google/wiki40b huggingface dataset:
מדיאה בנג'מין

מדיאה בנג'מין (נולדה בשם: סוזאן בנג'מין, באנגלית: Susan Benjamin‏; נולדה ב-10 בספטמבר 1952) היא פעילת שמאל יהודיה-אמריקאית. ייסדה את ארגון השמאל הפוליטי Code Pink יחד עם בעלה קווין דאנהר (Kevin Danaher), אשר פועל בין השאר למען מדינה פלסטינית וקידום הנרטיב הפלסטיני בסכסוך הישראלי-פלסטיני. כמו בעניין ישראל, היא מקדמת עמדה ברורה נגד מדיניות ארצות הברית בקובה, בעיראק, בפקיסטן ובאפריקה.
גדלה בניו יורק ולמדה באוניברסיטת טאפטס. בשנים 1979-1983 למדה בקובה, שם התחתנה והחלה לכתוב בעיתון קומוניסטי. היא גורשה לאחר שכתבה מאמר ביקורת כנגד השלטון. 
יש לה תואר שני בכלכלה מניו סקול ותואר שני בבריאות הציבור מאוניברסיטת קולומביה. כיום היא גרה בוושינגטון די. סי.

בפוליטיקה

בשנת 2000 רצה בנג'מין לסנאט בקליפורניה תחת ה-Green Party וקיבלה 3% מהקולות. מאז היא פעילה במפלגה ותומכת בפעילות ה-Progress Democrats of America.

פעילות

בשנים 2002-2009 עסקה רבות בהפגנות כנגד מלחמת עיראק. בשנת 2006 ארגנה סיוע לפליטים לבנוניים במלחמת לבנון השנייה, ומחאה כנגד ההפצצות הישראליות. בשנת 2008 ארגנה מחאות כנגד מבצע עופרת יצוקה ואף ביקרה ברצועת עזה לאחר הלחימה. היא אף שלחה משלחות סיוע לרצועה. בשנת 2014 גורשה ממצרים עקב פעילות למען עזה בשיתוף עם גורמי חמאס (שהוגדר על ידי הממשל המצרי באותה שנה כארגון טרור).
הביעה מחאה נרחבת כנגד השימוש הצבאי של ארצות הברית בכלי טיס בלתי מאוישים בהפצצות בסומליה, פקיסטן ותימן. בנימין עוררה ביקורת כאשר הביעה תמיכה בשלטונו הסוציאליסטי של הוגו צ'אווס בוונצואלה. 

ביקורת

בשנת 2013, מיקמה הליגה נגד השמצה, את ארגון code pink בראשותה של בנג'מין, במקום השלישי ברשימת 'הארגונים העוינים והמסוכנים ביותר לישראל הפועלים בארצות הברית'.
דיתי אלמוג

דיתי אלמוג (נולדה ב-1960) היא ציירת ישראלית. כלת "פרס ביאטריס קולינר" של מוזיאון ישראל, "פרס ישראכרט" של מוזיאון תל אביב וזוכת מענק "קרן פולוק-קרסנר" מניו יורק.

ביוגרפיה

דיתי אלמוג נולדה ב-1960 בחיפה. בגיל 6, עברה עם משפחתה לרמת השרון. בגיל 25 החלה ללמוד בבצלאל, יחד עם יעקב מישורי. בין מוריה היו נחום טבת וצבי גולדשטיין.
את תערוכת היחיד הראשונה שלה הציגה אלמוג ב-1987 בגלריה בוגרשוב בתל אביב, בהזמנתו ואוצרותו של האמן יאיר גרבוז. התערוכה קיבלה ביקורת אוהדת מאת רפי לביא.
על פי הצעת יגאל צלמונה, אוצר במוזיאון ישראל, הציגה תערוכת יחיד נוספת. התערוכה זכתה בביקורת מאת גדעון עפרת שהאשים אותה בכך שהיא לא עושה אמנות ישראלית וכינה את התערוכה "D.T Bionic".
ביחד עם האוצר סרג'יו אדלשטיין, הציגה בגלריה ארטיפקט בבית האדום בתל אביב ארבע תערוכות.
אלמוג עזבה את ישראל כשנתיים לאחר סיום לימודיה בבצלאל, ומתגוררת מאז בניו יורק. אלמוג התייחסה לצעד, בדבריה: "לא נסעתי משום שהייתי מאוהבת בניו יורק, להפך, זו הייתה החלטה פרקטית. כבר כילדה היה לי ברור שלא אחיה פה. יכול להיות שפשוט הרגשתי שאני צריכה להיות רחוק מהבית. יש משהו שחוסם לי את הראש פה, גם מבחינה ויזואלית. אמנם יש מקומות מאוד יפים אך אני לא מצליחה לראות למרחק. גם החיבוק חנק אותי". היא שכרה לעצמה לופט באזור טרייבקה במנהטן. לאחר כחמש שנים, הציגה תערוכת יחיד לראשונה בגלריה מריאן בולסטיין בניו יורק, ואחריהן הציגה בתערוכות יחיד וקבוצתיות נוספות. ב-2012 החלה לעבוד עם גלריה בסטוקהולם.

