google/wiki40b huggingface dataset:
אמבריולוגיה

היסטוריה

העיסוק בהבנת התפתחות הילוד האנושי ברחם אמו קסם לרבים מאנשי המדע, הפילוסופיה והרוח בתקופות שונות שונות בהיסטוריה האנושית, החל מהתקופה שבה פרחה הפילוסופיה היוונית. 
רבים פיתחו תאוריות, סברות ואגדות שונות אודות המתרחש ברחם האם ושלבי התפתחות היילוד.

תקופת ימי הביניים

על פי אבן סינא, פילוסוף ורופא ממוצא פרסי, שהושפע מגלנוס, העובר מתהווה משלוש שלפוחיות שונות שמהן מתפתחים הכבד, הלב והמוח. 
על פי האנטומיה ההודית, כל האיברים מתפתחים בו זמנית משבעה קרומים שונים, כאשר לכל חודש בהיריון שלבים מיוחדים משלו בהתרקמות האיברים. 
בימי הביניים הידיעות בדבר האמבריולוגיה היו מעורפלות מאד, אך לאונרדו דה וינצ'י צייר לראשונה את העובר ברחם אמו בדיוק רב ומרשים למדי ביחס לידיעות כיום.

המאה ה-17 עד המאה ה-19

במאה ה-17 חלה התקדמות רבה במדע האמבריולוגיה. 
האנטומיסט והמדען הרונימוס פבריציוס החל בהשוואת האמבריולוגיה של האדם להתפתחות בעלי חיים אחרים. 
החוקר ויליאם הארווי - מגלה מחזור הדם, העלה הנחה יסודית לפיה התפתחותם של יונקים ברחם אמם איננה שונה מהתפתחות בעלי חיים אחרים בביציהם. 
במחצית השנייה של המאה ה-17, עם המצאת המיקרוסקופ ושילובו במחקר הרפואי על ידי מרצ'לו מלפיגי, חלה קפיצת דרך משמעותית במחקר האמבריולוגי. נתגלו שלפוחיות בשחלה וכן נעשו מחקרים בהתפתחות הביצית בשחלה ובחצוצרת הרחם של הפרה ובשלבים התפתחותיים מתקדמים יותר. 
בנוסף, נתגלו תאים בשכבת הזרע האנושי בידי אנטוני ואן לוונהוק ותלמידו. 
במאה ה-18 פרצה מחלוקת בין המחנה שצידד בגישה האבולוציונית (פרפורמציונית) שעימה נמנו ספלנצני והאלר ובין המחנה שצידד בתורת האפיגנזה שייסד ר. פ. וולף, שהושפע ממרצ'לו מלפיגי. המחלוקת השפיעה רבות על התפתחות האמבריולוגיה ונתנה דחיפה למדע זה. 
המאה ה-19 היוותה המשך להתפתחותה של האמבריולוגיה. בתקופה זו הונח היסוד לאמבריולוגיה המשווה בידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר שהבחין בקווים משותפים בהתפתחות קבוצות בעלי החיים השונות. 
במחצית השנייה של המאה ה-19 נפתח פתח להבנת התפתחות החולייתנים עם החידושים הטכנולוגיים בתחום ההיסטולוגי.
זו הייתה גם התקופה שארנסט הקל פיתח בה את החוק הביוגנטי האומר  שההתפתחות האורגנית של יצור חי מהווה מעין תקציר של תולדות המין הטקסונומי שלו. למרות שהחוק חל באופן מסוים במקרים רבים, הוא אינו מקובל על הביולוגים בני ימינו. זו הייתה גם התקופה שקרל ארנסט פון באר  פיתח את חוקיו שטוענים  בכל אחד משלבי ההתפתחות של עובר, הוא יהיה דומה לעוברים של בעלי חיים  דומים ולא לפרט בוגר של אותו בעל חיים.
לופה ולז

קריירה

בצעירותה הייתה רקדנית במקסיקו. 
לאחר מעברה לארצות הברית פגשה בקליפורניה את השחקנית פאני ברייס שעזרה לקידומה בעולם הקולנוע.
בשנת 1927 לוהקה לתפקידה הראשון בסרט הקצר "מלחים היזהרו!" בכיכובם של לורל והארדי.
בהמשך לוהקה לסרט קצר נוסף בשם "מה נשים עשו עבורי". 
תפקידה המשמעותי הראשון היה בסרטו של דאגלס פיירבנקס "הגאוצ'ו"(1927), שם זכתה לככב לצידו בתפקיד ראשי. 
עד למותה הטראגי בשנת 1944 שיחקה בסרטים למכביר, בין היתר בסרט "ספיטפייר מקסיקני" שהעניק לה גם את כינויה (במובן מילולי של "הפצצה המקסיקנית"). סרטה האחרון היה הסרט המקסיקני "ננה".

