google/wiki40b huggingface dataset:
רפאים

השם "רפאים" במקרא מתייחס לשתי קבוצות נבדלות. מצד אחד, בכתובים הסיפוריים וההיסטוריוגרפיים זהו שמו של עם ענקים אגדי קדום, שישב בעבר הירדן המזרחי לפני בואם של העמונים והמואבים לשם. מעם זה נותרו שרידים בודדים בדורות מאוחרים יותר: על עוג מלך הבשן נאמר שהוא "מיתר הרפאים", ואף מאות שנים אחר כך, בימי דוד, מדובר על ענקים גיבורים המתוארים "כילידי הרפה", ועל פי ההבנה המקובלת גם הם קשורים לרפאים.
מנגד, בכתובים שיריים המונח "רפאים" איננו שמו של עם מסוים, אלא כינוי לדרי שאול, או לקבוצה מיוחדת בשאול. בכתבי אוגרית קיים המושג המיתולוגי המקביל רפאֻמ, ישויות אלוהיות זוטרות שלא הרבה ידוע על אודותיהן, אך נראה שהן מלכים או גיבורים שעברו האלהה לאחר מותם, וכמו במסורת השירה המקראית יש להן זיקה ברורה לממלכת המתים. מקובל במחקר כי יש זיקה בין עם הרפאים לרפאים שוכני השאול, אך טיבה המדויק של זיקה זו אינו ברור. הכינוי "רפאים" גזור כנראה מהשורש רפ"א, ונראה שיוחסו להם כוחות של ריפוי.

עם הרפאים

בספר בראשית מסופר כי כדרלעומר מלך עילם והמלכים אשר איתו הכו אותם והרגום (בראשית, י"ד, ה'). עוד מסופר כי המואבים כינו אותם בשם אימים (דברים, ב', י"א) ואילו העמונים כינו אותם בשם זוזים וזמזומים (דברים, ב', כ'). על עוג מלך הבשן סופר כי הוא היה השריד האחרון מהם, וכי גודלו היה עצום (דברים, ג', י"א).
ארץ רפאים הייתה ממוקמת בבשן: "כל חבל הארגב לכל הבשן ההוא יקרא ארץ רפאים" (דברים, ג', י"ג). על פי ספר בראשית הם גרו ביישובים: "עשתרת קרנים", "הם" וב"שוה קרייתים". עשתרות היה גם האזור שבו גר עוג מלך הבשן לפני שבני ישראל בהנהגת משה הורישו אותו (יהושע, י"ב, ד', יהושע, י"ג, י"ב). בספר יהושע מסופר כי היו מהם בתקופתו בהר אפרים (יהושע, י"ז, ט"ו). הרפאים כנראה גרו גם בעמק באזור ירושלים שעל שמם נקרא עמק רפאים (יהושע, ט"ו, ח', יהושע, י"ח, ט"ז).
במספר מקומות במקרא מתואר כי הרפאים היו קבוצה דומה לענקים: "הָאֵמִים לְפָנִים יָשְׁבוּ בָהּ, עַם גָּדוֹל וְרַב וָרָם כָּעֲנָקִים. רְפָאִים יֵחָשְׁבוּ אַף הֵם כָּעֲנָקִים, וְהַמֹּאָבִים יִקְרְאוּ לָהֶם אֵמִים."(דברים, ב', י'-י"א). "אֶרֶץ רְפָאִים תֵּחָשֵׁב אַף הִוא, רְפָאִים יָשְׁבוּ בָהּ לְפָנִים, וְהָעַמֹּנִים יִקְרְאוּ לָהֶם זַמְזֻמִּים. עַם גָּדוֹל וְרַב וָרָם כָּעֲנָקִים, וַיַּשְׁמִידֵם ה' מִפְּנֵיהֶם וַיִּירָשֻׁם וַיֵּשְׁבוּ תַחְתָּם". (שם שם כ'-כ"א).
את עקבותיהם בתנ"ך אנו מוצאים עד תקופתו של דוד המלך, בה דוד ואנשיו הורגים במלחמה מספר צאצאים אימתניים של הרפה מגת (המפורסם שבהם גולית). בקרב כנגד ישבי בנוב מילידי הרפה, דוד נקלע למשבר וכמעט שנהרג, ומאז אנשיו אוסרים עליו לצאת למלחמה (שמואל ב', כ"א, ט"ו-כ"ב, דברי הימים א', כ', ד'). על פי פרשן המקרא רש"י מקור שמם מלשון ריפיון וחולשה. "שכל הרואה אותם - ידיו מתרפות" ולכן הם נקראים גם אימים "שאימתם מוטלת על הבריות" (דברים, ב', י"א).

הרפאים דרי השאול

הרפאים מוזכרים במקרא בהקבלה למתים: "מתים בל יחיו, רפאים בל יקמו, לכן פקדת ותשמידם ותאבד כל זכר למו" (ישעיהו, כ"ו, י"ד), כשוכני השאול (ישעיהו, י"ד, ט', משלי, ט', י"ח), וכניגוד לתחיית המתים - "הקיצו ורננו שכני עפר...וארץ רפאים תפיל" (ישעיהו, כ"ו, י"ט), עד ששמם הפך להיות שם נרדף למוות ולגהנום (משלי, ב', י"ח).

