google/wiki40b huggingface dataset:
פרנסואה דה לה רושפוקו

ביוגרפיה

פרנסואה השישי, הדוכס מרושפוקו, נולד בשנת 1613 בפריז למשפחת אצולה. אביו שירת בחצרה של מריה דה מדיצ'י שהייתה עוצרת בשם בנה לואי השלושה עשר. כבן אצולה קיבל לה רושפוקו את חינוכו בלטינית, במתמטיקה, במוזיקה, בריקוד, במשחקי אבירים ובגינוני טקס. כשהיה בן 14 השיאו אביו לבתו של אחד מאנשי חצר המלכות.
בהיותו בן 15 נתמנה למפקד של יחידת פרשים. שנה מאוחר יותר קנה לעצמו דרגת קולונל (בזמנו היה מקובל לקנות דרגות צבאיות), הצטרף לצבא הצרפתי ושירת באיטליה ובארצות השפלה. במשך שירותו הצבאי גילה אומץ לב. בשנת 1636 השתתף בקשר נגד הקרדינל רישלייה, נאסר בבסטיליה וגורש לאחוזתו של אביו סמוך לעיר אנגולם שבדרום מערב צרפת, שם התגוררו אשתו וילדיו. 
הוא לחם במלחמת שלושים השנה תחת פיקודו של לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה שהביס את ספרד בקרב רוקרואה שבצפון צרפת בשנת 1643. משנפטר אביו בשנת 1650 לה רושפוקו ירש את האחוזה המשפחתית ואת התואר דוכס. בשנת 1652 נפצע קשה בראשו וכמעט התעוור במרד הפרונד השני נגד הקרדינל מזראן. כשהיה בן 40 חלה בדלקת מפרקים, פרש מן הפוליטיקה לאחוזתו הכפרית והתמסר לכתיבה. החל משנת 1656 חילק את מגוריו בין אחוזתו לבין פריז, שם השתתף בחוגים ספרותיים. 
התנסותו של לה רושפוקו בתככי חצר המלכות הייתה קשורה לכתיבה של שני ספריו: "זיכרונות" (1664) ו"אמרות" שיצא לאור לראשונה באותה שנה בהאג ובשנה שלאחריה בפריז. לה רושפוקו קיים חוג ספרותי בביתו בפריז שבו השתתפו בין היתר שלוש נשים שעסקו בספרות: מאדאם דה סבלה, מאדאם דה סבינייה ומאדאם דה לה פאייט. הוא השתתף גם בחוג הספרותי שהתקיים בביתה של מאדאם דה סבלה. מספרים שהרעיון לכתוב את אמרותיו עלה בדעתו במרוצת שיחות אלה בחוגים הספרותיים. המשתתפים עשו זאת להרגל לבחון חלקים של האמרות בשיחותיהם. מישהו היה מציע נושא בדבר טבע האדם והתנהגותו והמשתתפים דנו בנושא זה מכל צדדיו.
ספר ה"אמרות" זכה להצלחה גדולה מיד עם פרסומו. הספר הופיע בחמש הוצאות במשך חייו של המחבר שהמשיך ללטש את אמרותיו ולהוסיף אמרות חדשות.
ציטוט מפורסם שלו: "קל יותר להיות חכם עבור אחרים, מאשר בעבור עצמך" .
טרקטור דו-גלגלי

טרקטור דו-גלגלי (באנגלית: two wheel tractor) הוא סוג של כלי עזר מוטורי לחקלאות שבו למנוע מחובר סרן אחד ושני גלגלים, ורתומים לו אביזרים שונים.
הטרקטור הדו-גלגלי מוכר בישראל גם בשם פרד מכני. כלי עבודה זה משמש בדרך כלל חקלאיים במדינות מתפתחות מאחר שהוא זול יותר מטרקטור חקלאי גדול. 
הטרקטור הדו-גלגלי נועד לשימוש בחקלאות הררית וכן בגידולים אורגניים שבהם המגדלים לא רוצים להכניס כלים גדולים, כבדים ומזהמים לחלקת הגידול.
ישנם סוגים רבים ושונים של טרקטורים דו-גלגליים, ברובם האיכר המפעיל הולך ברגל אחר המכונה שמתקדמת במהירות איטית ואוחז בו באמצעות כידון, אולם ישנם דגמים בהם המפעיל נוהג את הכלי כשהוא יושב ורוכב עליו.
לסר אורי