אופי עבודתה

אלמוג עבדה מתחילת דרכה על לוחות בלזה (דיקט קל ורך) שאת מסגרותיהם בנתה בעצמה. בעבודותיה יש כמה מאפיינים שהפכו לסימן היכר שלה. הבולט בהם הוא קו האופק, המופיע לעיתים בחלק הקדמי של הציור, ולעיתים הוא מבצבץ מהחוץ, ממוסגר בחלון.
במקביל לגישה האקספרסיוניסטית ששלטה בשנות ה-80, פעלה אלמוג, יחד עם אמנים נוספים בגישה יותר פורמליסטית. אלמוג הציגה ציורים גדולים בהם מופיעים מוטיבים של טקסטיל, כגון כפתורים, אריגי חולצות ועוד. העבודות צויירו בסגנון מופשט ודקורטיבי. הפער בין הטיפול הפורמליסטי (הצורני) והמחושב, לבין הנושא היומיומי, הצביע על הגישה הפמיניסטית העולה מהן.
עבודותיה של אלמוג נתפשו כפרובוקטיביות בסוף שנות ה-80, גם משום שהיו שונות מסגנון "דלות החומר" ששלט ביד רמה באמנות המקומית, וגם מפני שהיא עצמה הייתה דמות מגונדרת שמשכה תשומת לב.
רוברט זוברין

השראת הילדות

זוברין קיבל השראה לעיסוק בחלל כבר בילדותו המוקדמת. לטענתו כבר בגיל 5 קרא מדע בדיוני, והתלהב עד אין שיעור מהאזנה לצפצופים ששידר הלוויין ספוטניק. כהמשך ישיר לחלום זה למד תואר ראשון במדעים מדויקים. לאכזבתו קיצץ ממשל ניקסון את תקציב נאס"א עד כדי גניזת כל תוכניות החלל המאוישות, וחלומות הילדות על ישוב החלל נגוזו. לאחר התואר פנה זוברין ללימוד מדעים בבי"ס תיכון.
באמצע שנות ה-80 החליט זוברין להחיות מחדש את חלומות נעוריו. הוא למד לתארים מתקדמים בהנדסת חלל, והצטרף לחברת מרטין - מארייטה, שמאוחר יותר התמזגה עם לוקהיד בה עסק בתכנון משימות חלל בקבלנות משנה עבור נאס"א.

פרויקט "מאדים ישיר"

סמוך לזכייתו בנשיאות הודיע בוש האב בנאום לציבור, שהוא מנחה את נאס"א לשוב למשימות מאוישות בכלל, ובפרט להנחית שוב אדם על הירח ולהנחית אדם על מאדים. נאס"א נערכה למילוי ההנחיה, והגישה לאישור הקונגרס בקשת תקציב של 450 מיליארד דולר. לאחר כמה שנות דיונים, הקונגרס סירב באופן סופי לממן פרויקט כה יקר ונאס"א משכה את הצעתה.
זוברין פרסם מזכר פנימי בתפוצה רחבה במארטין-מארייטה בה פירט את דעתו באשר לסיבה לעלותה המפלצתית של תוכנית נאס"א: שיגור רכב חלל יחיד על פי הדגם של תוכנית אפולו, שנושא עליו את כל הדרוש לשהייה אחר הנחיתה ולמסע חזרה. רכב חלל יחיד למשימה כזו נדרש להיות כה גדול, עד שלא ניתן לבנות אותו אלא אם הבנייה נערכת בנפילה חופשית בחלל. זוברין הציע מודל חליפי, שבו צורכי המסע חזרה ישוגרו בנפרד, והנהלת מרטין-מארייטה הסכימה לממן בדיקת התכנות ראשונית למודל זה. יחד עם מהנדס נוסף בשם בייקר תיכנן זוברין משימה שפוצלה לשני שיגורים נפרדים, ישירות מכדור הארץ, ובליבה הרעיון שהן החמצן לשהייה על פני מאדים והן הדלק והחמצן למסע חזרה יופקו על ידי מפעל כימי אוטומטי שינחת על פני מאדים שנים לפני שיגור המשימה המאוישת. בייקר תכנן עבור הפרויקט את טיל האריס, שהשתמש עד כמה שניתן בטכנולוגיית המעבורות הקיימת. פרויקט זה כונה ישיר למאדים.

תכנון תוכנית האב עם נאס"א וגניזתה

הנהלת מרטין-מארייטה שלחה את צמד המהנדסים להציג את רעיונותיהם מול אגפים שונים בנאס"א. בתחילה נראה היה שהתוכנית זוכה לתגובה אוהדת: צוות מנאס"א בנה תוכנית משימה זהירה יותר מתוכניתו של זוברין, שדרשה שלושה שיגורים. הערכת התקציב הייתה 55 מיליארד דולר - כשמינית מעלותה של תוכנית נאס"א. אך בסופו של דבר דחתה הנהלת נאס"א את הפרויקט. לטענת בייקר וזוברין הסיבה לדחייה הייתה פוליטיקה פנימית בנאס"א, שביכרה ביטחון תעסוקתי על פני פרויקטים שאפתניים אך מועדים לסכנת פיטורים המוניים, כדוגמת אלו שחוו בנאס"א לאחר נטישת פרויקט אפולו.
עודד שמשון

עודד שמשון הוא צלם ישראלי, משמש פרופסור לאמנות וצילום באוניברסיטת דרבי באנגליה ובמכללה האקדמית הדסה ירושלים. תערוכותיו הוצגו בארץ ובאנגליה.

