google/wiki40b huggingface dataset:
Nashville

Nashville (לפני כן Cleveland) היה שם הקוד למערכת הפעלה חלונות של מיקרוסופט שבוטלה, ותוכננה לצאת ב-1996, בין "Chicago" (שם הקוד של חלונות 95) ל-"Memphis" (שם הקוד לחלונות 98, שבזמנו תוכננה לצאת לאור בשנת 1997). דבר זה גרם לה להיחשב כחלונות 96, בציבור הרחב. נועדה להתמקד בשילוב הדוק יותר, בין חלונות, לאינטרנט אקספלורר, מתוך מטרה להתחרות טוב יותר, בדפדפן Netscape Navigator.
מיקרוסופט טענה ש-Nashville תוסיף תכונות שילוב רשת, לשולחן העבודה של חלונות 95, וחלונות NT גרסה 4.0, הבנויות על תכונות חדשות של דפדפן הרשת אינטרנט אקספלורר גרסה 3.0, (שהיה מוכן לשימוש כמה חודשים לפני Nashville). תכונות שצוינו היו, מנהל קבצים ודפדפן משולבים, היכולת להרכיב מסמכי אופיס מתוך אינטרנט אקספלורר, תוך שימוש בטכנולוגיית ActiveX, ודרך להוסיף דפי רשת דינמיים ישירות על שולחן העבודה במקום שבאופן רגיל מוצגת תמונת הרקע.
מספר גרסת ה-Nashville שהודלפה, היה 4.10.999. המיזם בוטל בפתאומיות כהפצה של מערכת מלאה של חלונות, וחלונות 95 OSR2, הופצה במקומה כשלב ביניים.
שם הקוד Nashville היה בשימוש חוזר בתכונת Windows Desktop Update, שיושמה ב"אינטרנט אקספלורר" גרסה 4.0, ותכונה זו סיפקה את רוב התכונות שהובטחו ב-Nashville. היישום Athena PIM הופץ כ-Microsoft Internet Mail and News, ובסוף שונה שמו ל-Outlook Express.
"Cleveland" היה שם הקוד הקודם של "Nashville". שיקגו היא העיר הגדולה ביותר באילינוי, ממפיס היא העיר הגדולה ביותר בטנסי. נאשוויל (Nashville) וקליבלנד הן שתיהן ערים בטנסי, כמו גם כפרים באילינוי. קליבלנד היא העיר השנייה באוכלוסייתה באוהיו.
לאון שטוקלי

ביוגרפיה

שטוקלי נולד בנובו מסטו, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, ובהמשך חלק מממלכת יוגוסלביה, כיום סלובניה. 
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בלובליאנה, ממלכת יוגוסלביה בשנת 1922 זכה שטוקלי ב-5 מדליות, 3 מדליות זהב ושתי מדלית כסף. מדליות זהב בתרגילים על המתח, על הטבעות ועל המקבילים. מדליות כסף בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על הסוס סמוכות. 
הוא נכלל בסגל המשלחת היוגוסלבית לאולימפיאדת פריז (1924) וזכה בשתי מדליות הזהב הראשונות לזכותה, בתחרות הקרב-רב אישי ובתרגיל על המתח.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בליון, צרפת בשנת 1926 זכה שטוקלי ב-4 מדליות, שתי מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד. מדליות זהב בתרגיל על המתח ובתרגיל על הטבעות. מדליית כסף בתחרות הקבוצתית ומדליית ארד בתרגיל על המקבילים.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה במדליית זהב בתרגיל הטבעות ובמדליות ארד בתחרות הקרב-רב אישי ובתרגיל הקבוצתי. הקריירה הספורטיבית שלו הסתיימה באולימפיאדת ברלין (1936) בה זכה, בגיל 38, במדליית כסף בתרגיל הטבעות.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בלוקסמבורג בשנת 1930 זכה שטוקלי בשתי מדליות ארד בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המתח.
במקביל לפעילות הספורטיבית, למד שטוקלי משפטים, וב-1927 הוסמך כעורך דין. לאחר אולימפיאדת ברלין מונה לשופט, בתחילה בנובו מסטו, ולאחר מכן בלנארט ובמריבור, בה התגורר עד סוף ימיו. שטוקלי היה ממתנגדי הקומוניזם, ובתחילת השלטון הקומוניסטי במדינה לאחר מלחמת העולם השנייה הודח מכס השיפוט, ואף נכלא לתקופה קצרה.
בגיל 98 הוזמן שטוקלי לטקס הפתיחה של אולימפיאדת אטלנטה (1996), בהיותו האלוף האולימפי המבוגר ביותר שעודו בחיים. הוא נפטר ב-8 בנובמבר 1999, ארבעה ימים לפני יום הולדתו ה-101. על שמו של שטוקלי קרוי אולם הספורט בנובו מסטו.
הקלטה דיגיטלית

