google/wiki40b huggingface dataset:
ביג מאמא

עלילה

הסרט נפתח בזירת קרבות כלבים לא חוקית בקוריאה, כאשר סוכן ה-FBI ג'ון מקסוול נתפס. מלקולם טרנר, סוכן FBI המתמחה בהסוואה, יוצא לעזרתו של ג'ון בעוד סוכני FBI נכנסים לאזור.
בינתיים, לסטר וסקו, פושע במאסר עולם המואשם בשוד מזוין ורצח, נמלט בהצלחה מהכלא.
ג'ון ומלקולם, במסגרת משימה ללכידת לסטר, מגיעים לעיירה בג'ורג'יה, מתוך הציפייה שלסטר יבוא לבקר את בת-זוגו לשעבר שרי, שככל הנראה סייעה לו בשוד בכך שנתנה לו מפתח לכספת, ובנה טרנט.
מלקולם וג'ון משקיפים על ביתה של אישה דרומית גדולת ממדים, האטי מיי פירס, המוכרת יותר בכינוייה ביג-מאמא", שעל פי הציפיות תארח את שרי בביתה. להפתעתם, ביג-מאמא עוזבת בפתאומיות את העיירה. כדי להמשיך במשימה, מלקולם מחליט להתחזות לביג-מאמא, ולארח במקומה את שרי ובנה.
במהלך המשימה, מלקולם בטעות נפגש עם שרי ללא תחפושת. כדי לא לעורר חשד, הוא מעמיד פנים שהוא חשמלאי. הוא אף מתיידד עם שרי וטרנט, בתור עצמו, והולך איתם לדוג באחד מהימים.
בהמשך, מכרים של ביג-מאמא מארגנים לה מסיבת יום הולדת בהפתעה, בזמן שביג-מאמא האמיתית חוזרת מוקדם מהצפוי. במהלך המסיבה, מלקולם מבחין בכסף גנוב המושתל במזוודתו של טרנט. שרי, שנמצאת במקום, מבינה שלסטר השתיל את הכסף ללא ידיעתה, ובא עבורו. היא בנוסף מספרת למלקולם את מה שבאמת קרה בשוד: היא לא נתנה ללסטר את המפתח לכספת, אלא הוא גנב אותו ממנה. שרי, שפחדה שתפוטר מעבודתה עקב איבוד המפתח, לא סיפרה כלום.
מאוחר יותר, לסטר מגיע לביתה של ביג-מאמא. הוא לוקח איתו את שרי וטרנט, אך נתפס על ידי ג'ון ומלקולם לפני שמספיק לעזוב. בנוסף, התחפושת של מלקולם נהרסת בזמן התקרית, כאשר ביג-מאמא האמיתית ושרי עדים. שרי כועסת עליו שהתחזה לביג-מאמא, אך הוא מצליח לגשר איתה.
+TACACS

היסטוריה

פרוטוקול TACACS פותח לראשונה ב 1984 על ידי BBN Technologies לצורך ניהול רשת התקשורת MILNET שהייתה חלק מרשת ARPANET של משרד ההגנה האמריקאי. תחילה הוא נועד לחסוך למשתמשים הליך הזדהות (LOGIN) כפול כאשר הם מתחברים באמצעות טרמינל מרוחק. גרסה ראשונית זו, של הפרוטוקול עבדה על בסיס UDP והיכולות שלה היו מוגבלות לאימות משתמשים וניהול הרשאות בלבד.
מפרט הפרוטוקול של גרסה זו לא פורסם מעולם. למרות זאת חברת סיסקו יישמה את הפרוטוקול במוצריה ואף טענה שהיישום תואם לחלוטין לפרוטוקול הראשוני. עם הזמן הרחיבה סיסקו את הפרוטוקול לתמוך גם בניהול הרשאות, וחשבונאות וכן לעבוד על בסיס TCP. הרחבה זו זכתה לכינוי XTACACS ושמרה על תאימות אחורה לפרוטוקול הראשוני בשימוש ב- UDP. בשנת 1993 פורסמה הגרסה המורחבת של סיסקו על ידי ארגון IETF כתקן פתוח תחת השם RFC 1492. מאז מקובל לקרוא בשם TACACS לגרסת הפרוטוקול המתוקננת בתקן זה.
עם השנים פיתחה סיסקו גרסה אחרת לפרוטוקול תחת השם TACACS+. מפרט הפרוטוקול זה פורסם, ביוזמת סיסקו, שנת 1998 כטיוטת תקן (DRAFT) על ידי ארגון IETF.