ביוגרפיה

שמשון נולד בישראל ב-1949 בנהריה. שני הוריו הגיעו מגרמניה. למד בין השנים 1975 ל-1977 קולנוע ברמת גן. בשנת 1978 נסע לאנגליה ועבד שם תקופה קצרה כצלם. בין השנים 1980 ל-1983 למד בקולג' דרבישייר (היום אוניברסיטת דרבי), המשיך לתואר שני בין השנים 1986 ל-1988 בפוליטכניק בנוטינגהאם. בשנת 1988 סיים תואר שני בצילום ואמנות. בשנת 2004 מונה לפרופסור באוניברסיטת דרבי.
בין התערוכות שלו שהוצגו בארץ: "פלס מים" (מוזיאון רמת גן, 1999), "חצץ" (במשכן לאמנות עין חרוד, 2006), אבן שפה (גלריה הקיבוץ, 2006). בשנת 1984 זכה בפרס East Midlands Arts award.
The Beach Boys

הקמת הלהקה והשנים הראשונות

עוד בצעירותם, החלו בריאן וילסון ואחיו דניס וקארל לשיר ביחד עם אביהם מורי, שניגן בפסנתר בצורה חובבנית וחשף את האחים לעולם המוזיקה.
במהלך לימודיו התיכוניים, הקים בריאן להקה ביחד עם בן-דודו מייק לאב ושני חברים נוספים. בהמשך הצטרפו ללהקה גם דניס וקארל ובן כיתתו של בריאן אל ג'רדין. שמה הראשון של הלהקה היה הפנדלטונס ("The Pendletones").
בספטמבר 1961, סידר מורי לחברי הלהקה פגישה עם המפיקים המוזיקליים היט ודורינה מורגן בהוליווד. במהלך הפגישה, ביצעה הלהקה את השיר "Sloop John B", אשר לא הרשימה את המפיקים. בשל כך, ביצעה הלהקה את שירם המקורי "Surfim", על אף שעבודת העיבוד שלו לא הושלמה.
בשנת 1962, החלה להתגבש צורת הלבוש המוכרת של חברי הלהקה, שכללה חולצות מכופתרות בפסי תכלת/אפור ומכנסיים לבנים.

ההצלחה בשנות השישים

בשנת 1966, החלה הלהקה לעבוד על אלבומם "Pet Sounds", אשר כלל אלמנטים מוזיקליים שטרם נעשה בהם שימוש באלבומי מוזיקה אחרים של אותה תקופה, לרבות שימוש באפקטים קוליים של תנועת רכבות ונביחות כלבים.
למעט הלהיטים שהנפיק האלבום כדוגמת "Wouldn't it be nice" ו-"God only knows" שיצאו יחדיו כסינגל מצליח, "Sloop John B" שהגיע לראשי המצעדים וכן "Caroline, No" שהגיע למקום השני, חידש האלבום בתחום עריכת הסאונד. "Pet Sounds" נחשב לפסגת יצירתם של להקת "The Beach Boys" בכלל ושל וילסון בפרט.
לאחר יציאת סרג'נט פפר של הביטלס, ביקש וילסון להמשיך וליצור את היצירה המוזיקלית החדשנית ביותר. הפרויקט שכונה "Smile" ואותו החלה הלהקה להקליט, הפך לאחת מהיצירות המסובכות ביותר בתולדות המוזיקה.
"Smile", שהעבודה עליו מעולם לא הסתיימה באופן סופי, הפך לאחד מהאלבומים המיתולוגיים שזכו למעמד מיתי של ממש בהיסטוריה של המוזיקה הפופולרית - רק Good Vibrations, מלהיטיה הגדולים של הלהקה ואחד השירים המזוהים איתה, יצא לאור כסינגל ב-1967 והצליח מאוד, זכה לגרסה מוכנה שבושלה עד תום. חלק משאר השירים מתוכו שובצו בגרסאות שעובדו באופן שונה לאלבומים הבאים של הלהקה.
בעקבות העבודה הקשה על האלבום, והלחץ העצום בו היה וילסון נתון, עבר וילסון התמוטטות עצבים אשר גרמה בסופו של דבר להפסקת העבודה על האלבום ולפרישתו מעולם המוזיקה ומהלהקה. עם פרישתו של וילסון, המשיכה הלהקה להקליט ולהופיע עד לדעיכתה הסופית שנים ספורות לאחר מכן.
ב-4 ביולי 1985 ניגנו הביץ' בויז בפני קהל של מיליון בני אדם בפילדלפיה. מאוחר יותר באותו היום (4 ביולי) הופיעו בפני קהל של 750,000 איש בקניון בוושינגטון, בהישג שתועד בספר השיאים של גינס באותה שנה.
בשנת 2001 זכתה הלהקה בפרס גראמי על מפעל חיים על הישגיה בתחום המוזיקלי. הלהקה נכנסה להיכל התהילה של הרוק אנד רול בשנת 1988. בין שיריה המוכרים: "Surfin' USA"‏, "Good Vibrations", "I Get Around"‏, "God Only Knows"‏, "California Girls"‏, "Help Me Rhonda" ועוד.
עיקר הצלחתה של הלהקה, היה בשנות ה-60 של המאה ה-20. בישראל קראו ללהקה "נערי החוף", בהתאם לנהוג באותה תקופה לתרגם לעברית את שמות הלהקות. סגנון הלהקה היה פופ, רוקנרול ובעיקר סגנון ה-Surf Rock. אלבומי הלהקה נמכרו בלמעלה מ-70 מיליון עותקים בכל רחבי העולם. השפעתם על הפופ הייתה גדולה והיא נחשבת לאחת מהלהקות המשפיעות ביותר על הפופ והרוק. התרומה המשמעותית ביותר למוזיקה, שיצרו חברי הלהקה היה אלבומם "Pet Sounds" משנת 1966.
בארי יאנג