הקלטה דיגיטלית היא קידוד ושמירה של אודיו (נגינה, קולות וצלילים) בפורמט דיגיטלי. 
ההקלטה הדיגיטלית הופיעה מכיוון שהיא הרחיבה והגמישה את יכולת השימוש בשמע. היא מאפשרת הקלטת שמע ונגינה, יכולת עיבוד קולות, מניפולציה (למשל סינון רעשים), הפצה נוחה וידידותית, שימוש נוח וקל, אחסון נפח מידע רב ללא סרבול וקושי, שימוש בשיחות טלפון (פורמטים שימושיים בסלולר) ועוד. מאז הופעת השימוש בשמע ספרתי, מוזערו המכשירים להקלטה ונגינה של שמע, מכיוון שלצורך עיבוד המידע ואחסונו אפשר לעשות שימוש בשבבים זעירים. 
ישנן שיטות רבות לקידוד של שמע. בין הפרמטרים החשובים שיש להתייחס להם בדגימת צליל לדיגיטלי הם תדירות הצליל ורזולוציית הדגימה. 
תדירות הדגימה (Sampling rate, נמדד לרוב ב-KHz) מציין את מספר הפעמים בשנייה שהצליל נדגם. ככל שהתדירות תהיה גבוהה יותר כך הצליל יהיה קרוב יותר למקור. 
רזולוציית הדגימה (נמדד לרוב ב-Kbps) מציין את כמות המידע לשנייה. ככל שכמות המידע תהיה גדולה יותר, כך איכותו של הצליל תהיה גבוהה יותר.
בהקלטה דיגיטלית ישנו מתח בין הרצון להקליט באיכות הגבוהה ביותר, לבין גודלו של הקובץ שיווצר. באופן טבעי ככל שרוצים להיות נאמנים יותר למקור, כך נפחו של הקובץ אמור לעלות. 
מכיוון שהאוזן האנושית יכולה לשמוע בטווח תדרים מסוים (בין 20Hz ל-20kHz) ובעוצמה מסוימת (בין 10 ל-150 דציבלים), פותחו שיטות שמסירות מידע שאיננו רלוונטי לאוזן האנושית, בצד שיטות נוספות שמסירות כפילויות וצלילים לא רלוונטיים, ואלו הם הפורמטים של דחיסה מאבדת מידע. 
בין הפורמטים של דחיסה משמרת מידע ניתן לציין את WAV של מיקרוסופט, FLAC, APE, 
ובין הפורמטים של דחיסה מאבדת מידע ניתן לציין את MP3, M4A, AAC, Ogg, AMR, WMA Lossy
נבסקי פרוספקט

שם הרחוב

את השם "נבסקי פרוספקט" קיבלה השדרה בשנת 1781 ונובעת משם המנזר, מנזר אלכסנדר נבסקי שבקצה השדרה ובעצמה נקראת על שמו של הנסיך אלכסנדר נבסקי. קודם לכן השדרה שאיחדה את בניין האדמירליות עם מנזר אלכסנדר נבסקי כונתה "הדרך למנזר נבסקי" או "הדרך החלופית למנזר נבסקי" (בעיקר משנת 1718), לאחר השדרה שינתה את שמה מספר פעמים ונקראה "הדרך החלופית גדולה", "החלופה הגדולה של נבסקי" (משנת 1768) ורשמית החלה להיקרא שדרת נבסקי ("נבסקי פרוספקט") רק משנת 1781, אף שבשנים 1783-1785 כונתה גם שדרת נבסקי הגדולה.
באוקטובר 1918 השדרה כונתה שדרות ה-25 באוקטובר שנותר שם השדרה במשך רבע מאה, אך לאחר המצור על לנינגרד הוחלט להשיב את שמה ההיסטורי והחל מה-13 בינואר 1944 הושב לשדרה השם "נבסקי פרוספקט".

היסטוריה

השדרה תוכננה עבור הצאר פיוטר הגדול על ידי האדריכל אלכסנדר ז'אן-בטיס לבלונד ונועדה להיות ראשיתה של הדרך בין סנקט פטרבורג לנובגורוד ולמוסקבה. השדרה משתרעת בין אזור בניין האדמירליות לבין תחנת הרכבת מוסקבה, כאשר היא מתפתלת בסמוך לככר המרי ולמנזר אלכסנדר נבסקי. מתחילה נועדה להוות לדרך הראשית מסנקט פטרבורג לנובגורוד והשתרעה משדרות ליגובקה ועד לגן טאבריד. בנייתה החלה בשנת 1705 ונועדה לשרת כדרך מוצא מהמנזר שהוקם (ויהפוך לימים למנזר אלכסנדר נבסקי).
בעת הקמתה נקראה השדרה "דרך הפרספקטיבה הגדולה", ולצורך הקמתה נכרתו יערות לאורך 4.5 ק"מ בשנת 1708. בשנים הראשונות, הייתה הדרך מבודדת, וזאבים חצו אותה לעיתים קרובות. בשנים 1721 ו-1777 הוצף האזור וניתן היה לשוט לאורך הדרך. הדרך התפתחה במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הופגז צד אחד של הרחוב בידי הגרמנים. שלט המנציח תקופה זו ניצב עד היום ליד בית הספר, בבית מספר 14 ברחוב.
לאורך השדרה נמצאים ארמון סטרוגנוב, קתדרלת קאזאן (הבנויה בסגנון נאו-קלאסי), חנות הספרים דום קניגי הבנויה בסגנון אר-נובו, חנות הכלבו הגדולה גוסטיני דבור, הספרייה הלאומית הרוסית, וגשר אניצ'קוב.
השדרה תוארה בסיפורו של ניקולאי גוגול, "נבסקי פרוספקט". בשנים שלאחר מהפכת אוקטובר נקראה השדרה בשם "שדרת ה-25 באוקטובר" על שם המהפכה, אולם תושבי העיר המשיכו להשתמש בשם השדרה שקדם למהפכה.
השדרה מהווה כיום כרחוב הקניות העיקרי של העיר, אתר תיירות ואתר בילויים וחיי לילה ובו נמצא מלון קורינתיה סנקט פטרבורג, מהמפוארים בעיר.

