google/wiki40b huggingface dataset:
אליעזר גולדשמידט

תולדות חייו

נולד בליטא לאברהם ולפייגה-לאה גולדשמידט. בגיל 10 נשלח ללמוד בוילקומיר ובהמשך למד בישיבת סלבודקה אצל רבי יחזקאל ברשטין. בשנת תרפ"ד עלה עם הוריו שהתיישבו בחברון ולמד בישיבת חברון. לאחר שניצלה משפחתו מפרעות חברון, חזר ללמוד בסלובודקה עוד שבע שנים, והיה לתלמידם של הרב אייזיק שר והרב ברוך הורביץ. הוסמך על ידי הרב אברהם דוב כהנא שפירא, רבה של קובנה. בשנת תרצ"ז נישא למרים מנוחה פלצינסקי, בתו של הרב שלמה יהודה לייב פלצינסקי, רב בדווינסק וחתנו של ה"סבא מסלבודקה" הרב נתן צבי פינקל. בשנת תש"א נמלט לאודסה ומשם עלה דרך איסטנבול לארץ ישראל. למד בישיבת היכל התלמוד בתל אביב. הוא סייע לרבו, הרב שר, בהקמת ישיבת סלובודקה בבני ברק, וערך את הקובץ "כנסת ישראל", שהוציאה הישיבה. בשנת תש"ז עבר לגור סמוך לישיבה ומסר בה שיעורים. בתקופה זו התקרב לחזון איש.
בשנת תשי"א התמנה לדיין בבית הדין בתל אביב. כעבור מספר שנים עבר לכהן כדיין בירושלים. בשנת תשכ"ד התמנה לחבר מועצת הרבנות הראשית וחבר בוועדה למינוי דיינים. בתחילת שנת 1965 נבחר לדיין בבית הדין הרבני הגדול, כמועמדו של הרב הראשי הרב יצחק ניסים, וגבר על הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, מועמדו של שר הדתות זרח ורהפטיג. בשנת תשכ"ד (1964) נבחר למועצת הרבנות הראשית והיה חבר בה עד תחילת שנות ה-70.
היה חבר בנשיאות מכון ירושלים. פרסם מאמרים רבים בתחום ההלכה והמשפט ומסר שיעורים במקומות שונים, בהם בבית המדרש לרבנים ולדיינים של יד הרב נסים.
נפטר בשנת 1992, ונקבר בהר הזיתים בירושלים.

משפחתו

אחיו היה הרב ישעיהו גולדשמידט, אב"ד בתל אביב. גיסו הוא הרב אליעזר פלצינסקי. חתנו היה הרב חיים סגל, ששימש כדיין, מחבר הספר "טל חיים".

עמדותיו

במועצת הרבנות הראשית נחשב הרב גולדשמידט למזוהה עם הקו החרדי. הוא התנגד יחד עם הרב שאול ישראלי להקלות בהליכי הגיור שאושרו על ידי המועצה. היה בין המתנגדים לבחירת הרב שלמה גורן לרב ראשי ולפסק דין האח והאחות. 
בראשית שנות ה-60 היה חבר בוועדה שבדקה את שאלת בני ישראל מהודו ופסק שהם מותרים להינשא עם יהודים מעדות אחרות. 
בעניין משמורת ילדים טען: "ובהחזקת ילדים השיקול טובת הילדים, אינו רק שיקול עיקרי בלבד... אלא שלפי השקפת דין תורה, זהו השיקול היחיד, זה ותו לא. וכל שיקול אחר אשר הוא עניין של ההורים או של אחד מהם, לא ייחשב ולא ישפיע כמלוא נימה בהכרעה נגד שיקול כלשהו של טובת הילד."
בשנת 1966 אישר ביחד עם הרב יצחק ניסים והרב יוסף שלום אלישיב פסק דין של בית הדין האזורי שמפלגה חייבת לקיים הסכם התפטרות, מכיוון שדיני אסמכתא חלים רק על התחייבויות של יחידים ולא על התחייבויות בענייני ציבור.
מעברת גדרה

מעברת גדרה היא מעברה אשר הוקמה בקרבת המושבה גדרה בשנת 1950 לשם קליטת עולים אשר עלו לארץ ישראל בשנות ה-50 מארצות שונות.

היסטוריה

בתחילת שנת 1950 שיכנה הסוכנות היהודית את עולי העלייה ההמונית הראשונה לגדרה. כשבעים משפחות שוכנו בבתים בכפר הערבי הנטוש קטרה אשר נמצא בסמוך למושבה. משפחות אלה הגיעו לארץ במסגרת מבצע "על כנפי נשרים". עם השנים הגיעו למעברה עוד ועוד עולים, אשר שוכנו באוהלים ובפחונים, כשהכפר קטרה לא היה יכול להכיל עוד אנשים. העולים הגיעו מארצות שונות כגון: תימן, מצרים, מרוקו, לוב, הודו, תוניסיה, פולין, פרס, עיראק ורומניה. גדרה, שמנתה בזמן גל הקליטה הראשון כ-920 תושבים, קלטה לאורך שנות ה-50 כ-3,000 עולים. לאחר שהות של שנתיים עד שלוש במעברה, רוב העולים שוכן בבתים בשכונות "נווה ציון" ו"נווה שולמית" במושבה עצמה.

