google/wiki40b huggingface dataset:
מלאגרוס (מלך)

מלאגרוס (ביוונית: Mελέαγρος; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מלך מוקדון למשך חודשיים.

ביוגרפיה

על פי אוסביוס מקיסריה, מלאגרוס היה בנם של תלמי הראשון מלך מצרים ואשתו אורידיקה. עם זאת, לטענת דיודורוס, הוא היה בנו של לאגוס, ואח של תלמי הראשון. מקובל כיום לקבל את טענתו של אוסביוס, וייתכן אף שדיודורוס התבלבל ובמקום לכתוב "נכדו של לאגוס", כתב "בנו של לאגוס".
הוא ליווה את אחיו תלמי קראונוס במסעו של זה להשתלטות על הכס במוקדון. בשנת 279 לפנה"ס, מת תלמי בקרב נגד הגאלים, ומלאגרוס נבחר לרשת את מקומו. לטענת אוסביוס, מלאגרוס שלט חודשיים בלבד לפני שהקצינים של אחיו מאסו בו והכתירו במקומו את אנטיפטרוס השני. דיודורוס מצמצם את תקופת שלטונו ל"כמה ימים". מקובל כיום לקבל את טענתו של אוסביוס. גורלו של מלאגרוס לאחר מכן לא ידוע.
אחותו הייתה ליסנדרה שנישאה לאלכסנדר החמישי, מלך מוקדון, שהיה בן דודה מצד אמה.
קומדי קלאב

היסטוריה

פרויקט קומדי קלאב הוקם בשנת 2003 על ידי נבחרת הארמנים החדשים (Новые армяне) מ-KVN, שהורכבה מהקומיקאים ארתור דז'אניבקיאן, ארטק גספריאן, ארתור טומסיאן, ארטאשס סרקיסיאן, גאריק מרטירוסיאן ואחרים. רעיון הפרויקט עלה כבר בשנת 2001.
התוכנית הראשונה של קומדי קלאב הופיה ב-2004 בערוץ MTV רוסיה, אך שיתוף הפעולה עם הערוץ לא נמשך. ביוני 2004 יחד עם ערוץ CTC והמפיק אלכסנדר צקאלו תמורת 22,000 דולרים. התוכנית צולמה בקזינו Golden Palace.‏, ברם מנכ"ל הערוץ אלכסנדר רודניאנסקי סבר שהתכנית לא תתאים לתוכן הערוץ.
לאחר מכן, ארתור דז'אניבקיאן ניסה לעניין ערוצי טלוויזיה אחרים ולבסוף מפיק ערוץ THT דמיטרי טרויצקי התרשם והחליט לחתום הסכם עם חברי התוכנית. לאחר מכן בינואר 2005  החלו צילומי התכניות הראשונות ומאז התוכנית משודרת בקביעות בערוץ THT מאז 23 באפריל 2005.
ב-15 באפריל 2007 התוכנית המאה במספר ובאותה שנה הוקמה חברת ההפקות Comedy Club Production, שהחלה לעסוק בהפקת התכניות של קומדי קלאב. בהמשך השתתפו בתוכנית קומיקאים חדשים ובוגרים נוספים מתחרויות KVN.
בשנת 2008 הוקם הערוץ Comedy TV (שבהמשך הפך ל-ТНТ-Comedy, לצד ערוץ ТНТ4), בהם משודרים התכניות שהפיקו בחברתהComedy Club Production. באפריל 2010 התכנית עברה חידוש והפכה לפופולרית מאוד עד כדי כך שב-1 באפריל 2011 נשיא רוסיה דאז דמיטרי מדבדב הזמין למעונו גורקי-9 את חברי התוכנית אנדריי אוורין, טימור בטרודינוב, פאבל ווליה, מיכאיל גלוסטיאן, גאריק מרטירוסיאן, אלכסנדר נזלובין, סרגיי סבטלקוב, סמיון סלפאקוב וגאריק חרלמוב.
אות הסער של חיל הרגלים

דרגות

אות הסער של חיל הרגלים הוענק בשתי דרגות לפי השתייכות החיילים המקבלים.

עיצוב

האות עוצב על ידי חברת C.E יונקר מברלין, צורת האות היא אליפסה, שמשני צדדיה יש ארבעה עלי אלון בכל צד, בחלק העליון של האות יש עיט שעומד על צלב קרס ועל גבי האות יש רובה.
החלק האחורי של האות הוא חלק, ומחוברת אליו סיכה המשמשת לענידת האות.
גירסת ההוצאה מחדש של 1957 היא זהה לגמרי לעיצוב המקורי למעט צלב הקרס שהוסר.
היציע (ארגון)

היסטוריה

הארגון הוקם בשנת 2006 כעמותה רשומה על ידי שי גולוב, פרופ' אמיר בן פורת ועמיאל ליבוביץ.
הארגון מהווה חלק מהגופים המייסדים של ארגון האוהדים האירופאי "FSE-Football Supporters Europe". גולוב, אשר משמש כיושב ראש "היציע", משמש גם כחבר בוועד המנהל של הארגון האירופאי.

