google/wiki40b huggingface dataset:
משחק עיוור

בשחמט "משחק עיוור" הוא משחק שחמט המשוחק כשאחד הצדדים או שניהם, לא רואה את לוח המשחק ורק שומע את ההכרזות על תנועות הכלים, כך שהמהלכים מבוצעים תוך הסתמכות על הזיכרון בלבד. לעיתים, כאשר משחקים יריבים ברמות שונות, משולב משחק סימולטני במשחק עיוור.
ברמות הגבוהות של השחמט מתקיימות תחרויות בהן אף אחד מהשחקנים לא מתבונן בלוח עם כלים, אלא בלוח נטול כלים עליו מוצג רק המסע האחרון של היריב. המפורסמת בין תחרויות אלו היא תחרות מלודי אמבר בה משחקים מיטב רבי האמנים בעולם.

היסטוריה מוקדמת

השחמטאי הראשון שהתפרסם במשחק עיוור וסימולטני הוא פרנסואה אנדרה פילידור ששיחק נגד שלושה יריבים בו זמנית, ובהצלחה גדולה. לדבריו התאמן במשחק עיוור בלילה, במיטתו, משום שסבל מנדודי שינה וכך העביר את זמנו. בשנת 1858 הדהים פול מורפי את קהילית השחמט כאשר שיחק משחק עיוור סימולטני מול שמונת השחקנים הטובים ביותר בפריז, ניצח שישה מהם וסיים שני משחקים בתוצאת תיקו.

היסטוריה

בשנת 1900 הרי נלסון פילסבורי שיחק משחק עיוור סימולטני מול עשרים שחקנים בפילדלפיה זמן קצר לאחר ששיחק משחק עיוור סימולטני מול 15 שחקני שחמט ו-15 שחקני דמקה (השיא של עיוור סימולטני למשחקי דמקה הוא 28 משחקים במקביל). השחקן הצ'כי ריכרד רטי שבר את השיא העולמי והעמידו על 28 משחקים בו זמנית, יחד עם אלוף העולם אלכסנדר אלכין שבחודש פברואר 1925 זכה ב-22 משחקים, בשלושה משחקים הפסיד ושלושה משחקים הסתיימו בתיקו. 
באותה שנה שיפר רטי שיא זה והעמידו על 29 משחקים בסן פאולו. לאחר המשחק התבדח על זכרונו החלש שכן שכח את המזוודה שלו בסוף המשחק. 
בשנת 1930 אסרה ברית המועצות על קיום משחקים עיוורים בגלל הסברה כי הם פוגעים בבריאות. איסור זה האט קמעה את התפתחות השיא של משחקים עיוורים סימולטניים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נותרו שחקני שחמט רבים בארגנטינה (שם התקיימה אולימפיאדת השחמט של שנת 1939). אחד משחקנים אלו היה רב האמן היהודי פולני מיגל ניידורף אשר ב-1943 קיים משחק עיוור בעיר רוסריו, מול 40 יריבים, בתוצאה (+36, =1, -3), בתקווה ששיא עולמי זה יגיע לאוזניהם של קרובי משפחתו שלא שמעו אודותיו ארבע שנים, וכך יידעו כי עודנו חי. הוא שבר את שיאו שלו בשנת 1947 בסן פאולו שם שיחק מול 45 יריבים  (+39, =4, -2).
נכון לשנת 2007 השיא העולמי במשחק מסוג זה הוא אירוע בו התמודד שחקן השחמט ההונגרי יאנוש פלש מול 52 מתמודדים, כשמול 30 היריבים הראשונים הוא שיחק בו זמנית, ולאחר מכן מול 22 נוספים. התוצאה הייתה (+31, =3, -18). 
השיא הארצי בישראל הוא התמודדות מול 8 יריבים בו זמנית, את שיא זה קבעו חנן בן-סיני ב-1933 ומאיר ראוך ב-1937.
ויקטור ברומר

ביוגרפיה

ברומר נולד באורהוס.

אלוף אירופה

באליפות אירופה, שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2014 זכה ברומר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:55.29 דקות, לפני בנץ ביצזו מהונגריה (1:55.62 דקות) ופבל קורז'ניובסקי מפולין (1:55.74 דקות).

2015

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר אותה שנה זכה ברומר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:51.62 דקות, אחרי לאסלו צ'ה מהונגריה שקבע שיא אירופה חדש של 1:49.00 דקות, ולפני סימון שדין משוודיה (1:52.89 דקות).
תגובת שרשרת גרעינית

זמן היווצרות ממוצע

זמן ההיווצרות הממוצע הוא הזמן הממוצע שעובר מפליטת נייטרון עד ללכידת ביקוע. הנייטרונים עוברים מרחקים קצרים בלבד, עד לטווח של 10cm (הקוטר של מסה קריטית); המהירות הממוצעת של נייטרון היא באזור של 10,000km/s, כך שמסגרת הזמן היא בטווח של 10ns. יחידה זו מכונה לעיתים שייק (Shake = עשר ננו שניות).