במדרש

התלמוד הבבלי במסכת נידה מבאר שהיה מצאצאי הנפילים שהם שני מלאכים בשם שמחזאי ועזאל שנפלו מהשמים בדור אנוש והולידו בנים מנשים אנושיות ובמדרש פרקי דרבי אליעזר מוסיף לבאר איך ניצלו במבול.
כלנית (פגז)

כלנית או בשמה הרשמי 120mm APAM-MP-T, M329 Cartridge ‏ (APAM-MP-T זה ראשי תיבות של Anti-Personnel Anti-Material Multi-Purpose Tracer) היא כדור טנק רב-תכליתי מתוצרת תע"ש שנועד לספק מענה למגוון האיומים בשדה הקרב המודרני. הכלנית נמצאת בשימוש בטנקים עם תותחים בקוטר 120 מ"מ כמו מרכבה סימן 3 ומרכבה סימן 4. גרסה נוספת של הפגז המכונה "רקפת", מותאמת לתותחי טנקים בקוטר 105 מ"מ ופותחה לפני ה"כלנית".  מאחר שה"כלנית" משמשת כתחמושת טנקים הרי שהיא מגיעה בתצורת כדור, כלומר בתצורה שבה פגז ה"כלנית" אחוד עם תרמיל מתכלה המכיל גרגרים של חומר נפץ הודף.
על פיתוחו זכו מפתחי פגז ה"כלנית" ב-2011 בפרס ביטחון ישראל.

פרס ביטחון ישראל

ב-2011 זכו צוות של משרד הביטחון/מנת"ק, התעשייה הצבאית, רשף טכנולוגיות, ומפקדת זרוע היבשה בפרס ביטחון ישראל על פיתוח הפגז והיישום המבצעי. בנימוקי הזכייה נאמר כי "המערכת מקנה לכוחות השריון יכולות מבצעיות חדשות ומביאה לידי ביטוי יכולות טכנולוגיות והנדסיות מתקדמות וכבר נעשה בה שימוש מבצעי. המערכת תורמת לביטחון המדינה. פגז הכלנית מהווה את חוד החנית של תחום חימוש הטנקים בעולם כולו, ויכול לשמש גם נגד אויב המסתתר בתוך בונקר או מבנה, רכבים משוריינים קלים ומסוקים וזאת על ידי שימוש משתנה במטען הנמצא בפגז. מבחינת לוחמי השריון מדובר בלחיצת כפתור אחת. פיתוח הכלנית מסייע להתאים את ייעודו של הטנק בשדה הקרב המודרני מכלי נשק מסורתי המיועד ללחימה נגד טנקים למערכת נשק עיקרית בקרבות היבשה וללוחמה בשטח בנוי".

שימוש מבצעי

פגז הכלנית נכנס לשימוש בצה"ל במהלך שנת 2010 ונורה מספר פעמים בפעילות ביטחונית כנגד טרור בגבול רצועת עזה. פגז הכלנית השמיד בהצלחה נגמ"ש פהאד מצרי שחדר לישראל במתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל-מצרים-רצועת עזה ב-5 באוגוסט 2012. הפעילות המלחמתית הגדולה הראשונה של ה"כלנית" הייתה במבצע צוק איתן ביולי-אוגוסט 2014: במהלך המבצע ירו טנקי מרכבה של חיל השריון מספר משמעותי של פגזי "כלנית" ופגזי "חצב" כנגד מחבלים ומטרות טרור. הפגזים שימשו לצד ה"חלולן" הישן שנורה בכמויות הרבה יותר גדולות, והם היו יעילים ממנו.]
בשל מחירה היקר של ה"כלנית", כ-30,000 ש"ח לפגז, החליט חיל השריון להצטייד גם בפגז חצב 120 מ"מ, שמהווה שנמוך של הכלנית, אך עולה כמחצית ממחיר הכלנית.
אינטרמצו בפריז

תקציר העלילה

רם בוואן (פול ניומן) ואדי קוק (סידני פואטייה) הם נגני ג'אז אמריקאים המתגוררים ומנגנים בפריז. רם הוא נגן טרומבון ואדי הוא סקסופוניסט שחור שבחר לעבור לפריז בגלל הגזענות שחווה בארצות הברית. רם מנסה את כוחו בהלחנה אבל אדי לא מתרשם מיצירותיו. הם מנגנים בלהקה ג'אז שכוללת גם את הגיטריסט המוכשר "ג'יפסי" (סרג' רג'יאני) שרם מנסה ללא הצלחה לגמול אותו מסמים קשים.
לפריז מגיע חצוצרן הג'אז הנודע Wild Man Moore (לואי ארמסטרונג) ורם מגיע לפגוש אותו בתחנת הרכבת ולתת לו יצירה שהלחין. בתחנה הוא נפגש גם עם שתי בחורות אמריקאיות שבאו לשבועיים לפריז, ליליאן קורנינג (ג'ואן וודוורד) וקוני למפסון (דיאן קארול). ליליאן היא גרושה עם שני ילדים וקארול היא מורה שחורה. רם מזמין אותן למועדון בו הוא מופיע.
ליליאן וקוני מגיעות להופעה במועדון הג'אז ומתלהבות. עד מהרה מתפתחים קשי ידידות בין שתי הבחורות ושני הנגנים והם יוצאים לסיורים ברחבי פריז. ליליאן מתקשרת לסם שנגינתו שבתה אותה. היא מבקשת לפתוח פרק חדש בחייה עם סם בארצות הברית אך סם לא מוכן לוותר על הקריירה המוזיקלית שלו.
גם הקשר בין קוני ואדי מתהדקים והיא מבקשת אותו לחזור אתה לארצות הברית ולהקים ביחד משפחה אך הוא לא מוכן לחזור לארץ שמפלה אותו בתור אדם שחור וכי בפריז מתייחסים אליו בתור אדם ואמן בלי קשר לצבע עורו.
רם נפגש עם מפיק ג'אז השם ברנרד שעבר על יצירותיו ומודיע לו שהן קלות, חסרות עומק ואין בהן חידוש. רם מדוכא מהביקורת הזאת ומודיע לליליאן שהוא מוכן לחזור אתה לארצות הברית.
בתחנת הרכבת נפרד אדי מקוני ומבטיח להגיע לארצות הברית בזמן הקרוב. ליליאן מחכה לרם אבל כשהוא מגיע הוא אומר שהחליט בכל זאת להישאר בפריז ולעסוק במוזיקה. שתי הבחורות נפרדות משני הנגנים ובכך מסתיים האינטרמצו שלהן בפריז.
נס הרים