התנאים במעברה

תושבי המעברה לנו באוהלים או בצריפים עשויי פח, "פחונים". מקומות הלינה לא סיפקו בידוד מהחום או מהקור, ובחלקם שכנו עכברים ופשפשים. הפחונים לא היו אטומים או יציבים ומי הגשם דלפו מהגגות. בחצר המעברה היו שני כיורי פח ששימשו לכביסה.
כרבע מראשי המשפחות היו זקנים ולא כשירים לעבוד. האנשים שכן יכלו לעבוד היו מורשים לעבוד רק שלושה ימים בשבוע, ועם השכר הצטרכו לפרנס כשבע עד תשע נפשות.
הרמה הבריאותית במעברה הייתה נמוכה גם כן. בשנת 1950 שכנו במעברה כ-900 עולים, אך למעברה היה רק רופא אחד, שגר רחוק ולא קיים קשר טלפוני עם המעברה. מכיוון שהרופא לרוב לא היה נגיש, מטפלת המעברה, בת שבע בן אליהו, שאינה מוסמכת, נאלצה להיות אחראית על מקרי הלידה.

קשיי הסתגלות

ריבוי השפות והמבטאים השונים של העולים, הקשה על ההבנה והתקשורת בינם לבין עצמם, ובינם לבין תושבי גדרה. בין העולים פרצו לא פעם חיכוכים על רקע קשיי שפה, מנהגים והשקפות עולם שונות.
פקידי לשכת העבודה שהיו אחראיים על חלוקת עבודות לתושבי המעברה, הפלו אנשים לפי דעתם הפוליטית: מי שלא תמך במפא"י, במפ"ם או באחדות העבודה, לא קיבל עבודה או פוטר מעבודתו. תחושת קיפוח זו איחדה בין העולים בבחירות המקומיות, ובשנת 1955 הובילה אותם לבחירה לראשות המועצה באליהו פרנקל, שבא מרשימת "למען גדרה" נציגה של תנועת "חרות", במקום בנציגי תנועת מפא"י שהיו נבחרי המועצה עד אותה שנה.

חיסול המעברה

בשנת 1954 התחילה בנייה של כ-200 יחידות דיור בגדרה, אשר נועדו לשכן בדירות קבע את העולים שנותרו במעברה. המעברה עצמה חוסלה בין השנים 1955 ל-1957, כשכל תושביה עברו לדירות שנבנו עבורם במושבת גדרה.
זאב בודד (טרור)

זאב בודד או טרוריסט זאב בודד (מכונה בישראל גם טרור יחידים או טרור בודדים) הוא אדם אשר מבצע פעולות אלימות על מנת לתמוך בקבוצה או תנועה מסוימת, או מתוך אידאולוגיה, אך מבצע זאת לבדו, מחוץ למסגרת של תנועה או ארגון ומבלי לקבל סיוע וחומרים מכל קבוצה שהיא. על אף שהזאב הבודד פועל לבדו, הוא יכול להיות מושפע ומונע מאמונה ומאידאולוגיה של קבוצה חיצונית.
חוקרי עתיד מעריכים כי עד שנת 2050 יוכל מפגע בודד להוציא לפועל פעולה שתגרום למותם של 100,000 בני אדם.

מקור המונח

על פי הליגה נגד השמצה, המונח "זאב בודד" הפך לפופולרי על ידי אנשים שהזדהו עם עליונות לבנה בשנות ה-90. טום מצגר, שהקים תנועה נאו-נאצית, עודד פעילות מחתרתית של בודדים או תאים קטנים ואשר בניגוד לפעילות של חברות בארגונים גלויים וידועים, הבודדים היו מיועדים לפעול כ"לוחמים הפועלים לבד או בקבוצות קטנות ואשר תוקפים את הממשלה או מטרות אחרות על בסיס יום יומי, ובאופן אנונימי".
מומחה הטרור בריאן מייקל ג'נקינס מתאגיד ראנד מעדיף את המונח "כלב משוטט" על פני "זאב בודד". על פי ג'נקינס, רוב האנשים המעורבים בהתקפות אלה "מחרחרים אלימות, עצבניים ואגרסיביים אך ללא גיבוי".
הר פנו

גילוי ההר

ההר התגלה על ידי קפטן הארי פוסטר בינואר 1829.
ההר צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בשנים 1957–1956.