NXT‏ (2016-היום)

ב-15 בדצמבר 2016 פורסם שיאנג יטול חלק תחת שם הבמה וולפגנג בטורניר אליפות בריטניה הראשון של ה-WWE אשר קבע את אלוף בריטניה הראשון ב-14 וב-15 בינואר 2017. בסיבוב הראשון ניצח את טייסון טי בון, לאחר מכן ברבע הגמר ניצח את טרנט סבן, אך הודח בשלב חצי הגמר על ידי טיילר בייט.
ב-13 בספטמבר 2017 בתוכנית NXT וולפגנג התאבק נגד אלוף בריטניה, פיט דאן, אך בקרב זה וולפגנג הפסיד. לאחר הקרב, וולפגנג הותקף על ידי חברי קבוצת The Undisputed Era (אדם קול, בובי פיש וקייל אוריילי). תקיפה זו נגמרה בכך שטרנט סבן וטיילר בייט הגיעו לעזור לו. ב-19 ביוני במסגרת היום השני של טורניר אליפות בריטניה, וולפגנג התחרה נגד אדם קול בקרב על אליפות צפון אמריקה, אך וולפגנג לא הצליח לזכות בתואר זה. ב-24 באוקטובר, וולפגנג נוצח על ידי טיילר בייט במסגרת הקרב המרכזי של הפרק השני של התוכנית NXT UK. שבוע לאחר מכן, וולפגנג הפך לדמות הרעה לאחר שהפסיד בקרב למארק אנדרוז ותוך כדי הוא הצטרף לשורות האחים קופי. ב-7 בנובמבר, וולפגנג והאחים קופי ניצחו את אשטון סמית', פלאש מורגן וובסטר ומארק אנדרוז. שבוע לאחר מכן, הוא ניצח בקרב יחידים את אשטון סמית'. ב-5 בדצמבר, וולפגנג נוצח על ידי טראוויס בנקס במסגרת הקרב המרכזי של התוכנית. ב-12 בדצמבר, וולפגנג ומארק קופי ניצחו בקרב זוגות את אשטון סמית' וליגרו. ב-2 בינואר 2019, וולפגנג ומארק קופי הפסידו למאסטש מאונטיין (טרנט סבן וטיילר בייט). ב-13 בפברואר, וולפגנג הפסיד לפיט דאן. ב-15 במאי, וולפגנג הפסיד לדייב מסטיף בקרב העפלה לקרב המרובע אשר יקבע את זהות המועמד לאליפות בריטניה. באירוע NXT UK TakeOver: Cardiff, שנערך ב-31 באוגוסט, וולפגנג ומארק קופי כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של NXT UK לאחר שהפסידו למארק אנדרוז ופלאש מורגן וובסטר בקרב זוגות משולש אשר כלל בנוסף את ג'יימס דרייק וזאק גיבסון.
קרוליין, נסיכת הנובר

משפחה

קרוליין נולדה בשם ב-23 בינואר 1957 בארמון מונקו, כבתם הבכורה של רנייה השלישי, נסיך מונקו מבית גרימלדי, ושל השחקנית האמריקנית גרייס קלי. קרוליין היא אחותם הבכורה של אלבר השני, נסיך מונקו וסטפני, נסיכת מונקו. בילדותה בילתה קרוליין את רוב זמנה בבית סבה וסבתה (הוריה של אמה גרייס קלי), ג'ון ב קלי האב ומרגרט סרן בפילדלפיה.

השכלה

הנסיכה קרוליין סיימה את תואר הבגרות בצרפתית בשנת 1974 בהצטיינות, כמו כן התחנכה בבית הספר סנט מרי באסקוט. את לימודיה האקדמיים המשיכה קרוליין באוניברסיטת סורבון, שם קיבלה תעודת בפילוסופיה, פסיכולוגיה וביולוגיה.
הנסיכה קרוליין דוברת מספר שפות: צרפתית, אנגלית, ספרדית, גרמנית, ואיטלקית.