היסטוריה והווה

היישוב הוקם ביום י"ד חשון תשי"א, 15 אוקטובר בשנת 1950, על ידי עולים מכורדיסטן, על אדמות הכפר הערבי בית עיטאב, שתושביו עזבוהו במהלך מלחמת העצמאות. היישוב גובל ביער אורנים שניטע על ידי מחלקת הייעור של ממשלת המנדט הבריטי.
מקור שמו של היישוב בספר ישעיהו: "כנשא נס-הרים תראו וכתקוע שופר תשמעו" והוא הוצע על ידי זאב וילנאי. 
בעבר התפרנסו תושבי המושב מענף הלול וממטעים (מטעי אפרסק, תפוחים, שזיפים ועוד). האחריות על הלול ומשק הבית הייתה מוטלת על האישה, והגברים יצאו לעבוד במטעים ובשמירה תמידית על המושב מפני גניבות של ערבים שגרים באזור. בשנות האלפיים, ישנן מספר משפחות שעדיין ממשיכות להתפרנס מענף הלול, אך רבים מהלולים הוסבו למפעלים קטנים ובנוסף, חלק מתושבי היישוב עוסקים במקצועות חופשיים.
נס הרים היה במקור מושב מסורתי, אולם בעת ההרחבה של המושב, הוחלט על הפיכתו למושב מעורב. אזור ה"הרחבה" מונה כמאה משפחות, כשחציין מוגדרות "חילוניות". כיום המושב מונה כ-250 משפחות.
החל מספטמבר 2015 החל לפעול במושב שבט צופים מעורב בשם שבט איתן.
ז'וליאן פול בליץ

חייו

בליץ נולד בגנט, בלגיה, בנם של הכנר אדוארד א. בליץ (1860-1915) והפסנתרנית מאטי לואיד מילר (1865-1904). בהיותו בן שנתיים עבר עם משפחתו לארצות הברית. הוא החל ללמוד נגינה בכינור אצל אביו, שהתמנה למנהל המוזיקלי הראשון של הפילהרמונית של קנזס סיטי. בשנת 1901 החל את לימודי המוזיקה בקונסרבטוריון המלכותי בגנט, שם למד אצל פול-אנרי-ז'וזף לברון, ז'וזף לאמפן, יוזף יאקובס, לאון רינסקוף ואדוארד יאקובס. בליץ הופיע לראשונה בשנת 1904 וסיים את לימודיו בקונסרבטוריון בהצטיינות יתרה ב-1905.

קריירה

בליץ התקבל כצ'לן בתזמורת הקורסאל באוסטנד שבבלגיה, ואחר כך חזר לארצות הברית. הוא התגורר זמן קצר בניו יורק ואז התקבל לעבודה בביילור קולג' בבלטון, טקסס.
בשנת 1913 ייסד בליץ את התזמורת הסימפונית של יוסטון והיה למנצחה הראשון; במקביל ניהל גם את פעולות "מועדון מפתח סול" של יוסטון. כהונתו של בליץ ביוסטון נמשכה עד 1916. משנת 1917 עד 1922 ניצח על התזמורת הסימפונית של סן אנטוניו. בליץ ניצח גם על האגודה הכוראלית שמינאד של "מועדון המוזיקה של יום שלישי" בסן אנטוניו. בשנים הבאות עבד בהוראה במכללות שונות בטקסס. 
בשנת 1950 עבר בליץ לדאלאס, שם לימד והדריך במוזיקה בבתי ספר ציבוריים והופיע כצ'לן אורח עם התזמורת הסימפונית של דאלאס.

חיים אישיים

בליץ נשא לאישה את הפסנתרנית פלורה בריגס ב-24 בינואר 1921. הוא מת בדאלאס ב-17 ביולי 1951. לזוג היה בן יחיד, אדוארד בליץ, שהיה לסגן הצ'לן הראשי בתזמורת הסימפונית של דאלאס.
אני מאשים...!