מקור השם

פוסטר, מגלה ההר, קרא לו "הר הרשל" על שם סר ג'ון הרשל - סופר בריטי.
הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה, שינתה את שם ההר לשמו הנוכחי - הר פנו - על שמו של אלפונס פנו (Alphonse Pénaud), מהנדס אווירונים צרפתי; בדומה להרים האחרים באזור, שנקראו על שם מהנדסי אוויר, וחלוצי התעופה.
ברשה (כדורגל)

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1911 בשם "Brescia Football Club" - מועדון הכדורגל ברשה כשנה לאחר הקמת המועדון, העפילה הקבוצה לסרייה א' בפעם הראשונה בתולדותיה. בשבעים השנים הקרובות שיחקה ברשה בשתי הליגות הראשונות לסירוגין, כשהישגה הגדול ביותר בליגה היה מקום רביעי בעונת 1945/1946. ב-1982 ירדה לליגה השלישית באיטליה. הקבוצה חזרה לסרייה ב' כעבור שלוש שנים.
אחת ההצלחות הזכורות ביותר של הקבוצה הייתה ב-1994, עת זכתה בגביע האנגלו-איטלקי. המועדון זכה לפרסום רב כשהחתים את כדורגלן השנה בעולם בעבר, רוברטו באג'ו, שהיה שחקן מפתח בהגעת הקבוצה למקום השביעי בסרייה א' לעונת 2000/2001. בזכות כך העפילה הקבוצה לגביע האינטרטוטו לראשונה. ברשה הצליחה להגיע עד לגמר הטורניר אך הפסידה בגמר לפריס סאן ז'רמן בגלל חוק שערי החוץ לאחר שמשחק החוץ נגמר בתוצאה 0-0 והמשחק הביתי הסתיים בתיקו 1-1. בארבע השנים שבאג'ו שיחק בקבוצה, היא נודעה בשם "ברשה של באג'ו". בעונה הראשונה שלאחר פרישתו, עונת 2004/2005, ירדה הקבוצה לסרייה ב'.

בעונת 2006/2007 הקבוצה הגיעה לשלב שמינית גמר הגביע האיטלקי. בסוף עונת 2009/2010 חזרה לליגה הראשונה לעונה אחת שלאחריה לא שבה עוד לליגה הבכירה. 2014/2015 הייתה אמורה לרדת  לליגה השלישית לאחר 9 עונות בליגה השנייה, אך לבסוף נשארה בליגה השנייה בעקבות פשיטת הרגל של פארמה. בעונת 2018/2019 ברשיה זכתה באליפות הסרייה ב' וחזרה לסרייה א' לאחר 7 עונות רצופות בסרייה ב'.

שחקנים מפורסמים

מלבד באג'ו, שיחקו בקבוצה שחקנים אחרים מקדמת הכדורגל באירופה כגון לוקה טוני, אנדראה פירלו, מתיאס אלמיידה, ז'וזפ גוארדיאולה, מארק האמסיק, סטפן אפיה וגאורגה חאג'י. כמו כן שיחק בקבוצה מי שהיה בעבר קפטן נבחרת ישראל, טל בנין, במשך שלוש עונות מהן שתיים בליגה האיטלקית השנייה.
רוויית משמעים

רְוָיָת מַשְׁמָעִים היא תופעה פסיכולוגית, שבה חזרה על מילה או ביטוי מספר פעמים, גורמת להם לאבד זמנית משמעות באוזני השומע, שתופס אותם כסדרת צלילים חסרי משמעות.

היסטוריה ומחקר

ליאון (יעקובוביץ') ג'יימס, פרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת הוואי, טבע לראשונה את הביטוי "רוויית משמעים" בעבודת הדוקטורט שלו בשנת 1962  (אוניברסיטת מקגיל, מונטריאול, קנדה). לפני כן, שימש "רוויה מילולית" יחד עם ביטויים נוספים לתיאור עייפות מנטלית. בעבודתו, מפרט ג'יימס את רבים מהביטויים ששימשו לתיאור התופעה בעבר.
במסגרת המאמר של פרופ' ג'יימס מוצגים מספר ניסויים המדגימים את התופעה בכמה משימות קוגניטיביות, כגון סידור מילים ומספרים המוצגים שוב ושוב בפרק זמן קצר, חזרה בעל פה על מילים ולאחר מכן קיבוצן לפי משמעות, חיבור מספרים אחרי קריאתם בקול ותרגום מילים בין שפות לאחר אמירת המילה מספר פעמים באחת השפות. בכל אחד מהמקרים התבקשו הפרטים במחקר לחזור על מילה או מספר כמה פעמים לפני ביצוע המטלה. המחקר מדגים כי חזרה על המילה לפני ביצוע המשימה מקשה על הנבחן בהשלמתה.

ההסבר לתופעה נובע מכך שבקליפת המוח, חזרה מילולית מעוררת תבנית נוירונית התואמת למשמעות המילה. רפטיציה מהירה גורמת הן לפעילות סנסורית-מוטורית והן להפעלת מערכת העצבים המרכזית (ראה תאוריית ההתפתחות הקוגניטיבית של פיאז'ה) דבר הידוע כגורם המאט את מהירות התגובה, ומכאן הירידה במהירות עם כל חזרה. 
פרופ' ג'יימס (1962) מכנה מסקנה זאת כהתחלה של ה"נוירוסמנטיקה הניסיונית".