מחויבויות מלכותיות

בעקבות מות אמה בשנת 1982, שימשה קרוליין בפועל כגברת הראשונה של מונקו עד נישואי אחיה לשרלין וויטסטוק בשנת 2011.
היא משתתפת באופן קבוע באירועים חברתיים חשובים במונקו הקשורים למשפחתו של נסיך מונקו, כגון חגיגות יום העצמאות, נשף רוז השנתי, נשף הצלב האדום, ופורמולה 1 בתחרויות הגרנד פרי למכוניות והגרנד פרי לאופנועים במונקו.
בשנת 2007 נסעה קרוליין לרפובליקת דרום אפריקה, שם נפגשה עם הנשיא לשעבר נלסון מנדלה.

פילנתרופיה ופטרונות

בשנת 1979 מונתה הנסיכה קרוליין על ידי אביה ואמה כנשיאת וועד מונקו לשנת הילד הבינלאומית, שנתיים לאחר מכן בשנת 1981 הקימה קרוליין קרן באחריותה "ז'ן ז'אקוט".
הנסיכה קרוליין שיתפה בעבר פעולה עם ארגונים פילנתרופיים אחרים כגון קרוליין הייתה מעורבת כוללים את "האגודה העולמית של ידידי הילדים" (AMADE), "קרן הנסיכה גרייס", "קרן הנסיך פייר", "קרן הנאמנות של פיטר לה מרצ'נט", ו"יוניצ"ף" (UNICEF).
בשל מחויבותה לפילנתרופיה ולאמנויות, מונתה קרוליין לשגרירת רצון טוב מטעם "יוניצ"ף" ב -2 בדצמבר 2003, [20] ובנוסף קיבלה פרס "אלוף הילדים" ב -20 במאי 2006. בחודש דצמבר 2011 "האגודה העולמית של ידידי הילדים" העניקה מחווה של כבוד לקרוליין, בעקבות "מאמצים בלתי נלאים להמשיך במורשת הארגון". לקרוליין הוענק בעבר אות "הצלב הגדול" של "מסדר סנט צ'ארלס", קיבלה את התואר "מפקדת מסדר ההצטיינות והתרבות.

תחביבים

תחביביה האישיים של הנסיכה קרוליין כוללים רכיבה על סוסים, שחייה וסקי. מאז נעוריה, היא נחשבה כסמל אופנה בינלאומי, כאחת הנשים לבושות היטב בעולם האופנה.
בנובמבר 2011, נפתחה תערוכה לכבוד הנסיכה קרוליין במוזיאון הלאומי של מונקו.

השמירה על פרטיות

לקרוליין היו יחסים גרועים עם התקשורת והפפראצי מאז נעוריה, מאז תלונותיה במדיה כשטענה כי היא "לא יכולה לחיות את חייה של סטודנטית רגילה"​​. ב-24 ביוני 2004, הנסיכה זכתה בבית המשפט האירופי לזכויות האדם בתביעה שהגישה נגד גרמניה, על זכותה לפרטיות בחייה האישיים על פי סעיף 8 לאמנה האירופית לזכויות האדם. במקרה הנדון, במוקד המשפט היו מספר צילומים שפורסמו בעיתוני רכילות בגרמניה, וביניהם תמונותיה של הנסיכה שצולמו בסתר ממועדון חוף במונטה קרלו, וצילומים מחופשת סקי. בית המשפט האירופי קבע כי בתי המשפט בגרמניה, שם התנהלו הליכים קודמים, שגו באיזון של הזכות לפרטיות וחופש העיתונות. נפסק שצילומים מחייה האישיים של הנסיכה אינם תורמים די לשיח הציבורי, ומשום כך הזכות לפרטיות גוברת.
לאחר פסק הדין פנתה הנסיכה שוב לבתי משפט בגרמניה, שדחו את בקשתה לצו מניעה כנגד פרסומים חוזרים של הצילומים. הסכסוך הגיע פעם נוספת לבית המשפט האירופי לזכויות אדם, שפסק בפברואר 2012, כנגד הנסיכה. נקבע שביישום הקונקרטי של עקרונות הדין לנסיבות המקרה, בתי המשפט בגרמניה איזנו בין הזכויות המתנגשות באופן שאינו מצדיק התערבות של בית המשפט האירופי.
Uptime

Uptime הוא מדד של הזמן אשר מכונה, בדרך כלל שרת או מחשב, עובד וזמין לשימוש. 
לעיתים קרובות הוא משמש למדידת יציבות ואמינות של מערכות הפעלה, על ידי הערכת הזמן בו המחשב יכול להשאר מבלי להתרסק, וללא צורך בביצוע אתחול למטרות תחזוקה או ניהול.

