יעקב נחמני

קורות חייו

רבי יעקב בן רבי שלמה נחמני נולד בעיר מרקש שבמרוקו בשנת ה'תרל"ב (1871). בצעירותו למד תורה מחכמי מרקש בהם רבי אלעזר הלוי, רבי דוד סויסה, ורבי מרדכי אסבעוני. משפחתו מיוחסת לרי"ף ולרמב"ן, ודרכם לדוד המלך.
מסופר, שבהפסקת הצהריים לא רצה רבי יעקב ללכת לביתו, כי רצה להמשיך ללמוד תורה, על כן הביא עמו לישיבה לחם לארוחת הצהריים, שיוכל להמשיך ללמוד ולנצל עוד את הזמן.

גילוי אליהו

מסופר שבימי נערותו למד אצל רבי דוד סוויסא, והוצרך לדבר איתו על עניין חשוב, ובאותו הזמן רבי דוד היה לומד בחדרו באין מפריע. הגיע רבי יעקב סמוך למפתן הדלת, וכיון שראה את הרב לומד במתיקות מיוחדת עם איזה זקן נשוא פנים שלא הכיר, לא העז להיכנס והמתין על הפתח. מתוך נעימות לימוד תורתם תקפה עייפות את רבי יעקב, והוא צנח בתרדמה עמוקה על מפתן הדלת. כשפנה רבו לצאת מחדרו, גילה להפתעתו את תלמידו רבי יעקב ישן על פתח חדרו. העיר אותו הרב ושאלו: "מה לך פה רבי יעקב"? אז סיפר רבי יעקב לרבו שבא לשאול דבר מה מהרב, וכיון שראה את הרב שקוע בתלמודו עם איזה זקן נשוא פנים, לא רצה להפריעם בעת לימודם, והמתין בפתח ונרדם תוך כדי כך. משנוכח לדעת כי דברי תלמידו יוצאים מפיו באמת ובתמים, אמר לו: "דע לך בני תלמידי החביב, שלא היה אותו זקן שראית אלא אליהו הנביא, ועל כן אם זכית לראותו ולשמוע קול תורתו מובטח אתה באריכות ימים ושנים עד זקנה ושיבה".

נישואיו ובניו

בשנת ה'תרמ"ח (1888), בהיותו בן שבע עשרה שנים נשא לאישה את מרת רינה לבית רובאס. הם שכלו שמונה ילדים בצעירותם.
מסופר, שלאחר ששכלו שמונה בנים, פנה רבי יעקב אל רבו רבי אלעזר הלוי להיוועץ עמו מה לעשות, או אז יעץ לו שילכו להעתיר בתפילה אצל ציון הקבר של רבי סעדיה ן' ריבוח שהיה מפורסם במרוקו, וכן אצל הצדיקים שנקטפו בדמי ימיהם הקבורים באותו מקום ובעצתו ובברכתו של מורו ורבו הלכו רבי יעקב ורעייתו רינה, להשתטח ולהתפלל על קברו. ובלילה בא רבי סעדיה ן' ריבוח בחלום הלילה אל הרבנית והראה לה עימו נער בחור כבן שנים עשר שנים, ואמר לה: "אל הנער הזה התפללתם וה' שמע תפילתכם וראה את דמעתך והוא יהיה לך לבן ויהיה זה הנער חכם גדול בתורה וחסיד עם קונו ויהיו הבריות מנשקים את ידיו. אבל דעי לך שמיד שיצא לאויר העולם תכסוהו בתכריך של מתים ואז לא יינזק" למחרת בבוקר בזכרה את החלום ששה הרבנית לקראת בעלה רבי יעקב וסיפרה לו את דבר החלום והודו שניהם לה' על ששמע תפילתם. לפקודת השנה בי"א אדר א' בשנת ה'תרפ"א 1920 נולד לרבי יעקב ולאשתו בן זכר לשמחתם וקראו שמו לוי סעדיה על שם רבו רבי אלעזר הלוי ועל שם רבי סעדיה ן' רבוח. לימים נולד להם עוד בן - גבריאל, ולאחר מכן נולדה עוד בת - רבקה.