אני מאשים...! (בצרפתית: !...J'accuse), כותרת משנה: מכתב לנשיא הרפובליקה (Lettre au président de la république), הוא מאמר מפורסם של אמיל זולא שהתפרסם בעיתון הצרפתי ל'אורור (L'Aurore) ב-13 בינואר 1898, ובו תקף בחריפות יוצאת דופן את התנהגות השלטון והצבא הצרפתיים כלפי אלפרד דרייפוס.
המאמר הוא למעשה מכתב פומבי הממוען אל נשיא צרפת פליקס פוֹר, והמאשים את המעורבים במשפט בזיופי מסמכים, בחקירה מוטה ובעיוות דין.

תוכן המאמר

בין היתר כתב זולא (המאמר השלם ארוך מאוד):
אדוני הנשיא,
...הטינופת שפרשת דרייפוס זו המיטה על שמך, כמעט כתבתי על שלטונך.
בית משפט, בפקודה, זיכה את אסטרהאזי. זהו עלבון עצום לאמת ולצדק. תדמיתה של צרפת כולה תוכתם בזוהמה הזו, ובדפי ההיסטוריה יירשם שפשע זה נגד החברה קרה בתקופת נשיאותך...
...אני מאשים את לויטננט קולונל דו-פאטי בהיותו היוצר של עיוות דין שטני זה, הייתי רוצה להאמין שמבלי מֵשים, ובהגנה על מעשים אלה בשלוש השנים האחרונות...
...אני מאשים את הגנרל דה מרסייה בשותפות לפשע, ולו מתוך חולשה מנטלית...
...אני מאשים את גנרל ביו בכך שבידיו הייתה ראייה מוצקה לחפותו של דרייפוס, והוא העלים אותה. הוא אשם בפשע זה נגד האנושות והצדק...
...אני מאשים את הגנרל בואדפר ואת הגנרל גונז בשותפות לפשע...
...אני מאשים את הגנרל פלייה ואת רב-סרן ראבארי בניהול חקירה מרושעת, מוטה באופן מפלצתי, כפי שהצהיר זה האחרון בתצהירו, שהינו מונומנט נצחי לעזות מצח ...
...אני מאשים את שלושת המומחים לכתב יד, האדונים בלהום, וארינר וקואר, במסירת דו"חות שקריים...
...אני מאשים את משרד המלחמה בשימוש בעיתונות...כדי לנצח על מסע מתועב (שנועד) להוליך שולל את הציבור הרחב ולכסות על עוולותיהם.
ולבסוף אני מאשים את בית הדין הצבאי הראשון בהפרת החוק על ידי הרשעת הנאשם על בסיס מסמך שנותר חסוי, ואני מאשים את בית הדין השני בחיפוי על מעשה לא חוקי זה, ובכך עשיית פשע על ידי זיכוי ביודעין של אדם אשם.
למאמר הייתה השפעה עצומה על דעת הקהל. אמיל זולא הועמד לדין ונגזר עליו עונש של שנת מאסר וקנס, אך התעוררות הפרשה הביאה לקביעת משפט חוזר לדרייפוס, שבסופו זוכה.

שימושים נוספים בביטוי

הביטוי אני מאשים... הפך למטבע לשון של מחאה כלפי רדיפה משפטית. שימוש מעין זה נעשה בפרשת דרעי בשמו של הסרט אני מאשים שהאשים את מערכת המשפט ברדיפה מגמתית של אריה דרעי על רקע דתי וגזעני. גם נאומיו של משה קצב בעניין פרשת החקירה וכתב האישום נגדו, בהם השווה עצמו לדרייפוס, כונו בתקשורת "נאומֵי אני מאשים".
שימוש נוסף בביטוי "אני מאשים" נעשה בנאום הפתיחה במשפט אייכמן על ידי התובע, היועץ המשפטי לממשלה, גדעון האוזנר: "אין אני עומד יחידי, עימדי ניצבים כאן, בשעה זו שישה מיליון קטגורים. אך אין הם יכולים לקום על רגליהם, לשלוח אצבע מרשיעה כלפי תא הזכוכית ולזעוק כלפי היושב שם: 'אני מאשים', מפני שאפרם נערם בין גבעות אושוויץ וּשדות טרבלינקה, נשטף בנהרות פולין, וקבריהם פזורים על פני אירופה לאורכה ולרוחבה".
אמה (יחידת מידה)

אַמָה היא יחידת מידה קדומה לאורך של חפצים . היא שאולה מאורכה של היד מהמרפק ועד קצה האצבע הארוכה (האמה). על פי רוב שיעור האמה הוא ששה טפחים. לשיטת הרמב"ם אורכה במידות ימנו 46.71324 ס"מ.