systeminfo

הפקודה systeminfo זמינה במערכות Microsoft Windows בממשק הפקודה (CMD), ומאפשרת להציג מידע על המערכת, הכולל את System Up Time:
C:\> systeminfo | findstr "Time:"
System Up Time:            0 Days, 8 Hours, 7 Minutes, 19 Seconds
החל מגרסאות מסוימות של Windows Vista ו-Windows 7 ‏System Up Time הוחלף בפרמטר System Boot Time. System Boot Time איננו מהווה אידיקציה טובה לזמן שהמערכת למעלה, כיוון שאינו לוקח בחשבון מצב שינה או היברנציה.
C:\Users\ido>systeminfo | findstr "System Boot Time"
System Boot Time:          9/4/2014, 7:19:37 PM

Uptime.exe

חברת מיקרוסופט מספקת כלי בשם Uptime.exe המשמש לבדיקת ה-uptime של המכונה, וניתן להורדה באתר התמיכה.
C:\> uptime
\\SYSTEMNAME has been up for: 2 day(s), 4 hour(s), 24 minute(s), 47 second(s)

WMI

ניתן לקבל ממשק על ה-uptime של מכונה מקומית או מרוחק על ידי ממשק ה-Windows Management Instrumentation ‏(WMI):
C:\> wmic os get lastbootuptime
LastBootUpTime
20110508161751.822066+060
חותם הזמן חוזר בפורמט yyyymmddhhmmss.nnn. ניתן להשתמש בממשק ה-WMI בקלות גם בשפות תסריט, כגון VBScript או Powershell.

Windows Task Manager

החל מ-Windows Vista, ניתן לראות את ה-uptime של המכונה בממשק מנהל המשימות, תחת הסימניה "ביצועים".

לינוקס ויוניקס

ניתן להשתמש בפקודה uptime במערכת ההפעלה יוניקס ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס, כגון לינוקס. הפקודה מחזירה את הזמן הנוכחי, את זמן פעילות המערכת, מספר המשתמשים והעומס הממוצע (load avarage) ב-1, 5 ו-15  הדקות האחרונות:
$ uptime
 18:17:07 up 68 days,  3:57,  6 users,  load average: 0.16, 0.07, 0.06
במערכות לינוקס, ניתן גם להשתמש במערכת הקבצים הווירטואלית proc, על ידי קריאת הקובץ /proc/uptime.
$ cat /proc/uptime
350735.47 234388.90
המספר הראשון שהקובץ מחזיר הוא מספר השניות מאז עליית המערכת. המספר השני הוא מספר השניות בהם המערכת הייתה במצב סרק, בשניות.
פעולה במחנה הפליטים ביריחו

"פעולה במחנה הפליטים ביריחו" הוא שמו של מיצג שערך האמן הישראלי פנחס כהן גן בשנת 1974. המיצג כלל כמה פעולות אמנותיות במחנה פליטים ליד יריחו.
הפעולה במחנה הפליטים ביריחו התקיימה ב-10 בפברואר 1974 במחנה פליטים פלסטיני הממוקם בצפון-מזרחה של העיר יריחו, בקרבת ח'רבת אל-מפג'ר. במהלך הפעולה בנה כהן גן מחסה ארעי שכלל אוהל ירוק ומבנה נוסף, דמוי מפרש, אף הוא עשוי מבד. בתוך מחסה זה ניהל שיחה עם שני פלסטינים תושבי המחנה "על ישראל במרחק 25 שנה, בשנת אלפיים, בפני שני פליטים ומלווים של כהן גן". בסופה של השיחה הצהיר כהן גן כי "פליט הוא אדם שאיננו יכול לחזור למקום הולדתו".
תיעוד המיצג הוצג בכמה תערוכות במהלך השנים. ביניהן "העיניים של המדינה, אמנות חזותית במדינה ללא גבולות" (1998) במוזיאון תל אביב לאמנות. גדעון עפרת תיאר את הפעולה ואת מכלול מיצגיו של כהן גן בשנות השבעים של המאה ה-20 כ"עימות בין סביבות" הנוצר על ידי העתקת סביבה תרבותית אחת אל סביבה זרה אחרת. על פי עפרת היווה הדבר "ביטוי מטאפורי לבעיות של כהן-גן כפרט (נולד במרוקו וחש כפליט בחברתו) ולבעיות של מדינת ישראל וקשריה התרבותיים לסביבה מידית".
פרדסיה

היסטוריה

אדמות היישוב נקנו בשנת 1928 על ידי יונה פישר, יהודי מבלגיה, שקיווה כי למקום יגיעו יהודים בלגים. בשנות ה-30, לאחר שלא יושב היישוב, יצאה קריאה של יהודי תימן בארץ ישראל ביישובים בנימינה, פתח תקווה ונווה שלום להקים יישוב יהודי חדש באזור השרון. בשנת 1938 הוקם במקום יישוב של עולי תימן ובמקום ניטע פרדס, שאת פירותיו שלחו התושבים לאירופה. בזמן מלחמת העולם השנייה נסגרו שערי ארץ ישראל, ולכן לא נשלחה סחורה, והיישוב היה תחת סיכון פירוק, אך בעזרת התערבות של הסוכנות היהודית ניצל מכליה.
בקרבת פרדסיה ישבו מספר קבוצות של ערבים אשר פגעו ביישוב קשות, אך במלחמת העצמאות גורשו כולן, ועדות לאחת מהן הוא בית השייח' הנטוש במושב צור משה השכן. בשנת 1952 הוכרזה פרדסיה כמועצה מקומית, ונפרדה ממועצה אזורית השרון הצפוני אשר אליה השתייכה. בשנות ה-50 הוקמה בקרבת היישוב מעברת שבות עם, אשר שטחה צורף לפרדסיה בשנת 1982.