פעילות הארגון

בשנת 2010 יזם הארגון מיזם, שמטרתו הייתה שאוהדי כדורגל בישראל יוכלו להתארגן בנסיעות משותפות וטרמפים, כדי להגיע יחדיו למשחקי קבוצתם ללא תלות ברכב פרטי ותחבורה ציבורית שאינה פועלת בשבתות.
באוגוסט 2011 ערך הארגון יום מחאה יחד עם נציגי אוהדים משש קבוצות כדורגל בדרישה לשקיפות ומנהל תקין בכדורגל הישראלי. באוקטובר 2011 הארגון שיתף פעולה עם משרד הספורט במטרה לעלות רעיונות וצעדים אפשריים למיגור האלימות והגזענות בספורט בישראל.
ב-11 בינואר 2012 הגיש הארגון לוועדת שטרוזמן, שהוקמה על ידי ההתאחדות לכדורגל לבחינת כשרות והתאמה של יחידים ותאגידים לרכישת זכויות בקבוצות כדורגל, נייר מדיניות על הדרך הרצויה לניהול הכדורגל הישראלי. ב-22 במאי 2012, עם פתיחת דיוני ועדת זליכה לבדיקת המבנה הניהולי של הכדורגל הישראלי, הציג הארגון נייר מדיניות נוסף אשר אומץ בחלקו בדו"ח הסופי.
ב-6 במרץ 2014 הארגון היה אחד משלושת הגופים אשר יזמו את כנס עמותות האוהדים הראשון בישראל, שנערך במכללה האקדמית נתניה. בספטמבר 2014, בפגישה בין נציגי ארגוני האוהדים של מרבית קבוצות ליגת העל בכדורגל בצוותא עם אלו של הליגה הלאומית, הוחלט כי ארגון "היציע" ירכז תחתיו את המהלכים במאבקם של האוהדים להורדת מחירי הכרטיסים למשחקי הכדורגל בישראל. מחאה זו נודעה בשם "כרטיס לכל כיס". בנובמבר 2014, בעקבות אירועי הדרבי של תל אביב שהובילו לפיצוץ המשחק באותו חודש, יצא הארגון בקריאה לבית הדין לכדורגל שלא להעניש את המועדונים בעונשים קולקטיביים בדמות משחקי רדיוס ללא קהל.
ב-26 במרץ 2015 התקיים שנה שנייה ברציפות כנס האוהדים למען קידום אוהדי הספורט בישראל.
בספטמבר 2017 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב כי על ההתאחדות לכדורגל לחייב את מועדוני הכדורגל בישראל לפעול בשקיפות מלאה, שתתבטא בפרסום דוחות כספיים עונתיים, השקעת הבעלים במועדון, הכנסות שנתיות, תזרים מזומנים, דוחות מילוליים ועוד. הפסיקה התקבלה בעקבות עתירה שהוגשה על ידי ארגון היציע, שטען כי התאחדות הכדורגל לא יישמה את הוראות תקנון בקרת התקציבים של ההתאחדות.
דאוויס ברטאנס

השנים הראשונות

ברטאנס נולד בעיר ולמירה שבלטביה, לאב שהיה כדורסלן מקצועי ואם שהייתה חותרת מקצועית. בגיל 13 נפצע בעת שחטב עצים, ונאלץ לעבור קטיעה באצבע הקמיצה של ידו הימנית.
בשנת 2008 החל לשחק בקבוצת "BAA ריגה" מליגת המשנה בלטביה, ובשנתיים הבאות שיחק במקביל גם עבור אסק ריגה ו"קייזרמס ריגה" מליגת העל הלטבית. את עונת 2010/2011 פתח בקבוצת בארונס ריגה, אך כבר לאחר חמישה משחקים עבר לאולימפיה ליובליאנה מליגת העל הסלובנית.
בדראפט ה-NBA‏ 2011 נלקח ברטאנס בבחירה ה-42 על ידי אינדיאנה פייסרס, אשר שלחה את זכויותיו לסן אנטוניו ספרס. בעונת 2011/2012 נשאר ברטאנס בליובליאנה, ובעונתו הראשונה בליגת היורוליג קלע 3.0 נקודות בממוצע למשחק.