יתרונות הפרוטוקול והשוואה מול פרוטוקולים דומים

לעומת RADIUS המשלב אמצעי אימות בתוך פרופיל משתמש, הפרוטוקול מפריד בין שתי הפעולות. הפרוטוקול משתמש בפרוטוקול תקשורות TCP, בעוד ש-RADIUS משתמש ב-UDP. יש מנהלי רשתות הממליצים] להשתמש בפרוטוקול משום ש-TCP נחשב אמין יותר.
ההרחבות בפרוטוקול מספקות סוגים נוספים של בקשות אימות וסוגים נוספים של קודי בתגובה, יותר מאשר היו במפרט המקורי.
פנחס השיל

ביוגרפיה

רבי פנחס נולד בזינקוב בשנת ה'תרל"ב לרבי חיים מנחם השיל (בן רבי משולם זוסיא השיל מאפטא-זינקוב; ורבה של זינקוב) נישא למלכה בתו של רבי יצחק פרידמן מבוהוש. שימש ברבנות בבוהוש עירו של חמיו ועם פטירת אביו בכ"ד בסיון ה'תרנ"ג עזב את בוהוש כדי למלא את מקום אביו ברבנות זינקוב, ועם הזמן החל לנהוג באדמו"רות לצד שאר אדמו"רי אפטא-זינקוב.
רבי פנחס נפטר בז' באב ה'תרע"ו וחתנו רבי יעקב אריה טברסקי מילא את מקומו.
ריכרד שטיין (מלחין)

ריכרד שטיין (Richard Stein‏; 1909–1992) היה פסנתרן, מלחין ומנצח יהודי רומני, שחיבר בין היתר את הלהיט מזחלת עם פעמונים.

קורות חיים

שטיין נולד ברומאן, רומניה, בן שני למנהל סניף הבנק המקומי. האח הבכור מת בגיל 16 והוריו הביאו לעולם בת, שעתידה להיות המתרגמת הפורה אנטואנט ראליאן. שטיין למד מוזיקה בקונסרבטוריון בבוקרשט ובפריז וניצח על תזמורות. הוא היה מיודד עם סרג'יו צ'ליבידאקה, בן אותה עיר, והשניים הופיעו יחד על שני פסנתרים.
שטיין חיבר בשנים 1934 - 1936 את השיר "מזחלת עם פעמונים", שנכתב בסגנון עממי ונועד, יחד עם שני שירים נוספים שלו, במיוחד לזמרת מריה טנאסה. המנגינה חוברה למילות שיר מאת המשורר היהודי רומני ליביו דלאנו (Liviu Deleanu). טנאסה לא התרשמה מהשיר והחליטה לא לקבל אותו.
ב-1937 הודפסו שני תקליטים עם השיר, האחד בביצוע הזמר סילביאן פלורין (פיינשטיין) והשני בביצוע הזמר יונל פסקו. על עטיפת התקליט הודפס שם המלחין כ-S. Richard ובכך נידון מחבר המנגינה לאלמוניות. מתחת לשם השיר ניתנה כותרת משנה בשם Cling, cling, cling, צליל הפעמונים. המנגינה זכתה לפופולריות רבה, שפיתתה זמרים וזמרות לבצע פלגיאטים.
אחרי 1949, הזמרת מריה לטרצו (Maria Lătărețu), שהתמחתה במוזיקה עממית, הורידה מהשיר את הפזמון החוזר והוסיפה כמה בתים. עיבודים של מלחינים ומבצעים שונים נמשכו בעולם, כך ברפרטואר של אדית פיאף מופיע השיר בשם Johnny tu n'est pas un ange. המשורר היוגוסלבי "דראגומיר ריסטיק" (Dragomir Ristic) החליף את המילים ושינה את קצב השיר לסווינג. בשנות החמישים לקח לס פול את המנגינה ופרסם אותה בשם Johnny is the Boy for Me מבלי להזכיר את המלחין המקורי ועל כך תבע אותו שטיין למשפט וזכה במשפט, חרף העובדה שלא יכול היה להופיע בעצמו במשפט בארצות הברית בגלל מגבלות מסך הברזל.
השיר קיבל גם גרסה עברית (עם מנה גדושה של יידיש) בשם "ג'וני איז דה גוי פור מי". ירדנה ארזי הקליטה את השיר "רוח ואש" על פי המנגינה של מזחלת עם פעמונים עם הטענה השגויה שמדובר בלחן צועני. אהוד מנור כתב את מילות השיר.
למרות הקביעה המשפטית, בציבור עדיין המחבר לא מזוהה, כך שבגרסת כיסוי שערכה הלהקה הבלגית Vaya Con Dios ב-1988 נתנה את הקרדיט ללס פול ואת התמלוגים המשיכו לשלם ליורשי לס פול במקום ליורשי שטיין. שטיין עצמו ביקר בישראל ומסר שיר בשם "פלאפל" ללסלו רוט, כאשר זה ביקר ברומניה, ב-1969, עם מקהלת הילדים על שם צדיקוב.
יואן למויין