קדם פיצוץ

פיצוץ של נשק גרעיני מערב הבאת חומר בקיע אל המצב הסופר-קריטי האופטימאלי במהירות רבה. במהלך חלק מהתהליך הזה אסופת האטומים היא סופר-קריטית, אולם עדיין לא במצב אופטימאלי לתגובת שרשרת. נייטרונים חופשיים, לרוב מביקוע ספונטאני, יכולים לגרום קדם פיצוץ. כדי להקטין את ההסתברות לכך, משך השלב הזה מוקטן למינימום ונעשה שימוש בחומרים בקיעים וחומרים אחרים שבהם אין יותר מדי ביקועים ספונטאניים. למעשה, השילוב צריך להיות כזה שאין זה סביר שיש ולו ביקוע ספונטאני אחד במהלך תקופת ההתאספות (דחיסת החומר הבקיע).

היסטוריה

התפיסה הזאת פותחה לראשונה על ידי לאו סילארד בשנת 1933. הוא רשם את התפיסה כפטנט בשנה שלאחר מכן.
לאו סילארד ניסה לגרום לתגובת שרשרת באמצעות שימוש בבריליום ואינדיום בשנת 1936 אולם לא הצליח. בשנת 1939, לאו סילארד ואנריקו פרמי גילו שכפול נייטרונים באורניום, והוכיחו שתגובת השרשרת אפשרית מבחינה מעשית.
תגובת השרשרת המלאכותית הראשונה שהחזיקה מעמד בוצעה על ידי המעבדה המטלורגית, בהובלת אנריקו פרמי ולאו סילארד, במגרש ראקטס (משחק ספורט דמוי טניס) מתחת לספסלי הצופים של אצטדיון סטאג באוניברסיטת שיקגו בתאריך 2 בדצמבר 1942, במהלך פרויקט מנהטן.

כור גרעיני טבעי

עדות לתגובת שרשרת טבעית נמצאה בשנת 1972 במכרה אורניום באוקלו שבגבון. מעריכים כי תגובת השרשרת בכור הגרעיני הטבעי פסקה לפני כ-1.5 מיליארד שנים. באותה עת עמדה שכיחותו הממוצעת של האיזוטופ הבקיע אורניום-235 במרבצי האורניום על כ-3%. היות שמאז פחתה שכיחותו לכדי כ-0.7%, בדעיכה רדיואקטיבית טבעית, לא קיימים כיום כורים גרעיניים טבעיים. בעקבות מציאת העדויות לכור הטבעי באוקלו, נמצאו כורים דומים באתרים סמוכים, אשר אפשרו לקבוע חסמים על מידת ההשתנות של קבוע המבנה העדין במהלך 1.5 מיליארד השנים האחרונות.
שדה עמודים

גילוי האתר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
האתר התגלה בשנת 1905 בידי החוקרים היינריך קוהל וקרל ואצינגר, במהלך הסקר שערכו בגליל, שבמהלכו נחשפו בתי כנסת עתיקים רבים.

תיאור האתר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
באתר נמצאו שרידי ישוב רציף, החל מהתקופה הרומית וכלה בתקופה הערבית

בית הכנסת

בית הכנסת נבנה בשלהי המאה השלישית או בתחילתה של המאה הרביעית לספירה. זהו מבנה מלבני (14.10x18.75) מרוצף לוחות אבן, שחזיתו בעלת שלושה פתחים פונה אל ירושלים. פנים המבנה מחולק על ידי שני טורי עמודים על אדנים, שבעה עמודים לכל טור, לאולם תווך (רחבו 6.21 מטר) ושתי סיטראות (רוחב כל אחת 3.15 מטר) טור ערב של שני עמודי פינה כפולים שלחתכם צורת לב ושני עמודים נוספים הפרידו בין אולם התווך לסטיו הפנימי המקביל לכניסה.

לבנין הייתה כניסה צדדית נוספת מצד מזרח.

פנים פנים המבנה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
כמו בבית הכנסת בכפר נחום, לא נמצא במבנה שום סימן לארון קודש, וככל הנראה היה מיטלטל, כברוב בתי הכנסת מהטיפוס הקדום.

חזית המבנה

מעיטור חזית בית הכנסת שרד אך מעט, כיוון שהיא נהרסה במהלך השנים ושרידיה פזורים על יד בית הכנסת. על משקוף הפתח האמצעי מופיעות צדודיות של שני אריות שפניהם מופנות ישר ורגלו של כל אחד מהם מוצבת אל ראש פר וביניהם עומדת אמפורה. משקוף הדלת הצדדית מוקף תשליב ומחולק לשלושה ספינים, שעליהם שושנים ודמות בעל חיים שהושחתה כמעט כליל. כותרות העמודים הן בסגנון דורי, ועיבודן גס.