חייו

נולד בשם "לאו לסר אורי" בעיר בירנבאום שבמחוז פוזנן (כיום בפולין) כבנו של אופה. לאחר מות אביו ב-1872, עברה משפחתו לברלין. לאחר שפרש מבית הספר התיכון באמצע לימודיו, החל ב-1879 בלימודים באקדמיה לאמנות בדיסלדורף (Kunstakademie Düsseldorf). בשנים שלאחר מכן, נדד אורי בערים פריז, בריסל, שטוטגרט, קרלסרוהה ומינכן. בכל המקומות הללו הוא למד בבתי ספר לציור, עד אשר שב ב-1887 לברלין, שם יצר קשר חברי קרוב עם הצייר מקס ליברמן. ב-1889 הציג את תערוכתו הראשונה בברלין. ב-1893 הציג תערוכה יחיד נוספת. באותה עת עלו יחסיו עם ליברמן על שרטון והם נותרו יריבים מושבעים עד סוף ימיהם. בהמשך זכה אורי להכרה. האספן פאול קסירר הציג ב-1916 תערוכה רטרוספקטיבית שלו וב-1922 הוצגה תערוכה גדולה, עם 150 מיצירותיו, לרגל מלאת לו 60 שנה. מ-1929 פחת כוחו היצירתי והוא מיעט לצאת מביתו. נפטר ב-1931 ונקבר בבית הקברות היהודי בווייסנזה.
אורי צייר אלפי ציורים ורובם נמצאים אצל אספנים פרטיים. בשנים האחרונות זוכים ציוריו להכרה ועניין מחודשים.
שבטי האינדיאנים של נהר קולורדו

היסטוריה

השמורה הוקמה ב-3 במרץ 1865 עבור "אינדיאנים של הנהר האמור ויובליו". בתחילה היו אלו המוהאבי והצ'מהואווי, וב-1945 הועברו לשמורה בני ההופי והנאוואחו. במלחמת העולם השנייה הוקמו על אדמת השמורה מחנות מעצר לאלפי אמריקנים ממוצא יפני ששהו במקום שלוש שנים. החותם השבטי נוצר על ידי ג'ון סקוט (John Scott) ב-1966, וארבע הנוצות מייצגות את ארבע הקבוצות האתניות. הדגל השבטי עוצב על ידי מרג'י מקייב (Margie McCabe), ואומץ רשמית ב-1979.

שמורה

שמורת האינדיאנים נהר קולורדו היא שמורת אינדיאנים בדרום-מערב ארצות הברית. עיקר שטח השמורה הוא במערב מחוז לה פאז באריזונה, כשחלקים קטנים משתרעים בדרום-מערב מחוז סן ברנרדינו וצפון-מזרח מחוז ריברסייד בקליפורניה. סך כל השטח הוא 1,119.44 קילומטרים רבועים, רובם בתחומי עמק פארקר. בגבולה הדרום-מערבי היא גובלת בעמק פאלו ורדה (Palo Verde Valley). מטה השבט שוכן בפארקר.
בני השבט חיים בעיקר בקהילות בתוך וסביב העיירה פארקר, הקהילה הגדולה ביותר ופוסטון (Poston). מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2000 דיווח כי בתחומי השמורה חיו 9,201 נפשות.

ממשל

השבט והשמורה נשלטים על ידי מועצה נבחרת שבה תשעה חברים, והמנוהלים על ידי יושב ראש שבטי, מזכיר וגזבר. פקידים אלו נבחרים מבין חברי המועצה. כל אחת מארבע הקבוצות האתניות השוכנות בשמורה ממשיכות לשמור וליישם את דרכן המסורתית וזהותן הדתית והתרבותית הייחודית.

התפתחות הכלכלית

כלכלת השבט מבוססת על תעשייה קלה, ממשל, נופש וחקלאות, ספציפית גידול יבולים של אלפלפה, כותנה, חסה וסורגום. לשבטי האינדיאנים של נהר קולורדו יש זכויות מים עדיפויות ל-884 מיליון מטרים מעוקבים ממי נהר הקולורדו, כמות המייצגת כמעט שליש מההקצבה של מדינת אריזונה כולה למי הקולורדו.
השבט הקים את אתר הנופש והקזינו בלווטר (BlueWater Resort and Casino), השוכן כ-3 קילומטרים ממרכז העיירה פארקר כייעד תיירותי על נהר הקולורדו. המקום נפתח ב-1999. שטח הקזינו 2,800 מטרים רבועים ויש בו יותר מ-500 מכונות מזל. באתר הנופש יש בית מלון ובו 200 חדרים, אולם בינגו בשטח של קרוב ל-1,000 מטרים רבועים, פארק מים מקורה, אולם קולנוע, חדר משחקי וידאו, מרינה ואולם הופעות.
מוזיאון שבטי האינדיאנים של נהר קולורדו וחנות מתנות שוכנים בעיירה פארקר, ומוצגים בהם עבודות אמנות היסטוריות ובנות זמננו, במיוחד קרמיקה, מתוצרת בני השבט.
ג'סי מטקאלף

שנותיו המוקדמות

מטקאלף נולד בקליפורניה. במהלך לימודיו בתיכון שיחק מטקאלף בקבוצות בייסבול שונות.