תחבורה

לאורך שדרות נבסקי ישנן מספר תחנות של הרכבת התחתית: תחנת נבסקי פרוספקט, תחנת גוסטיני דבור, תחנת מאיאקובסקאיה, תחנת ככר המרי, תחנת ככר אלכסנדר נבסקי-1 ותחנת ככר אלכסנדר נבסקי-2, תחנת האדמירליות (אדמירלטייסקאיה).
לאורך הרחוב עוברים מספר קווי אוטובוס (קווים מספר 3, 7, 15, 22, 24, 27, 46, 54, 58, 65, 181, 191) וקווי אוטובוסים חשמליים (קווים מספר 1, 5, 7, 10, 11, 16, 17, 22, 33).
מדצמבר 1907 עד 1952 נעו לאורך השדרה קווי רכבת קלה וישנם דיונים להשבת קו זה לשדרה כאמצעי תחבורה יחיד.
הפועל הוד השרון

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1965, אך המועדון הקודם, הפועל הדר רמתיים, ייצג את היישובים שחיברו את העיר הוד השרון ב-1964. מועדון זה חדל להתקיים בסוף עונת 1962-63.
הפועל הוד השרון הגיעה לליגה ב' לראשונה בעונת 1975-76, כאשר הם סיימו במקום הלפני אחרון ושבו בחזרה לליגה ג'. הם שיחקו בליגה זו עד שהעפילו לליגה ב' שוב בשנות ה-90. בעונת 2008-09 הקבוצה סיימה שוב במקום הלפני אחרון וחזרו לליגה ג', שם שיחקה שתי עונות בודדות עד החזרה שלהם לליגה ב' בעונת 2010-11, עונה שבה סיימו כסגנית האלופה. בעונת 2013-14 הקבוצה סיימה כסגנית האלופה של ליגה ב' והתקדמה לראשונה אל עבר מבחני פלייאוף העלייה לליגה א', שם ניצחו את הפועל בקעת הירדן, מכבי עירוני כפר יונה והפועל רהט. בשלב האחרון של משחק פלייאוף העלייה/ירידה פגשה הקבוצה את מכבי באר שבע, משחק שבו גברה הוד השרון על היריבה בתוצאה 1-0 משער של איתי מנחם בדקה ה-89, מה שהבטיח לה את העלייה לליגה א'.
הקבוצה שיחקה בליגה א' במשך 4 עונות, ובסיום עונת 2017-18 נשרה חזרה לליגה ב'.
עונתה הרביעית בליגה א' הייתה גרועה במיוחד, במהלכה הפסידה הקבוצה את 24 משחקיה הראשונים ובסופו של דבר סיימה את העונה עם נקודה אחת בלבד, אותה השיגה במחזור ה-25 במשחק נגד הפועל בקעת הירדן.

שחקנים בולטים במועדון

בשורות הקבוצה משחקים עידן סרור ויניב לוזון, שבמקביל מאמן את קבוצת הנוער של המועדון, שאותה אימן לפני כן אלון ברומר. בעבר שיחקו בקבוצה טל בנש ומתן בראשי.
7 Rings

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אריאנה גרנדה, צ'ארלס אנדרסון, קימברלי קריסיוק, מייקל פוסטר, ניומזה ויטיה, אוסקר המרשטיין, ריצ'רד רוג'רס, טיילה פארקס, ויקטוריה מונט וטומי בראון והופק על ידי בראון, אנדרסון ופוסטר. השיר מכיל בתוכו חלקים מהשיר "My Favorite Things".
כבר כשיצא, הצליח השיר להיכנס למצעדי אייטונס רבים, והפך לשיר שהושמע בסטרימינג הכי הרבה בשבוע בכורתו.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוצה של אריאנה גרנדה ב-17 בינואר 2019, יום לפני שיצא כסינגל רשמי. הקליפ זכה להצלחה רבה כאשר הצליח בפחות מיממה אחת לצבור 18.4 מיליון צפיות. את הקליפ ביימה חנה לוקס דייוויס.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-397 מיליון צפיות.
בשנת 2019, ביצעה "ארץ נהדרת" פרודיה לשיר בזמן הבחירות לכנסת ה-21. לשיר גם הוקלטה גרסה עברית של הזמרת עדן בן זקן.
מיכאיל חריט