יישומים

פותחה אפליקציה להפחתת פחד קהל אצל סובלים מהפרעות דיבור (כגון גמגום) על ידי יצירת רוויה משמעית, וכך להפחית את הרגשות השליליים הנוצרים עקב דיבור.
ג'ון ריימונד

ביוגרפיה

ריימונד למד תואר ראשון באוניברסיטת קלמסון במסגרת מלגה מתוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1984 סיים את לימודיו והתגייס לחיל האוויר. שירת כקצין בקרה בכנף טילים בליסטיים אסטרטגיים. בשנים 2000–2001 פיקד על טייסת לוויני הריגול 5 שבסיסה באנגליה. בשנים 2005–2007 פיקד על להק המבצעים של כנף 30, שייעודה שיגור לוויינים, במסגרת זו הוצב במשך כחמישה חודשים במרכז המבצעים האוויריים של בעלות הברית בבסיס אל-עובייד שבקטר. בשנים 2007–2009 פיקד על כנף החלל 21 שייעודה אספקת התרעה מפני טילים. 
באוגוסט 2009 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לראש אגף תכנון בפיקוד החלל של חיל האוויר. בדצמבר 2010 מונה לסגן מפקד חיל האוויר החמישי וסגן מפקד חיל האוויר ה-13 בבסיס יוקוטה שביפן. ביולי 2012 מונה לראש אגף תכנון ומדיניות בפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית בדרגת מייג'ור גנרל. בינואר 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-14 ולמפקד הפיקוד המשולב לחלל של הפיקוד האסטרטגי בבסיס ונדנברג. באוגוסט 2015 מונה לראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר. 
באוקטובר 2016 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד החלל של חיל האוויר. באוגוסט 2019 מונה למפקדו הראשון של פיקוד החלל של ארצות הברית, פיקוד קרבי מאוחד, במקביל לתפקידו בחיל האוויר.
לריימונד תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה צבאית ממכללת המלחמה של הצי, תואר שני בניהול מאוניברסיטת מרכז מישיגן ותואר ראשון בניהול מאוניברסיטת קלמסון. הוא נשוי למולי.
ביצת עשב

ביצת עשב או ביצת מארש (באנגלית: Marsh) היא מין ביצה של מים מתוקים והמכוסה בצמחים עשבוניים נמוכים ולא עציים. חלק מביצות המארש הם בעלי מים מלוחים או מליחים וצמחים ובעלי חיים המתאימים להם.
אזורים אלה מהווים את מרבית שטחי הביצות בעולם. הם נוצרים כאשר שטח גדול ומישורי מוצף, לרוב, עקב יציאתו של נהר מאפיקו (נהר, הזורם באפיק עמוק, יכול להגיע לשטח בו הוא יתפרש ויתפצל לזרם מאוד רדוד, אטי ורחב). במקומות אלה, לרוב, יש זרימה, אך היא מאוד אטית ובלתי מורגשת. סביבת חיות כזו מאופיינת בצמחייה עשבונית צפופה וגבוהה, המכסה את רוב שטח הביצה, ולא רק את גדותיה. שפכי נהרות (במיוחד שפכי דלתא ) הם מקומות ההמצאות העיקריים של אזור זה. ביצת עשב יכולה להתפרש כמה קילומטרים מכל צד של הדלתא ובתוך הדלתא עצמה. לפנים, בזמן קיומו של אגם החולה, עד ייבושו בשנות החמישים, היה בצדו הצפוני אזור ביצות כזה. ביצות כאלה, של קנים וסוף, מצויות באזורים רבים מאוד של העולם. האוורגליידס בצפון אמריקה, הקאמארג באירופה, דלתת האוקוונגו באפריקה והפנטנאל בדרום אמריקה הם מביצות העשב הגדולות והמפורסמות בעולם.
מיני חיות הנמצאות בביצות העשב: צבי ביצות, עופות מים כמו ברווזיים, חסידות, אנפות, שלדגים ועגורים, צפרדעים וקרפדות, תנינאים (כגון תנינים, אליגטורים וקיימנים), הנוטריה, הקפיברה, הלוטרה, ההיפופוטם, קודו הביצות ותאו המים. בנוסף עליהם ישנם מינים דגים שונים כמו השפמנון, חרקי מים ורכיכות שונות.
WWE 2K17

שיווק

ב-31 במאי 2016, 2K הכריזו על המשחק WWE 2K17, כשהמתאבק גולדברג הוכרז כדמות הבונוס של ההזמנה המוקדמת. בנוסף, 2K הכריזה שהמשחק יכלול שתי גרסאות של גולדברג (האחת WCW והאחרת WWE), לצד שני אולמות (Halloween Havoc ו-WCW Monday Nitro). ב-27 ביוני 2016, שוחרר טריילר שחשף את המתאבק ברוק לסנר אשר יהיה על כריכת המשחק. ב-14 ביולי 2016, WWE הכריזו על גרסת האספנים של NXT. הגרסה כללה מתאבקים כמו אפולו קרוז, ניה ג'קס ושינסקה נקאמורה כדמויות שניתן היה לשחק איתן כחלק מחבילת ההרחבה של NXT לצד הטבות נוספות. ב-8 באוגוסט 2016, 2K חשפה את פסקול המשחק.