בעולם העתיק

האמה שימשה כיחידת מידה בסיסית  לאורך בעולם העתיק, בהיותה אמצעי מדידה נגיש ויחסית אחיד.
בעת העתיקה שימשו שתי מידות של אמה. האחת קצרה והאחת ארוכה. האמה הקצרה הייתה בעלת אורך של 24 אצבעות, או שישה טפחים. מאחר שאצבע של גבר בוגר עבייה כשני סנטימטר, וטפח לפיכך הוא באורך של שמונה סנטימטרים, נגזר כי אורכה של אמה קצרה הוא כ-48 סנטימטר. האמה הארוכה, שבמצרים העתיקה כונתה "מלכותית", הייתה בעלת 28 אצבעות, או שבעה טפחים.
במצרים שימשה אמה נוספת שכונתה "רמן", היא הייתה בעלת 20 אצבעות, או חמישה טפחים, והייתה מבוססת על אורך זרוע היד מהכתף ועד המרפק.
במקדש שימשה אמה של חמישה טפחים, ישנה מחלוקת בגמרא האם הייתה זו אמה רגילה שחולקה לחמישה טפחים יותר גדולים או שהייתה זו אמה יותר קטנה שאורכה כ-40 ס"מ שהם חמישה טפחים רגילים.
מהמחקר ההיסטורי והארכאולוגי עולה כי מידת האמה בת ששת הטפחים בעולם העתיק לא הייתה קבועה לחלוטין, אך שיעורה נע תמיד בין 43-57.6 ס"מ.
נקבת השילוח עשויה לתת פתרון לאורכה של אמה, שכן כתובת השילוח מעידה כי המרחק מן מוצא הנקבה אל הבריכה שבסופה הוא אלף ומאתים אמה, ומכיוון שאורך הנקבה הוא כ-533 מטרים, הרי שאורך אמה הוא כ-44.4 ס"מ. מצד שני, המספר "אלף ומאתים" הוא מספר עגול, שניתן להחשיבו מספר טיפולוגי, והוא רק מעיד על אורך מקורב של הנקבה.
גם המרחק בין טבריה העתיקה לחמי-טבריה יכול לגלות לנו את אורכה של האמה, הגמרא במסכת מגילה מעידה כי המרחק ביניהם הם 2000 אמה ("כמחמתן לטבריה")

בהלכה

האמה היא אחת מהמידות המופיעה יותר משאר המידות, במקרא ובדברי חז"ל. בתורה האמה מופיעה בהלכות בניית המשכן ובמדידת אלפיים אמה למגרשי ערי הלוויים, וכן בספרות חז"ל היא מופיעה בהלכות רבות.
בספרות חז"ל מוזכר קיומם של כמה אמות שונות: "אמה יתירה על של משה חצי אצבע" ו"אמה היתירה על של משה אצבע"; "אמה בת חמישה טפחים" ו"אמה בת שישה טפחים"; "אמה שוחקת" ו"אמה עצבה". באופן כללי, ההלכה קובעת שיש ללכת לחומרה ולהשתמש באמה קטנה או גדולה יותר לפי החומרה בהקשר המדובר. אך קיימות בעניין מחלוקת בין התנאים, בין האמוראים ובין הראשונים, במיוחד בנוגע להיקף השימוש באמה בת חמישה טפחים. למעשה נפסק בכל ההלכות המעשיות שהאמה היא תמיד בת שישה טפחים.

במידות זמנינו

בשיעור אורך האמה לפי מידת זמנינו, נפלה מחלוקת במאות השנים האחרונות, לשיטת הרמב"ם אורכה הוא 45.6 ס"מ. אמנם פוסקים שונים, ובהם רבי יחזקאל לנדא מפראג בעל "נודע ביהודה", הגר"א, ה"חת"ם סופר", וה"חזון איש", הטילו ספק במהימנות המסורת המקובלת כי אורך האמה נע בין 45–48 ס"מ, וסברו כי אורכה נע בין 56–58 ס"מ. לעומתם טרחו פוסקים אחרים, ובראשם רבי אברהם חיים נאה, להוכיח כי שיעורה של האמה הוא אכן 45–48 ס"מ.

בזמנים מודרניים

מידת האמה שימשה בארץ ישראל עוד בימי המנדט הבריטי לציון מידות של קרקעות ואריגים. פקודת המשקולות והמידות משנת 1947, הכלולה בחוק הישראלי, קובעת תקנים עבור שתי סוגי "אמה": אמה באריג שאורכה 67.76 סנטימטרים, ואמה בקרקע שאורכה 75.80 סנטימטרים אמת הקרקע נקראה גם "צעד".
קו השלג (אסטרונומיה)

קו השלג (או קו הקרח או קו הכפור, באנגלית: Snow line, Ice line או Frost line בהתאמה) באסטרופיזיקה ומדעים פלנטריים זהו רדיוס סביב הכוכב שמעברו מים יכולים להתגבש לקרח. לפעמים משתמשים במונח זה לתיאור רדיוס בו אמוניה, מתאן או פחמן דו-חמצני, חנקן או גזים אחרים יכולים להתגבש למוצקים. לקו זה ישנה חשיבות גובה בהיווצרותה של מערכת פלנטרית, שכן לפי המודלים המקובלים, כמו ספיחה על ליבה, כוכבי לכת גזיים נוצרים עקב ספיחתו של גז על פני מוצקים. כלומר דורשים פלנטיסימלים להיווצרות כוכבי לכת ופלנטיסימלים יכולים להיווצר רק מקרח וסלעים. קו זה קיים מכיוון ששטף הקרינה מהכוכב יורד עם המרחק, וברדיוס קטן הקרינה מונעת התגבשות של קרח.