חייו

יואן למויין נולד בליון לאם ממוצא פולני. הוא למד איור ואנימציה בEmile Cohl School, אחר כך הוא עזב לאנגליה כדי לעקוב אחר הדפסת משי וב-2004 עבר לפריז. אחרי ניסיון קצר ב-H5. הוא הצטרף צוות של לוק בסון ועבד על הפרויקט ארתור והמינימונים למשך שנה. ב-2006 יואן ביים סדרה של בריונים לסופיה קופולה שעבדה על מארי אנטואנט.
ב-2010 למויין קיבל 5 פרסי אריה בפסטיבל הפרסום בקאן על קמפיין למודעות האיידס, ושנתיים לאחר מכן קיבל את פרס לבמאי הטוב של השנה בפרסי MVPA בלוס אנג'לס, והיה מועמד בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV.
ב-18 במרץ 2011 Woodkid שחרר את המיני אלבום הראשון שלו Iron, השיר Iron הושמע בקדימון של Assassin's Creed: Revelations של חברת יוביסופט, בסרט היצ'קוק ובסדרה הזאב צעיר
פלאטונוב

פּלַאטוֹנוֹב (ברוסית: Платонов; הנודע גם בשם "חסר אב" או "מחזה בלי כותרת") הוא השם האנגלי שניתן למחזה מוקדם, חסר שם שנכתב ברוסית בידי אנטון צ'כוב ב-1878. זהו המחזה רחב ההיקף הראשון של צ'כוב שנכתב במיוחד עבור מריה ירמולובה, כוכבת עולה של תיאטרון מאלי. ירמולובה דחתה את המחזה והוא לא ראה אור עד לשנת 1923.

אודות המחזה

16 שנה לאחר שצ'כוב הלך לעולמו, בשנת 1920, המחזה התגלה בכספת של בנק במוסקבה. הוא היה כתוב בכתב ידו של צ'כוב, אולם היה חסר כותרת. בשנת 1923 הוא ראה אור בהוצאת הארכיון הספרותי הסובייטי. חוקרי יצירתו של צ'כוב סבורים שזהו מחזהו הראשון. המחזה כונה בשמות שונים: "פלאטונוב", "דון ז'ואן נוסח רוסיה" ו"פלאטונוב הריקא". מן השמות ניתן ללמוד שגיבור המחזה הוא פלאטונוב, אבל היות שצ'כוב הציע את המחזה לשחקנית ידועה שדחתה אותו, הוא כנראה לא התכוון לכך.

הפקות

הגיבור הראשי "מיכאיל פלאטונוב", הוא מנהל בית ספר פרובינציאלי, ושמו משמש לשם המחזה בתרגומו האנגלי. המחזה הוצג לראשונה בשם "דון ז'ואן המסכן" בסטוקהולם, שוודיה. ב-1956 הוצג לראשונה בבורדו ואחר-כך בשם "פלאטונוב הריקא" בבימויו של ז'אן וילאר בפריז. בשנת 1959 הועלה בידי ג'ורג'ו סטרלר במילנו. הצגת הבכורה של המחזה ברוסיה התקיימה בתיאטרון וכטנוגוב במוסקבה ב-1960 ונקרא "פלאטונוב". באותה שנה הוצג המחזה בניו יורק בשם "שערוריה כפרית" ובלונדון בתיאטרון רויאל קורט בשם "פלאטונוב".
היצירה עובדה והופקה בתיאטרון אלמידה בלונדון, בתיאטרון בריסטול אולד ויק, ובידי להקת התיאטרון סולפפר בטורונטו. המחזאי מייקל פריין כתב עיבוד שמרבים לבצעו בשם "דבש פרא", שראה אור ב-1984. הטקסט של צ'כוב, שזמן הצגתו אורך שש שעות, ומעולם הוא לא ראה בו נוסח סופי, מוצג לעיתים רחוקות. אולם ב-1997 הבמאי לב דודין ותיאטרון מאלי של סנקט פטרבורג הציג גרסה נאמנה למקור חסרת שם, בפסטיבל ויימאר השנתי לאמנויות. זמן ההצגה הוא ארבע שעות. ההפקה התקיימה בסנקט פטרבורג ובמילאנו בהמשך אותה שנה. חמש הופעות הועלו במרכז האמנויות ברביקן, לונדון, ביוני 1999. גרסה חדשה מתורגמת ומעובדת בידי אליה חודוש הופקה בידי בית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל באוקטובר 2013.