קריירה

ביולי 1999 החל מטקאלף לשחק ב"תשוקות", אופרת הסבון של רשת NBC. לאחר חמש שנים שגילם אותו תפקיד החליט מטקאלף לפרוש מהפקת הסדרה ולנסות כיוונים אחרים. ב-2004 החל מטקאלף לשחק בסדרה של רשת ABC, עקרות בית נואשות שם הוא מגלם את הגנן של גבריאל סוליס (אווה לונגוריה) אשר מנהל איתה רומן. באותה שנה זכה מטקאלף בפרס בחירת הנוער על תפקידו וב-2005 זכה מטקאלף בפרס גילדת שחקני המסך על משחקו בסדרה. מטקאלף הופיע בהופעות אורח לאורך עונות הסדרה עד להופעתו האחרונה בה בשנת 2009.
ביולי 2006 שיחק מטקאלף את התפקיד הראשי בסרט ג'ון טאקר מה זה גמור של רשת פוקס לצידם של סופיה בוש ואשנטי. ב-2008 שיחק מטקאלף בחידוש לסרט משנת 1956 בשם "מעבר לכל ספק". בפברואר 2010 לוהק מטקאף לשחק בסדרה "מרדף" של רשת NBC. הסדרה כללה 18 פרקים אך זכתה לרייטינג נמוך ולכן לא חודשה לעונה שנייה. בפברואר 2011 הודיעה רשות השידור האמריקאית TNT כי מטקאלף יגלם את דמותו של כריסטופר יואינג בחידוש לסדרה "דאלאס" משנת 1978 לצידה של השחקנית ג'ורדנה ברוסטר.
אתר האינטרנט BuddyTV דירג אותו במקום ה-13 ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2012. שנה לאחר מכן ירד בדירוג למקום ה-33 ברשימה.

חיים אישיים

במרץ 2006 החל מטקאלף לצאת עם נדין קויל, חברה בלהקת הבנות Girls Aloud. בשנת 2007 נכנס מטקאלף למכון גמילה בגלל אלכוהוליזם. באפריל 2008 השניים נפרדו. ב-2009 הכיר מטקאלף את השחקנית קארה סמנתה והשניים התארסו בינואר 2012.
ורדינה שלונסקי

חייה

שלונסקי נולדה במזרח אוקראינה, בעיירה קריוּקוֹבוֹ (Крюково) שעל יד העיר קרמנצ'וג, אז בפלך פולטבה שבתחום המושב של האימפריה הרוסית לטוביה, חסיד חב"ד, ולצפורה בת טוביה וחנה ברוורמן, משפחה יהודית מסורתית ציונית. התרבות והאמנות תפסו מקום חשוב במשפחתה: אביה היה כנר חובב ואמה הייתה חובבת שירה.
לוורדינה היו שני אחים ושלוש אחיות - אברהם, לימים המשורר הנודע, דב, יהודית, אידה ופניה וגמן שלונסקי.
משפחתה עלתה לארץ ישראל בשנת 1923, ואילו היא נשארה בווינה על מנת להתפתח כמוזיקאית. לראשונה הגיעה לביקור בארץ ישראל ב-1925.
שלונסקי החלה לנגן בפסנתר בגיל חמש, וכאשר הגיעה לבגרות המשיכה בלימודי הנגינה בשנים 1923–1930 אצל אגון פטרי וארתור שנאבל בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. שנאבל התפעל מכשרונה כפסנתרנית, אך עודד אותה גם לעסוק בקומפוזיציה. שלונסקי השתלמה בקומפוזיציה בשנים 34–1930 בפריז אצל נדיה בולאנז'ה, מקס דויטש ולבסוף, גם אצל אדגר וארז.
בין השנים 1934 ו-1937 שהתה גם בארץ ישראל וערכה את מדור השירה והמוזיקה בשבועון החיים הללו. ולאחר מכן שבה לפריז. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטה ללונדון שם התפרנסה כתופרת ב"מרקס אנד ספנסר" ומנגינה בפסנתר בבית קפה בכיכר פיקדילי.
ב-1944 החליטה לעלות לארץ, אולם לא הצליחה להשתלב בחיי המוזיקה בה, ככל הנראה עקב נטייתה להתבדל מן השאיפה שהייתה אז מקובלת בישראל לגבש סגנון מוזיקלי ישראלי אוריינטלי.
יצירותיה בוצעו לעיתים נדירות החל מאמצע שנות ה-60 ולא הוצעה לה משרה. היא התפרנסה בעיקר כמורה לפסנתר; על תלמידיה נמנים עדו אברבאיה, בנימין פרל ויהודית כהן.
שלונסקי שלחה כתבות רבות לעיתונים "על המשמר" ו"דבר". הכתבות נכתבו ברוסית, תורגמו בידי אחיה אברהם ועסקו בביקורת מוזיקלית ובתיעוד מפגשים שלה עם בכירי המוזיקה של המאה ה-20.
ורדינה שלונסקי נפטרה בשנת 1990 בתל אביב, בגיל 85, עניה וערירית. שלונסקי תרמה את ארכיונה בשנת 1987 לספרייה הלאומית. הארכיון כולל את תכתובתה עם מוזיקאים מפורסמים רבים - למעלה מ-300 מכתבים.