חשיבות להיווצרות כוכבי לכת

לקו השלג ישנה חשיבות קריטית בהיווצרות מערכת כוכבי לכת. בתקופה ראשונית לפני שכוכבי לכת נוצרים, הכוכב מוקף בדיסקה של אבק וגז, הנקראת דיסקה קדם-פלנטרית. מדיסקה זו למעשה נוצרים כוכבי הלכת הסלעיים והגזיים. יצירתו של כוכב לכת גזי דורשת גרעין מוצק שעליו יספח הגז. ספיחה מתרחשת ברגע שהמהירות התרמית של חלקיקי הגז משתווה למהירות מילוט מהמוצק. כלומר על המוצקים להתגבש לגוף מספיק מסיבי בשביל שהכבידה העצמית תהיה גבוהה די למשיכת הגז.
ברדיוס הקטן מקו השלג, המים נמצאים במצבם הגזי, והם יכולים להיספח על מוצקים אחרים- סלעים. סלעים אלו יכולים להיווצר בכל רדיוס, אך יצירתם של סלעים מאבק גוזלת זמן רב. זמן זה יכול להיות גדול מזמן חיי הדיסקה הקדם פלנטרית. כך שכוכבי לכת מסיביים מספיק אינם יכולים להיווצר קרוב לכוכב שלהם.
לעומת זאת, ברדיוס הגדול מקו השלג, המים הופכים למוצקים שעליהם יכול להיספח גז אחר. המים יוצרים פלנטיסימלים קרחיים שבזמנם יכולים להתנגש בינם לבין עצמם וליצור פלנטיסימלים גדולים יותר. פלנטיסימלים גדולים אלו סופחים אליהם גז רב, דבר המגביר בצורה ניכרת את המסה ואיתה את האזור ממנו הגז יכול להיספח על כוכב הלכת המתהווה. מנגנון זה מהיר בהרבה ממנגנון בו גז נספח על פלנטיסימלים סלעיים, כך שכוכבי לכת גזיים נוצרים בשלב מוקדם יותר מכוכבי לכת סלעיים והם משפעים על היווצרותם של כוכבי לכת הסלעיים.
כך למעשה הקו השלג מפריד בין שני מנגנוני יצירה שונים. ניתן להסיק מכך שלא יהיו כוכבי לכת גזיים קרובים לכוכב שלהם, אך תצפיות לא מסתדרות עם המסקנה. תצפיות בכוכבי לכת חוץ שמשיים מראים כמות גדולה של כוכבי לכת מסוג צדק חם, כלומר כוכבי לכת גזיים ענקיים הנמצאים קרוב מאוד לכוכב. ההסבר המקובל הוא שכוכבי לכת אלו נוצרו מעבר לקו השלג, אך נדדו קרוב יותר עד להגעה לרדיוס בו אנו צופים בהם כיום.
אין מניעה עקרונית להיווצרות כוכבי לכת סלעיים מעבר לקו השלג, אך כוכבי לכת אלו יהיו בעלי כמות גבוהה בהרבה של קרח ביחס לכוכבי לכת קרובים לכוכב. כך לדוגמה כוכב הלכת הננסי פלוטו נחשב לסלעי והרכבו הוא בעיקר סיליקטים וקרח. זמן חיים של דיסקה קדם-פלנטרית הוא כ-5Myr, כך שמנגנון היווצרות כוכבי לכת גזיים צריך להיות מהיר מספיק. מנגנון היווצרות של כוכבי לכת סלעיים אינו מחויב להיות מהיר, מכיוון שהסלעים (בניגוד לגז) ממשיכים להתקיים גם לאחר התפוגגות של הדיסקה.

חגורת אסטרואידים

תצפיות ומודלים תאורטיים מראים כי ישנו קשר בין מיקום חגורות אסטרואידים במערכות פלנטריות לבין קו השלג, כלומר ניתן למצוא אבנים ואבק דווקא סביב הקו בו מים מתגבשים לקרח.
ג'יימס רימר