כתובות

באתר נתגלתה כתובת בארמית, וזה לשונה : "יועזר חזנה/ושמעון /אחוי עבדו/הדן תרא דמרי/שמיא" ותרגומה - "יועזר החזן ואחיו שמעון עשו (נדבו) את השער הזה של אדון השמים"

זיהוי המקום

להשערת החוקרים] במקום שכן כפר עוזיאל, מגוריהם של משמרת הכוהנים "אביה".
לדעת הארכאולוג ד"ר דרור בן-יוסף יש לזהות את חורבת עמודים עם 'כפר נמרה' יישוב הנזכר בתלמוד הירושלמי מפי רב הונא: "שלוש מאות חנויות של מוכרי טהרות היו במגדל צבעיה ושלוש מאות חנויות של אורגי פרוכות היו בכפר נמרה". הנימוקים לזיהוי תלויים בראש ובראשונה בהשתמרות השם 'נמרה' בשרידי כפר נמרין, הנמצא כשני ק"מ דרומית-מזרחית לחורבת עמודים. כמו כן, בחורבת עמודים נמצאו שרידים יהודים מובהקים (בית כנסת וכתובות) מן התקופות הרומית והביזנטית בהתאמה לדברי רב הונא המעיד על כפר נמרא כיישוב יהודי מובהק.
את זיהוי 'כפר עוזיאל' יש להעדיף, לדעת בן-יוסף בסמוך ליישוב עוזייר (בבקעת בית נטופה) המשמר רכיב מהשם עוזיאל.
מקור: דרור בן-יוסף. "של מי החורבה הזאת?" (לשאלת זיהויה של חורבת עמודים בגליל התחתון). בשביל הארץ (גיליון 51), הוצאת רשות הטבע והגנים, אוקטובר-נובמבר 2012.
רוברט וילסון

חייו ועבודתו

אביו של וילסון היה כימאי שעבד עבור חברת נפט, ורוברט הוא בנו הבכור. רוברט נולד ביוסטון שבטקסס ויש לו שתי אחיות. בילדותו עסק באלקטרוניקה ובמוזיקה בתור תחביב, ובלימודיו בבית הספר הוא הצטיין במתמטיקה ובמדע. את לימודיו הגבוהים החל וילסון באוניברסיטת רייס ביוסטון, שם למד פיזיקה. לאחר סיום לימודי התואר הראשון הוא החל את לימודי הדוקטורט במכון הטכנולוגי של קליפורניה (קלטק). מחקרו של וילסון התמקד במיפוי אזורים בשביל החלב בעזרת רדיו-טלסקופ. הוא קיבל תואר דוקטור בשנת 1962, והמשיך לעסוק במחקר בקלטק במשך שנה נוספת.
בשנת 1963 הצטרף וילסון למעבדות בל והחל לעסוק שם ברדיו-אסטרונומיה יחד עם ארנו פנזיאס. במסגרת זו, הם גילו את קרינת הרקע הקוסמית, והמשיכו במחקרים נוספים לחפש אחר קווי ספקטרום באזורים שונים בשביל החלב. כך למשל, הם מצאו סימנים ברורים לנוכחות פחמן חד-חמצני בענן מולקולרי שנמצא מאחורי ערפילית אוריון. מחקר המשך התמקד בניסיון לזהות מולקולות אלו, ומולקולות פשוטות נוספות, בעננים מולקולריים ברחבי הגלקסיה. מדידת כמות האיזוטופים של פחמן וחמצן במולקולות פחמן חד-חמצני נתנה אפשרות לבחון מודלים שונים של נוקליאוסינתזה שהתרחשה זמן קצר לאחר המפץ הגדול. וילסון עסק גם בהקמה ובניהול של מצפי רדיו-טלסקופ. 
רוברט וילסון נישא בשנת 1958 לאליזבת רודס סאווין והוא אב לשלושה ילדים: שני בנים ובת.
הצתה

דרכי הצתה

הדרך הוותיקה ביותר להצתת אש היא חיכוך בין שני עצים, אבני צור או פלדה, דרך בה משתמשים עד היום ומשמשת בסיס למצית ולגפרורים. בנוסף קיימות עוד שתי דרכים ותיקות להבערת אש. האחת היא שימוש בעדשה כדי לרכז את קרני השמש עד להדלקת אש. השנייה היא שימוש בבוכנת אש שבה דוחסים במהירות אוויר במזרק מתכת שתחתיתו חומר דליק. עליית הטמפרטורה כתוצאה מדחיסת האוויר מציתה את החומר. 
כיום הדרך הנפוצה ביותר להצתת אש היא בגפרורים (מקלות עץ או קרטון) המצופים בקצה שלהם בזרחן וחמצן שעל ידי חיכוך שלהם על משטח מתאים, ניצתת אש.
עוד דרך נפוצה כיום להצתת אש היא במצית, המצית פועל על חיכוך של גלגל מאבן צור בברזל אשר יוצר ניצוץ אש המדליק דלק שיש בתוך המצית. כיום ישנם מציתים שבמקום גלגל מאבן צור ישנו גביש פיאזואלקטרי, כלומר במקום חומר שמגיב לחיכוך ישנו חומר המגיב ללחץ ביצירת זרם חשמלי שמובל אל קצה המצית ויוצר ניצוץ בין שני מוליכים חשופים, הניצוץ מדליק את הדלק. ניתן להצית אש על ידי "ערבוב" של חומרים כימיים שהריאקציה הכימית ביניהם אקסותרמית מספיק כדי להעלות את הטמפרטורה מעל טמפרטורת ההתלקחות. על רעיון זה התבססו כל הגפרורים הכימיים.