תולדות חייו ועבודתו המדעית

חריט נולד במוסקבה ב-2 ביולי 1955, למשפחה של מדענים. לאחר שסיים את לימודיו במכון מוסקבה למהנדסי תחבורה (MIIT) בשנת 1977, המשיך בפעילות מדעית באותו המוסד. הוא קיבל את תואר הדוקטור שלו בשנת 1981, והמסקנה המרכזית של הדיסרטציה שלו יצאה לאור כפרסום נפרד במסגרת תקנות ונוהלי הבניה של ברית המועצות. לאחר מכן עבד במכון המחקר המרכזי לבנייה תחבורתית כראש "המעבדה המרכזית להגנה על מבני מתכת ובטון מפני השפעות חיצוניות מסוכנות". בשנת 1989 היה לחתן פרס הקוסמוסול על שם לנין בתחום המדע והטכנולוגיה לאות הכרה על "פיתוח שיטות יעילות ביותר לחיזוק עבודות תת-קרקעיות שנבנו תחת תנאים הנדסיים וגאולוגיים קשים באמצעות חומרים מרוכבים חדשים". בשנת 1987 מונה לראשותה של חברת אינטקס (רוסית: Интекс), חברת אדריכלות ובנין גדולה ברוסיה. כאדריכל, השתתף בשחזורם של בניינים היסטוריים ברוסיה, אנגליה ואיטליה במהלך השנים 1998 עד 2001.
אחד מחידושיו הידועים ביותר היא אבן מלאכותית חדשה (בטון אדריכלי) בעלת מראה, צבעים ותכונות ברות-שינוי: כגון עמידות לכפור, עמידות למים וחוזק. גם הטכנולוגיה שפותחה בחברה אותה ניהל והייתה מוכרת ביותר בענף הבניה בברית המועצות, 'אבן לבנה של אינטקס (רוסית: ИНТЕКС. Белый камень)' היא אחת מהמצאותיו. החומרים החדשים והטכנולוגיה שפיתח לשיפוץ בתים בסגנונות היסטוריים, אושרו והומלצו על ידי הדומה העירונית של מוסקבה לשימוש בעיר. בנו, אולג מיכאילוביץ חריט (רוסית: Олег Михаилович Харит) ממשיך אף הוא במחקר המדעי בתחומים אלה. 
בשנת 1997, קיבל חריט מדליה "להנצחת יום השנה ה-850 של העיר מוסקבה" כאות הוקרה על תרומתו המשמעותית לפיתוחה של מוסקבה. בשנת 2001, פורסם תחת שמו הכרך הראשון של האנציקלופדיה לאדריכלות תחת הכותרת 'העידן החדש של האחוזה הרוסית הכפרית'. בשנת 2003, הכתיר הניו יורק טיימס את מיכאל חריט כאחד מאדריכלי המבנה המצליחים ביותר ברוסיה. בתחילת שנת 2000 התחיל מ. חריט לחקור את ההשפעה של סגנונם האדריכלי של בתים על בריאות האדם. מחקר זה איפשר לו לפתח אלגוריתם חדש וליצור תוכנה המנצלת משוואות ניתוחי רגרסיה וטורי פורייה לשם ניתוח הנתונים הסטטיסטיים שנאספו. בשנת 2005 פורסם תחת שמו הכרך השני של האנציקלופדיה לאדריכלות: 'בית יפה. רעיונות אדריכליים ממדינות שונות'. באותה שנה הוא גם הגן על הדיסרטציה שלו לתואר דוקטור במדעים הטכניים וזכה למעמד אקדמי של פרופסור. 
הוא נבחר לכהן כנשיא האגודה המאוחדת לחקר סוציו-כלכלי, פיתוח אדריכלי, מדע, תרבות ואמנות ("אחדות") ואף התקבל כחבר באיחוד העיתונאים. במהלך שנות נשיאותו, יצא לאור כתב עת בשם "מודרני" שפרסם את המחקרים העדכניים ביותר בתחום האדריכלות, האקולוגיה של הסביבה החזותית, פסיכופיזיקה, פילוסופיה, נוירו-פסיכולוגיה ודת. חריט השתתף גם במשלחות מדעיות לאנטארקטיקה, אגם לוך נס, אחוזתו של אנטואן תומסון ד'אבדי, הרי הפירנאים, מחוזות הקתרים והבסקים, הפירמידות במצרים וים המלח, והשתתף בחפירות ארכאולוגיות בישראל, איטליה, יוון וצרפת. הוא פרסם סדרה של מאמרים על פילוסופיה, ההיסטוריה של הדתות, קבלה ותאולוגיה.
בשנת 2006, פרסם חריט מונוגרף בשם "מסתרי כתבי הקודש: פרשנות על התנ"ך והתורה". בשנת 2008, פורסם תחת שמו הכרך השלישי של האנציקלופדיה לאדריכלות: "בתים מפורסמים, טירות ואחוזות". 
בשנת 2015, הוא פרסם את הרומן הראשון שלו בשם: "Piscatores et Vinitores". חריט הוא גם בעל תואר "מאסטר של ספורט" באיגרוף, והוא גם מתאמן באופן קבוע בקראטה בשיטת קיוקושינקאי וקרב פנים אל פנים.
דוח רווח והפסד

רווח (הפסד) נקי

הרווח הנקי או ההפסד מועבר בסוף תקופת הדיווח לעודפים, והיתרות התוצאתיות (המרכיבות את דוח רווח והפסד) מאופסות. בדוח על השינויים בהון העצמי ניתן לראות תנועה זו (כמו גם את פיצולו של הרווח לבעלי זכויות המיעוט והרוב).