חייה האישיים

ולז נקשרה ביחסים וברומנים מתוקשרים עם כמה משחקני הקולנוע המפורסמים באותה תקופה ובהם ג'ון גילברט, צ'ארלי צ'אפלין, קלארק גייבל, אריך מריה רמרק, ארול פלין ועוד.
בשנת 1933 נישאה לשחיין האולימפי ושחקן הקולנוע ג'וני וייסמילר. השניים התגרשו בשנת 1939.
בשנות ה-40' ניהלה רומן עם שחקן בשם הרלד מארש ובמהלכו נכנסה להיריון.
בליל ה-13 דצמבר 1944 שמה קץ לחייה על ידי בליעת גלולות שינה. היא הסבירה את התאבדותה משום הבושה בהבאת ילד מחוץ לנישואין. בפתק שנמצא רשמה לאהובה :
"להראלד : מי ייתן ואלוהים יסלח לך ולי גם; אך אני מעדיפה ליטול את חיי וחיי תינוקנו ולא להוליד אותו בבושה, או להורגו. לופה."
אורוויל פרימן

ביוגרפיה

פרימן נולד ב-9 במאי 1918 במיניאפוליס שבמינסוטה. בשנת 1940 החל ללמוד משפטים באוניברסיטת מינסוטה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1946. במהלך לימודיו, התיידד פרימן עם יוברט האמפרי, אשר הפך בשנים שלאחר מכן לעמית פוליטי. בנוסף על האמפרי, פרימן פגש באוניברסיטה גם את אשתו, ג'יין שרלוט שילדס. הם נישאו ב-2 במאי 1942 והיו להם שני ילדים.
לאחר המתקפה על פרל הארבור בשנת 1941, גויס פרימן כחייל מילואים ועבר הכשרה בבסיס חיל הנחתים קוונטיקו. הוא בתחילה שירת באזור סן דייגו שבקליפורניה. לאחר מכן הוא עבר הכשרה נוספת בניו זילנד ובגוודלקנל. קרבותיו הראשונים היו בנובמבר 1943 במהלך המערכה בבוגנוויל. במהלך הקרבות, הוא נפצע בלסת ובזרועו השמאלית. הוא חזר לארצות הברית בשנת 1944 ומעולם לא השתקם לגמרי מהפציעה. לאחר המלחמה הוא זכה בעיטורים לב הארגמן ובמדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה.
בשנת 1950 ניסה פרימן להתמודד לתפקיד היועץ המשפטי לממשל ובשנת 1952 התמודד לתפקיד מושל המדינה. הוא הפסיד בשתי המועמדויות. בסופו של דבר הוא נבחר למושל בשנת 1954. הוא נבחר שוב לתפקיד בשנים 1956 ו-1958, אך הפסיד בשנת 1960. 
כתוצאה מההפסד, הוא מונה על ידי הנשיא הדמוקרטי החדש ג'ון פיצג'רלד קנדי לתפקיד מזכיר החקלאות. הוא החזיק בתפקיד זה גם לאחר הירצחו של קנדי בנובמבר 1963. הוא החזיק בתפקיד זה לאורך כל כהונתו של לינדון ג'ונסון עד למינויו של הממשל הרפובליקני של ריצ'רד ניקסון ב-20 בינואר 1969. לאחר תפקיד זה הוא עסק בייעוץ ובמשפטים. 
פרימן נפטר מסיבוכים של מחלת האלצהיימר ב-20 בפברואר 2003 במיניאפוליס.
דני פרדה

קריירה

פרדה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, ובשנת 2005 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-3 בנובמבר 2007 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1-2 על הפועל תל אביב. בעונת 2011/2012 הפך פרדה לשחקן מוביל בקבוצה, כבש חמישה שערי ליגה וגרר התעניינות מצד קבוצות רבות לאחר שקבוצתו ירדה לליגה הלאומית, אך בפתח תקווה סירבו לשחררו. פרדה הסכים להישאר בקבוצה ולעזור לה לחזור לליגת העל מתוך כוונה לעזוב לאחר מכן. פתח תקווה חזרה לליגת העל אך לא שחררה את פרדה, ולאחר שהתעמת עם הנהלת הקבוצה הודח מהסגל לזמן רב.
בינואר 2014 חתם פרדה לחמש עונות בקבוצת בית"ר ירושלים, ששילמה עבורו 550 אלף ש"ח. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-8 בפברואר 2014, במשחק מול בני יהודה תל אביב.
ב-3 בפברואר 2016, היום האחרון לחלון ההעברות בישראל, הושאל פרדה להפועל בני לוד מהליגה הלאומית. עם תום עונת ההשאלה חזר פרדה לסגל בית"ר ירושלים, אך בעונת 2016/2017 לא שותף במשחקי הקבוצה. בקיץ 2017 חתם בקבוצת מכבי הרצליה מהליגה הלאומית. ב-16 בינואר 2018 חתם פרדה במ.ס. כפר קאסם מליגה א'. ב-21 ביוני 2018 חתם פרדה בהפועל מחנה יהודה.
גוי ששבת חייב מיתה

גוי ששבת חייב מיתה הוא כלל הלכתי שלפיו גוי (אדם שאינו נמנה עם העם היהודי) ששבת באחד ימי השבוע שביתה חייב מיתה בידי שמים, אך אין בית הדין מענישים אותו.

