוק את אמא מהרכבת" שבו גם כיכב לצדו של בילי קריסטל.
ב-1988 כיכב בסרט הקומדיה "תאומים" לצד ארנולד שוורצנגר.
ב-1992 הוא גילם את אחד תפקידיו הבולטים בתור הנבל המכונה הפינגווין בסרט "באטמן חוזר" לצד מייקל קיטון, אשר הפך להצלחה באקרנים.
אף שדה ויטו מגלם בדרך כלל דמויות קומיות, הוא השתתף גם בתפקידים דרמטיים כגון תפקידו בסרט "מוריד הגשם".
ב-2006 שיחק בדרמה הרומנטית "עד 10 פריטים" לצידו של מורגן פרימן. שנה אחר כך, יצאה לאקרנים הקומדיה "רינו 911!: מיאמי", בה שיחק בתפקיד התובע המחוזי. 
בשנת 2011, קיבל דה ויטו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד על עבודתו בטלוויזיה.
מאז 2006 משחק בסדרה הקומית "פילדלפיה זורחת" כשהצטרף בתחילת העונה השנייה, ומגלם בה את פרנק ריינולדס.
דה ויטו הוא אחד הבעלים של מסעדה בשם "DeVito South Beach" במיאמי, פלורידה.
ב-1996 לקח חלק בהפקת הסרט "להרגיש את מינסוטה" בכיכובם של קיאנו ריבס וקמרון דיאז.

חיים אישיים

דה ויטו נישא לשחקנית האמריקאית-יהודייה ריאה פרלמן בינואר 1982 ולהם שלושה ילדים. דה ויטו ופרלמן נפרדו באוקטובר 2012, אחרי 30 שנות נישואים, אך במרץ 2013 חזרו אחד לשני. המשפחה מתגוררת בבוורלי הילס, קליפורניה, ויש להם בית נופש באינטרלייקן, ניו ג'רזי.
דה ויטו הוא דמוקרט נלהב ותומך של תנועת קול אחד. הוא גם חבר בוועדת ההיגוי של אגודת הידידים של תיאטרון אפולו, יחד עם אשתו והבמאי ג'ונתן דמי.
ב-17 באוגוסט 2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה, הופיעה מודעה על עמוד שלם בעיתון ה"לוס אנג'לס טיימס" בה הוא היה חתום על גינוי מפורט נגד הטרור שגורמים ארגוני החמאס והחזבאללה, והובעה בה תמיכה גם באזרחים התמימים שנפגעו בישראל ובלבנון. על מודעה זו היו חתומים גם ניקול קידמן, מייקל דאגלס, סילבסטר סטאלון, ברוס ויליס, ג'יימס וודס, סם ריימי, רידלי סקוט, ועוד.