משפחתה:

יצירתה

שלונסקי כתבה יותר ממאה שירים, למילים של משוררים שונים, בהם גיום אפולינר, שלום שבזי, ש. שלום, אברהם שלונסקי ונלי זק"ש. היא חיברה גם שירי ילדים למילים של אנדה עמיר-פינקרפלד.
השיר "פואמה עברית", שהיה אופוס 1 שלה ונכתב בשנת 1932 לזכר אביה, זיכה אותה בפרס בפריז, פרס שנועד לנשים בעלות מקצועות חופשיים. אברהם שלונסקי כתב מילים לשיר, שהולחן תחילה ללא טקסט. מחזור השירים, שכלל שיר זה ועוד חמישה משירי אברהם שלונסקי הופיע בדפוס בשנת 1933 בשם "תמונות ארץ-ישראליות".
הקנטטה "הודיה", למקהלה מעורבת ותזמורת (1946) בוצעה לראשונה בפסטיבל ישראל 1966. היא נכתבה למילים של אברהם שלונסקי. הקנטטה טונאלית אך יש בה מודולציות מפתיעות.
רביעיית מיתרים משנת 1948 זיכתה אותה בפרס בארטוק בהונגריה. בשנת 1935 כתבה שלונסקי סימפוניה, היצירה הראשונה שלה לתזמורת, ובשנים 4–1942 את הקונצ'רטו לפסנתר. שתי היצירות בוצעו לראשונה רק כעשרים שנה לאחר חיבורן. את השיר קרועים אנו עיבד גיל אלדמע ב 4 קולות.
ביצירה סריאלית לתזמורת קאמרית, "אאופוניה" ("נועם מצלול") משנת 1967 ורדינה שלונסקי מנצלת כל טכניקה אפשרית בנגינה בכלי קשת. בשנת 1979 עיבדה והרחיבה יצירה זו, שהייתה הראשונה שלה בשיטת השורה, בהרכב המקורי.
ביצירותיה הבאות גילתה המלחינה העדפה ברורה להרכבים קאמריים שונים, הכוללים לעיתים גם נבל וכלי הקשה. היא חיברה גם יצירות רבות לפסנתר.
בישראל זכתה בשני פרסי אקו"ם על פועלה המוזיקלי - בשנת 1973 וב-1984 למפעל חיים.
לינגה הולם

היסטוריה

חדרי קבורה שהתגלו באי מלמדים כי האי שימש כאתר קבורה או כאתר יישוב כבר בתקופה הנאוליתית. באי התגלו שרידי בתים המעידים על התיישבות פיקטית בו. האי היה מיושב עד אמצע המאה ה-19 וקיים תעוד על חווה שפעלה בו עד שנת 1841.
האי מהווה שמורת טבע ומתקיימת בו אחת ממושבות כלבי הים האפורים הגדולה בעולם. האי מהווה אתר קינון חשוב לציפורי ים רבות ולאווז אפור (Anser anser anser).
ההולנדי המעופף (אופרה)

ההולנדי המעופף (בגרמנית: Der fliegende Holländer) היא אופרה בשלוש מערכות שנכתבה והולחנה בידי ריכרד וגנר.
באוטוביוגרפיה שלו טוען וגנר כי את ההשראה לכתיבת האופרה קיבל כאשר ספינתו נקלעה לסערה בעת מסע בים מריגה ללונדון בקיץ 1839. במקום אחר טען כי הושפע מסיפורו של היינריך היינה, "זכרונותיו של מר שנבלופסקי".
הצגת הבכורה של האופרה התקיימה ב-2 בינואר 1843 בדרזדן והציגה את ניסיונותיו הראשוניים של וגנר ביצירת אופרות הנשענות על לייטמוטיבים חוזרים, כמאפיינים של הדמויות והאירועים בסיפור המסגרת.

מערכה ראשונה

קפטן דאלאנד (Daland) מנווט את ספינתו לאורך החוף הנורווגי בדרכו הביתה ובמזג אויר סוער. הוא וצוותו פורשים למנוחה ומשאירים רק את ההגאי על משמרתו. ההגאי נרדם כאשר ספינת רפאים מופיעה, ושתי הספינות מתנגשות זו בזו. ידיים נעלמות מקפלות את המפרשים. איש חיוור ומזוקן ולבוש שחורים עולה על החוף ומבכה את מר גורלו. הוא קולל על ידי השטן להפליג לנצח בימים. על מנת לזכות בחנינה, יקבל אפשרות להגיע לחוף מדי שבע שנים ולמצוא לעצמו אישה נאמנה אשר רק בכוחה לשחררו מן הקללה. קפטן דאלאנד מתעורר ומציע לזר את בתו סנטה (Senta) בתמורה לאוצר גדול.