פרטיזן בלגרד

בינואר 2012 עבר ברטאנס לפרטיזן בלגרד מהליגה הסרבית, במדיה שיחק עד לסיום עונת 2013/2014. בעונת 2012/2013 קלע 6.6 נקודות בממוצע למשחק ביורוליג כשחקן קבוע ברוטציית הקבוצה, אך במהלך סדרת גמר הליגה הסרבית, מול צדביטה זאגרב, סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית של ברכו הימנית והושבת ממשחק במשך תשעה חודשים.
במרץ 2014 חזר לכשירות מלאה, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה הסרבית עם ממוצע של 13.4 נקודות למשחק. לאורך תקופתו בפרטיזן בלגרד זכה בסך הכול ב-3 אליפויות הליגה הסרבית, בגביע הסרבי (2012) ובאליפות הליגה האדריאטית (2013).

סאסקי בסקוניה

ביולי 2014 חתם על חוזה בסאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית. לאורך עונת 2014/2015 קלע 11.0 נקודות בממוצע למשחק כשחקן קבוע בחמישיית הקבוצה, אך לקראת סיום שלב "16 הגדולות" ביורוליג נפצע בברכו הימנית ונאלץ להחמיץ את המשך העונה. בהמשך התברר כי מדובר בפציעה זהה לזו ממנה סבל שנתיים קודם לכן – קרע ברצועה הצולבת הקדמית.
בינואר 2016 חזר ברטאנס מהפציעה, וב-37 משחקיו עד לסיום העונה קלע 8.2 נקודות למשחק. באותה עונה העפילה בסקוניה לשלב פיינל פור היורוליג לראשונה מזה 8 שנים, אך הפסידה במשחק חצי הגמר מול פנרבחצ'ה בתוצאה 77–88.

סן אנטוניו ספרס

לקראת עונת 2016/2017 חתם ברטאנס על חוזה בסן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA. בשתי עונותיו הראשונות בסן אנטוניו נשלח מספר פעמים לקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – אוסטין ספרס – ובחמשת משחקיו במדיה קלע 17.2 נקודות בממוצע למשחק. ב-8 בינואר 2018 קבע שיאי קריירה של 28 נקודות ו-6 שלשות במשחק של סן אנטוניו מול סקרמנטו קינגס.
ביולי 2018 חתם על הארכת חוזה בסן אנטוניו לשתי עונות נוספות, עבור כ-14 מיליון דולר. בעונת 2018/2019 קלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק עם 42.9% קליעה לשלוש – הנתון השישי בטיבו ב-NBA.

וושינגטון ויזארדס

ביולי 2019 נשלח ברטאנס לוושינגטון ויזארדס כחלק מטרייד משולש בו הייתה מעורבת גם ברוקלין נטס.

נבחרת לטביה

בשנת 2008 יצג ברטאנס את נבחרת לטביה באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16, ושנתיים לאחר מכן הוביל אותה לזכייה במדליית הארד באליפות אירופה עד גיל 18, עם ממוצעים של 14.8 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק.
בשנת 2011 שיחק לראשונה בנבחרת לטביה הבוגרת, במסגרת אליפות אירופה בכדורסל 2011. באליפות אירופה 2017 היה אחד השחקנים המובילים של נבחרתו, אשר סיימה במקום החמישי, לצד קריסטפס פורזינגיס, יאניס טימה ואחיו דאיריס. לאורך הטורניר קלע ברטאנס 14 נקודות בממוצע למשחק.
יחסי מונקו–קוסטה ריקה

היסטוריה

באפריל 1902 נפתחה הקונסוליה המונגאסקית בקוסטה ריקה ובכך למעשה כוננו יחסים קונסולריים בין שתי המדינות. הקונסוליה היא אחת הוותיקות ביותר של מונקו ברחבי העולם.
בינואר 2001 פנתה ממשלת מונקו לממשלת קוסטה ריקה בהצעה לכונן יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות, זו הסכימה והמדינות כוננו באותו החודש יחסים דיפלומטיים רשמיים ומלאים. בחודש דצמבר 2003 נרשם צעד נוסף בהתחזקות היחסים; ביקורו של אלבר השני, נסיך מונקו, בקוסטה ריקה.
נשי טראכיס