המקורות

בתלמוד נפסק כי גוי ששבת חייב מיתה, כנלמד מהפסוק "יום ולילה לא יִשְׁבֹּתוּ" (בראשית ח, כב):
ואמר ריש לקיש: גוי ששבת – חייב מיתה, שנאמר "ויום ולילה לא ישבותו". ואמר מר: אזהרה שלהן זו היא מיתתן. פשיטא. אמר רבינא: אפִלו בשני בשבת.
— תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ח, עמוד ב'.
הרמב"ם העניק לפסק זה של ריש לקיש פרשנות האומרת כי איסור זה על גוי לשבות ממלאכה בשבת או באמצע השבוע, הוא חלק מאיסור כללי על הגוי לחדש מצוות לעצמו:
גוי שעסק בתורה, חייב מיתה; לא יעסוק אלא בשבע מצוות שלהן בלבד.  וכן גוי ששבת--אפילו ביום מימות החול--אם עשה אותו לעצמו כמו שבת, חייב מיתה; ואין צריך לומר אם עשה מועד לעצמו. כללו של דבר:  אין מניחין אותן לחדש דת, ולעשות מצוות לעצמן מדעתן, אלא או יהיה גר צדק ויקבל כל המצוות, או יעמוד בתורתו ולא יוסיף ולא יגרע.  ואם עסק בתורה, או שבת, או חידש דבר--מכין אותו ועונשין אותו, ומודיעין אותו שהוא חייב מיתה על זה; אבל אינו נהרג.
— משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק י', יא - י"ב
.
בקרב פוסקי ההלכה עלו תהיות בדינו של גר שמל ולא טבל, ונמצא במצב ביניים בין יהדות לגויות, אם ישבות יעבור בכך אולי על האיסור "גוי ששבת חייב מיתה", ואם לא ישבות יעבור על איסור על היהודי לחלל שבת. ה"אבני ציון" מסיק כי מכיוון ששבת ניתנה במרה - עוד לפני מתן התורה, נמצא שהיא ניתנה גם לעם ישראל לפני שטבלו - לאחר שמלו, ומכאן שגר כזה שמל ולא טבל נחשב ליהודי לעניין זה. למרות זאת הוא מסיק, כי מי שנפקו לבו יכול לחלל שבת במלאכה הנחשבת לגוי כ"מלאכה" - טרחה ועבודה יתירה, אך אינה נחשבת לכזו אצל יהודי. הוא מסביר כי שביתה גויית אינה נקבעת לפי כללי ל"ט מלאכות שבת, אלא לפי העמל והמנוחה מיום העבודה, וכפי השביתה הגויית המקובלת.

פרשנות

בקרב פרשני התלמוד נשאלה שאלה כיצד ייתכן שגוי ששבת ביום מימי השבוע חייב מיתה, אם אין ליום זה כל קשר ליום השבת. ומכאן הרדב"ז מוכיח שיום השבת שייך בבחינה מסוימת בכל יום שביעי הנעשה אחרי ששת ימי עבודה. בזאת גם הוא מסביר את הנפסק בתלמוד, כי אדם שנמצא במדבר ואינו יודע מתי הוא יום השבת סופר ששה ימים ונח ביום השביעי, כברייתו של עולם.

בספרי החסידות

בספרי החסידות מופיע כי מכיוון שגוי ששבת חייב מיתה, על האדם לבדוק מערב שבת ולפשפש בקרבו שלא תהיה בנפשו שום נימה גויית, שעליה נאמר "גוי ששבת חייב מיתה".
מכ"ם בקרת אש

מכ"ם בקרת אש או FCR (ראשי תיבות של: Fire-Control Radar) הוא מכ"ם אשר תוכנן לספק מידע, בעיקר אזימוט, זווית הגבהה, טווח ומהירות של מטרה, למערכת בקרת אש כדי לחשב פתרון יירוט. לדוגמה מידע המאפשר לחשב כיצד לכוון את מערכת הנשק, או המיירט, כדי שתהיה פגיעה במטרה.
מכ"ם מסוג זה בדרך כלל פולט אלומה צרה ועצמתית של גלי רדיו כדי להבטיח עקיבה מדויקת ולמזער את הסיכוי לאיבוד נתיב המטרה. 
לחלק מהמכ"מים המודרניים יכולת משולבת עקיבה-סריקה. יכולת זו מרחיבה את טווח הפעילות של המכ"ם והוא יכול לתפקד גם כמכ"ם חיפוש. מכ"ם כזה יכול לעבור בים מצב של "טאטוא" גזרת החיפוש לבין פולסים מדויקים המכוונים למיקום מסוים (של המטרה הנעקבת), או להשתמש באנטנת מערך מופע כדי לייצר שתי אלומות דיסקרטיות (או יותר) ולחלק אותן בין המשימות.