סרט

רשת הBBC צילמה גרסה טלוויזיונית של "פלאטונוב", בכיכובו של רקס הריסון בתפקיד פלאטונוב. ב-1976 הסופר אלכסנדר אדבשיאן והבמאי ניקיטה מיכאלקוב עיבדו את העבודה לסרט בשפה הרוסית еоконченная пьеса для механического пианино (Neokonchennaya pyesa dlya mekhanicheskogo pianino. הוא נעשה באולפני מוספילם, הסרט הופץ במערב בשם An unfinished piece for mechanical piano (יצירה בלתי גמורה לפסנתר מכני). הוא עובד מחדש בידי טרבור גריפיתס' לגרסה בימתית חדשה בשם Piano (פסנתר), שהופקה בתיאטרון המלכותי הלאומי, לונדון, באוגוסט 1990. סטיבן ריאה גילם את דמותו של פלאטונוב.
נשף האופרה של וינה

נשף האופרה של וינה (בגרמנית: Wiener Opernball) הוא אירוע שנתי הנערך בבית האופרה של וינה.
תחילתה של מסורת הנשפים בווינה החלה בשנת 1814 כשראשי האריסטוקרטיה באירופה החלו לחפש אחר תרבות ובידור לאחר מלחמות נפוליאון. הנשף הראשון בבית האופרה נערך ב-1877, ולאחריו אורגנו נשפי מסכות.
הנשף הראשון שנקרא "נשף האופרה", אורגן ב-1935, אך בשנים אחר כך הופסק להתקיים עקב מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה חודש הנשף.
נשיא אוסטריה מגיע לנשף, והגעתו מלווה בדרך כלל בקולות חצוצרה. האירוע משודר בשידור חי בטלוויזיה האוסטרית.
חיותה מרצביאק

ביוגרפיה

חיותה גדל בקיבוץ תל עמל והתאמנה בקבוצת השחייה של הקיבוץ ואחר כך בקבוצת הפועל שער העמקים.

1953

בתחרות מבחן לקביעת נבחרת ישראל בשחייה למכביה שנערכה בבת גלים בחיפה בספטמבר 1953, קבעה מרצביאק במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 3:20.0 דקות, שיפור לשיאה הקודם שעמד על 3:27.1 דקות. שבועיים לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 3:16.3 דקות, אחרי ברן מדרום אפריקה, שקבעה שיא מכביה חדש של 3:12.7 דקות, שיפור לשיא הקודם של ורטהימר מאוסטריה שעמד על 3:18.0 דקות.

1954

באליפות ישראל לנוער בשחייה שנערכה בבת גלים באוקטובר 1954, זכתה מרצביאק ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:33.7 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:23.8 דקות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 1:37.6 דקות.

1955

בפסטיבל הבינלאומי של ספורט הפועלים שנערך בדורטרכט שבהולנד במאי 1955 זכתה מרצביאק במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 3:14.5 דקות. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריסל שבבלגיה היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 3:14.0 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים באוקטובר 1955, זכתה מרצביאק במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:18.8 דקות.

1957

בתחרויות השחייה של המכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכתה מרצביאק במדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם ברגר, חיותה מרצ'ביאק, דורית שרצר ושושנה ריבנר בשיא מכביה חדש של 5:52.7 דקות.

1959

בתחרות אזורית שנערכה באוגוסט 1959, קבעה מרצביאק במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 3:11.5 דקות.

1960

באליפות הפועל בשחייה ה-17 שנערכה בקבוצת שילר בספטמבר 1960, קבעה מרצביאק במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 1:27.6 דקות. ובמשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 3:10.7 דקות

1961

בתחרויות השחייה של המכביה השישית שנערכו בספטמבר 1961 היא זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם נוגה הררי, גלי להב וקורין בשיא ישראלי חדש של 5:47.2 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 5:09.8 דקות ודרום אפריקה (5:31.7 דקות) וסיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:43.4 דקות.
יצחק אשכנזי (רב)

ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת 1859 (ה'תרי"ט) לשרה ולראשון לציון הרב אברהם אשכנזי. בצעירותו נישא לרבקה, ויחד נולדו להם חמישה ילדים.
במשך תקופה שימש כמורה לתלמוד בישיבת תפארת ירושלים, ונחשב לדרשן מפורסם בעיר. נמנה עם מייסדי בית החולים משגב לדך, ורכש בעצמו את הקרקע עליה הוקם המבנה. כן יצא לחו"ל כשד"ר בשליחות עבור בית החולים מספר פעמים, וביקר בין היתר באלג'יריה, בהרי הקווקז ובכותאיסי שבגאורגיה. לאחר שחזר ממסעותיו, נבחר לשמש כיו"ר ההנהלה של בית החולים.
בשנת 1900 (ה'תר"ס) שימש כחבר בוועד העדה הספרדית בירושלים, וחבר בית הדין של העדה בעיר. במשך חייו נמנע לשמש בתפקידים רבניים, ולאחר פטירת הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר הוצעה לו משרתו אך סירב.
בחלק מתקופות שהותו של הרב בן ציון אברהם קואינקה בחו"ל, הופקדה מלאכת עריכת כתב העת התורני המאסף בידיו.
במלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר עם משפחתו באלכסנדריה שבמצרים בעקבות היותו אזרח צרפת.
הלך לעולמו באלכסנדריה ב-31 באוגוסט 1915 (כ"א באלול ה'תרע"ה), ונקבר בבית העלמין היהודי בעיר.
בנו שלמה נישא לשמחה, בתו של הרב משה מלכא, והיה איש ציבור וחבר וועד שכונת אהל משה.