עלילת המחזה

עלילת המחזה נפתחת בנאום של דיאנריה, אשתו של הרקולס, המספרת על תולדות חייה ועל קושי בחיי הנישואין שלה. היא מוטרדת מכך שבעלה, הרקולס, זנח אותה ואת משפחה, זאת מכיוון שהוטלו עליו שתים עשרה מטלות. לכן היא מחליטה לשלוח את בנם היילוס כדי למצוא את הרקולס בעלה. בגלל נבואה אשר שמעה כי סופו של הרקולס קרב בידי אדם אשר כבר מת. ביניים שליח בשם ליכס מבשר לדיאנריה, סיפור כוזב, כי הרקולס בדרכו מלווה בשבויי מלחמה עם אישה שלכד, איולה, ביתו של טארכיס. לאחר שהטיל מצור על העיר אוצ'ליה. כעונש למלך אוריטוס שהיה אחראי להטלת שנים עשר מטלות על הרקולס. איולה הפכה למושא אהבתו של הרקולס, והביא לקנאת של דיאנריה, שהלכה להתייעץ עם אל הנהר נסוס, אשר הייתה מיועדת להיות לו לאישה, אך לבסוף נישאה לגיבור הרקולס. נסוס מעניק לה שיקוי אהבה אשר עשוי מחת (שן) של ההידרה, אך בעת הכנת השיקוי הוא מת בעצמו. דיאנריה מעניקה את השיקוי להרקולס, אך מגלה במאוחר, כי מדובר על רעל ולא שיקוי אהבה. הרקולס המגלה זאת, רוצח את השליח ליכס. אך גוסס ומלווה בידי בנו היילוס אל ביתו. שם מתגלה גופתה של דיאנריה, אשר התאבדה, מכיוון שלא יכלה לשאת בצער שגרמה להרקולס. הרקולס מתמלא בצער. ובסוף המחזה הוא מעניק את איוליה השבויה, להיות אשתו של בנו היילוס ומצווה על בנו לעלות אותו באש בעודו חיי. ובכך למעשה גואל אותו מהסבל.
יריד הספרים הבינלאומי של קהיר

יריד הספרים הבינלאומי של קהיר (בערבית: معرض القاهرة الدولي للكتاب) הוא יריד ספרים עיקרי הנערך בקהיר במצרים כל שנה בשבוע האחרון של ינואר במגרשי היריד הבינלאומיים של קהיר במדינת נאסר, בסמוך לאוניברסיטת אל-אזהר. את היריד מארגן ארגון הספר המצרי הכללי.

קנה מידה

יריד הספרים הבינלאומי של קהיר הוא אחד מיריד הספרים הגדולים בעולם, המושך אליו מאות מוכרי ספרים מרחבי העולם וכ-2 מיליון מבקרים מדי שנה. זהו יריד הספרים הגדול ביותר בעולם הערבי, כמו גם הוותיק ביותר. ב-2006 הוא היה יריד הספרים השני בגודלו בעולם לאחר יריד הספרים של פרנקפורט.
היריד ראוי לציון משום שהוצאות הספרים השוכנות בקהיר מדפיסות כשלושה מתוך כל חמישה ספרים היוצאים לאור בערבית בעולם. וארגון הספר המצרי הכללי - גוף הממשלתי העוסק גם בארגון היריד - הוא המו"ל הגדול ביותר בעולם הערבי. ביריד מפוזרים ביתנים ונואמים של מוציאים לאור פרטיים או של סוכנויות ממשלתיות מרחבי העולם, כמו גם מוכרי ספרים, וידאו ואמצעי מדיה נוספים. הספרים המוצגים הם בערבית, אנגלית ושפות אחרות. במהלך שלושת השבועות שבהם נערך היריד מתקיימים הרצאות, הקראות, ואירועים ציבוריים אחרים. היריד מנסה למשוך אליו גם אזרחים מצרים רגילים, כשהוא כולל חומרים על נושאים מרכזיים, אירועי חוצות, ואפילו זיקוקים על מנת לבדר את קהל המבקרים הרב.
היריד נוסד ב-1969 על ידי ארגון הספר המצרי הכללי, קבוצת מוציאים לאור ממשלתיים ומוכרי ספרים, כחלק מחגיגות ה-1000 ליסודה של קהיר. היריד ה-41 נערך מ-21 בינואר עד 5 בפברואר 2009.

מחלוקות

בשנים האחרונות הועלו האשמות כי נאסר על ספרים שנכתבו על ידי אנשי שמאל ומיליטנטים מוסלמים, עבודות המבקרות את הממשלה, ועבודות הכוללים פסקאות או נושאים העוסקים הנחשבים כנתונים במחלוקת בשל אופיים המיני או התרבותי להיות מוצגים ביריד הספרים. במהלך היריד של שנת 2000 הפכו הפגנות מוסלמיות כנגד ספרים, שתוכנם נחשב פוגע, לאלימות. באותה שנה הפגינו מעל ל-2,000 חברים בקבוצות סטודנטים מוסלמיות מחוץ לאוניברסיטת אל-אזהר, שהובילו למחאות ציבוריות נדירות כנגד הממשלה המצרית, לאלימות, ולמאסרם של 75 מבין המפגינים ולכמה פצועים. הסטודנטים מחו על ההוצאה לאור של ספרו של הסופר הסורי חיידר חיידר "משתה לעשב הים" בידי הוצאה לאור של משרד התרבות המצרי, והצגת עותקים ממנו למכירה. בעקבות ההפגנות נאסרו שני עובדים של ההוצאה לאור הממשלתית בגין "השפלת האמונה" והוצאה לאור של עבודה "הפוגעת במוסר הציבורי".
בשנים אחר כך הוחרמו על ידי הרשויות המצריות כמה ספרים שהוצגו לפרסום על ידי מוציאים לאור זרים. אלו כללו עבודות של הסופר הצ'כי מילן קונדרה, המרוקני מוחמד שוקרי, הסעודי איברהים באדי, והלבנונים חנאן אל-שייח' ואליאס חורי. ב-2005 אסרה המשטרה המצרית כמה מוכרי ספרים ופעילים ביריד הספרים, והאשימה שני עיתונאים מצרים ב"הפצת תעמולה שקרית כנגד הממשלה" ואת האחרים בהצגת עבודה סוציאליסטית מוצהרת.
ליאם גריגן