אורח חייו

רבי יעקב נחמני התפרנס ממלאכת הצורפות, אך בה בעת לא פסק מלימוד התורה. בהגיעו לגיל חמישים עזב את מלאכתו והתמסר ללימוד התורה ולכתיבת ספריו. ענוותנו הגדולה ניכרת בספריו, בהם הוא מרבה לצטט ולהביא מדברי רבניו וחבריו, וכן פעמים רבות מביא מחידושי בנו הצעיר. עוד נכתב עליו, שלא היה רואה חוץ לארבע אמותיו, ולשם כך עשה לעצמו טבעת שעליה היה חותם של שם ה', ועמה היה הולך.

ראש חבורת הזוהר

רבי יעקב נחמני התמנה במשך עשרות שנים לראש חברת הזוהר, שהייתה בעיר. המנהג היה להתאסף פעם בשבוע במשך הלילה בישיבת הזוהר שהייתה ברחוב רבי אברהם אזולאי, והיו עושים "תיקון כרת". בתיקון היו לומדים בעיקר זוהר, חלקו בהבנה וחלקו בקריאה שוטפת, וכן למדו משניות מסכת כריתות ו'משנה תורה' להרמב"ם - הלכות שגגות. לאחר מספר שנים התאספו לו רשימות של חידושים על דברי הרמב"ם וסדרם לחבור בפני עצמו.

סוף ימיו

מסופר, שבשנת ה'ת"ש לערך, נפל רבי יעקב למשכב וסבל ממחלה קשה עד שהסיכויים לצאת ממחלה זו על פי טבע היו נמוכים מאוד הזמינו רופא גוי מומחה שינסה את כחו אולי ייטיב מצבו. בא הרופא לבדוק את רבי יעקב בכל מיני בדיקות ואחרי כן לחש לאזנם של בניו בלי שישמע הרב, "דעו כי מצבו של אביכם הוא בכי רע עד מאוד. ואין סיכוי שיחיה עוד זמן רב ולפי הערכתי יש לו לחיות רק עוד שלושה ימים". אחר שיצא הרופא פנה רבי יעקב לבניו ואמר להם אל תחששו מדבריו, הוא אמר שעוד שלושה ימים אני מסתלק מן העולם אבל לא כן יהיה תראו שהוא ימות בעוד שלושה ימים ואילו מה שאמר עלי יתהפך ובעזרת ה' אחיה עוד חמש עשרה שנה וכך באמת נתקיימו הדברים כמו שאמר רבי יעקב,  אותו רופא לאחר שלושה ימים ללא כל סיבה הנראית לעין מת פתאום. ואילו הרב החלים לגמרי מאותה מחלה אנושה וחי עוד חמש עשרה שנה.

פטירתו

רבי יעקב נחמני נפטר ביום ט"ז סיון ה'תשט"ו (1955) ונטמן במרקש. ובט"ז חשוון ה'תשס"ה (2005) הועלו עצמותיו לארץ ישראל ונטמן בירושלים.
על מצבתו נכתב:
י'מי ע'ברו ק'ידש ב'כשר\ נ'חלת ח'בלו מ'נת נ'צחו י'ושר.
י'ראה ע'נוה ק'שר ב'קשר\ נ'צוצי ח"ן מ'זיק נ'פשו י'אשר.
אחי אם ישאלוכם למי המצבה ומה היה עמל האיש ויגיעו\ ואמרתם האיש שלא דאג למעצבה ומיין התורה ממלא גביעו.
ומלאכתו כתוב ועשות חבורים כמה בב' תורות אשר מוחו יגל\ ומנוחתו הגות לאור נר ולנוגה החמה עד יום נוחו למטה לגל\ אישיותו תם ענו וירא כרצון הנשמה ועל לשונו דבה לא רגל.
שמו [הגאון החסיד המקובל האלוקי] כמוהר"ר יעקב (לבית) נחמני זצוק"ל אשר בן פ"ג פג לבו וישן\ אכן ותחי רוח יעקב ביום שני ט"ז לסיון התשט"ו ותדושן.
[ויבא יעקב ויטמן שנית פעיה"ק ירושלים חמדת עולם ט"ז למרחשון התשס"ה "ושבו בנים לגבולם"] תנצב"ה.