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2017, מתגוררים בפרדסיה 5,828 תושבים (מקום 214 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.4%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2016, לפרדסיה דירוג של 8 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ו (2015-‏2016) היה 87.7%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2015 היה 11,933 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,868 ש"ח).

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
יריד רנסאנס

יריד רנסאנס או פסטיבל רנסאנס הוא יריד אשר נערך בחוץ בחודשי הקיץ בסופי השבוע, בעיקר בארצות הברית. היריד מכיל אטרקציות שונות, בדרנים מחופשים, מתקני שעשועים, הצגות תיאטרון, אומנות ומלאכות יד למכירה, דוכני מזון - כולם באווירת תקופת ימי הביניים. כל הבדרנים ביריד לבושים בבגדי תקופת ימי הביניים. ירידי הרנסאנס מעודדים גם את המבקרים להגיע ליריד מחופשים בבגדי ימי הביניים או בתחפושות מעולם הפנטזיה.
חלק מהירידים אף מציעים מתחם לקמפינג לטובת המבקרים אשר מעוניינים להישאר יותר מיום אחד.
לעיתים רבות ירידים מסוימים בוחרים להתמקד בתקופה היסטורית מסוימת, לרוב תקופת המלכות של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. ירידים אחרים בוחרים להתמקד בתקופה מוקדמת מעט יותר כגון תקופת המלכות של הנרי השמיני, מלך אנגליה או בתקופת ימי הביניים במדינות אחרות כגון צרפת. חלק מהירידים אף מתמקדים בתקופות מוקדמות יותר – כגון תקופת הויקינגים או תקופות מאוחרות יותר כגון שודדי הים של המאה השמונה עשרה.
שמשון מפלייזא

רבי שמשון בן יוסף הזקן מפלייזא (Falaise), מבעלי התוספות, גיסו של רבנו תם (אחותו מרים נישאה לרבנו תם).
במקומות נוספים בתוספות לאורך התלמוד הוא מוזכר כמי שהביע דעה וחידש חידושים שהוכנסו בשל חשיבותם לתוספות. כתב גם חיבור קצר ובו סיכום של הלכות מזוזה, אשר עותק ממנו נשתמר ונדפס מכתב יד. סבם של רבי שמשון משאנץ ושל הריצב"א.
נהרג על קידוש השם.

מקרא

      - גיס
אכרם עפיף

חיים אישיים

עפיף נולד בדוחה שבקטר לאב ממוצא טנזני ולאם ממוצא תימני. אביו הוא כדורגלן עבר מקצועי ששיחק בקבוצות בטנזניה, בסומליה ובקטר. אחיו, עלי, כדורגלן אף הוא.

קריירת מועדונים

עפיף החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אל-סד ספורט קלאב. בחודש אוקטובר 2012 הושאל למחלקת הנוער של סביליה הספרדית, ובהמשך למחלקת הנוער של ויאריאל. בחודש ינואר 2015 חתם באיופן מליגת המשנה הבלגית. ב-19 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בה הבקיע גם את שער הבכורה שלו. ב-24 בינואר בישל שלושה מחמשת שערי קבוצתו.
במאי 2016 נרכש על ידי ויאריאל ממנה הושאל לספורטינג חיחון.

קריירה בינלאומית

ב-3 בספטמבר 2015 ערך עפיף את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, כשנכנס כמחליף במחצית בניצחון 0–15 על נבחרת בהוטן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. באותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. זכה עם נבחרת קטר בגביע אסיה 2019. במשחק הגמר נגד יפן הבקיע שער וסייע לנבחרתו לזכות בתואר עם ניצחון 3–1.
אמילקארה פונקיילי