ביוגרפיה

נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. אביו הוא בן למהגרים יהודים מרוסיה (שם משפחתם המקורי היה "רמרמן"), ואימו נוצריה וילידת אנגליה. 
את תפקידו הראשון עשה ראמר בשנת 1979 בסרט הקאלט של וולטר היל "לוחמים" בתור חבר כנופיה בשם אייאקס.
ב-1983 זכה ראמר לתפקיד גדול בקומדיית הפשע "48 שעות" בתור העבריין המורשע אלברט גנץ.
ב-1984 הופיע ראמר בדרמת הפשע של פרנסיס פורד קופולה "מועדון הכותנה" בתפקיד בוס הפשע היהודי גרמני דאטץ' שולץ.
בשנת 1986 התפרסם ראמר בעיבוד הקולנועי הלא מוצלח לרומן "שבט דוב המערות" בתפקיד קרב מנהיג שבט הניאנדרטלים המאמץ את הצעירה עיילה (דריל האנה).
ב-1989 שיחק בדרמת הפשע של גאס ואן סנט "דראגסטור קאובוי" ובקומדיה
"קבוצת החלמות".
ב-1990 שיחק ראמר בסרט האימה "מעשיות מהצד האפל" ככוכב העלילה השלישית האמן פרסטון.
ב-1991 שיחק ראמר בעיבוד הקולנועי לספר הרפתקאות "פנג הלבן" בתפקיד סמית' האדון של הכלב פנג המאמן אותו להיות כלב קרבות, בנוסף השתתף בסרט המדע בדיוני של רשת HBO "וודלוק". 
ב-1994 שיחק ראמר בקומדיות "איש הרנסאנס" בתפקיד קפטן טום מורדוך ו"נס ברחוב 34" ובמותחן "מצמוץ" בתור הבלש תומאס ריידגלי.
ב-1995 השתתף בדרמה הקומית "גברים בצד" בתפקיד משנה לצידן של מרי לואיז פארקר ווופי גולדברג ובסרט הפעולה "השופט".
בשנת 1996 שיחק ראמר בסרט אמנויות הלחימה המצליח של ז'אן-קלוד ואן דאם "התקווה לניצחון" בתפקיד אלוף האגרוף האמריקאי מקסי דיווין המאמן את הלוחם כריסטופר דובואה.
כמו כן השתתף בסרט גיבורי העל הכושל "הפנטום" בתור שכיר החרב קוויל.
ב-1997 שיחק ראמר בסרט הפעולה "מורטל קומבט 2" שם גילם את דמותו של לורד ריידן.
בשנת 2000 השתתף במותחן האימה של רוברט זמקיס "האמת שמתחת לפני השטח" בתפקיד וורדן בעלה של מרי פאור (מירנדה אוטו).
ב-2001 החל ראמר את תפקידו בן 12 הפרקים בסדרה המפורסמת "סקס והעיר הגדולה" בתור ריצ'רד רייט החבר הטייקון של סמנתה ג'ונס (קים קטרל).
ב-2002 הופיע בסרט הפעולה "מהיר ועצבני 2" בתפקיד סוכן המכס מרקהאם ובעונה הרביעית של סדרת הדרמה "משמרת שלישית" בתפקיד בלש משטרת ניו יורק מאדג'נסקי.
ב-2004 שיחק ראמר בקומדיה "איזו מין שכנה" בתפקיד מפיק סרטי הפורנו הוגו פוש, בהפקה הצבאית "אייק: הספירה לאחור" בתפקיד גנרל צבא ארצות הברית עומר בראדלי בחודשים שלפני הפלישה לנורמנדי ובתפקיד קטן בסרט "בלייד: טריניטי". 
בשנת 2006 החל ראמר לשחק בסדר הפופולרית "דקסטר" בתפקיד השוטר המוערך הארי מורגן ממשטרת מיאמי.
ב-2007 דיבב בסרט האנימציה המצליח "רטטוי" את הטבח לארוס.
ב-2009 השתתף בהפקת האימה של מייקל ביי "התאום".
ב-2010 השתתף בקומדיית הפשע "רד" בתפקיד גבריאל זינגר מרשימת החיסול.
ב-2011 דיבב בשובר הקופות "רובוטריקים 3: אפלת הירח" את הרובוטריק סיידסווייפ ושיחק בסרט גיבורי העל "X-מן: ההתחלה". 
ב-2012 שיחק ראמר במערבון "ג'אנגו ללא מעצורים" של קוונטין טרנטינו בתפקיד אייס ספיק המחזיק בעבד השחור ג'אנגו (ג'יימי פוקס) בתחילת הסרט.

חיים אישיים

לראמר 2 ילדים מאשתו אטסוקו ראמר.
אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי

אל-מלכ אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי (בערבית: الأشرف سيف الدين قايت باي) (נודע גם בשם קאיתבֵּאי) היה הסולטאן הממלוכי ה-17 בשושלת הבורג'ית, מושבו היה בקהיר - מצרים, משם שלט גם על ארץ ישראל בשנים 1468–1496. הוא נחשב לגדול הסולטאנים הממלוכים. הוא שם קץ לנסיכות הטורכמנית התקיפה של שושלת ד'ו-אל-קדר בדרומה של אסיה, ולחם בהצלחה בעות'מאנים. אולם מלחמותיו דילדלו את אוצר הממלכה. קאיתביי היה שליט חזק שגילה עניין רב בנושאי דת ומדע וחי בהתנזרות מהבלי העולם. במוצאו היה צ'רקסי והובא למצרים כעבד. הסולטאן אל-אשרף סיף אל-דין ברסבאי רכש אותו בגלל מיומנותו בירי חץ וקשת, והוא הפך  לאחד מחברי משמר ארמון המלוכה. הסולטאן אל-ט'אהר סיף אל-דין ג'קמק שהכיר ביכולותיו הוציא אותו לחופשי והוא קיבל תפקיד בכיר בארמון. תחת שלטונם של הסולטאנים הבאים אל-אשרף סיף אל-דין אינאל אל-עילאא'י, אל-ט'אהר סיף אל-דין ח'שקדם ואל-ט'אהר סיף אל-דין בלבאי אל-מאיّדי התקדם קאיתבאי בסולם הדרגות, והפך עד מהרה להיות מפקד הצבא הממלוכי. קאיתבאי זכור בעיקר בשל  מיזמי הבניה המרהיבים שמימן, וחותמו האדריכלי שהשאיר על מכה, אל-מדינה, ירושלים, דמשק, חלב, אלכסנדריה, וכל רובעיה של קהיר.