קרקעיות

אחת מהמערכות המוצלחות שפותחו לראשונה, ה-SCR-584  הייתה בשימוש נרחב על ידי בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה עבור חימוש נגד מטוסים. מאז צבא ארצות הברית פיתח מכ"מים לשימוש למערכות יירוט מטוסים עם טילים כגון "MIM-23 Hawk", ‏סדרת "Nike"  ו "MIM-104 פטריוט".

אוויריות

לאחר מלחמת העולם השנייה, החלו מערכות מכ"ם מוטסות להתפתח ממערכת "AN/APG-36" הפשוטה לשליטה בתותחים ורקטות ששימשה את F-86D אל עבר מערכות סריקה אלקטרוניות אקטיביות המבוססים AN/APG-81 עבור מטוס F-35.
זה הסוף שלי

עלילה

לינדי ולוגאן הם תאומים היוצאים לשרשרת הרפתקאות מרתקות ובלתי צפויות עם שלושת חבריהם הטובים, ג'סמין, גארט ודיליה. ביחד הם מתחילים את השנה הראשונה שלהם  בבית ספר תיכון, שם הם הופכים מצבים שגרתיים, לאסונות.
אבו עלאא אל-עפרי

חייו

אל-עפרי נולד ככל הנראה בסביבות 1957–1959 במוסול שבעיראק. על פי גורם בממשל העיראקי, הוא היה מורה לפיזיקה בתל עפר ותלמידו של אבו מוסעב א-סורי, בכיר באל-קאעידה.
ב-1998 עבר לאפגניסטן והתאמן במחנות האימונים של אל-קאעידה, שם רכש את אמונו של מנהיג אל-קאעידה, אוסאמה בן לאדן. ב-2004 עזב את אפגניסטן לארץ מוצאו, עיראק, כדי להצטרף לאל-קאעידה בעיראק תחת מנהיגותו של אבו מוסעב א-זרקאווי. הוא היה המנהיג המקומי של אל-קאעידה במוסול מטעם א-זרקאווי. ב-2006 היה ממייסדי "מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בעיראק", שמטרתה להילחם בכוחות הקואליציה שפלשו לעיראק והפילו את משטרו של סדאם חוסיין. הוא נעצר על ידי צבא ארצות הברית ואף נכלא למשך תקופה בכלא אמריקאי בעיראק.
ב-2010, לאחר חיסולם של אבו עומר אל-בגדאדי ואבו איוב אל-מסרי, יורשיו של א-זרקאווי בהנהגת אל-קאעידה בעיראק, תמך אוסאמה בן לאדן במינויו של אל-עפרי להנהגת הארגון, אך לבסוף מונה על ידי מועצת השורא של הארגון אבו בכר אל-בגדאדי.
במאי 2015 דווח כי מנהיג המדינה האסלאמית, אבו בכר אל-בגדאדי, נפצע בתקיפה מן האוויר, נפגע בחוט השדרה והפך לנכה. מאז הנהיג את הארגון בפועל אבו עלאא אל-עפרי
ב-13 במאי 2015 טען משרד ההגנה של עיראק כי אל-עפרי חוסל בתקיפה מן האוויר של כוחות הקואליציה הבינלאומית הפועלת בעיראק.
ב-25 במרץ 2016 הודיעה מחלקת ההגנה של ארצות הברית כי אל-עפרי נהרג במבצע צבאי של כוחות מיוחדים אמריקאיים.

עמדותיו

בניגוד לבכירים אחרים בדאעש, נטה אל-עפרי לחתור לפיוס עם ארגון ג'בהת א-נוסרה, המזוהה עם אל-קאעידה, אשר מאז 2014, לאחר חילוקי דעות בין הנהגת אל-קאעידה המרכזית ובין דאעש, נפרדו דרכיהם. כמו כן, הוא העדיף שהנהגת המדינה האסלאמית תתחלק שווה בשווה בין הפעילים הערבים המקומיים לבין הפעילים הזרים שבאו למדינה האסלאמית מרחבי העולם. אל-עפרי שימש מפקח על מוסדות הלכתיים בצפון עיראק ונחשב נוקשה מאוד. נטען כי אל-עפרי, המכונה "חאג'י אימאן", הפך לדומיננטי במיוחד בתחילת 2015, אחרי שהארגון ספג תבוסות טקטיות בסוריה ובעיראק, והוא החליף את אבו עלי אל-אנבארי כמושל מחוז סוריה במדינה האסלאמית. סמוך למועד הריגתו אמר האשם אל-האשמי, יועץ לממשל המרכזי בבגדאד, למגזין ניוזוויק כי מעמדו של אל-עפרי במדינה האסלאמית טוב יותר משל המנהיג המוצהר של הארגון, אבו בכר אל-בגדאדי. "הוא חשוב יותר, חכם יותר ובעל יחסי אנוש טובים יותר [...] וגם נחשב לדובר טוב וכריזמטי. כל הבכירים במדינה האסלאמית מוצאים שיש לו סוג של חוכמה ויכולת להנהיג ולנהל".
גדעון ספיר (איש קק"ל)