חיבוריו

חיבוריו בשו"ת ובפוסקים נשארו בכתבי יד. חלק מתשובותיו הודפסו בספר "מעשי איש", וב"המאסף" בעריכת הרב בן ציון אברהם קואינקה, שנה א'.
לואיס מרטינס דה סוסה דנטאס

לואיס מרטינס דה סוסה דנטאס (בפורטוגזית: Luis Martins de Souza Dantas ‏; 1876 - 14 באפריל 1954) דיפלומט ברזילאי, שבתקופת שירותו בצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה הציל חייהם של יהודים רבים כאשר סיפק להם ויזות בניגוד לעמדתה המוצהרת של ממשלתו. בשל מעשיו אלו הוכר בשנת 2003 כחסיד אומות העולם מטעם מוסד יד ושם.

רקע היסטורי

בין 1930 ל-1945 שלט בברזיל הרודן ז'טוליו ורגאס. ורגאס היה בעל נטיות פשיסטיות ולדעת אחדים אף אנטישמיות. כך, לדוגמה, נימק את השעיית החוקה ב-1937 והכרזתו על מצב חירום, ויצירת משטר פשיסטי שכונה "המדינה החדשה" בתוכנית קומוניסטית להפלת המשטר בברזיל, תוכנית שכונתה בשם רב המשמעות "תוכנית כהן". 
משטרו של ורגאס נקט במדיניות של הגבלת הגירה של מיעוטים, במיוחד יפנים ויהודים בשל "הסכנה הצהובה" ו"הסכנה הקומוניסטית", מדיניות זו אף מצאה ביטוי מפורש בחוקה שהתקבלה בשנת 1934, בסעיף 121, שקבע מגבלות על ההגירה לברזיל על מנת לשמור על "שלמותה האתנית". בחודש יוני 1937 אסר משרד החוץ הברזילאי במפורש על הנפקת ויזות ליהודים. יחד עם זאת יש לציין כי מדיניות דומה של צמצום הגירה וסגירת שערים בפני פליטים רווחה באותה התקופה במדינות רבות בעולם, ביניהן, למשל, ארצות הברית.
ורגאס ניהל מדיניות נייטרלית עם תחילת המלחמה. נטייתו הטבעית של המשטר, על פי אופיו האידאולוגי הייתה לחבור למדינות הציר. עם זאת, מערכת קשרי המסחר של ברזיל הכריעה לבסוף לצד בעלות הברית. לאחר ההתקפה על פרל הארבור, וכניסת ארצות הברית למלחמה, ניתקה ברזיל את יחסיה הדיפלומטיים עם גרמניה, בינואר 1942, ובאוגוסט 1942 הכריזה עליה מלחמה. בשנת 1944 שלחה ברזיל את כוח המשלוח הברזילאי להילחם בחזית האיטלקית לצד בעלות הברית.

קורות חייו

סוסה דנטאס נולד למשפחה מכובדת בריו דה ז'אנירו ב-1876, ולאחר קריירה פוליטית פנה לשירות החוץ הברזילאי. בין 1922 ל-1943 שימש כשגריר ברזיל בצרפת, ולאחר הכיבוש הנאצי בשנת 1940 שימש כשגריר ברזיל בצרפת של וישי.
דנטאס היה נשוי ליהודייה בשם אלייזה מאייר סטרן, אך היא הצליחה לעזוב את צרפת בשנת 1940.
הוא הכיר בסבלם של האנשים שנרדפו על ידי המשטר הנאצי - יהודים, קומוניסטים והומוסקסואלים. הוא קיבל משר החוץ הברזילאי אוסוולדו ארניה אישור כללי להנפקת ויזות לאנשים חסרי נתינות. הוא ניצל אישור זה להנפקת ויזות דיפלומטיות ל-800 אנשים, בהם כ-425 יהודים. אישורים אלו הצילו את חיי המשפחות שקיבלו אותם, והיגרו לברזיל, הרחק מאימי השואה. בין הניצולים במאי התיאטרון זביגנייב זימבינסקי, אשר היה מאנשי התיאטרון הבולטים בברזיל.
הנפקת הוויזות בניגוד למדיניות משרד החוץ התגלתה כאשר אונייה שנשאה אנשים רבים בעלי ויזות שהונפקו על ידו נתקעה במצור ימי בריטי במרוקו, ותוקף הוויזות חלף, והיה עליו לחדשן. דנטאס הועמד לדין משמעתי. הוא זוכה בדין מן הטעם שבעת שהנפיק את הוויזות היה כבר פנסיונר, והוחזר לשרת בצרפת.
עם כיבושה של צרפת של וישי בידי הנאצים, בנובמבר 1942 נעצר דנטאס, שהיה שגריר מדינת אויב, ושהה במעצר בגרמניה במשך 14 חודש, עד שהוחלף במאי 1944 עבור גרמנים ששהו במעצר בברזיל.
בדצמבר 1944 הוחזר דנטאס לשירות החוץ של מדינתו, על ידי ורגאס. בתחילה שירת במשלחת לארגון האומות המאוחדות, כאשר מרכז הארגון היה בלונדון, בינואר ובפברואר 1946, ולאחר מכן במשרות זוטרות בשגרירות בפריז. בשנת 1954 מת בפריז.
פעולותיו של דנטאס נותרו עלומות במשך מספר עשורים, ורק לאחר מחקר שנערך על ידי ההיסטוריון פביו קויפמן ממכון ראול ולנברג נודע על פעולותיו. בשנת 2003 הכריז מוסד יד ושם על דנטאס כחסיד אומות העולם. קויפמן פרסם ספר על פרשת דנטאס, בשם "דון קישוט בחשיכה".
פרנץ שליק