תהליך ההצתה בגפרור

עד להמצאת הגפרור הייתה הבערת האש משימה לא פשוטה שדרשה מיומנות מיוחדת ומאמץ. בשנת 1827 המציאו באירופה את גפרור הזרחן – קיסם עץ שראשו מצופה בתערובת של זרחן לבן, שעווה, גופרית וחומרי דבק. כשהיו משפשפים את הגפרור בכל משטח, הזרחן היה נדלק ומצית את כל שאר החומרים, כולל הקיסם. אולם לגפרור זה היו שני חסרונות גדולים. ראשית, הוא היה נדלק מכל שפשוף בכל משטח אחר, כך שלפעמים היה נדלק מעצמו אפילו בתוך הקופסה עקב החיכוך בגפרורים אחרים. ושנית, הזרחן הלבן שבו השתמשו הוא חומר רעיל ביותר. די בכמות של 0.1 גרם זרחן לבן כדי להרוג אדם בוגר. זרחן מגיב בצורה מתונה עם החמצן שבאוויר אפילו בטמפרטורת החדר (לכן הוא זורח בחושך), ומתלקח לחלוטין כבר ב-34 מעלות צלזיוס. שלושים שנה מאוחר יותר, בסביבות אמצע המאה ה-19, הופיעו לראשונה בשוודיה גפרורים לא מסוכנים שלא כללו זרחן לבן בכלל. גפרורים אלה, שמכונים גם "גפרורי ביטחון" (Safety matches) הם הגפרורים שבהם אנו משתמשים היום. במקום זרחן לבן הם מכילים זרחן אדום – שהועבר מראש הגפרור למשטח השפשוף של הקופסה ובכל מקרה אינו רעיל. ברגע שהתהליך מתחיל נוצרת אש שמספקת את האנרגיה להמשך התהליך ולהבערת קיסם העץ. ספק האנרגיה להדלקת הגפרור הוא השפשוף של ראש הגפרור במשטח שעל הקופסה - חיכוך היוצר את אחד המרכיבים להם האש זקוקה, חום. בנוסף לחום האש זקוקה גם לחומר בעירה ולחמצן.
נביה מרעי

ביוגרפיה

נביה מרעי נולד בכפר הדרוזי חורפיש, למד בבית הספר התיכון החקלאי "עירון" בחדרה ושימש מדריך בתנועת הצופים.
באוקטובר 1972 גויס לשירות חובה בצה"ל, והיה נחוש להתגייס לחטיבת הצנחנים, זאת בניגוד למקובל בעדה הדרוזית, שבניה נהגו להתגייס ליחידת המיעוטים. בסיוע שר הביטחון באותה תקופה, משה דיין, והרמטכ"ל, דוד אלעזר, הגשים את משאלתו. מרעי שובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. במהלך מסלול ההכשרה פרצה מלחמת יום הכיפורים, ומרעי יצא להילחם עם גדודו בחצי האי סיני.
עם סיום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר, שלאחריו שובץ בגדוד חרב, שנקרא עד אז בשם "יחידת המיעוטים". נביה היה הוגה הרעיון להחליף את שם הגדוד ל"חרב" על מנת להעלות את גאוות היחידה, ולתרום להעלאת המוטיבציה בקרב הדרוזים להתגייס לצה"ל. במסגרת הגדוד שירת בתפקידים שונים ביניהם מפקד מחלקה, סגן מפקד גדוד, וקצין המבצעים של הגדוד.
מרעי נכנס לשירות קבע באוקטובר 1975, והחל מאוקטובר 1976 שימש כמפקד פלוגה בבית הספר לחי"ר. כשנתיים מאוחר יותר עבר לבית הספר לקצינים, ובין השנים 1978 ו-1979 שימש כמפקד פלוגה במקום. באותה תקופה נישא לבחירת ליבו, שרחה, ובשנת 1978 נולדה בתם היחידה - מנאל.
בהמשך מילא מרעי מספר תפקידים קרביים בצה"ל, ביניהם מפקד גדוד חרב וסגן מפקד חטיבת גבעתי. ב-1989 קודם לדרגת אלוף-משנה. בינואר 1990 נהרג אל"ם יצחק רחימוב, שהיה מפקד החטיבה המערבית בדרום לבנון, ומרעי נקרא למלא את מקומו. בהמשך שירת כמפקד חטיבת הערבה, סיים לימודים במכללה לביטחון לאומי ותואר שני במדעי המדינה וביטחון לאומי. בשנת 1994 מונה למפקד החטיבה הצפונית בעזה, לאחר שנתיים בתפקיד, מונה לסגן מפקד אוגדת עזה, כתפקיד אחרון לפני קידומו למפקד אוגדה, תפקיד הנושא דרגת תת-אלוף.
ב-27 בספטמבר 1996, בעימותים שהיו חלק ממהומות מנהרת הכותל, נהרג מרעי במהלך קרב ברצועת עזה. עם הסלמת המצב באזור, מרעי זומן למקום, לאור קשריו המיוחדים עם הקצינים הפלסטינים. לאחר ששוחח עמם והבטיח רגיעה בגזרה הצפונית, פנה לגזרה הדרומית לכיוון מוצב "טרמית" באזור מעבר רפיח, במטרה לסייע לחייליו שהותקפו באש פלסטינית. במהלך הירי נפגע מרעי ומת במקום. בן 42 היה במותו. הוא הובא למנוחות בחלקה הצבאית בבית העלמין בחורפיש.
מרן מרסן