ביוגרפיה

גדעון ספיר נולד בברלין בירת גרמניה ב-1929. אימו הבריחה אותו לאנגליה, ומשם הוא עלה לארץ ישראל בינואר 1940. הוא למד בבית הספר החקלאי רכסים.
בארץ ישראל התגייס ספיר לפלמ"ח, ונשלח למשמר החופים. במלחמת השחרור לחם במסגרת פלוגה ד' בגדוד השביעי של חטיבת הנגב והשתתף בקרבות על שחרור באר שבע. לאחר מכן שירת בצה"ל בחיל האספקה עד הגיעו לגיל 70.
בחורף 1960 הגיע ספיר לחורבות בית אשל הנטושה, קבורה תחת גלי אבנים, עשבים ולכלוך. בעקבות זאת יצא עם קבוצת תלמידי תיכון דתי מקיף ב' באר שבע (היום מקיף ה') ליום עבודה בניקוי השרידים. בערב הדליקו חנוכיה על גג הבניין ובישלו קפה על פי מסורת הפלמ"ח.
בשנת 2007 זכה ספיר בתואר יקיר העיר באר שבע. הוא נפטר בביתו בשנת 2012.

פעילות בקק"ל

גדעון היה אחראי לשתילה של עצים רבים, רובם באזור הנגב ויהודה. בתחילה, עבד דרך קרן קיימת יחד עם פועלים. לאחר מכן, המשיך דרך קרן קיימת עם מתנדבים, ולבסוף גם המשיך עם מתנדבים או תיירים מחוץ לישראל דרך המסגרת של עמותת בית אשל.
סך הנטיעות שהיה לו חלק בהן מוערך בכמיליון וחצי עצים.

פעילות בעמותת בית אשל

החל משנות ה-80 היה ממקימי עמותת בית אשל, אשר פעלה בתחומי מצפה בית אשל, אשר ננטש בסוף 1948. כחלק מפעילויותיה הביאה בני נוער מתנדבים לעבוד ולנקות את אתר בית אשל, לנטוע עצים ושתילים ולהשקותם. בט"ו בשבט הגיעו אוטובוסים רבים מטעם קק"ל, אשר הביאו תיירים מהארץ או מחו"ל, ויחדיו נטעו עצים, השקו את הללו אשר היו כבר נטועים. תחום נוסף בו פעלה העמותה היה מדורת הפלמ"ח בליל העצמאות, אשר נחגגה מדי שנה וזכתה למימון חלקי מטעם עיריית באר שבע, ולאספקת קרשים ועצים מקק"ל, כאשר רוב העבודה נעשה בידי חברי העמותה ומשפחותיהם.
VMA

היסטוריה

מנהלי רשת MTV החליטו שגם ערוץ מוזיקה יכול להעניק פרסים בתחום זה. הטקס עצמו אורך כ-3 שעות, וכל שנה נודד למקום אחר בארצות הברית. עד כה הטקס לקח חלק בארבעה מקומות - ניו יורק, לוס אנג'לס, מיאמי ולאס וגאס. החל משנת 2001, מוענק פיסלון לכל זוכה, שהוא אסטרונאוט הנוחת בחלל, אחד הסמלים המזהים עם MTV בראשיתו.
הטקס הראשון חל ב-1984 בניו יורק, ונחל הצלחה.
הטקס ידוע כבעל מידרוג גבוה יחסית ומשיכה רבה לקהל הצעיר, אך גם לביקורת רבה כנגד התכנים שהופיעו לאורך השנים, ביניהם עירום, אקטים מיניים, נשיקות וכדומה. הזמרת ביונסה זכתה ב-25 פרסים במהלך השנים, ובכך מחזיקה בשיא הפרסים הגדול ביותר, בזמן שהיא וזמרת הפופ ליידי גאגא היחידות בהיסטוריית הטקס אשר זכו בכ-8 פרסים בערב אחד. גאגא ב-2010, ביונסה ב-2016.
ספר חרדים

ספר חרדים נכתב על ידי רבי אלעזר אזכרי בצפת במאה ה-16. הספר הובא לדפוס לראשונה בשנת 1601, לאחר מות מחברו.