ביוגרפיה

גריגן נולד בקינגסטון אפון האל שבמזרח יורקשייר לליז ובריאן גריגן. הוא הבכור במשפחה בת שלושה ילדים.
בגיל צעיר שלחה אותו אימו לשיעורי תיאטרון. בגיל 5 הופיע בתפקיד גמד בהפקה של "הקוסם מארץ עוץ" ב-Northern Theatre. אחר כך בגיל שבע למד משחק אצל מייסד התיאטרון ריצ'רד גרין. אחרי שלמד בבית הספר היסודי סנט מרי, המשיך ללמוד בווייק קולג', והתמקד בלימודי תיאטרון, היסטוריה וספרות אנגלית. באותה עת גם המשיך בשיעורי משחק ב-Northern Theatre, והופיע בתיאטרון הלאומי ובפסטיבל אדינבורו. הוא התכונן לאודישנים לבתי ספר למשחק, והתקבל לבסוף לבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
בטלוויזיה הופיע גרינגן בדרמות של ה-BBC כגון "הולבי סיטי", "רופאים", "משפחה וחיות אחרות", ובסדרה "מיס מארפל" של ערוץ ITV1. גריגן גילם את אלפרד במיני-סדרה "עמודי תבל" של Starz TV. בסדרה "Ultimate Force" שיחק גריגן בתפקיד קורפורל אדוארד דווייר בעונה השלישית של הסדרה. ב-2008 וב-2010 כיכב בסדרת הדרמה האירית "Raw". בינואר 2011 הופיע גריגן בעונה השנייה של הסדרה המלחמתית "Land Girls" של ערוץ BBC One. מ-2012 עד 2013 כיכב בתפקיד סמל ליאם בקסטר בסדרה "מכת מחץ". ב-2014 לוהק לתפקיד איאן אל-חרזי בסדרה "24: Live Another Day". באותה שנה הופיע בסרט הפעולה האמריקאי "הרקולס האגדה מתחילה". בינואר 2014 השתתף גריגן בפרק כפול בסדרה "עדות אילמת". ב-2015 שיחק בתפקיד המלך ארתור בסדרה "עד עצם היום הזה".

חיים אישיים

בספטמבר 2016 התארס גריגן עם הזמרת-יוצרת בת' ראולי. השניים התחתנו ב-1 ביולי 2017.
זואי דשנל

קורות חיים

זואי דשנל נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא צרפתי, שווייצרי, הולנדי, אנגלי ואירי. היא בתם של הבמאי קיילב דשנל, ושל השחקנית מארי ג'ו דשנל (לבית וייר). שמה הפרטי זואי הוא על-שם הדמות הראשית זואי גלאס מהספר "פראני וזואי" מאת ג'רום דייוויד סלינג'ר. גם אחותה הגדולה, אמילי דשנל, היא שחקנית.
בילדותה, דשנל בילתה זמן רב בנסיעות ובטיסות בעקבות עבודתו של אביה. עקב כך היא גרה במספר מדינות כמו קנדה, יוגוסלביה, אנגליה ודרום אפריקה. היא למדה בבית ספר פרטי בסנטה מוניקה, שם התחברה לשחקנים ג'ייק ג'ילנהול וקייט הדסון. החלה ללמוד באוניברסיטת נורת'ווסטרן, אך לאחר שבעה חודשים נשרה, כדי לפתח את קריירת המשחק שלה.
דשנל אלרגית לביצים, למוצרי חלב ולחיטה ולכן היא הורגלה בעבר לדיאטת טבעונית, אף כי מאז 2010 נאלצה לוותר על כך והחלה לצרוך בשר עקב בעיות בריאותיות.
בדצמבר 2008 התארסה למוזיקאי בן גיבארד מלהקת "Death Cab for Cutie" ו-"The Postal Service. בספטמבר 2009 הזוג נישא. בדצמבר 2012 הזוג התגרש.
בינואר 2015 התארסה למפיק האמריקאי-יהודי ג'ייקוב פצ'ניק והתגיירה לקראת נישואיהם ביוני 2015. ביולי 2015 נולדה לזוג בת ובמאי 2017 נולד להם בן. הזוג הודיע על פרידה ב-2019.