מערכה שנייה

קבוצת נערות רוקדות ושרות בביתו של דאלאנד. סנטה בוהה בתמונת הולנדי יפהפה התלויה על הקיר וחולמת להצילו מידיו של השטן. אריק הצייד, חברה לשעבר של סנטה, שומע את שירתה, ומספר לה על חלום שבו מופיע אביה עם זר מן הים שאותו בכוונתו להשיא לה. דאלאנד חוזר מן הים עם הזר וסנטה נשבעת להיות נאמנה לו עד המוות.

מערכה שלישית

הנערות חוזרות להכנת מסיבת החתונה ומזמינות את מלחי ספינת הרפאים להצטרף אליהן. אנשיו של דאלאנד נבהלים מרוחות הרפאים. אריק וסנטה מגיעים והוא כועס עליה על שנטשה אותו למרות הבטחותיה בעבר לשמור לו אמונים לנצח. הזר השומע את דבריו נתקף בייאוש ומבין כי הוא אבוד לנצח ולעולם לא ישתחרר מן הקללה. הוא מכנס את אנשיו, מודיע לסנטה על הסיבה לביטול החתונה, ומכריז באוזני כולם כי הוא ההולנדי המעופף. ההולנדי ואנשיו מתכוננים להפליג חזרה. סנטה משליכה את עצמה לים ומכריזה כי היא נאמנה לו עד המוות. בכך היא גואלת את ההולנדי מן הקללה שהוטלה עליו, ספינת הרפאים נעלמת, ושניהם מגיעים לגן העדן.
מודל הייזנברג (קלאסי)

מודל הייזנברג הקלאסי הוא מודל מתמטי במכניקה סטטיסטית המשמש לתיאור פרומגנט, או כל מערכת שקולה של יחידות הנמצאות בסריג ומבצעות אינטראקציית שכנים קרובים. המודל הוא מקרה פרטי של מודל n-וקטור, עבור n = 3.
הד אנד שולדרס

הד אנד שולדרס (באנגלית: Head & Shoulders, מילולית: ראש וכתפיים) הוא מותג לשמפו נגד קשקשים שמיוצר על ידי התאגיד הרב-לאומי, פרוקטר אנד גמבל. שמפו הד אנד שולדרס בסגנון הקלאסי הוא השמפו הנמכר ביותר בארצות הברית.
חוקרי פרוקטר אנד גמבל החליטו לייצר לראשונה שמפו נגד קשקשים בשנת 1950, כשהדעה השלטת בשוק הייתה שאין מוצר העונה על דרישה זו בשוק. אחרי כמעט עשור של מחקר יוצר השמפו לראשונה בנובמבר 1961. במהלך השנים יוצרו עוד ועוד נוסחאות, ולפני כעשור התחילו לייבא גם לישראל.
החומר הפעיל בשמפו הוא אבץ פיריתיון.
מגדל הפעמונים של איוואן הגדול

היסטוריה

בשנת 1329 הוקם באתר בו נמצא כיום המגדל, מגדל הפעמונים הראשון העשוי אבן, בעיר מוסקבה. מגדל זה היווה חלק מכנסיית איוואן של הסולם אשר כונתה "כנסיית איוואן של הסולם, אשר מתחת לפעמון".
בעקבות מותו של איוואן השלישי (המכונה "איוואן הגדול") בשנת 1505 הורה בנו, ואסילי השלישי על הקמת מגדל פעמונים חדש להנצחת זכר אביו. המגדל הוקם בין השנים 1505 - 1508 על יסודות מגדל הפעמונים הישן. 
מגדל הפעמונים שנבנה כלל שני מפלסים בהם ניצבו פעמונים. בשנת 1600, בהוראת בוריס גודונוב הוגבה המגדל לגובהו הנוכחי והיה למגדל הגבוה ביותר בעיר מוסקבה. על פי צו של הצאר נאסרה בניית מבנים הגבוהים מהמגדל.
בין השנים 1523–1543 נבנה בצמוד למבנה מגדל הפעמונים של העלייה בתכנונו של האדריכל האיטלקי פטרוק מאלי פרייצין.
ערוץ לולי

תוכניות הערוץ

דביבוני בונבוני, מי מה מו, נצנוצים, תנועה וצליל, קוקו הארנב, הצבעים של קשת, הגן הקסום, טלטאביז, יו גאבה גאבה!, טיגי הטיגריס, הזחל הרעב, טימי הטלה, פפה, טיק טק, אמא ואני, לוטי דוטי מיני, מגלים צלילים עם לולי, הנה הצלחתי, קוף אחרי בן אדם, חיות וחרוזים, מולאנג, רה-רי האריה, צ'רלי במטבח, צ'רלי דוב קטן, לעצור להביט להקשיב, רגע של חיבוק, מילה ועוד מילה, סיפור בפלסטלינה, בינג, קטנטנים בחווה, שמוף, אני אוהב חיות, בומבה, קטנטנים בטבע, רגעי קסם, סיפורים שלולי אוהב, פינוקי, עולם החול, חפצים מתלוצצים, סיפורי בדים, שמיכת החיות, עולמו של אלמו.