תוכן הספר

הספר ממיין את המצוות לפי איברי הגוף השונים; מצוות התלויות בעיניים, באוזניים, בגפיים וכיוצא בזה, ועוסק בשורשיהן ובענפיהן של המצוות. עיסוק מיוחד יש במצוות התלויות בארץ. כמו כן, הספר מדגיש פעמים רבות את הפן הקבלי שבמצוות ומרבה לצטט את דברי הזוהר (בעיקר מתוך ה"רעיא מהימנא" שעוסק בתרי"ג מצוות) ומדברי רבותיו- מקובלי צפת.
שמו של הספר "חרדים" ניתן לו על ידי מחברו, על שם היראה הגדולה והחרדה הנצרכים לדעתו לקיום המצוות.
בסוף הספר מופיעים מספר פיוטים אשר "ידיד נפש" הוא הידוע שבהם. הספר מהווה גם מקור ראשון לתעודות היסטוריות שונות, כמו למכתבו של הרמב"ם אחרי עלייתו לארץ ישראל. הכרעתו ההלכתית כי קדושת שביעית נוהגת בפירות נוכרים, עוררה עניין רב בספרות ההלכה. בספר מובאות רבות בשם "ספר המדות", אותו זיהה משה חלמיש עם הספר "אורחות צדיקים".

מהדורות וספרים שהתחברו בעקבות הספר

הספר נדפס לראשונה בוונציה בשנת 1601, ומאז נדפס בעשרות מהדורות.
במהלך הדורות חוברו קיצורים שונים של הספר והוא תורגם לשפות אחרות. רבי אברהם דנציג, מחבר הספר "חיי אדם", חיבר קיצור לספר חרדים, שנדפס בתוך ספרו "זכרו תורת משה". תרגום ליידיש יצא לאור תחת השם "תם וישר". ספרים אחרים התחברו על בסיס חלוקתו של ספר חרדים למצוות התלויות באיברים, ועליהם נמנים הספרים "זובח תודה" לרב מרדכי אצבאן, קושטא ה'תצ"ג; "ליקוטי יוסף" לרבי יוסף מזבורוב, למברג ה'תק"פ בערך; והספר "נר מצווה" לרב אהרון מאפטא, המלקט את דברי הבעל שם טוב על סדר ה"ספר חרדים", פיוטרקוב ה'תרע"א.

תפוצתו של הספר

בשל היותו מרכז את המצוות בצורה נוחה לעיון, התחבב הספר על המוני בית ישראל. בספר משנה ברורה נכתב, ש"עוד יש הרבה והרבה מצוות שלא הובאו בשולחן ערוך, ונמצאים בספרי מוני המצות הרמב"ם והסמ"ג והחינוך, וביותר בספר חרדים כי הוא קיבץ מכל הראשונים הקודמים לו בהמצות הנוהגות למעשה בזמן הזה, ונכון מאוד שילמוד אותם כל אדם ויהיה בקי בהן" (משנה ברורה סימן קנו ס"ק ד). בתולדותיו של החפץ חיים מסופר, שהחפץ חיים נהג למסור שיעור קבוע בספר חרדים.
בהקדמה לספר "בית יהודה"- על ספר חרדים, משבח המחבר את הספר בכך שחרדת הקודש הנסוכה על הספר חודרת ללבו של הקורא ודבריו פותחים אף לב אבן. חסידים מספרים על אדם שנכנסו בלבו הרהורי כפירה, ורבו יעץ ללמוד עמו ספר חרדים ועל ידי כך ינצל מהרהוריו.
סרבים

מקורם של הסרבים

מוצאם המדויק של השבטים הסרביים לפני ההגירה הגדולה של הסלאבים אינו ידוע בוודאות. שורש השם "סרבי" (Srbi) כנראה לא נובע מניב סלאבי עתיק. תאוריות שונות ניסו להסביר זאת על סמך מסמכים נדירים המעידים על נוכחות של עם באזור קווקז בתחילת המאה ה-1 לספירה, הנקרא "סרבוי". כמה חוקרים גורסים שהפרוטו-סרבים לא היו סלאבים, אלא ממקור סרמטי וקווקזי.
לפי תאוריה זו, הפרוטו-סרבים שלטו בעמים הסלאביים המקומיים לאחר הגירה מערבה, כנראה לכיוון טרנסקרפטיה (אוקראינה). במהלך זמן זה, הם "נטמעו" עם אוכלוסיית השבטים הסלאביים בהדרגה, עד שהשאירו רק את שמם לנתיניהם הסלאביים.
בכל אופן, מה שבטוח, הוא שבין המאה ה-1 למאה ה-4, הפרוטו-סרבים עזבו את ארץ הסלאבים באוקראינה כדי להתיישב באזור מורביה (היום בצ'כיה) ולוסאטיה (היום גרמניה), באזור הקרוי "סרביה הלבנה" (הלבן מסמל את המערב אצל הסלאבים). שם הם נשארו עד למאה ה-7, כאשר הקיסר הביזנטי הרקליוס גייס אותם כדי להדחיק את האווארים מחוץ לשטחי האימפריה הביזנטית, ובמהלך גיוס המוני זה הם הגיעו לארצות הבלקן וכבשו את האזור, שבו שוכנת מדינת סרביה של היום. אף-על-פי-כן, חלק מהפרוטו-סרבים נשארו ב"סרביה הלבנה", והצליחו לשמור על מורשתם עד היום כחלק מהקהילה הסורבית.
אורמה (עם)