ביוגרפיה

מרסן נולד להורים איכרים בקומונה ואזה. הוא התחנך בלה מאן, בקולג' ישועי, בשנת 1609 עזב את הקולג' כדי ללמוד תאולוגיה בסורבון   וב-17 ביולי 1611 הצטרף למסדר דתי. לאחר שלמד תאולוגיה ועברית בפריז, הוסמך ככומר בשנת 1613. ב-1619 פרש להתגורר במנזר בפריז, שם נשאר במשך כל שארית חייו.
במהלך חייו תרם מרסן רבות למתמטיקה ולמדע האירופיים. הוא התכתב עם מתמטיקאים ומדענים מכל רחבי אירופה, הפיץ את תגליותיהם, וניהל במנזרו חוג שבו נפגשו והתארחו מיטב אנשי המדע של אירופה. בין השאר הפיץ את השימוש בברומטר של אוונג'ליסטה טוריצ'לי אל מחוץ לגבולות איטליה, תרגם את כתביו של גלילאו גליליי לצרפתית, והציג בחוג שלו את ילד הפלא בלז פסקל. מרסן התכתב עם עשרות מדענים ובכללם פייר דה פרמה, בלז פסקל, רנה דקארט, כריסטיאן הויגנס, גלילאו גליליי, אוונג'ליסטה טוריצ'לי, ג'ון פל ותומאס הובס. מרן מרסן נפטר ממחלת ריאות. על שמו קרוי האסטרואיד מרסן.

מספרי מרסן

מרסן ידוע בעיקר בשל מספרי מרסן הקרויים על שמו. אלו מספרים מהצורה לכל n טבעי. המספרים נקראו על שמו לאחר שמצא את כל הראשוניים  שבהם n קטן מ-258 (מה שמאפשר לבנות מספרים משוכללים כפי שהוכיח אוקלידס). בשל גודלם העצום של המספרים המעורבים, האפשרות לבדוק את המקרים הגדולים ברשימה של מרסן התאפשרה רק עם המצאת המחשב. כיום ידוע שלמרסן היו חמש טעויות.
הפילבוקס (חולון)

היסטוריה

הפילבוקס בחולון הוא אחת מעמדות שמירה וירי מבטון הפזורות ברחבי הארץ. רובן נבנו בידי השלטון הבריטי בתקופת המרד הערבי הגדול (1936-1939). עם זאת, לא ברור מתי בדיוק נבנה הפילבוקס בחולון ובידי מי. עמדות שמירה מסוג זה בנויות בצורה גלילית המזכירה קופסת גלולות, ולפיכך כונו באנגלית pill boxes (למרות זאת, ישראלים רבים מבטאים את המילה בפ"א רפה). בדצמבר 1947, בפרוץ מלחמת האזרחים - שלב א' של מלחמת העצמאות, השתלטו על המבנה תושבים ערבים מכפר א-ריש, אז פרבר של יפו, כיום שכונת תל גיבורים בחולון, למרגלות תל א-ריש, 44 מטרים גובהו נישא מעל סביבתו. מהפילבוקס שעל התל, היום פארק הנוער-תל גיבורים, החלו הערבים לירות לעבר בתים בשכונת גרין בחולון וגם יצרו איום על יישובים יהודיים אחרים: בת ים ומקוה ישראל, וכן חלשו על הדרך מיפו אל רמלה (כיום כביש 44) שהייתה אז חלק מהנתיב הראשי מתל אביב למושבות הדרום וירושלים, מציאות שהולידה את הכורח לסלילה של דרך עוקפת היא דרך הביטחון בינואר 1948.
ב-28 באפריל 1948, במסגרת מבצע חמץ, תקפו כוחות גבעתי את הגבעה ואת עמדת הפילבוקס, אך ספגו אבדות כבדות ונאלצו לסגת. עם זאת, בעקבות ניצחונות אחרים במבצע, נאלצו הכוחות הערביים לפנות את האזור כולו, בכלל זה את שכונת א-ריש ואת הפילבוקס. כ-21 חיילים יהודים נהרגו בקרב על הגבעה וכ-100 נפצעו קשה. כיום משמש מבנה הפילבוקס אתר הנצחה לזכרם.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמה על הגבעה שכונת תל גיבורים כשכונה של חולון.