יחסים פיננסיים

אחת הדרכים לאמוד את חוסנה של החברה הוא על ידי השוואת יחסי רווח שונים לחברות מתחרות באותו ענף עסקי. על מנת שניתן יהיה להשוות בין חברות דומות בסדרי גודל שונים, נהוג לבחון את היחסים הפיננסיים באחוזים מתוך סך המכירות. בנוסף, בחינה של גידול או קיטון מול תקופת השוואה גם היא נעשית באחוזים.
יחסי רווח נפוצים הם: שיעור רווח גולמי המתקבל על ידי חלוקת רווח גולמי במחזור המכירות, שיעור רווח תפעולי המתקבל על ידי חלוקת רווח תפעולי במחזור המכירות, ושיעור רווח נקי המתקבל על ידי חלוקת רווח נקי במחזור מכירות.
מקובל גם לבחון את התפתחות היחסים הללו לאורך שנים. כך ניתן לדעת אם החברה בתהליך של שיפור, אם על ידי התייעלות בייצור, בשיווק או באמצעות ניהול טוב יותר של ההיבט המימוני, או שמצבה הולך ומורע.
וולפרם אלפא

טכנולוגיה

וולפרם אלפא מבוסס על תוכנת Mathematica ומאגרי מידע בתחומים כגון היסטוריה, מזג אוויר, נתונים מקרו-כלכליים, מוזיקה ועוד. הוא מאפשר גם ביצוע ניתוח נתונים אישי על סמך מידע בפייסבוק.
וולפרם אלפא נמצא בשימוש על ידי מנועי החיפוש Bing ו-DuckDuckGo ועל ידי מערכות בינה מלאכותית (כגון עוזרות אישיות דיגיטליות) של אפל, סמסונג ובלקברי.
ישנו ויכוח בנוגע לזכויות קניין לתשובות שמספק מנוע חיפוש אוטומטי.
Viasat Film

היסטוריה

Viasat Film התחיל לשדר בבעלות Kinnevik ב-27 באוגוסט 1989 באמצעות לווין Astra 1A, תחת השם TV1000. ביוני 1991 הודיע TV1000 כי יתמזג עם ערוץ סרטים נוסף בשם SF Succé. המיזוג הרחיב את התוכן שהערוץ שידר בשוודית. כמו כן הדבר הגביר את היכולת של הערוץ להתחרות עם ערוץ FilmNet שהיה ערוץ הסרטים המוביל באותה עת.
המיזוג התקיים ב-1 בספטמבר 1991. השם בתחילת שידורי הערוץ היה "TV1000 Succékanalen" אך הוא לא התקבל בקרב הצופים.
היות ש-TV1000 היה הרבה יותר גדול מ-SF Succé, חברת Kinnevik החזיקה ב-75% מהערוץ החדש, כאשר הבעלים של הערוץ השני החזיקו ב-25% ממניות הערוץ החדש. כאשר Kinnevik חילקה את הערוצים שבבעלותה ל-MTG, ערוץ TV1000 לא נכלל בחלוקה, בשל בעלי המניות האחרים, אך לאחר שנרכשו יתר המניות הערוץ צורף ל-MTG.
בפברואר 1995 הושק ערוץ אחות בשם TV1000 Cinema (או בקצרה Cinema). מפעילי חברות הכבלים היססו בתחילה להוסיף את הערוץ לשידוריהם, מה שגרם לסגירת ערוץ אחר בשם FilmMAX בנובמבר 1995 בניסיון להחליף את הערוץ ב-Cinema. ב-15 באפריל בשנת 2000, כש-Viasat השיקה את השידור הדיגיטלי שלה, TV1000 ו-Cinema קיבלו שני אפיקים.
ב-1 בספטמבר 2004 ביצעה TV1000 שינוי משמעותי, ערוץ Cinema ואחרים נסגרו ובמקומם נפתחו 4 ערוצי סרטים חדשים: TV1000 Family, TV1000 Action, TV1000 Nordic ו-TV1000 Classic.
בתחילת 2008 השיקה TV1000 ערוץ ראשון בחדות גבוהה, שנקרא TV1000 HD.
ב-16 בפברואר 2009 הושק ערוץ טלוויזיה שמיני, TV1000 Drama, בדנמרק, נורווגיה, פינלנד ושוודיה. באותה עת, החליפו ערוצי TV1000 את הסמליל שלהם בעיצוב חדש.
ב-2 בינואר 2012 פורסם כי ערוצי TV1000 ישנו את שמותיהם ל-Viasat Film החל מ-3 במרץ 2012 במדינות סקנדינביה. TV1000 עדיין זמין במרכז אירופה תחת השם TV1000 East.
ב-23 באפריל 2014 שינתה Viasat שוב את הרכב הערוצים, כאשר ערוץ Viasat Film Nordic נסגר והוחלף בידי ערוץ Viasat Film Comedy. כמו כן ערוצים Viasat Film Classic ו-Viasat Film Action צמצמו את שעות השידור שלהם.
ב-10 בנובמבר 2015 שינתה Viasat את הרכב הערוצים, כאשר ערוצים Viasat Film Classic ו-Viasat Film Drama נסגרו והוחלפו בידי Viasat Film Hits ו-Viasat Series. כמו כן ערוצים אחרים שבוע לשדר תוכן לילדים.