הערוץ באינטרנט

באתר האינטרנט של ערוץ לולי ניתן לצפות בתוכניות הערוץ וישנם תכנים נוספים כמו מתחם הורים, דפי צביעה, משחקים ופעילויות לילדים. תכני האתר פתוחים לכולם וללא תשלום.
תכני הערוץ מוצעים בנוסף גם בערוצי היוטיוב השונים של קבוצת הופ! (הופ!, לולי, הופ! הורים, ילדות ישראלית ו-WIZ!‎), ברשתות החברתיות ובאפליקציות של קבוצת הופ! בסלולר.

ערוץ ילדות ישראלית

ערוץ המשדר מגוון עצום של שירי ילדות ישראליים קלאסיים ועכשוויים, כולם על טהרת השפה העברית. הערוץ משודר ב-HOT (אפיק 78), ב-yes (אפיק 83) וב-STINGTV.

ערוץ WIZ!

בשנת 2017 השיקה קבוצת הופ! את ערוץ WIZ!‎ המותאם לגילאי 6 עד 11 ומשדר סדרות מעשירות ומלמדות במגוון תחומים שונים. הערוץ משודר ב-yes (אפיק 92) וב-STINGTV.
דידימה

משמעות השם

תרגום המילה "דידימה" ביוונית הוא "תאומים". המקדש קרוי כך על שם התאומים, אפולו וארטמיס, ילדיהם של זאוס ולטו. לארטמיס ישנו מקדש לא רחוק מדידימה, ליד מילטוס.

מיקום

לרוב המקדשים לאפולו היו על הר גבוה או בקצה צוק, כך שהם נראו קרובים לאלים. לעומת זאת, דידימה נבנתה במישור בגובה פני הים. עובדה זו אולי מרמזת על כך שהמקדש מגשר בין עולם בני האדם לאלים, ולכן נמצא בסמיכות לבני האדם.

מבנה

המקדש בנוי בצורה ייחודית. המקדש בנוי כאכסדרה אשר במרכזה יש חצר פנימית פתוחה לכיפת השמיים. נראה שבחצר זו ניטעו עצים קדושים.
בכניסה למקדש היו 2 דלתות שהובילו למערכת מסועפת של מנהרות שבסופן מגיעים למרכז הפנימי של המקדש. המסע במנהרות אלו גרם למאמין לחוות את הקשר בין העולם המעשי של האדם לעולם הרוחני של האורקל והאלים בצורה מוחשית ביותר.
בחדר סודי תת-קרקעי במקדש ישבה האורקל, כמו האורקל בדלפי. מתחת למקום מושבה היה מעיין קדוש, שנוצר ככל הנראה משבר גאוגרפי.

האורקל

חוקרים סבורים כי נבואותיה של האורקל היו בעקבות גזים רעילים שעלו מהמעיין הקדוש, וגרמו לאורקל לטירוף חושים.
לאורקל הייתה השפעה רבה על המאמינים היוונים בעולם העתיק. לדוגמה, כשאלכסנדר מוקדון הגיע אליה היא כינתה אותו "בנו של זאוס", וכך כוחו וגדולתו עלו.
פרד פרי

קריירת ספורטיבית

פרד פרי נולד בעיירה ליד מנצ'סטר. לאחר מספר שנים המשפחה עברה ללונדון. אביו נכנס לפוליטיקה ובשנת 1929 נבחר לפרלמנט הבריטי.

אלוף העולם בטניס שולחן

בשנים 1928-1929 השתתף פרי באליפויות העולם בטניס שולחן ובשנת 1929 אף זכה במקום הראשון בתחרויות היחידים.
במהלך שנות ה-30 הוא עבר לטניס וזכה להצלחה גדולה. פרד פרי היה הראשון שזכה בתחרויות היחידים בכול ארבעת הטורנירים של הגראנד סלאם. כמו כן הוא היה שחקן מוביל בנבחרת הטניס שזכתה בשנים 1933-1936 בגביע דייוויס.
למרות הצלחותיו הוא לא התקבל על ידי הממסד של פדרציית הטניס הבריטית. בשנת 1937 הוא פנה לקריירה מקצועית ובשנת 1938 קיבל אזרחות ארצות הברית. לאור כך תרומותיו לקידום הטניס בריטי נשכחו לכ-40 שנים.
פרד פרי הצליח בקריירה המקצועית במהלכה הוא שיחק לצד דון בדג' ואלסוורט' וינס.
רק בשנות ה-80 הבריטים הכירו בתרומת פרי לטניס הבריטי. בשנת 1984 פסלו הוצב בשטח מועדון הטניס בווימבלדון. הוא נכלל בהיכל תהילה של הטניס בשנת 1975.
אורי קצנשטיין