האוֹרמהָ (בעבר היו מכונים גאלה באתיופיה, אולם כיום כינוי זה נחשב לפוגעני) הם שבטים אפריקאיים המתגוררים במזרח קניה בעיקר ליד נהר טנה ודרום סומליה המשתייכים לאורומו.
הם חיים כנוודים רועי צאן במדבריות של דרום-מזרח קניה חוץ מן העונה הגשומה בה הם לוקחים את עדריהם לאזורים הפנימיים.
אוכלוסיית השבטים מונה כ-70,000 איש נכון ל-2005 והם דוברים את שפת האורמה.
משלים ל-2

שיטת המשלים ל-2 היא שיטה לייצוג מספרים עם סימן בבסיס בינארי. בשיטה זאת הסיבית הגבוהה ביותר (MSB - Most Significant Bit) מייצגת את הסימן של המספר (חיובי או שלילי) ושאר הספרות מייצגות את המספר. שיטה זו מקובלת במחשבים לייצוג בינארי של מספרים שעשויים להיות שליליים, כיוון שקל יחסית לחשב את ערך המספר וכן לבצע עליו פעולות בסיסיות.

חישובים

על מנת להמיר מספר שלילי למספר המיוצג בשיטת המשלים ל-2 יש לחשב את ערכו המוחלט של המספר, להמיר את הערך המוחלט לייצוג בינארי, להפוך את כל הסיביות (1 ל-0 ו-0 ל-1) ולהוסיף 1.
נמיר לדוגמה את המספר 17-

צעד ראשון: נמיר את ערכו המוחלט של 17- למספר בייצוג בינארי (17 = 0001 0001)

צעד שני: נהפוך את כל הסיביות (1110 1110)

צעד שלישי: נוסיף 1 (1111 1110 = 17-)
הקרב על יער הירטגן

רקע

מטרתן העיקרית של בעלות הברית הייתה להכניע את הכוחות הגרמנים באזור כדי למנוע מהם לתגבר את כוחותיהם צפונה יותר, בין נהר הרוהר לעיר אאכן, שם התנהלה מלחמת חפירות. היעד המשני בחשיבותו לבעלות הברית היה כיבוש העיירה שמידט והגעה לנהר הרוהר. לעומת זאת ולטר מודל, מפקד הכוחות הגרמניים באזור, שאף להדוף את בעלות הברית לקיפאון, על ידי גרימת אבדות כבדות לבעלות הברית ועל ידי השגת שליטה מלאה בביצורי קו זיגפריד.
הגרמנים הגנו על האזור בעקשנות משתי סיבות: ראשית, אזור הירטגן היה בסיס להתקפה גרמנית גדולה שנודעה מאוחר יותר כקרב הארדנים ושנית, פתיחת סכר שוומנאול שנמצא באזור יכלה להציף את אזור נהר הרוהר ובכך להקשות על בעלות הברית לחצות אותו.

הקרב

היתרונות ההתחלתיים של בעלות הברית במספר חיילים (ביחס של 5:1), בשריון, בניידות ובסיוע אווירי, צומצמו בשל מזג האוויר הקשה ותנאי השטח הקשים. לגרמנים היה די במספר מועט יחסית של חיילים נחושים ומאומנים כדי להיות יעילים בזירת לחימה זו. בתחילת הלחימה לגרמנים היו ביער הירטגן 6,000 לוחמים בלבד, תחת פיקודו של הנס שמידט. כוח זה היה ללא טנקים ועם ארטילריה מעטה. ב־19 בספטמבר החל הקרב, כאשר חיילים מהרגימנט ה־60 האמריקני הגיעו ליער הירטגן, אך הובסו ונסוגו בשל ההתנגדות הגרמנית ותנאי השטח הקשים. עם המשך הקרב זרמו למקום תגבורות גרמניות, ותקוות הצבא האמריקני לניצחון מהיר הלכה ונראתה כחסרת סיכוי.
ב־6 בדצמבר הוטלה על גדוד הריינג'רים ה־2 המשימה לכבוש את גבעה 400, לאחר שמספר כוחות נכשלו בניסיונם להשתלט עליה. הריינג'רס פיצלו את כוחם לשלושה ראשים, כבשו את הגבעה בתוך שעתיים והדפו את התקפת הנגד הגרמנית. הגרמנים הצליחו להחזיק באזור עד לאמצע דצמבר 1944, מועד קרב הארדנים. בקרב הארדנים רוכזו 250,000 חיילים גרמנים למתקפה גדולה, הצליחו להתקדם 80 ק"מ לעומק קווי בעלות הברית, אך באמצע ינואר 1945 נהדפו בחזרה לעמדותיהם באזור יער הירטגן והקרב נמשך. ב־10 בפברואר הצליחו בעלות הברית לכבוש את סכר שוומנאול, אך הגרמנים הספיקו לפתוח את שערי הסכר ולהציף את עמק הרוהר, כתוצאה מכך נדחתה חציית נהר הרוהר. לבסוף צלחו בעלות הברית את נהר הרוהר ב־23 בפברואר 1945.
הקרב על יער הירטגן נודע כקרב בו ספגו בעלות הברית אבדות כבדות - כ־32,000 חיילים, וכתוצאה מכך כונה הקרב על ידי בעלות הברית "תבוסה מהמעלה הראשונה".
קרן גידור