בנייה בירושלים

קאיתבאי היה בעל טעם בארכיטקטורה, והשאיר את חותמו בכל הערים בתחום ממלכתו בהם ביקר. בירושלים בה ביקר בשנת 1480 נותרו מבנים רבים שנבנו ביוזמתו ובמימונו, 2 היפים שבהם הנמצאים במערב הר הבית הם סביל קאיתבאי, ומדרסת אשרפייה. 
סביל קאיתבאי נבנה עוד בשנת 1455 על ידי הסולטאן בלבאי אל-מאיّדי, ושופץ על ידי קאיתבאי בשנת 1482. הוא נבנה בסגנון של מאוזוליאומים מהתקופה הממלוכית במצרים, עם כיפה המעוטרת בערבסקות מעולם החי. הסביל נמצא במרחק 30 מטר דרומית מזרחית לשער מוכרי הכותנה, בחזיתו המזרחית, 4 מדרגות המובילות אל פתח הכניסה, ובשאר החזיתות חלונות מסורגים. בסביל, מאגר מים עם ברזי שתייה. המים מגיעים באמצעות אמת מים המגיעה מבריכות שלמה שבהרי חברון ונכנסת לעיר דרך שער השלשלת. 
מדרסת אשרפייה נבנתה גם היא קודם לכן בשנת 1465, על ידי המשגיח על הר הבית ומערת המכפלה. אך בשנת 1482 ציווה קאיתבאי להורסה ולבנותה מחדש. המדרסה ממוקמת בשטח שבין שער השלשלת לבין שער מוכרי הכותנה, מערבית לסביל. מבנה המדרסה מפואר מאוד והוא עתיר עיטורים, המאפיינים את שיא האדריכלות הממלוכית כגון: קשתות, כרכובים, לולאות, סורגים ותשליבים גאומטריים.
הבנק הערבי

הבנק הערבי או ערב בנק (בערבית: البنك العربي - אלבנכ אלערבי, באנגלית Arab Bank) הוא אחד מהמוסדות הפיננסיים הגדולים ביותר במזרח התיכון. משרדיו הראשיים שוכנים בעמאן שבירדן. כיום הוא הבנק הערבי בעל מספר הסניפים הגדול ביותר בעולם. הוא מונה למעלה מ-500 סניפים בכ-30 מדינות. הבנק הוא גוף פיננסי בולט בשווקים של לונדון, ניו יורק, דובאי, ציריך, סינגפור, פרנקפורט, סידני ופריז.
מייסד הבנק היה עבד אל-חמיד שומאן, שנולד ב-1890 בכפר בית חנינא הסמוך לירושלים. ב-21 במאי 1930, כשהיה בן 40, רשם את הבנק, וב-14 ביולי באותה שנה פתח את הסניף הראשון בירושלים, ששכן ברחוב יפו. יורשו של עבד אל-חמיד שומאן היה בנו, עבד אל-מג'יד שומאן. לאחר מותו של עבד אל-מג'יד ב-5 ביולי 2005 ירש אותו בנו שמכהן גם כיום כנשיא החברה, עבד אל-חמיד שומאן (כשם סבו המייסד).

מימון טרור

לאורך השנים עלו טענות לכאורה על מימון פעילות טרור דרך הבנק הערבי.
בית משפט אמריקני הרשיע בספטמבר 2014 את "הבנק הערבי" באספקת ציוד לחמאס. המושבעים הורו לבנק לשלם פיצויים ל-297 נפגעים אמריקנים ב-24 פיגועים שארגון הטרור האסלאמי השולט בעזה ביצע בישראל ובשטחי הרשות הפלסטינית. התביעה הראשונה הוגשה על ידי קורטני לינדה, שבעלה ג'ון נהרג ממטען צד ברצועת עזה בשנת 2004 בזמן ששימש כאיש ביטחון של דיפלומטים אמריקנים. התיק הידוע בכינוי "לינדה נגד הבנק הערבי" עבר בערכאות הערעור השונות והגיע עד לבית המשפט העליון. הייתה זו התביעה הראשונה נגד בנק שהתבססה על החוק האמריקני נגד טרור. לפסק הדין התקדימי יכולה להיות השפעה על המאמצים להעמיד לדין מוסדות פיננסיים אחרים בגין מעשים פלילים של לקוחותיהם, גם אם הם פעלו על פי הקודים הבנקאיים.
יחסי אוסטרליה–שוודיה

סקירה

היחסים בין אוסטרליה ושוודיה הם חזקים במיוחד בתחומים של סחר ושירותי חינוך. ב-2007, הסחר בין שתי המדינות הסתכם בשווי 2.6 מיליארד דולר. על פי מועצת הסחר השוודית, סך היצוא של אוסטרליה לשוודיה גדל ביותר מ-27% לכ-445 מיליון דולר בשנת 2008 בזמן שאוסטרליה מייבאת משוודיה בקצב הגדל ביותר מ-7.5%, כ-2.5 מיליארד דולר. ליותר מ-150 חברות שוודיות יש חברות בת אוסטרליות. לשתי המדינות יש גם הסכם כפל מס, כמו גם הסדר חגים וימי עבודה דו-צדדי.
על הידידות בין אוסטרליה ושוודיה, מלך שוודיה קרל השישה עשר גוסטב, אמר כי שתי המדינות "הן דומות במובנים רבים. קשה לדמיין שתי המדינות כה רחוקות ושונות גאוגרפית. אך עדיין יש לנו קשרים קרובים ואנו נהנים משיתוף פעולה פורה".