ביוגרפיה

שליק נולד ב-23 במאי 1789 בפראג שהשתייכה אז לאימפריה הרומית הקדושה. הוא רצה להיות שופט, אולם ב-1808, במהלך מלחמת הקואליציה החמישית, התגייס לצבא האוסטרי כלויטננט ברגימנט קירסירים. הוא לחם בקרב אספרן אסלינג תחת פיקודו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן, ולאחריו הועלה לדרגת ריטמייסר. בעקבות סיום המלחמה ב-1812, נכנסה אוסטריה לברית עם הקיסרות הצרפתית, וכמחאה פרש שילק מהצבא. באוגוסט 1813, במהלך מלחמת הקואליציה השישית, בגדה אוסטריה בצרפת והכריזה עליה במלחמה, ולפיכך התגייס שילק לצבא שוב. הוא מונה להיות שלישו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, ובמהלך קרב לייפציג נפצע קשה ואיבד את הראייה בעינו הימנית. מאז הוא נהג לחבוש על העין רטייה, אשר הפכה לסימן ההיכר שלו. בשנים הבאות הוא התקדם בסולם הפיקוד, וב-1848 כבר היה בדרגת פלדמרשל-לוטננט.
באותה שנה, פרצו מהפכות אביב העמים בכל רחבי אירופה, ובמיוחד באימפריה האוסטרית. שילק מונה למושל קרקוב בנובמבר של אותה שנה, ונצטווה לסייע בדיכוי המרד ההונגרי. הוא לקח 8,000 אנשים מחיל המצב שלו, וצעד עמם להונגריה דרך מעבר דוקלה, במקביל לתנועת הכוח האוסטרי העיקרי בפיקודו של הנסיך מווינדיש-גרץ. בדצמבר הוא הביס את ההונגרים בקרב בודמאר, וכבש מידי המורדים מספר ערים. ההונגרים גייסו במהירות 10,000 מורדים, והציבו אותם באזור מישקולץ בפיקוד לאזאר מאסארוס. שילק הביס אותו עוד באותו החודש בקרב שצ'צ'ו, ובינואר 1849 הביס אותו פעם נוספת בקרב קאסה. עם זאת, הוא לא ניצל את ניצחונו, והתמהמה במשך מספר שבועות, כך שההונגרים הצליחו להתארגן ולהביס אותו בשלושה קרבות רצופים. הוא היה בסכנת כיתור, אולם הצליח לחבור אל הנסיך מווינדיש-גראץ, והכוח המשולב שלהם הביס את ההונגרים בקרב קאפלונה במהלך פברואר. בספטמבר 1849, לאחר דיכוי המרד, הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים ומונה למפקד הקורפוס ה-1 אשר הוצב במורביה. 
ביוני 1854 הועבר לגליציה כמפקד הפיקוד ה-4, וב-1859 הועבר לאיטליה ולחם במלחמת אוסטריה-סרדיניה כחלק מהכוח של פרנץ גיולאי. בעקבות קרב מג'נטה הוא מונה למפקד הארמייה השנייה, ולחם עמה נגד האיטלקים והצרפתים בקרב סולפרינו. בעקבות הסכם וילאפרנקה הוא פרש מהצבא. לאחר פרישתו, הוא בנה לעצמו ארמון ליד וינה, ונפטר בו ב-17 במרץ 1862 בגיל 72.
אוזנן אפור