הנצחת האתר כיום

לאחר המלחמה הקימה עיריית חולון פארק מסביב לאתר הפילבוקס. המבנים ההיסטוריים שבפארק שומרו, והוקם אתר להנצחת הנופלים.
סמוך לפילבוקס  שלט המספר את סיפורו של "מבצע חמץ" והקרב הקשה על התל. בנוסף ישנה מפה אשר מתארת את האזור.
מדרשת באר

הקמת המדרשה

המדרשה הוקמה בשנת תשס"ג על ידי תמי ביטון, כמענה לקבוצת בנות לקראת שירותן הצבאי שהתלבטו בין שנת לימוד תורה במדרשה לבין שנת שירות בקהילה, והחליטו להקים מסגרת שתשלב בין השתיים. בנות המדרשה פעלו כגרעין בשותפות כלכלית, השתלבו בעבודה בתחומי חינוך, רווחה ויזמות קהילתית בירוחם, ולצידה לימוד תורה תובעני ומעמיק, בשיעורים וב'סדרים', בלימוד עצמי ובחבורה, ביצירה ובכתיבה, מספרים ומאנשים.
בשנותיה הראשונות פעלה המדרשה כחלק מעמותת עתיד במידבר בירוחם, והחל משנת תשע"א הצטרפה לרשת החינוך אמי"ת.

תוכניות לימוד וצוות המדרשה

הלימוד במדרשה נועד לתת כלים להמשך חיים של אשה דתית בוחרת, שהיא לומדת תורה עצמאית המשלבת בחייה תלמוד עם מעשה. הלימוד מקיף את תחומי הדעת השונים של ארון הספרים היהודי, ובהם לימודי גמרא, מחשבת ישראל, תנ"ך, הלכה ואגדה. במדרשה מושם דגש על למידה מחוברת לחיים ועל למידה תוצרתית, בה הלומדות גם כותבות ומלמדות.  
מסלול הלימודים המרכזי במדרשת הוא של שלוש שנים: שנת לימוד בבית המדרש ועשייה קהילתית לפני השירות, שירות צבאי מלא כגרעין נח"ל - בעיקר בתפקידי חינוך, מודיעין וחיל האוויר - במהלכו המדרשה מלווה את החיילות במפגשים בבסיסים, סמינרים ושבתות במדרשה, ולאחריו פרק מסכם של מספר חודשים במדרשה.
לצד התוכנית המרכזית, מתקיימת במדרשה תוכנית "אפיק" הפתוחה לציבור הנשים הרחב ובה לימודי גמרא, תנ"ך ומחשבה, תוך דגש על מועדי השנה.
הר"מיות במדרשה הן שלומית פלינט, תמר גלבר, אלונה גלייזר וטוני מיטלמן. מורים מרכזיים נוספים הם אורי עופרן, הרב אלקנה שרלו ורבים אחרים. בעבר לימדו במדרשה גם הרב מיכאל אברהם, לאה שקדיאל, אבי ורשבסקי ועוד.

מדרשת באר אשדוד

בשנת תשע"ז  הוקמה שלוחת מדרשת באר בעיר אשדוד, שפועלת במתכונת דומה למדרשת האם בירוחם.
ערד שאואט

ערד שׁאואט (באנגלית: Arad Sawat), נולד ב-23 בינואר 1975. הוא מעצב הפקה ומעצב תפאורה ישראלי, אשר עוסק בעיצוב אמנותי לסרטים ולדרמות טלוויזיוניות. שאואט זכה להכרה בינלאומית בעקבות העיצוב האמנותי של סרט הקולנוע "הערת שוליים", שזכה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל קאן. זכה בשלושה פרסי אופיר בקטגוריית העיצוב האמנותי הטוב ביותר: בשנת 2011 על הסרט הערת שוליים, בשנת 2013 על הסרט מי מפחד מהזאב הרע ובשנת 2017 על הסרט פוקסטרוט.