רוסטר

ב-15 ביוני 2016, ה-WWE הודיעו שחשיפת המתאבקים אשר יהיו ברוסטר תקרה באירוע ה-E3 2016. באירוע נחשפו ג'ון סינה, אולטימייט ווריור וסשה בנקס כשלושת המתאבקים הראשונים. ב-26 ביוני, IGN פירסמה שמשפחת מקמהן תהיה גם במשחק ותכלול את סטפני מקמהן, שיין מקמהן ווינס מקמהן. ב-2 באוגוסט 2016, IGN הודיעה שהרוסטר ייחשף כל יום שלישי לאורך חמישה שבועות. המשחק חשף רוסטר של 136 מתאבקים שכלל מתאבקים עכשוויים, אגדות ומתאבקי NXT.‏ 11 דמויות נוספות נוספו למשחק כחלק מחבילת ה-DLC.

ביקורות

WWE 2K17 קיבל ביקורת ממוצעת מהמבקרים לפי Metacritic (אתר אינטרנט האוסף ביקורת בין היתר על משחקי וידאו).
עיקר הביקורת הייתה על החוסר של מצב המשחק "ארון התצוגה" (באנגלית: Showcase mode), שלא נכלל במשחק במטרה לשפר את מצב המשחק MyCareer. המגזין PC Gamer נתן לגרסת הווינדוס ציון של 45 מתוך 100, והחמיא למשחק על המשחקיות, אך ביקר אותו בעיקר על הביצועים.
הדרן

הדרן הוא קטע מוזיקלי נוסף בסופו של קונצרט (הן של מוזיקה בהופעות והן במופעי רוק וכיוצא בזה), שלא נכלל בתוכנייה. הדרן מבוצע לרוב על פי דרישת הקהל, המובעת בתשואות בסוף המופע אחרי שהמופיע כבר ירד מן הבמה - מחיאות כפיים סוערות וממושכות ולעיתים קימה של הקהל על רגליו . בגרמניה נהוגות גם רקיעות ברגליים. בכמה מדינות מקובל לצעוק "הדרן" ("!bis" או "!encore") לאחר הופעה מוצלחת במיוחד. האמן מבצע הדרן על מנת להודות לקהל על הערכתו. 
לרוב, ההדרן מתוכנן מראש, אולם אם התשואות סוערות במיוחד, האמן עשוי להוסיף עוד קטע שלא תוכנן. במקרה זה נראית בדרך כלל התייעצות בין חברי צוות המופע איזה קטע לנגן. 
פעמים רבות מבצעים כהדרן להיטים של הלהקה או את יצירותיו המפורסמות ביותר של המלחין. דוגמה מפורסמת לכך היא המסורת של התזמורת הפילהרמונית של וינה, המבצעת כל שנה באופן מסורתי בקונצרט השנה החדשה את "הדנובה הכחולה" ואת "מארש רדצקי" כהדרנים, אם כי יצירות אלו אינן נכללות בתוכניית הקונצרט. 
בהופעות של להקות רוק ופופ הפך ביצוע ההדרן לשגרתי, בייחוד כאשר המופע מתקיים במתחמים גדולים כגון אצטדיונים. יש אף אמנים המקיימים באופן קבוע מופע בן שני חלקים, שבהם החלק השני הוא ההדרן. בוב מארלי ולהקתו נהגו כך בשני סיבובי ההופעות האחרונים שלהם.

אטימולוגיה

על פי מילון אבן שושן, המילה "הדְרן" מקורה במילה הארמית בבלית "הֲדַרַן" שמשמעותה "חזרנו". ניצנים לשימושה בתור קריאה לתוספת נמצאים במאה ה-10, בה מתאר רב האי גאון את מנהגם של תלמידי חכמים לאחל עם סיום לימוד מסכת "נהדר מר עלה - הדרנא עלך": "יחזור אדוני עליה, והדרהּ יהא פרוש עליך". ברבות השנים השתנתה המילה הנהגית בסיום מסכת ל"הדרן", ומכאן התגלגלה לאולמי הקונצרטים. כיום מקובלת הקריאה "הדרן עֲלָך מסכת..." בעת סיום לימוד המסכת. על פי המילון האטימולוגי לשפה העברית של ארנסט קליין, גרסה זו מקובלת אך שגויה, ואת המילה "הדרן" יש לתרגם כ"ההדר שלנו"; הקריאה השלמה היא "הדרן עלך, מסכת ..., והדרך עלן", שתרגומה הנכון הוא אפוא "הדרנו בָּך, מסכת ..., והדרֵך בנו".
פרפטואה נקווצ'ה