קריירה

בשנת 1999 הופיעה דשנל בסרט "החברים של ממפורד". ב-2000 הופיעה בסרטו של קמרון קרואו "כמעט מפורסמים" שזכה לתשבחות אך נכשל בקופות. ב-2003 הופיעה בסרט "הבנות האמיתיות" שעליו היא קיבלה פרס פסטיבל מאר דל פלאטה ומועמדות לפרס אינדפנדנט ספיריט. בשנת 2004 שיחקה בדרמה הקומית "מת על ההספד" לצד ריי רומנו.
דשנל שיחקה בתפקידי משנה בסרטים שוברי קופות: "קטן עליו" (2003) לצד ויל פרל, "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" (2005) לצד מרטין פרימן, ו"אין כמו בבית" (2006), משחקה בו זכה לביקורות טובות, על אף ביקורות שליליות שקיבל הסרט עצמו.
בשנת 2006 הופיעה גם כדמות אורחת בסדרה "העשב של השכן" לצד מרי-לואיז פרקר.
ב-2008 קיבלה את תפקידה המרכזי הראשון בשובר הקופות "יס מן", שם שיחקה לצידו של ג'ים קארי, באותה השנה שיחקה גם לצדו של מארק וולברג במותחן האפוקליפטי "ביום שזה יקרה".
ב-2009 שיחקה בסרט "500 ימים עם סאמר" שהיה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי. על תפקידה בסרט היא הייתה מועמדת לפרס סאטיל.
בשנים 2011−2018 כיכבה בסדרה הקומית "הבחורה החדשה" של רשת Fox בתפקיד ג'ס.
בשנת 2019 דשנל השתתפה בפורמט מיוחד שבו היא וג'יימס קורדן מארחים בתכנית האירוח של קורדן באופן קבוע הופעה מיוחדת של ליאור סושרד.
ציפי לוין

קורות חייה

ציפי לוין נולדה וגדלה בתל אביב, בתם של זוג ניצולי השואה פנינה (לבית דרבסקי - ילידת פולין, 1933) ובנימין לוין (יליד ליטא, 1924). לה אחות, זהבית חסידוף, אשר הייתה נשואה לאיש העסקים דני חסידוף. אמה עבדה במחלקת הנשים של הבוטיק "מצקין". אמה איבדה רבים מבני משפחתה בשואה למעט אחות אחת.
את הקריירה שלה החלה בגיל 12 כאשר מילאה לסירוגין עם שלוש בנות אחרות תפקיד של ילדה בת 12 בהצגה "בודדה באפלה" בתיאטרון השדרה של מנחם גולן לצד חנן גולדבלט. בגיל 12 זכתה בתואר סגנית ראשונה בתחרות היופי "מלכת המים", והחלה לעבוד כדוגמנית בבית ספר לצילום.
כאשר הייתה בת 12 וחצי קישר אותה פופיק ארנון, שהכיר אותה מאחת ההצגות שלה, עם אריק איינשטיין, וזה ביקש ממנה שתשתתף בקליפ הראשון שצולם לטלוויזיה הישראלית, ואחד הקליפים הראשונים שאיינשטיין צילם, "הימים הארוכים העצובים". לאחר צילום הקליפ התפתחה ידידות ביניהם, ולוין המשיכה לככב בקליפים ובתוכניות לול המפורסמות. בעיתונות נטען שאליה מתייחס השיר על הנערה בדרך לגימנסיה.