ביוגרפיה

פונקיילי נולד בעיר פאדרנו פאסולארו ליד קרמונה. בגיל 9 זכה במלגת לימודים בקונסרבטוריון של מילאנו ובגיל 10 כבר חיבר סימפוניה.
שנתיים לאחר סיום לימודיו בקונסרבטוריון חיבר את האופרה הראשונה שלו. זו הייתה האופרה I PROMESSI SPOSI המבוססת על יצירת המופת של אלסנדרו מנצוני - "המאורסים". האופרה זכתה להצלחה בינונית, אבל גרסה מתוקנת של האופרה הועלתה בשנת 1872 והביאה לחתימת חוזה עם ג'וליו ריקורדי, המו"ל הגדול של עולם המוזיקה באיטליה. בשנת 1874 זכתה האופרה שלו "הליטאים" להצלחה.
כעבור שנתיים העלה פונקיילי את האופרה המפורסמת ביותר שלו - "לה ג'וקונדה" המבוססת על הדרמה "אנג'לו, עריץ פדובה" מאת ויקטור הוגו. הצגת הבכורה הייתה בתיאטרון לה סקאלה במילאנו ב-8 באפריל 1876. הליברית נכתב על ידי המשורר והמלחין אריגו בויטו. האופרה מבוצעת עד היום. בעיקר ידוע ומפורסם "מחול השעות" שזכה לגרסה מצוירת בסרט פנטזיה של וולט דיסני.
פונקיילי נתמנה לפרופסור לקומפוזיציה בקונסרבטוריון של מילאנו. בין תלמידיו היו פייטרו מסקאני וג'אקומו פוצ'יני.
נקבר בבית הקברות הגדול במילאנו. לאחר מותו שונה שמה של עיר הולדתו מפאדרנו פאסולארו לפאדרנו פונקיילי.
וולוו 164

וולוו 164, (Volvo 164), היא מכונית סלון בתצורת סדאן שוודית יוקרתית, בעלת מנוע 6 צלינדרים. יוצרה על ידי וולוו משנת 1968–1975. יוצרו 146,008 יחידות.

וולוו 164TE

מהדורה מוגבלת של 164,  164TE נעשתה  בשנת 1974 ב-3 בשווקים, בריטניה, גרמניה ו- אוסטרליה. 
164TE  מצוידת כסטנדרט, במיזוג אוויר,  רדיו מלווה ב - 8 רמקולים, פנס לנגב, לשטוף מערכת, ראש אחורי, מנורות קריאה אחוריות ,מגף שטיחים מקיר לקיר עם תאורה. 
גרסה יוקרתית יותר זאת הייתה  זמינה רק ב -3 צבעים : תכלת מתכתי, נחושת מתכתית וצהבהב מתכתי.

וולוו 164 בישראל

מאיר חברה למכוניות ומשאיות בע”מ הוקמה בשנת 1967 ע”י מאיר קז  כיבואנית בלעדית של מוצרי חברת וולוו השוודית. בתחילה ייבאה מכוניות ובהמשך משאיות, אוטובוסים, מנועים וציוד מכני כבד.
בישראל שווקה וולוו 164 מסוף שנות הששים ונחשבה לרכב יוקרתי.
ברברה ברוקולי

ביוגרפיה

ברברה ברוקולי נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. היא בתו של מפיק סרטי ג'יימס בונד המפורסם אלברט ר. "קובי" ברוקולי. יש לה תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת לויולה מרימונט. אחרי קבלת התואר היא החלה לעבוד על הסט של חברת ההפקות של אביה, EON Productions, החברה האחראית לסדרת סרטי ג'יימס בונד הרשמית החל מ-1962. כיום היא מפיקה שותפה של סרטי בונד ביחד עם אחיה החורג מייקל וילסון. היא נשואה למפיק פרדריק זולו ובבעלותם חברת הפקה עצמאית המכונה אסטוריה הפקות. היא הצעירה מבין ארבעת ילדיהם של קובי ודנה ברוקולי, אחותו למחצה של מייקל וילסון (מאמם דנה, נולד ב-1943), וטינה ברוקולי (מאמם נדרה-קלרק ברוקולי, נולדה ב-1958) וטוני ברוקולי (אותו אימצו קובי ברוקולי ונדרה קלרק-ברוקולי, נולד בשנת 1956 או 1957). 
היא קיבלה את התואר OBE במסדר האימפריה הבריטית אותו העניקה לה מלכת בריטניה בשנת 2008.

סדרת ג'יימס בונד

ברוקולי החלה לעבוד בסדרת ג'יימס בונד בהיותה בת 22 כעוזרת במאי (assistant director) בסרט אוקטופוסי ב-1983. זמן קצר אחרי כן היא פילסה את דרכה למעלה ונהייתה מפיקת משנה (associate producer) בסרט "באזור המסוכן" ב-1987. תפקידה המשמעותי ביותר הוא מפיקת הסדרה, היא הפיקה את כל סרטי פירס ברוסנן ודניאל קרייג.

צ'יטי צ'יטי בנג בנג

אחרי מותו של אביה ב-1996, יצרה ברוקולי גרסה מוזיקלית בימתית של "צ'יטי צ'יטי בנג בנג", המבוססת על המחזמר מ-1968 בכיכובם של דיק ואן דייק וסאלי-אן האוז. ברוקולי שכרה מחדש את כותבי השירים המקוריים של הסרט על מנת שיכתבו חומר חדש עבור הגרסה הבימתית. האחים שרמן כתבו שישה שירים חדשים עבור המופע שהועלה לראשונה ב-16 באפריל 2002. המופע רץ באולם הפתוח הגדול ביותר בלונדון, הלונדון פלדיום והיה המופע המוצלח ביותר כספית שרץ שם ושבר שיאים מרשימים אחרים גם כן. צ'יטי צ'יטי בנג בנג שיחק גם בארצות הברית וברחבי בריטניה ונחל הצלחה בשני המקומות.