ביוגרפיה

שאואט נולד בעיר צפת שבישראל למשפחה יהודית. בשנת 1993 התגייס לצה"ל ושרת בחיל מודיעין. בתום שירותו הצבאי, בשנת 1996, עבר להתגורר בתל אביב והחל לעבוד כפרופסמן ודקורייטור.
בסוף שנות התשעים החל לעבוד כמעצב תפאורה של דרמות, פרסומות ותוכניות טלוויזיה רבות, בעיקר עיצוב הפקות שהצריכו בניית סטים באולפנים ומחוץ להם.
במשך השנים, עבודתו העיצובית התרחבה לתחום האדריכלות ועיצוב מקומות מסחריים מורכבים.
בשנת 2011, החל שאואט לעבוד כמעצב הפקה בתחום הקולנוע, תוך שימוש בניסיון שצבר מתחום עיצוב תפאורה, עיצוב מוצר ואדריכלות. באותה השנה יצא הסרט "הערת שוליים", סרטו הראשון כמעצב אמנותי. על עבודתו בסרט זכה בפרס אופיר. בעקבות ההצלחה הגדולה של הסרט, המשיך שאואט לעבוד עם במאים מובילים.
בשנת 2014 עיצב את סרט הביכורים של נטלי פורטמן כבמאית, "סיפור על אהבה וחושך", המבוסס על רב המכר האוטוביוגרפי של עמוס עוז. הסרט זכה להקרנת בכורה בפסטיבל קאן 2015. לאחר ביקורו השני בקאן, משך שאואט את תשומת לבם של אנשי תעשיית הבינלאומית. ב-2016 הוחתם בסוכנות האמנים הבינלאומית Dattner Dispoto & Associates, והחל להתמקד בפרויקטים בינלאומיים.
ב-2017 יצאו לאור מספר פרויקטים עליהם עבד שואט, ביניהם הסרט "פוקסטרוט". על עבודתו בסרט זכה שאואט בפעם השלישית בפרס אופיר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר.
כיום שאואט עובד בארצות הברית, גרמניה, קרואטיה, בולגריה, מרוקו, סינגפור, הודו, וסין.
טד, החוקר המבולבל

עלילה

בילדותו, טד חלם על הרפתקאות מסוכנות ותגליות מדהימות. הוא העריץ את אינדיאנה ג'ונס, אבל המציאות היא אחרת, טד הוא רק עובד בניין רגיל, אבל גורלו עומד להשתנות לאחר שבטעות לוקחים אותו לארכאולוג ידוע לשמצה אשר שולח אותו לפרו לצורך חפירות ארכאולוגיות כדי למצוא את אוצרות האינקה העתיקים. שם חושבים שהוא הארכאולוג וטד מנצל זאת.
המכונים הלאומיים לבריאות

המכונים הלאומיים לבריאות (באנגלית: National Institutes of Health; בראשי תיבות: NIH) הם סוכנות של מחלקת הבריאות ושירותי האנוש בממשלת ארצות הברית והסוכנות הממשלתית העיקרית האחראית למחקר ביו-רפואי. המכונים אחראיים ל-28% - כ-28 מיליארד דולר – מן ההוצאה הכללית בארצות הברית על מחקר ביו-רפואי. 
סוכנות ה-NIH פועלת בשני מישורים: הראשון, פונה אל מחוץ לסוכנות ומכיל את תחומי האחריות של ה-NIH למימון מחקר ביו-רפואי המתבצע מחוץ למכוני ה-NIH, בעוד שהשני עוסק בניהול המחקר במכונים. המחקר של ה-NIH מנוהל ברובו בקמפוס המרכזי הנמצא בבת'סדה, מרילנד, הסמוכה לוושינגטון הבירה. שאר מעבדות ומשרדי המכון נמצאים ברובם במדינת מרילנד, במיוחד בערים רוקוויל ופרדריק. המכון הלאומי לזקנה והמכון הלאומי לחקר התמכרות לסמים נמצאים בבולטימור שבמרילנד והמכון למדעי בריאות הסביבה נמצא בקרוליינה הצפונית. למכון הלאומי לאלרגיה ולמחלות מידבקות יש מעבדות בהרי הרוקי ובהמילטון שבמונטנה.
תחילתו של ה-NIH במוסד שנקרא "המעבדה להיגיינה" ואשר נוסד בשנת 1887. משגדל המוסד, הוא עבר ארגון מחדש בשנת 1930, ונקרא על פי חוק המכון הלאומי לבריאות (עדיין בלשון יחיד). היום ה-NIH הוא אחד ממכוני המחקר הביו-רפואי המובילים בעולם ומשמש מוקד לפעילות ממשלתית אמריקאית בתחום מחקרי בריאות. ה-NIH מורכב מ-27 מוסדות מחקר, מרכזי מחקר ולשכת מנהל ומהווה חלק מן המשרד הממשלתי לבריאות ושירותי אנוש. המנהל הנוכחי של ה-NIH הוא אליאס זרחוני, יליד אלג'יריה.
מטרת מחקרי ה-NIH היא לרכוש ידע חדש כדי למנוע, לאתר, לאבחן ולטפל במחלות ובנכויות. מחד מתבצעים ב-NIH מחקרים על מומים גנטיים נדירים ביותר, ומאידך חוקרים אף תופעות בריאותיות נפוצות כמו הצטננות. משימת ה-NIH היא לחשוף ידע חדש אשר יוביל לחיים בריאים יותר לכל. ה-NIH מנסה להגשים את משימתו על ידי ניהול מחקר במעבדותיו, תמיכה במחקר של מדענים, אוניברסיטאות, בתי ספר לרפואה, בתי חולים ומוסדות מחקר בארצות הברית ומחוצה לה, אשר אינם חלק מן המנגנון הממשלתי. ה-NIH פועל להכשרת חוקרים במדע ולעידוד והפצת מידע מתחום הרפואה ומדעי הבריאות.
המכונים הלאומיים לבריאות ידועים בקרב מדענים ישראליים רבים, שכן בשורותיהם מספר רב של פוסט-דוקטורנטים מישראל. ברוב המקרים, תוכנית הפוסט-דוקטורט כוללת שלוש-ארבע שנים של מחקר באחת ממעבדות המכונים, כאשר ממשלת ארצות הברית מנפיקה ויזת-עבודה למועמדים המתאימים. מלבד פוסט-דוקטורנטים, קיימת במכונים הלאומיים לבריאות תוכנית השתלמות לבעלי תואר ראשון הכוללת שנה או שנתיים של מחקר ביו-רפואי.
Public Image Ltd.