ביוגרפיה

אורי קצנשטיין נולד בתל אביב בשנת 1951 והיה בן יחיד להוריו שהיגרו לישראל מגרמניה לפני השואה. בנעוריו עסק במוזיקה וניגן במספר להקות רוק. בשנת 1969 התגייס לצה"ל ולחם במלחמת יום הכיפורים. בסוף שנות ה-70 של המאה העשרים, למד במכון לאומנות של סן פרנסיסקו, קליפורניה שבארצות הברית. לאחר שהשלים תואר שני באומנות עבר לניו יורק שם גר במשך שנות השמונים. יצירתו המוקדמת, החל מסוף שנות השבעים של המאה העשרים, שילבה טכניקות אוונגרדיות שונות כגון מיצגים, מוזיקה ואמנות סאונד. במחצית שנות השמונים החל ליצור גם פסלים פיגורטיביים, אובייקטים ומכונות סאונד ששימשו כפריטים במיצגים לצד יצירות אמנות עצמאיות.
לאחר שובו לישראל יצר, יחד עם נעם הלוי, את המופע "מידאס". בשנת 1993 השתתף באופרת הרוק "סמארה" של הלל מיטלפונקט ולהקת "נקמת הטרקטור". בשנת 1999 הוציא, יחד עם אוהד פישוף, את אלבום המוזיקה "Skin O Daayba", שהיווה גם בסיס למופע. בשנת 2001 יצר את המופע "Home", יחד עם רננה רז ואוהד פישוף. בתחילת המאה ה-21 החל ליצור וידאו ארט ובו התרחשויות סוריאליסטיות המדגישות נושאים כזהות עצמית. בין יצירותיו הידועות המיצב "פתשגן" (1993 ,"Patʹshegen"), והווידאו "משפחת האחים" (2000). עבודות המיצג המוקדמות שלו הועלו דרך קבע באתרי מיצג אגדתיים כגון הקיטשן, BC8, No-Se-No ודנסֶטֶריה. עבודות הפיסול, הווידאו והמיצב שלו הוצגו במוזיאונים דוגמת המוזיאון הממלכתי הרוסי, סנט פטרסבורג; מוזיאון צ'לסי לאמנות, ניו יורק; קונסטהאלה בדיסלדורף; מוזיאון ישראל, ירושלים והמוזיאון לאמנות של אוניברסיטת דיוק, צפון קרוליינה. קצנשטיין השתתף בביאנלה של סאו פאולו (1991), הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה (2001); הביאנלה של בואנוס איירס (פרס ראשון, 2002) והביאנלה ה-9 באיסטנבול (2005). מיצגיו הוצגו בתיאטראות וגלריות בלונדון, ברלין, סן פרנסיסקו, קרדיף (ויילס), סנטיאגו דה קומפוסטלה, ספרד, ניו יורק ותל אביב. הציג בשנת 2015 את התערוכה "Backyard" במוזאון תל אביב לרגל זכייתו בפרס סנדל לפיסול (2014).
בשנותיו האחרונות היה מרצה בחוג לאמנות ויצירה בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת חיפה.
בחודש ספטמבר 2018, לאחר מותו, נפתחה תערוכה, עליה עבד, בשם "The Institute of Ongoing Things" (המכון לדברים מתמשכים) והיא מוצגת במוזיאון ההיסטוריה היהודית באמסטרדם. בחודש ינואר 2019, נפתחה תערוכה נוספת עליה עבד בשם "You Never Know" המוצגת ב-ZAZ10TS כמיזם אמנות בכיכר טיימס שבניו יורק.
טוני דנזה

קריירת טלוויזיה

בשנים 1976–1979 היה דנזה מתאגרף מקצועי. הוא השתתף ב-12 קרבות, ניצח בתשעה מהם והפסיד בשלושה. כל הקרבות, מלבד אחד שבו הפסיד בנקודות, הסתיימו בנוקאאוט. הוא פרש מאיגרוף לאחר שקיבל ב-1978 תפקיד בקומדיית המצבים "טקסי", בה גילם נהג מונית ומתאגרף. ב-1983 ירדה התוכנית וב-1984 עלתה קומדיית המצבים "מי הבוס?" בכיכובו של דנזה ששיחק בה את מנהל משק הבית והאב החד-הורי טוני מיסלי. הקומדיה הצליחה מאוד ושודרה עד 1992.
לאחר מכן שיחק דנזה בקומדיות המצבים הכושלות "רחוב הדסון" (1995) ו"המופע של טוני דנזה" (1997). ב-1998 שיחק בפרק בסדרה "הפרקליטים", עליו היה מועמד לפרס אמי עבור השחקן האורח הטוב ביותר. בשנים 2000–2002 שיחק בסדרת הדרמה "Family Law".
בשנת 2004 עלתה לשידור תוכנית אירוח בהנחיית דנזה, שנקראה "המופע של טוני דנזה". התוכנית שודרה בשידור חי מדי בוקר בניו יורק, שם צולמה, וברחבי ארצות הברית בשידור מאוחר יותר. ב-9 במאי 2005 התארח בתוכניתו ראסטי וולאס, נהג NASCAR, והתחרה בדנזה במירוץ קארטינג. וולאס פגע בדנזה בטעות והקארט של דנזה התהפך. אף אחד מהם לא חבש קסדה באותו זמן, ודנזה סבל מזעזוע מוח. באוקטובר אותה שנה חזר דנזה להתחרות במירוצי קארטינג. "המופע של טוני דנזה" ירד ב-26 במאי 2006.