חייה

נקווצ'ה החלה את הקריירה שלה בגיל 18, כשהצטרפה לאקדמיית הכדורגל של פפסי, שהצמיחה כדורגלנים כמו ג'ון אובי מיקל וג'וזף אקפאלה. במאי 1999 היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ניגריה במשחק נגד גאנה, ושנה לאחר מכן היא כבר לקחה חלק בטורניר הבינלאומי הראשון בחייה - אולימפיאדת סידני. היא שיחקה בכל שלושת משחקיה של ניגריה בטורניר, ואף כבשה שער אחד בשלב הבתים נגד סין. אף על פי כן, הפסידו הניגריות בכל שלושת משחקיהן והודחו כבר אחרי הסיבוב הראשון, לאחר שסיימו במקום האחרון בבית. מספר חודשים לאחר מכן זכתה נקווצ'ה עם ניגריה באליפות אפריקה שנערכה בדרום אפריקה.
בשנים הבאות הפכה נקווצ'ה לאחת הכדורגלניות המצליחות ביותר במדינתה. היא זכתה ארבע פעמים נוספות באליפות אפריקה - ב-2002, 2004, 2006 ו-2010, ובכולן היא אף סיימה כמלכת השערים (כולל ב-2010 בה קבעה שיא כיבושים של 11 שערים). היא שיחקה עם ניגריה בשלושה גביעי עולם (ארצות הברית 2003, סין 2007 וגרמניה 2011) ובשתי אולימפיאדות (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008), אך לא הצליחה להוביל את ניגריה לשלבים המכריעים. 
בשנת 2007 חתמה נקווצ'ה בסונאנו מליגת העל השוודית, ואצלה שיחקה במשך שבע שנים. לקראת סוף עונתה האחרונה בסונאנו, השתתפה נקווצ'ה באליפות אפריקה השמינית בקריירה שלה. בטורניר עצמו היא שימשה בעיקר כשחקנית ספסל, אך זכתה לכבוש שער אחד בשלב הבתים בניצחון 0-6 על זמביה. במשחק הגמר של הטורניר נגד קמרון, היא עלתה כמחליפה בדקה ה-87 והייתה שותפה לזכייה התשיעית של ניגריה בטורניר, והשישית שלה בקריירה. שנה לאחר מכן היא השתתפה בגביע העולם הרביעי והאחרון שלה, ובמהלך משחק נגד אוסטרליה הפכה לשחקנית המבוגרת ביותר בתולדות הגביע העולמי לנשים (שיא שמאוחר יותר נשבר על ידי כריסטי ראמפון).
לפני עונת 2015 מונתה נקווצ'ה למאמנת-שחקנית בקלמנסאס מהליגה השוודית הרביעית. שנה לאחר מכן היא הייתה אחת ממספר כדורגלניות עבר שנבחרו לשמש כעוזרות המאמן של נבחרת ניגריה.
יורם לס

חייו

לס שירת בצה"ל בדרגת רב-סרן; למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים והוסמך כרופא ב-1971. הצטרף לסגל הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, בה קודם לדרגת פרופסור מן המניין בחוג לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה; שימש גם סגן דיקן הפקולטה.
בשנות ה-80 התפרסם כשהנחה לצד יעל דן את סדרת הטלוויזיה "תצפית" ששודרה בערוץ הראשון ועסקה בחידושים בתחום המדע.
לס שימש מנכ"ל משרד הבריאות בשנים 1988–1989.
בסוף שנות השבעים היה פעיל במפלגת ד"ש. בשנת 1992 נבחר לכנסת מטעם מפלגת העבודה והיה חבר בוועדת העבודה והרווחה ובוועדה לענייני ביקורת המדינה. בוועדת העבודה והרווחה שימש יו"ר ועדת המשנה לבריאות.
לאחר שעזב את הכנסת חזר לאקדמיה והוא מלמד בחוג לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2011 ייסד את חברת ניופילטריישן שעוסקת במיחזור סלילי דיאליזה לצורכי סינון מים בחקלאות, בתעשייה ואף לשתייה. לס אף מעורב בפרויקט פילנתרופי באפריקה, המשתמש בטכנולוגיה זו.
אביו של ד"ר יורם לס היה ד"ר נתן לס (1905–2000), אלרגולוג. נתן לס היה יליד וילנה שעלה לארץ ישראל ב-1935 והחל לעבוד בבית החולים הדסה בתל אביב, תחילה כמתנדב אך באפריל 1942 פתח את היחידה למחלות אלרגיה בבית החולים. במלחמת העולם השנייה היה ד"ר נתן לס סגנו של ד"ר אריה אלוטין בארגון גדוד הרופאים לשעת חרום. לס היה פעיל מאד בבניית "בית הרופא" בתל אביב בשנת 1952.
סקרישב

תולדות היישוב

סקרישב נזכרת מהמאה ה-12, ובשנת 1354 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך פשיטת האימפריה השוודית על פולין באמצע המאה ה-17 נגרם הרס רב ליישוב.
זכויות העיר ניטלו מהיישוב בידי הרוסים בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, ואלה הושבו לו בשנת 1922 בידי הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי סקרישב

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-18, ועד ראשית המאה ה-20 לא התקיימה בה קהילה יהודית עצמאית, הגם שפעלו בה בית כנסת ובית עלמין. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-850 יהודים, כמחצית תושביה, ופעלה בה אגודה ציונית.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939 הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן גיוס לעבודות כפייה. בהמשך הגיעו לעיירה פליטים יהודים מהסביבה. באפריל 1942 רוכזו כ-1,800 יהודי העיירה בגטו קטן שהוקם בה.
ב-18 באוגוסט 1942 הועברו כל יהודי גטו סקרישב לגטו שידלובייץ, ומשם שולחו כעבור כחודש למחנה ההשמדה טרבלינקה.
סיגורני ויבר