Public Image Ltd.‎ או בקיצור PIL היא להקת גל חדש שהוקמה על ידי ג'ון ליידון.

היסטוריה

הלהקה החלה את דרכה כאשר ג'ון ליידון (שבאותו זמן נודע בכינוי ג'וני רוטן) פירק את להקתו הקודמת סקס פיסטולס.
ליידון החליט להקים להקה חדשה שאליה הוא צירף את הגיטריסט קית' לווין (שבין היתר ניגן גם בלהקה המפורסמת הקלאש), את ג'ים ווקר ואת ג'ון וורדל (שנודע בשם הבמה שלו, ג'ה וובל).
הלהקה החלה לנגן פוסט פאנק שהיה אמור להחריף את מרד הפאנק.
האלבום הראשון של הלהקה שנקרא First Issue יצא בשנת 1978 ולא זכה להצלחה מרובה מצד הביקורות, למרות זאת הגיע האלבום לעשיריה הראשונה במצעדי הפזמונים בבריטניה.
האלבום השני של הלהקה Metal Box שיצא ב-1979 בבריטניה היה נקודת הפריצה הגדולה של הלהקה. האלבום זכה להצלחה ענקית מצד הקהל והביקורות. הלהקה הקליטה מחדש את האלבום עם כמה שינויים קלים וקראה לו Second Edition, היא הוציאה אותו בארצות הברית שנה לאחר הקלטת האלבום המקורי.
לאחר הצלחת האלבום החליטה לצאת הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית. לסיבוב ההופעות הצטרף מתופף חדש בשם מרטין אטקינס, אך בסוף סיבוב ההופעות הוא פוטר ביחד עם הבסיסט וובל.
האלבום הבא של הלהקה Flowers of Romance יצא בשנת 1981 והוקלט עם נגני אולפן. בשנה הזאת יצא גם הסינגל This Is Not A Love Song שנחשב ללהיט הגדול ביותר של הלהקה וזכה להגיע למקום החמישי במצעדי הפזמונים בבריטניה.
בשנת 1984 פרש קית' לווין מהלהקה תוך כדי עבודה על האלבום This Is What You Want... This Is What You Get. לידון החליט להמשיך בפעילות הלהקה גם בלי לווין, בשנת 1987 הוא חזר לשם הבמה שלו "ג'וני רוטן" והוציא עוד מספר אלבומים.
רוטן פירק את הלהקה בשנת 1993.
בשנת 2009 התאחדה הלהקה למספר הופעות בבריטניה. בשנה שלאחר מכן החלה הלהקה בסיבוב הופעות עולמי, שבמסגרתו הופיעה גם בתל אביב.
במאי 2012 הוציאה הלהקה את אלבומה התשיעי - This is PiL, עשרים שנה לאחר אלבומה הקודם.
קרושבץ

ספורט

בעיר קיימת קבוצת כדורגל, נפרדק קרושבץ, המתמודדת בליגת העל הסרבית. ובנוסף קבוצת כדורסל, נפרדק רובין המתמודדת בליגה הבכירה.
אמיל בולדן-ברנשטיין

אמיל בולדן-ברנשטיין (15 בינואר 1909–1993), מחנך, פרופסור אוניברסיטאי, עורך ועסקן יהודי רומני.

קורות חיים

ברנשטיין נולד בפוקשאן, רומניה, בנם של פאולינה ולופו ברנשטיין. הוא למד באוניברסיטת בוקרשט פילוסופיה וספרות וסיים בהצטיינות, ב-1932. הוא היה מנהלו של בית הספר התיכוני העיוני "Cultura A" ולאחר מכן פרופסור בפקולטה לבלשנות בשנים 1948–1953. בהמשך היה הרקטור של המכון לשפות זרות בשנים 1955–1956 ובשנים 1956 - 1960 הרקטור של המכון הפדגוגי האוניברסיטאי ה-4 שנתי. משנת 1960 ועד 1968 היה המזכיר הכללי של החברה למדעיים היסטוריים ובלשניים.
במהלך השנים 1948 - 1953 היה העורך הראשי של כתב העת Gazeta Invăţământului. בשנת 1944, כבא כוח של הקהילה היהודית, פעל עם הגופים העליונים של משרד החינוך הרומנים על ניסוח הצווים המלכותיים שנחתמו על יד מיכאי הראשון, מלך רומניה. בשנים 1945 - 1948 היה נשיא קופת האשראי של הפרופסורים, הסופרים ואמנים היהודים ברומניה.