שידור

TV1000 הועבר באמצעות D2-MAC במערכת ההצפנה EuroCrypt. הערוץ הועבר במקור דרך לווין Astra 1A, ומאוחר יותר דרך הלווין Intelsat 707. כיום הגרסה הסקנדינבית של הערוץ מועברת דיגיטלית ומוצפנת דרך מערכת VideoGuard בחבילת ערוצי Viasat באמצעות לווין Astra 4A.

שידור בינלאומי

בתחילה הערוץ היה זמין רק בסקנדינביה. במרץ 2003 החלו בערוץ לפנות למדינות הבלטיות, רוסיה ומדינות אחרות במזרח אירופה. ערוץ ששידר רק סרטים רוסיים בשם TV1000 Russkoe Kino הושק באוקטובר 2005. TV1000 Balkan, ערוץ בגרסה שכוונה למדינות הבלקן הושק ב-2006. הערוץ הבא שהושק היה TV1000 בפולין, בתחילת 2007.
באפריל 2008 הושק ערוץ פרימיום חדש עבור המדינות הבלטיות שנקרא TV1000 Premium. ב-1 בספטמבר 2008 הושק ערוץ TV1000 Action East באוקראינה, אסטוניה, בלארוס, רוסיה, מולדובה, קזחסטן, גאורגיה, לטביה וליטא.
TV1000 זמין גם ברומניה.
אליהו סיגד

אליהו סיגָד (סיגָרד) (1901 – 30 במרץ 1975) היה צייר ישראלי.

קורות חיים

נולד בעיר פוניבז' בליטא. בשנים 1919–1922 למד אדריכלות ורישום בריגה.
ב-1925 עלה לארץ ישראל, השתתף בתערוכות קבוצתיות ויצר תפאורות לתיאטרון.
ב-1929 נסע לפריז לשלוש שנים שבמהלכן למד באקדמיית קולארוסי (Académie Colarossi) ובאקדמיית גרנד שומייר (Académie de la Grande Chaumière).
לאחר שובו ארצה הצטרף לאגודת הציירים והפסלים ונבחר לכהן בוועד שלה במשך כעשרים שנה. לפרנסתו לימד ציור בבתי הספר היסודיים בתל אביב, "תל נורדאו" (בין תלמידיו שם היה האמן דני קרוון), "אחד העם" ו"הכרמל".
בשנות ה-40 הצטרף לארגון ההגנה והשתתף במלחמת העצמאות.
הוא השתתף בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות ביריד המזרח (1925, 1929) במוזיאון תל אביב (1933, 1950) בביתן הלנה רובינשטיין (1960), בתערוכת העשור (1958) ועוד. כן נטל חלק בתערוכות של אמנים ישראלים בארצות הברית, בקנדה, בדרום אפריקה ועוד.
נפטר ב-30 במרץ 1975, בגיל 74. הותיר אישה, רינה.

יצירתו

בעבודותיו ניכרת ההשפעה הצרפתית האפיינית לשנות ה-30. רבים מציוריו משקפים את ההווי ונוף הארץ והוא נחשב לאמן "ארץ ישראלי". הוא סירב לפנות לאמנות מושגית שהפכה לזרם המוביל באמנות הישראלית ולפיכך הפך מאמן מרכזי ומוערך לאמן הנמצא בשולי הזירה האמנותית בארץ.

הנצחה

במסגרת פרויקט הנצחת אמנים בתל אביב נקבעה לוחית זיכרון על ביתו ברחוב סירקין 35.
יוסף רקובר

יוסף רקובר (1905-1986) היה רופא פנימי ורופא ריאות, רופא יחידת פרטיזנים במלחמת העולם השנייה, מנהל מחלקת ריאות בבית חולים הדסה ירושלים ופרופסור לרפואה פנימית בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים,

ביוגרפיה

רקובר נולד בשנת 1905 בוורשה, הבן השלישי מתוך ארבעה ילדים, בשנת 1925 יצא רקובר לפריס לאחר שהתקבל ללימודי רפואה באוניברסיטת סורבון. בפריס התחתן עם זיגריד שהייתה ממוצא גרמני.
במאי 1932 סיים רקובר את לימודי הרפואה והתמחה בפולין ברפואת ריאות ושחפת.
במהרה התמנה רקובר למנהל בית חולים לחולי שחפת בעיר נובוגרוד בפולין.

מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה היה רקובר רופא של הפרטיזנים, נשוי לרופאה ואב לילד בן חמש. בעת מנוסתם מהנאצים, שמרו בני המשפחה מורפיום בארון למקרה חירום. באחד ממקומות המבטחים שאליהם הגיעו, אמרו להם שהנאצים עוברים מבית לבית ורוצחים יהודים, רקובר חיפש מקום מסתור, אבל הנאצים דפקו על הדלת ורעייתו זיגריד הזריקה לה ולבנה ברטי מורפיום. רקובר מצא אותם מתים והזריק לעצמו את מעט המורפיום שנשאר בבקבוק, אבל הכמות לא הספיקה להרוג אותו, אלא הביאה לעלפונו. את הגופות פינו לקבר אחים אזורי.
הפרטיזנים, שרקובר היה הרופא שלהם, לא הרימו ידיים עד שמצאו אותו בערימת המתים. הם גילו שיש לו עדיין דופק ונשימה והחיו אותו.
רקובר הצטרף לפרטיזנים בראשותו של הד"ר יחזקאל אטלס, והשניים הקימו בית חולים שדה בית החולים שירת יהודים ופרטיזנים רוסים גם יחד. רקובר שהיה רופא פנימי עסק בבית החולים בכל פעילות רפואית, שכללו ניתוחים כירורגים וגיניקולוגים.
בין שורות הפרטיזנים הכיר רקובר את רעייתו השנייה, שהייתה אחות במקצועה, לאחר שאיבדה את בעלה הראשון ובנם בשואה.

ארץ ישראל

בשנת 1947 הזוג עלה לארץ ישראל, לאחר מסע ארוך דרך וונציה וקפריסין.
במלחמת העצמאות רקובר עבד בצפת ב"בית החולים הארצי לחולי ריאה בצפת", (בתקופת הקרבות עבר בית החולים לריאה לזכרון יעקב) והיה יד ימינו של מנהל בית החולים הד"ר פנחס וייל.
בשנת 1949 נולדה בתו נחמה.
בשנת 1952 עברו וייל ורקובר למרכז רפואי הדסה, בירושלים, לאחר שווייל נתמנה למנהל מחלקת ריאות ורקובר לסגנו.
בצאת הד"ר וייל לגמלאות רקובר נתמנה למנהל המחלקה, ולפרופסור בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
רקובר נפטר בשנת 1986.

משפחתו

לרקובר שתי בנות רופאות. פרופסור נחמה אורי רופאת אף אוזן גרון - מנהלת היחידה לאף ולסינוסים בבית חולים כרמל ופרופסור משנה בבית הספר לרפואה בטכניון ופרופ' גליה רהב, מנהלת המחלקה למחלות זיהומיות בתל השומר ומרצה בכירה באוניברסיטת תל אביב.
שני ילדיה של אורי רופאים, ובתה של רהב, רופאה במרכז הרפואי מאיר בכפר סבא.
ויולט צ'אצ'קי

ביוגרפיה

דארדו נולד באטלנטה, ג'ורג'יה ומוצאו אקוודורי בין היתר. הוא החל להופיע בדראג כויולט צ'אצ'קי בגיל 19. הוא החל ללמוד בבית הספר לאומנות ועיצוב בסוואנה ועסק באופנה אך פרש על מנת לעסוק בדראג.
דארדו הוכרז כאחד מהמשתתפים בעונה השביעית של תוכנית הריאלטי המירוץ לדראג של רופול, לאחר שניסה להתקבל לעונה השישית. ויולט צ'אצ'קי בלטה בעונתה כמתמודדת עם אסתטיקה וביטחון עצמי גבוה. ב-1 ביוני 2015 הוכתרה ויולט צ'אצ'קי מנצחת העונה וזכתה בפרס כספי של 100,000$.
דארדו ידוע בהופעות הבורלסקה שלו הכוללות שימוש בחבל ובטבעת.

חיים אישיים

דארדו הוא ג'נדרקוויר ולא משנה לו להיקרא כ"ויולט" כאשר הוא מחוץ לדראג.
חדוה ודוד

חדוה ודוד היה שמו של צמד מוזיקלי ישראלי שנוסד ב-1965 והתפרק ב-1973. חברי הצמד היו חדוה עמרני ודוד טל (רוזנטל).