ביוגרפיה

ויבר נולדה בשם סוזן אלכסנדרה ויבר בעיר ניו יורק שבארצות הברית. היא גדלה במשפחה אמידה, בת לאב מפיק טלוויזיה אמריקאי ואם אנגלייה מקולצ'סטר שוויתרה על קריירת משחק. בגיל 14 שינתה את שמה בהשראת דמות ב"גטסבי הגדול" של סקוט פיצג'רלד. למדה משחק בנעוריה אך בחרה ללמוד לתואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת סטנפורד. אחרי סיום הלימודים למדה בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל. בשנת 1967 היא התנדבה בקיבוץ תל יצחק.

קריירה

עם סיום לימודיה החלה בקריירת משחק, בעיקר בתיאטרון ובאופרות סבון בטלוויזיה, אך סבלה ממגבלות בגלל גובהה הרב (182 ס"מ). 
בשנת 1977 ביצעה את תפקידה הראשון בסרט הקולנועי הקומי של וודי אלן "הרומן שלי עם אנני" בתפקיד אילם, לצידו של אלן. בשנה זו גם שיחקה במיני-סדרה "הטובים במשפחות" לצידו של ויליאם הרט.  
פריצת הדרך הקולנועית שלה הייתה בתפקיד הראשי של ריפלי בסרט המד"ב "הנוסע השמיני" שביים רידלי סקוט בשנת 1979. בהמשך הופיעה ויבר במגוון תפקידים, הן בסרטים קומיים ("מכסחי השדים", "מכסחי השדים 2", "נערה עובדת" או "קדימה, תריץ אחורה"), הן בסרטי מתח ("קופיקט" או "שנה בצל הסכנה") הן בסרטי דרמה ("העלמה והמוות" של רומן פולנסקי, "גורילות בערפל" או "סופת קרח") והן בסרטי מדע בדיוני ("אווטאר"). ב-1984 שיחקה במחזה "Hurlyburly" בברודוויי, עליה קיבלה מועמדות לפרס טוני. ב-1985 שיחקה בסרט הקומדיה הצרפתי "אישה אחת או שתיים" לצד הכוכב הצרפתי ז'ראר דפארדיה. 
בשנת 1997 קיבלה מועמדות לפרס אמי לשחקנית ראשית במיני-סדרה או סרט ופרס גילדת שחקני המסך לשחקנית ראשית בסרט טלוויזיה על תפקידה בסרט האימה הטלוויזיוני של Showtime "שלגיה: סיפור אימה", לצד השחקנים סם ניל וגיל בלוז.
בשנת 2003 היא שיחקה בסרט הילדים "בורות", המבוסס על רב המכר "בורות" בתפקיד המפקחת לו ווקר.
בשנת 2016 זכתה להופעת קמע בקומדיה "מכסחות השדים" המבוסס על הסרט המקורי מ-1984 בו שיחקה ויבר בתפקיד ראשי. ב-2017 הצטלמה לסרטים "אווטאר 2" ו-"אווטאר 3" שיביים ג'יימס קמרון.

חיים אישיים

ויבר נשואה משנת 1984 לבמאי-שחקן ג'ים סימפסון. לזוג בת אחת, שרלוט סימפסון שנולדה בשנת 1990.
בשנת 2009 חתמה ויבר על עצומה לתמיכה ברומן פולנסקי, בקריאה לשחרורו לאחר שנעצר בשוויץ ביחס להאשמתו משנת 1977 בגין סימום ואונס של ילדה בת 13; היא כיכבה בעבר בסרטו "העלמה והמוות" ב-1994.
היא ידועה בשל החברות הותיקה בינה לבין ג'יימי לי קרטיס, איתה כיכבה בקומדיה הרומנטית "רק לא את" ב-2010. בשנת 2015 הן התראיינו יחד, וקרטיס הודתה בפני ויבר שהיא מעולם לא ראתה את "הנוסע השמיני" בשלמותו מכיוון שהיא פחדה מדי. בשנת 2017, ויבר עשתה הופעת קמע בסדרת הטלוויזיה הבריטית "דוק מרטין". היא חשפה כי הסיבה להופעתה הייתה חברותה בת ה-40 שנה עם כוכבת הסדרה סלינה קאדל.
גבר ואישה