קריירה

בשנת 1970 שיחקה בתפקיד קטן בסרט "התרוממות". בשנת 1971 שיחקה בתפקיד משני את דניאלה, חברתו היפה של יהודה ברקן, בסרטו של מנחם גולן, "כץ וקרסו", שהוא אחד הסרטים הנצפים ביותר בתולדות הקולנוע הישראלי.
השתתפה בתפקיד אורח בסדרה המיתולוגית "חדווה ושלומיק", שהייתה אחת הסדרות העלילתיות הראשונות שהופקו בישראל, ושודרה בערוץ הראשון באביב 1971.
לוין דגמנה למספר חברות אופנה ונודעה כאחת מנערות הזוהר הבולטות של ישראל, יש האומרים המפורסמת ביותר באותה תקופה, שכיכבה על שערי מגזינים ובמדורי הרכילות.
כדוגמנית היא עבדה צמוד לגדולי המעצבים והיוצרים באותה תקופה. השתתפה בקמפיינים וקטלוגים רבים ביניהם, של חברת תדיראן, הייתה הפנים של מוצרי קוסמטיקה של מעצבת האופנה האנגליה הנודעת מרי קוואנט , גוטקס, גרבי סברינה, דוגמנית של מוצרי שיער, תיקים, תכשיטים ועוד.
רפאלי כיכבה בזמנו בקמפיינים, בפרסומות הכי מדוברות הייתה מהדוגמניות העסוקות בשנות ה-70 ותחילת ה-80 בישראל, ואף זכתה לכינוי "פארה פוסט הישראלית". היא הייתה סוג של טופ מודל ישראלית. בשנת 1984 היא תוארה בעיתון כ"לשעבר דוגמנית והיום שותפה בבוטיק של הספר גילי גמליאלי".
בשנת 1988 הופיעה בתה בת השנתיים וחצי בפרסומת לסינרים. לוין נענתה בשנת 1991 לבקשת אריק איינשטיין, איתו הייתה בקשרי ידידות, שבתה בר תצטלם בגיל 5 לקלטת הילדים "כמו גדולים". בהמשך היא עודדה את בר מגיל 15 ללכת בעקבותיה בתחום הדוגמנות. כיום היא משמשת כסוכנת וכמנהלת האישית של בתה. היא נודעת במעורבותה הרבה בקריירה שלה וכמי שבנתה את המותג "בר רפאלי". לוין מנהלת גם את קריירת הדוגמנות של בנה און רפאלי.
החל מנובמבר 2017 משתתפת כאחת מתשע החברות הקבועות בפאנל של תוכנית הטלוויזיה היומית "אקטואליוֹת", המשודרת ברשת 13 בשעות הצהריים, עם שרון כידון, שמבוססת על התוכנית "The View" של רשת ABC. בכל יום שלוש מתוך חברות הפאנל משתתפות בתוכנית. חברות נוספות בפאנל הן אוולין הגואל, מעיין אדם, מוריה קור, מרגלית צנעני ודנה ספקטור. בהמשך זכתה לחיקוי בתוכנית "ארץ נהדרת".

חיים פרטיים

ב-1973 בגיל 18 נישאה לשוקי בן פורת. לאחר שלוש שנים ילדה את בנה הבכור, ועברה להתגורר בלונדון. לאחר גירושיה חזרה לישראל והחלה לעבוד בבוטיק ובמסעדה.
ב-1984 נישאה בשנית לרפי רפאלי, בן מושב עולש, ומנישואים אלו נולדו להם שלושה ילדים, בר רפאלי הבכורה, דור רפאלי, ממפתחי אפליקציית בליינדספוט, ואון רפאלי. מתגוררת עם משפחתה בהוד השרון.
מגנטיזציה אורכית

מגנטיזציה אורכית (באנגלית: longitudinal magnetization) היא מרכיב הכוח המגנטי שנמצא בכיוון הכוח המגנטי החיצוני הפועל בעת סריקת MRI. בסריקת MRI מכניסים חפץ או גוף לתוך מנהרת המגנט, וחלק מהפרוטונים שלו ניצבים במקביל לשדה המגנטי החיצוני. פרוטונים אלו יוצרים את המגנטיזציה האורכית.
המגנטיזציה האורכית איננה ניתנת למדידה מאחר שהיא נמצאת בכיוון השדה המגנטי ולכן יש צורך להטות אותה על מנת להצליח למדוד אותה כהלכה. לשם כך מתבצעת מניפולציה בעזרת פולסי רדיו (גלי רדיו המשודרים למשך זמן קצר), אשר מטה את המגנטיזציה האורכית לכדי מגנטיזציה רוחבית ניתנת למדידה. קבוע אשר נקרא קבוע T1 (זמן השיקום האורכי) מודד את שיקומה של המגנטיזציה האורכית, זמן אשר שונה בין כל רקמה ורקמה, וכך נוצרת תמונה אשר בה ניתן להבדיל בין הרקמות באלמנט ה-T1 שלהן (תמונת T1).
פלורבול

פלורבול (מאנגלית: Floorball; מכונה גם הוקי אולמות) הוא משחק כדור שבו מטרת שחקני הקבוצה, להכניס את הכדור לשער היריב.

חוקי המשחק

משחק הפלורבול מתבצע בתוך אולם בו שני שערים בגודל של שערי הוקי קרח בערך וכל קבוצה מנסה להכניס את הכדור לשער היריבה על ידי שימוש במקלות פלסטיק הדומים למקלות הוקי שדה.
לכל קבוצה שוער החובש קסדה ומגני ברכיים ואין לו מקל. השוער עומד בישיבה שפופה מול השער ומנסה לעצור את הכדור בעזרת הידיים והגוף. במשחק אסור למסור לשוער. 
במהלך המשחק המגע בין שחקני שתי הקבוצות ובין המקלות אסור, אך השחקנים יכולים לגעת בכדור בכל חלקי גופם, חוץ מהידיים. המסירות והחבטות לשער מתבצעות רק באמצעות המקל.
בתחילת המשחק או כאשר מבקיעים גול יש מתחיל המהלך מפייסוף - המקלות נמצאים במקביל זה לזה ובמאונך לשחקנים, והכדור נמצא באמצע המגרש. השחקנים בעת השריקה מנסים לקחת את הכדור, למסור לשחקן מקבוצתם ולהתקדם לעבר השער.