האוזנן בארץ ישראל

בעבר סברו שהאוזננים החיים בארץ ישראל השתייכו למין זה אך מחקרים שנערכו בתחילת המאה ה-21 מצאו ששתי האוכלוסיות העיקריות שלו בישראל הן מינים נפרדים: אוזנן הנגב (Plecotus christii) ואוזנן החרמון (Plecotus macrobullaris), שניהם נמצאים בסכנת הכחדה.
מחלקת המטבע

מחלקת המטבע היא המחלקה האחראית בבנק ישראל על הנפקת מטבעות ושטרות.
המחלקה הוקמה עם קום המדינה כחלק מבנק אפ"ק (שהפך בהמשך לבנק לאומי), והייתה אחראית על הנפקת המטבעות והשטרות החדשים של מדינת ישראל מ-1948 ועד 1954  - תחילה הלירה הארץ-ישראלית, שהייתה המשך למטבעות מתקופת המנדט הבריטי, ומשנת 1952 הלירה הישראלית. בשנת 1954 הועברה במלואה לידי הבנק המרכזי - בנק ישראל.

היסטוריה

עם הידיעה שמדינה יהודית הולכת לקום על אדמת ארץ ישראל הוזמנו על ידי מוסדות היישוב שטרות חדשים כדי להחליף את הלירה הארץ ישראלית (לא"י) שהונהגו על ידי שלטונות המנדט הבריטי. באותה תקופה לא היה קיים מוסד פיננסי מרכזי למדינה שבדרך ולא הייתה אפשרות להקים מוסד כזה מפאת חוסר זמן וחוסר בידע, כמו כן היה פחד שהציבור לא יתן את אמונו במוסד פיננסי חדש ולא ישוש להחליף את הכסף. בשל הסיבות הללו פנו מוסדות היישוב לראשי בנק אפ"ק לשם הקמת מחלקה מיוחדת בתוך הבנק שתהיה אחראית על הנפקת המטבע והדפסת הכסף - מחלקת המטבע. עם חלוף השנים והתבססות המדינה בלט הצורך בגוף מרכזי שלא רק ידפיס את השטרות אלא גם יפקח על פעילותה הכלכלית של המדינה, לשם כך הועברה המחלקה ב-1954 לידי בנק ישראל.
הנדריק פלוריס כהן

הנדריק פלוריס כהן (בהולנדית: Hendrik Floris Cohen) הוא היסטוריון של המדע ממוצא יהודי-הולנדי.

קורות חיים

נולד בהארלם בהולנד בראשון ליולי, 1946 למשפחה יהודית ליברלית בהולנד. אביו אדולף היה פרופסור להיסטוריה. למד בתיכון העירוני בהארלם ואחר כך למד היסטוריה באוניברסיטת ליידן. סיים תואר שני ב-1970 בהתמחות בהיסטוריה סוציו-אקונומית ובהיסטוריה של המדע. בשנת 1974 סיים דוקטורט בהנחיית פרופ' דיק ואן ארקל (Dick van Arkel) במחלקה להיסטוריה חברתית באוניברסיטת ליידן. עבודתו הייתה בנושא "מאמצי חידוש הסוציאל-דמוקרטיה בהולנד במהלך העשור הראשון אחרי מלחמת העולם הראשונה". בין השנים 1975 ל-1982 היה אוצר מוזיאון המדע בוהרהייב. בשנת 1982 מונה לפרופסור מן המניין בהיסטוריה של המדע באוניברסיטת טוונטה באנסחדה שבהולנד. בשנת 2001 יצא לגמלאות מוקדמות. החל משנת 2006 הוא משמש כפרופסור של כבוד במחלקה למדעי הרוח באוניברסיטת אוטרכט.
בספרו "המהפכה המדעית: חקירה היסטוריוגרפית" דן כהן בתגליות של גלילאו, קפלר וניוטון ובשאלה מדוע המהפכה המדעית התרחשה במערב אירופה במאה ה-17 ולא ביוון העתיקה, בסין או בעולם המוסלמי. 
בשנת 2007 יצא ספרו "איך המדע המודרני הגיע לעולם: היסטוריה השוואתית", שזכה בפרס יורוקה (Eureka Book Prize) לשנת 2008. הספר מסביר מדוע המדע המודרני הצליח להתפתח במאה ה-17.
נשוי למרתה ואב לאסתר. הוא אחיו של יוב כהן, ראש עיריית אמסטרדם לשעבר ומועמד לראשות ממשלת הולנד.
As Long as You Love Me

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם ובוים על ידי דוד דבלין בלונדון שבאנגליה, באותה שנה שבא יצא כסינגל רשמי מן האלבום. בקליפ נראה ביבר כשהוא בסצנות חשוכות רוקד עם רקדנים לצידו ושר את השיר.
מונה הצפיות של הקליפ נכון לנובמבר 2018, עומד על למעלה מ-400 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לסרטון ה-16 הנצפה ביותר של ביבר.