העלילה

הסרט מגולל את ספורם של אלמנה צעירה (אנוק איימה), מפקחת תסריט בסרט, שבעלה המנוח (פייר ברוך) היה פעלולן ונהרג בתאונה באתר הצילומים, ושל אלמן, ז'אן-לואי (ז'אן-לואי טרנטיניאן), נהג מרוצים שאשתו שולחת יד בנפשה אחרי שז'אן-לואי התנסה בתאונה כמעט קטלנית במרוץ 24 השעות של לה מאן. הם נפגשים בבית הספר שבו לומדים ילדיהם בדוביל (Deauville). לילה אחד, אחרי שאן מחמיצה את הרכבת האחרונה, הם נוסעים ביחד לבית בפריז, והם מייד נמשכים זה לזו.
הסיפור מתחקה אחר התפתחות הרומן ביניהם במהלך מספר נסיעות לדוביל והוא מתפתח חרף רגשות האשמה שאן חשה לגבי אובדן בעלה המנוח. אחרי שהם מבלים ביחד לילה בדוביל, אן נוכחת לדעת שהיא אינה נאמנה לזיכרון בעלה, ומחליטה לעזוב את ז'אן-לואי. בזמן שהיא נוסעת בחזרה לפריז ברכבת, ז'אן לואי נוסע במהירות כדי לפגוש אותה בתחנה, וכשהיא יורדת מהרכבת היא מופתעת לראותו שם. מאושרת מכך שאהובה שב אליה, הם מתחבקים כשהסרט מסתיים. המשך מערכת היחסים נותר פתוח לפרשנויות.

קבלת הסרט

גבר ואשה זכה בפרסים רבים, בכללם Grand Prix בפסטיבל קאן של 1966, 
פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, ובפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. איימה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וללוש לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.

הפסקול

הפסקול נכתב בידי פרנסיס לה והיה מועמד לפסקול המקורי הטוב ביותר גם לפרס באפט"א וגם לפרס גלובוס הזהב ב-1967. שיר הנושא של הסרט, שהולחן אף הוא על ידי פרנסיס לה ומילותיו נכתבו בידי פייר ברוך, היה להיט גדול והיה מועמד ל"שיר המקורי ביותר בסרט קולנוע" בפרס גלובוס הזהב.
פייר ברוך, שאף גילם את דמותו של הבעל המנוח, גם שר את השירים בפסקול. בהמשך הסרט, הוא מופיע מחדש לזמן קצר ושר את "Samba Saravah", גרסה צרפתית עם מילים שכתב ברוך בעצמו, המבוססת על השיר הברזילאי "Samba da Benção", שנכתב בידי באדן פאוול, עם מילים אותן חיבר ויניסיוס דה מוראיס.
בשיר "Aujourd'hui C'est Toi", משתמשים כשיר הנושא לסדרת הטלוויזיה Panorama של ה-BBC.
את שירי הדואט בסרט שרו הזמרת ניקול קרואזי ופייר ברוך.
ריטה אבאדזי

ביוגרפיה

ריטה אבאדזי נולדה בשנת 1906 על יד איזמיר או סמירנה, בסנג'ק איידין של האימפריה העות'מאנית כבתם של גאורגיוס וסטלה אבאדזי. לפי מקורות אחדים הייתה יותר מבוגרת, ונולדה ב-1904.
בשנת 1922 הגיעה לאתונה יחד עם אמה ואחותה כפליטה בעקבות אסון הקהילות היווניות באסיה הקטנה והתיישבו בקוקיניה, הקרויה כיום ניקאיה, פרבר של פיראוס.  האב נספה באירועי הדמים. 
את כשרונה כזמרת גילו באמצע שנות ה-1920 בעת חתונה המוזיקאים סטלאקיס פרפיניאדיס, קוסטאס נורוס ודימיטריס קונסטנטינידיס.
התחילה את הקריירה האמנותית בשנת 1929 במועדון הריקודים "פטאלודה" (הפרפר) ברובע פאלירוס  של פיראוס כשהיא ששרה שירי רבטיקו בסגנון סמירנאיקה.
בשנות ה-30 פרצה הקריירה המוזיקלית שלה כזמרת רבטיקו (לפי מסורת אסיה הקטנה), סמירנייקו (זמרת יווני סמירנה - מסורתית ועירונית), שירי עם (דמוטיקה) מיוון היבשתית ומהאיים, שירי מוזיקה קלה אנדכני וסוגות מוזיקה אחרות וביצועיה הוקלטו על גרמופון. 
באותו עשור יריבתה היחידה בפופולריות ובמספר ההקלטות בתחום הרמבטיקו הייתה רוזה אשכנזי היהודיה. 
ריטה אבאדזי שיתפה פעולה עם מוזיקאים ידועים בזמנו כמו פניוטיס טונדס, וסיליס פפזולו, קוסטס סקרוולויס, יקובוס מונטנאריס, ספירוס פריסטריס, דימיטריוס סמסיס, מרקוס ומוואקאריס ווסיליס ציצאניס.
הקריירה שלה הסתיימה אחרי מלחמת העולם השנייה.
אבאדזי נפטרה בשנת 1969 באגאלאו באתונה, מסיבוכים של סרטן הגרון. הובאה לקבורה בבית הקברות 3 של אתונה.

חייה הפרטיים

ריטה אבאדזי התחתנה פעמיים: לראשונה בשנת 1930 עם יאניס ציפאריס איתו ילדה את בתם, אנה; ובפעם השנייה עם בן דוד שלה, נגן הסנדורי, סטליוס קריטיקוס, איתו ילדה את בנה, דימיטרי.
אחותה, סופיה (פופוס) אבאדזי-קאריוולי, הייתה גם היא זמרת רמבטיקו מוערכת מהזרם של פיראוס.