היסטוריה

השניים נפגשו לראשונה בלהקת פיקוד מרכז שם שירתו שניהם, בתוכניות "למה כובע" ו"לא רוצים טובות". לאחר שחרורם הקימו יחד עם אושיק לוי וגבי ברלין את "רביעיית הטיילת". הרביעייה התפרקה לאחר תוכנית אחת, והשניים המשיכו לשיר יחד, ואף היו לזוג תקופה מסוימת בחייהם הפרטיים.
בשנת 1965 הוציא הצמד את אלבום הבכורה "צמד זמרי עם", שכלל 12 קטעים ובהם שירי עם בשפות שונות. בין המצליחים שבהם היה גוגולי גוגולי בגאורגית (בעיבודו של דוד קריבושי) שזכה בהמשך לגרסאות וביצועים רבים. האלבום יצא בהוצאה מחודשת בשנת 2001 עם תוספות בונוסים בסדרת "נוסטלגיה עברית". ב-1966 יצא אלבומם השני, שנשא את השם "חדוה ודוד". את רוב שירי האלבום, שהיו גרסאות בעברית לשירים לועזיים, כתב חיים קינן. באותה שנה הופיעו הצמד בפסטיבל הזמר והפזמון, וזכו במקום השלישי עם השיר "השניים" ובנוסף שרו גם את השירים "דבש" ו"מגדים". ב-1967 שבו לפסטיבל עם שני שירים, "שיר ריקוד" ו"מה עוד". באותה שנה הוציאו תקליט של שירי מלחמת ששת הימים הנושא את השם "ירושלים של זהב" יחד עם נגן המפוחית לארי אדלר.
בשנת 1968 יצאו חדוה ודוד למסע הופעות של כרמון, ונשארו בארצות הברית, עד יולי 1970. ההצלחה המסחרית שלהם הייתה בשנת 1970 כשזכו בפסטיבל הבינלאומי של טוקיו עם שירם של תרצה אתר ודוד קריבושי "אני חולם על נעמי". השיר הגיע למקום השני במצעד הפזמונים של קול ישראל ב-1971. הצמד הקליט גרסה של השיר ביפנית שנמכרה בשנת 1971 ביפן במאות אלפי עותקים, היקף מכירות שנחשב גדול עבור זמרים לא-יפנים.
ב-1972 הקליטו בעברית ובאנגלית את השיר "קחי אותי למעלה" וב-1973 את השיר "תמיד לשוב" שהיה שירם האחרון. באוגוסט 1973 הגיעו לישראל לסיבוב הופעות לאחר שהופיעו ברחבי העולם. הצמד התפרק בשנה זו. עמרני נשארה בלוס אנג'לס והופיעה בלהיטי סולו בקדם אירוויזיון: ב-1978 עם "בלב אחד" (סלאם עליכום), ב-1979 עם "שנינו יחדיו" וב-1981 עם "בוא אלי". טל עבר לארצות הברית, ניסה להתפרנס כזמר אך התמכר לסמים, ועבר לפריז לעבור תהליכי גמילה ושיקום.
ב-1993 הופיעו השניים במופע איחוד בפסטיבל ערד, אחריו שב דוד לפריז וב-1999 נפטר ממחלת לב ממושכת.
מומנט ההתמד של השטח

מומנט ההתמד (האינרציה) של השטח (ידוע גם כמומנט השטח מסדר שני או מומנט האינרציה מסדר שני, באנגלית: Second moment of area, Area moment of inertia) הוא תכונה של צורת השטח בדומה למומנט ראשון של שטח. מומנט התמד של שטח משמש לחישוב ההתנגדות לכפיפה ולחישוב תזוזות ושקיעות של חלקי מבנה או מכונה תחת עומס נתון.
המונח מומנט ההתמד של השטח שונה מהמונח מומנט ההתמד המשמש בתאוצות זוויתיות וקשור למסה ולא לשטח.
מומנטי ההתמד של שטחים ידועים נפוצים נתונים בטבלאות טכניות. העברת מומנט השטח מהציר הנייטרלי לציר אחר נתון המרוחק ממנו, ניתן על ידי כלל הצירים המקבילים.
הנותנת

עלילה


הסרט מספר את סיפורה של תמר (הגר בן-אשר), אישה כבת 35, אם חד-הורית לשתי ילדות קטנות, המנהלת מערכות יחסים מיניות חושפניות ביותר, עם כמה גברים מהמושב בו היא מתגוררת. אל המושב מגיע שי (ישי גולן), וטרינר במקצועו, בן מושב לשעבר. הם מתאהבים. החל מרגע זה, הסרט שואל את השאלה האם תמר יכולה להתמסר אל האהבה הזו ומה שהיא דורשת. הסרט בנוי ללא דיאלוגים רבים בין הדמויות העיקריות, רובו עשוי שתיקה והתבוננות בטבע, המבטא את רגשותיה של תמר. ולכן מספר אירועים יתבררו רק בסופו של הסרט ולאחר מאמץ מחשבתי.

הפקה

בסרט מככבים גם איצ'ו אביטל, יואב לוי, צחי חנן, סתיו ינאי ודריה פורמן. הצלם הוא עמית יסעור והעורך אסף קורמן. זוהי הפקה משותפת ישראלית-גרמנית (טרנספקס וזיגוטה הישראליות ורו פילמס הגרמניות) והוא נעשה במימון קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, המפיק הוא מרק רוזנבאום.

הקרנות ופרסים

הסרט הוקרן במסגרת שבוע המבקרים של פסטיבל קאן 2011. תמיכה נוספת למימוש הסרט הגיעה מפסטיבל טורינו, שם זכה התסריט בפרס הראשון, ומפסטיבל ברלין, אשר גם שם זכה בתחרות תסריטים.
(פרס הבימוי בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט הוקרן בפסטיבלים הבאים: פסטיבל מינכן, פסטיבל טאלין, פסטיבל סארייבו, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בשיקגו, פסטיבל הסרטים של מומבאיי, פסטיבל הסרטים של ריו דה ז'ניירו, פסטיבל הסרטים באיסטנבול, פסטיבל טורינו, ועוד)
הסרט נמכר להפצה מסחרית בעשר מדינות, בהן: ארצות-הברית, יפן, גרמניה, אוסטריה, שווייץ, טאיוואן קנדה ועוד, והוקרן גם בישראל.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אופיר לשנת 2011: לשחקנית הראשית הטובה ביותר (הגר בן-אשר), הצילום הטוב ביותר (עמית יסעור) ועיצוב התלבושות הטוב ביותר (לי אלמביק).
ב-11 במאי 2012 הייתה הצגת הבכורה של הסרט בתל אביב.