היסטוריה

המשחק נוצר בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 בגוטנבורג, שוודיה, והיווה תחילה משחק חובבני באולמות ספורט בבתי ספר. בתוך כעשור הפך המשחק לפופולרי ברחבי מדינות סקנדינביה, חוקי המשחק נוסחו באופן פורמלי, והוקמו אגודות ומועדוני פלורבול מקומיים. ב-1986 נוסדה אגודת IFF הבינלאומית (International Floorball Federation). ב-1994 התקיימה לראשונה אליפות אירופה בפלורבול, בה השתתפו 14 מדינות. ב-1996 התקיימה בסטוקהולם אליפות העולם הראשונה לגברים, בה השתתפו 12 מדינות מתוך 20 שהתמודדו על מקום בתחרות. 
כיום (2009) קיימות 55 נבחרות פלורבול לאומיות שונות, שהוכרו באופן רשמי על ידי IFF. שתי הליגות הגדולות בעולם בפלורבול פועלות עדיין בסקנדינביה - בשוודיה ובפינלנד. מ-1996 מתקיימת מדי שנתיים אליפות העולם לגברים, ומ-1997 אליפות העולם לנשים. בשנות ה-2000 נוסדו גם אליפויות דו-שנתיות לנבחרות צעירות (מתחת לגיל 19). עד כה זכו בעיקר נבחרות שוודיה באליפויות העולם השונות, וכן זכו במדליות לאורך השנים נבחרות פינלנד, נורווגיה, שווייץ וצ'כיה.
IFF הוכרה באופן רשמי על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי ב-2008.  
בישראל קיימות מספר קבוצות פלורבול, וכן הוקמה העמותה "איגוד פלורבול בישראל",, המוכרת גם ב-IFF.
שרה קנהאוס

ביוגרפיה

היא נולדה ב-24 בספטמבר 1880 בהוליווד פנסילבניה, מושב כורים קטן אז, ושם נעוריה היה שרה דה-רמר קלארק. נישאה לאברהם לינקולן קנהאוס בשנת 1901 שהיה מנהיג רפובליקני מקומי.
בגיל 116, הוכתרה כבעלת שיא אריכות הימים מארצות הברית. בשנת 1998 נהפכה לאדם המבוגר ביותר בעולם שחי, לאחר מותה של מארי-לואיז מילי מקוויבק בגיל 117. כאשר בני משפחתה סיפרו לה על זכייתה בתואר אמרה בחיוך "אז מה?". היא נפטרה 33 שעות בלבד לפני הכניסה למאה החדשה ולמילניום החדש, ולו הייתה חיה לפחות עד אז, חייה היו יכולים להיות על פני שלוש מאות ו-2 אלפים.
קנהאוס חזתה בשבע מלחמות בחייה ובכהונתם של 23 נשיאים אמריקאים. במותה, הותירה אחריה 6 דורות של בני משפחה, נכדים ונינים.
היא מתה בבית אבות בעיר אלנטאון ב-30 בדצמבר 1999, בית אבות בו התגוררה בתשע השנים האחרונות לחייה. את "סודה" לאריכות ימים תיארה בכך שלא נתנה לדבר להשפיע על מצב רוחה. 
ביום פטירתה, סנטור פנסילבניה צ'רלי דנט אמר: "גברת קנהאוס הייתה אישה יוצאת דופן שמתחה את קצה גבולות אריכות הימים. זהו מאורע עצוב, אך לבטח חייה היו מלאי אירועים".
גארודה אינדונזיה

תולדות החברה

החברה החלה בפעילות חלקית במלחמת העצמאות האינדונזית בשנת 1940 כשהיא מפעילה מטוס דאגלס DC-3 דקוטה. החברה נוסדה באופן רשמי בינואר 1949 ובשנת 1953 כבר החזיקה בצי שכלל 46 מטוסים.
בתחילת שנות ה-60 קיבלה החברה את מטוסי הסילון הראשונים שלה ובעקבות כך החלה לטוס להונג קונג ולאירופה לערים אמסטרדם ופרנקפורט.
המשבר הכלכלי באסיה בסוף שנות ה-90 פגע קשות בחברה, ובעקבות כך היא חדלה מלטוס לאירופה וצפון אמריקה.
לאחר ההתאוששות מהמשבר הכלכלי, השיקה החברה בשנת 2001 חברה בת לטיסות חסך (Low Cost) "סיטילינק" המפעילה טיסות פנים באינדונזיה.