עבודות אחרות

הופעת הבכורה של דנזה בקולנוע הייתה בסרט הקומדיה "The Hollywood Knights" משנת 1980. בהמשך הקריירה שלו שיחק גם בסרטים "מלאכים באזור השער" (1994) ו"התרסקות" (2005).
ב-1999 עלה הפקה מחודשת למחזה "The Iceman Cometh" של יוג'ין אוניל, בה השתתף דנזה וזכה לביקורות חיוביות. מסוף 2006 עד מרץ 2007 גילם את הדמות מקס ביאליסטוק במחזמר "המפיקים". ב-2015 השתתף בהפקת המחזמר "ירח דבש בלאס וגאס" המבוסס על סרט בשם זה.
נוגדן תוך ורידי

נוגדן תוך ורידי (באנגלית Intravenous immunoglobulin בקיצור IVIG) הוא תרופה שהיא תוצר סינון דם אנושי.
הנוגדן משמש למצבים רפואיים שבהם צריך להעלות את רמת הנוגדנים בדמו של מטופל. בעיקר במקרים של כשל חיסוני המתבטאים ברמות נמוכות של נוגדנים. דוגמה למצבים אלו: תסמונת העדר נוגדנים תורשתית XLA, מצבים קיצוניים של אנמיה גנטית, מצבים שונים של סרטן, אפילפסיה ועוד.
נוגדן תוך ורידי מכיל תמצית של אימונוגלובולינים (נוגדנים) מסוג IgG מפלזמה של יותר מאלף תורמי דם שונים. הוא ניתן בהזלפה תוך ורידית על ידי אינפוזיה פעם בשלושה עד ארבעה שבועות והאפקט שלו נמשך למשך שבועיים עד שלושה חודשים.

אופן הפעולה

האופן המדויק שבו IVIG מדכא תגובות דלקתיות מזיקות אינו ידוע. ייתכן שהנוגדנים החדשים נקשרים באופן ישיר לנוגדנים חריגים בגוף המטופל ובכך גורמים לסילוקם. תאוריה נוספת מציעה שהריכוז הגבוה של נוגדנים שהוספו לגוף מעוררים אצל המטפל את מערכת המשלים, ובכך מביאים לסילוק מוגבר של כל הנוגדנים מהגוף, כולל הנוגדנים המזיקים. השפעה נוספת נעשית על ידי חסימה של קולטנים לנוגדנים על תאי מערכת החיסון ובכך מפחיתים את הנזק הנגרם על ידי תאים אלו.
ראיה אנקדוטלית

ראיה אנקדוטלית היא ראיה לטענה המבוססת על אנקדוטה אחת או יותר, כלומר על מקרים שנבחרו באופן שרירותי ומוכללים לתמיכה בטענה כללית. אף על פי שריבוי ראיות אנקדוטליות עשוי לחזק את תוקפן, כל עוד לא ידוע האם הן מייצגות את האוכלוסייה אליה מתייחסת הטענה, הן אינן קבילות מבחינה מדעית.
חרף העדר התוקף הראייתי, אנקדוטות המוצגות כייצוגיות נפוצות בתחום מדעי החברה, במיוחד במחקרים איכותניים. לדוגמה, פסיכולוג שפיתח גישה טיפולית חדשה יתקשה להוכיח את יעילותה באמצעות מחקר מבוקר בו חלק מהנבדקים יטופלו בשיטתו וחלק יטופלו בשיטות אחרות או לא יטופלו בכלל, אך עשוי לנתח מספר מקרים בהם לדעתו תוצאות הטיפול מדגימות את יעילותו במקרים דומים.

כשל לוגי

הצגת ראיה או ראיות אנקדוטליות שנבחרו שרירותית כמדגם מייצג מהווה כשל לוגי של שגיאת דגימה. אם הבחירה השרירותית גם משמשת לתמיכה במסקנה מסוימת, הצגתה לוקה בכשל מעגליות.
במקרה של כשל ממצא אנקדוטלי קיים חיקוי של השימוש הלגיטימי בסיפור המאייר את הניסוי ומאפשר לו ללבוש פנים אנושיות יותר, אך כאן נעשה שימוש במקרה בודד במקום ניסוי ערוך כהלכה.