קרן גידור (באנגלית: Hedge Fund) היא קרן השקעה הנוקטת אסטרטגיה המתיימרת להביא לרווח בכל מצב שוק, לעיתים על ידי שימוש באמצעי גידור פיננסיים, ומכאן שמה.
בין קרנות הגידור הגדולות בעולם: קרן הגידור של ג'ורג' סורוס, קרן טייגר וקרן יגואר המנוהלות על ידי ג'וליאן רוברטסון, קרן סיטאדל (Citadel) וקרן רנסאנס טכנולוג'יס (Renaissance Technologies).

ניהול ואופן פעולה

בניגוד לקרן נאמנות רגילה המשקיעה בדרך כלל באפיקי השקעה סולידיים כאגרות חוב, מניות יציבות, וכדומה, קרן גידור תשאף למקסם את סיכוייה לרווח גם במחיר השקעה בשוק תנודתי (volatile market), וזאת תוך שימוש במגוון כלים פיננסיים, שהבולטים שבהם הם מכירה בחסר (שורט), ומינוף פיננסי. במילים אחרות, הקרנות עושות שימוש בכלים פיננסיים מורכבים המאפשרים להן להרוויח גם בתנאים של שוק יורד, בין השאר על ידי כניסה לפוזיציות בחסר (Short), או מכירה מראש של סחורות או מניות שאינן נמצאות בידן, בתקווה שהמחיר שלהן ירד, ואחר כך הן יקנו את אותן סחורות או מניות במחיר נמוך יותר. השימוש בכלים אלו "מְגדר" למעשה את סיכוני הקרן להפסד, מאחר שעל ידי מכירה בחסר תרוויח הקרן גם בשוק יורד, גם זאת בניגוד לקרנות נאמנות מסורתיות הנוקטות אסטרטגיית השקעה שמרנית שתוצאותיה רווח רק בשוק עולה.
עם זאת, אין אחידות באסטרטגיה שנוקטות קרנות הגידור השונות בהשקעתן. ולפיכך גם חוסנה של ה"גדר" המונעת את הסיכונים משתנה מקרן לקרן.
קרנות הגידור הפכו לפופולריות בתחילת המאה ה-21, לאחר שחלקן הצליח ליצור תשואה גבוהה ויציבה יותר מן המדדים הממוצעים (תשואה עודפת) לאורך שלושה עשורים.
בשל הצורך בשימוש מושכל באסטרטגיות כלכליות שונות, וממילא בפיתוח מתמיד של אסטרטגיות כאלו, נוהגים מנהלי הקרנות לקבוע רף כניסה גבוה לקרנות, בקרנות רבות עומד סכום ההשקעה ההתחלתי על כמיליון דולרים, אולם ישנן גם תוכניות למשקיעים קטנים. כמו כן גובות הקרנות לבד מדמי הניהול, עמלת הצלחה בסכום של בין 10 ל-50 אחוזים מן הרווחים. ההצלחה נמדדת בדרך כלל בהבאת הקרן לתשואת שיא.

היסטוריה

עד לתחילת המאה ה-21 הייתה הרגולציה על שוק קרנות הגידור רופפת למדי. לאחר קריסתה של קרן הגידור לונג טרם קפיטל (LTCM) ב-1998, עלה הנושא לתודעת הציבור, אך רק בעשור הראשון של המאה, לאחר תשואות שליליות אליהן הגיעו קרנות מסוימות בסוחפן אחריהן את המשקיעים, החלו הרשויות, בפרט בארצות הברית, בהחמרה מסוימת של הפיקוח על הקרנות.
מאז, ננקטות שורה של פעולות רגולטוריות במטרה לספק השגחה על קרנות הגידור ברחבי העולם. לפי דיווחים של הארגון הבינלאומי של רשויות ניירות ערך (IOSCO), השיטה הנפוצה ביותר לצורך כך היא רגולציה פרטנית של יועצים פיננסיים - לרבות מנהלי קרנות הגידור, שמטרתה העיקרית היא הגנה על משקיעים מפני מעשי הונאה. כללי הרגולציה הספציפיים נבדלים בין מדינות, פדרציות ומחוזות. בשנת 2010, הועברו בארצות הברית ובאיחוד האירופי תקנות רגולציה חדשות, אשר (יחד עם שינויים נוספים) הציגו דרישות דיווח חדשות מקרנות הגידור. כזה הוא חוק דוד-פרנק אשר הועבר בארצות הברית ביולי 2010, ומכיל תנאים הדורשים מיועצי קרנות הגידור עמידה ברף של 150 מיליון דולר או יותר בנכסים, כדי שיוכלו להירשם לרשות ניירות ערך האמריקאית (SEC).