הופעות

ביבר הופיע עם השיר בכל אחד מן המופעים שלו שנכללו בסיבוב ההופעות השני שלו "Believe Tour", שנערך כבר באותה שנה. ביבר הופיע עם השיר ועם "Boyfriend", בטקס פרסי בחירת הנוער 2012.
בריאן אוסטין גרין

ביוגרפיה

נולד בשם בריאן גרין (Brian Green) בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. הוריו הם ג'וייס וג'ורג' גרין, והוא גדל עמם בצפון הוליווד. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, למד באקדמיה למוזיקה.
גרין יצא בעבר עם השחקנית ונסה מרסיל. לזוג בן בשם קאסיוס אשר נולד ב-30 במרץ 2002.
ב-24 ביוני 2010 נישא גרין לשחקנית מייגן פוקס. בשנת 2012 נולד בנם הבכור. בפברואר 2014 נולד בנם השני. ובשנת 2017 נולד בנם השלישי.

קריירה

בתחילת דרכו הופיע גרין באופרת הסבון "נוטס לנדינג", בתפקיד בריאן קנינגהאם, בשנים 1987 עד 1989. מ-1990 ועד 2000 כיכב, בתפקיד דייוויד סילבר, בסדרת הנוער "בוורלי הילס 90210". בשנת 1996 ניסה לפתוח בקריירה של ראפר, והוציא לאור אלבום אחד שנחל כישלון.
ב-2005 הופיע גרין בתפקיד משני בקומדיה "פרדי", בכיכובו של פרדי פרינז ג'וניור. הסדרה ירדה מהמסכים אחרי עונה אחת.
גרין השתתף בתפקידי אורח בכמה סדרות טלוויזיה, בהן מלרוז פלייס, סברינה והצלצול הגואל. בשנים 2008–2009 כיכב בסדרה טרמינייטור, בתפקיד דרק ריס. ב-2009 השתתף בשלושה פרקים בעונה התשיעית של הסדרה סמולוויל, כג'ון קורבן. ב-2010, הצטלם גרין לסרט "Cross", והשתתף בסדרה "עקרות בית נואשות" בתפקיד קית', החבר החדש של ברי.
ב-2012 השתתף בסדרה סדנה לעצבים בתפקיד שון הילי, ב-2012–2013 כיכב בסדרה "להקת החתונות" שירדה לאחר 10 פרקים.
כוס שוט

כוס שוט (באנגלית: Shot Glass) ידועה גם בשם: Shooter, היא כוס המשמשת בעיקר להגשת משקאות חריפים. כוס שוט מכילה בין 60-50 מיליליטר נוזל. נהוג להגיש בה משקאות חריפים שרוצים להימנע מהטעם שלהם. לרוב, המשקאות הנלגמים מכוס שוט יהיו בעלי אחוזי אלכוהול רבים. כאשר רוצים לקבל אפקט של שכרות בזמן קצר, ניתן לצרוך כמויות גדולות של אלכוהול בצורה זו.
קיימים משחקים בהם המפסיד חייב לשתות אלכוהול מכוס שוט, למשל בהכאת כלי במשחק שחמט שתייה, איקס עיגול ועוד.
בישראל נהוג לקרוא לגרסה מוקטנת של כוס השוט "צֶ'יְיסֶר", אם כי במקור, צ'ייסר הוא למעשה משקה עם מעט אלכוהול כמו בירה ששותים לאחר המשקה הכבד כמו ויסקי או טקילה.
פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה

ביוגרפיה

פרדיננד מריה נולד ב-31 באוקטובר 1636 בארמון שליסהיים שבמינכן, למקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה.
בשנת 1651 מת אביו מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה, ופרדיננד מריה ירש את השלטון, אולם, עד לשנת 1654 כיהנו אמו ודודו אלברכט השישי, דוכס בוואריה כעוצרים. לאחר מותו של דודו פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1657, נמנע פרדיננד מריה להציע את מועמדותו לכס הקיסרות של האימפריה הרומית הקדושה, על אף שהיה בברית עם ממלכת צרפת, משום שלא רצה להיאבק בבית הבסבורג. במהלך השנים 1664–1666 שלח פרדיננד מריה את צבאו לעזרת ממלכת הבסבורג, במלחמתם כנגד האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת הולנד שמר פרדיננד מריה על נייטרליות, ובשנת 1680 השיא את בתו מריה אנה ויקטוריה עם לואי, הדופן הגדול, על מנת לחזק את בריתו עם ממלכת צרפת.
פרדיננד מריה שיפר מאוד את הצבא הבווארי, ושיקם את הנסיכות מהנזקים שנגרמו במהלך מלחמת שלושים השנים. בנוסף, כינס את הדיאט של בוואריה בשנת 1669, לאחר שלא כונס משנת 1612.
ב-26 במאי 1679 מת פרדיננד מריה במינכן, ובנו מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה עלה לשלטון במקומו.