google/wiki40b huggingface dataset:
ישורת (גאוגרפיה)

ישורת נהר היא מקטע ישר בלתי מקוטע לאורך מהלכו של נחל או של נהר, המאופיין לרוב בזרימה שקטה. 
נקודת תחילתו ונקודת סיומו של המקטע נבחרים משיקולים גאוגרפיים, היסטוריים או אחרים (כך לדוגמה מקטע יכול להתחיל מתחנת מדידה, מנקודת ציון גאוגרפית, ממבנה כלשהו ולהסתיים באחד מאלה).
המונח "ישורת" יכול להתייחס גם למקטע ישר של נהר (מעיקול אחד לאחר) או לקטע ישר של תעלה (בין תא שיט אחד לאחר).
שריה (כהן גדול)

שריה בן עזריה היה הכהן הגדול האחרון בתקופת בית ראשון וכיהן עד לחורבנו ב-586 לפנה"ס.

משפחתו

שריה התייחס בין הכהנים בני צדוק. בנו היה יהוצדק, נכדו היה הכהן הגדול יהושע לפי המובא בספר עזרא (ז, א), מוכח כי עזרא הסופר היה בנו. נלכד לאחר פלישת הכשדים אל ירושלים, עם מחליפו צפניה, כנראה צפניה בן מעשיה, ואישים חשובים נוספים, על ידי נבוזראדן, והובא יחד איתם לנבוכדנצר מלך בבל ששכן ברבלה שבארץ חמת, שם הרג אותו נבוכדנצר.
ריקושט (רשת שיווק)

היסטוריה

רשת ריקושט נוסדה בשנת 1989 והוקמה במטרה לספק את צורכיהם של החיילים והמתגייסים לצה"ל, כאשר שיווקה באופן מרוכז את כל הציוד הנדרש לחיילים לקראת ובתקופת הגיוס, כמו גרביים צבאיות וטי-שירטס, לצד ציוד שהצבא לא סיפק, כגון כיסויים לדיסקיות, פאוץ' למחסניות, רצועות לרובים וכדומה. 
במהלך 4 השנים הראשונות נתקלה הרשת בקשיים לשווק את מוצריה, שכן רשתות הפארם והשק"ם לא הסכימו להציג אצלן את המוצרים. בשל כך, בשנת 1993 הוחלט להקים רשת חנויות (בשם ריקושט 3000 בע"מ) ולהרחיב את פעילותה מעבר לציוד לחיילים, למתן מענה לכל צורכי היציאה מהבית, בכלל זה ציוד תרמילאות ונסיעות לכל הגילאים
הסניף הראשון של הרשת הוקם ביבנה ואחריו הוקם סניף בהדר בחיפה. 
בשלב השני הוקמו חנויות של הרשת בפריפריות ולאחר מכן התפרסה הרשת לערים מרכזיות אחרות.
נכון לנובמבר 2016 מונה רשת ריקושט כ-53 סניפים בפריסה ארצית, מתוכם 6 סניפי עודפים. בסניפיה משווקת הרשת ציוד תרמילאות, טיולים, נסיעות, נופש ופנאי, מוצרי חיילים וביטוחי נסיעות. חלק מסניפי הרשת משווקים גם ציוד לסקי וישנם מספר סניפים המתמחים גם בציוד לדיג.

ריקושט ואופיר טורס

בשנת 1998 נכנסה חברת אופיר טורס בבעלותו של בועז וקסמן לשותפות של 50% לצד דודי פלד (ממייסדי הרשת) ובנובמבר 2009 השלימה את מלוא רכישת הבעלות על הרשת. 
בעקבות כניסתה של אופיר טורס כשותפה לבעלות, ביולי 2009 החלה הרשת לשווק בסניפיה גם טיסות ונופשונים בארץ ובחו"ל, וביטוחי נסיעות של חברת הביטוח הראל.

התפתחות הרשת

בשנת 2007 השיקה הרשת לראשונה מותג בלעדי הנקרא DESERT SNOW, המתאפיין במוצרים שפותחו במיוחד לאנשים העוסקים בפעילות גופנית ופעילות שטח.
בשנת 2009, לצד הכנסת תחום הנסיעות, הרחיבה הרשת את פעילות המותג הפרטי שהיווה כ-9% ממכירותיה. המותג, שעד אז התמקד בציוד מחנאות, הורחב גם לתחום האופנה וההלבשה התחתונה על ידי השקת מותג הבגדים הפרטי "אקוספירה" בשנת 2010 ובהשקעה של כ-4 מיליון ש"ח. ייחודו של המותג בכך שמוצריו מורכבים מרכיבים ידידותיים לסביבה. באותה השנה (2010) הוערך מחזור המכירות של הרשת בכ-100 מיליון ש"ח.
בשנת 2013 החלה הרשת לייבא לישראל את מותג הטיולים ג'ק וולפסקין (JACK WOLFSKIN) ביבוא בלעדי ובהשקעה שנאמדה בכ-2 מיליון דולרים להחדרתו. המותג, המתמחה במוצרי ספורט וטיולים, משווק במחלקות ייעודיות בסניפי ריקושט, ובשנת 2015 מתוכננת פתיחת חנויות עצמאיות של המותג. 
לצד אלו, בשנת 2013 קיבלה הרשת זיכיון לשיווק מוצרי נשיונל ג'יאוגרפיק. בנובמבר 2016 השיקה רשת ריקושט מועדון לקוחות בשם "ריקושט CLUB".

ריקושט בקהילה

החל משנת 2001 מקיימת הרשת שיתוף פעולה הדוק עם האגודה למען החייל ומועדון יותר, המתרכזת בהסתגלות ושירות קל יותר עבור המתגייסים והחיילים בצה"ל. במסגרת שיתוף הפעולה ובאמצעות "קרן יותר", מעניקה הרשת מדי שנה הטבות למאות מתגייסים המוגדרים על פי אכ"א כמיעוטי יכולת, במטרה לאפשר להם רכישת ציוד טרם הגיוס ובכך להקל עליהם את התהליך.
מילט קמפבל

ביוגרפיה

קמפבל נולד בפליינפילד ניו ג'רזי. הוא ממוצא אפרו אמריקאי. הוא היה שחיין ושחקן פוטבול מצטיין.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה קמפבל במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 6975 נקודות (6948 נקודות), אחרי בוב מתיאס שקבע שיא עולם חדש של 7887 נקודות (7592 נקודות) ולפני פלויד סימונס שקבע תוצאה של 6788 נקודות (6903 נקודות), שניהם חבריו לנבחרת האתלטיקה של ארצות הברית.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1955 זכה קמפבל במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.9 שניות.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה קמפבל במדליית זהב בקרב עשר בשיא אולימפי חדש של 7937 נקודות (7565 נקודות), לפני בן ארצו רייפר ג'ונסון שקבע תוצאה של 7587 נקודות (7422 נקודות) ווסילי קוזנצוב מברית המועצות שקבע תוצאה של 7465 נקודות (7330 נקודות).

שיאן עולם

תחרות שנערכה בקולטון ב-31 במאי 1957 קבע מילט בריצת 120 יארד משוכות שיא עולם חדש של 13.4 שניות.
סופיה פולגאר

ביוגרפיה

נולדה בהונגריה ללאסלו פולגאר וקלרה פולגאר. אביה אימן אותה ואת שתי אחיותיה, הבכורה סוזן והצעירה יהודית פולגאר, והן הפכו לילדות פלא בשחמט. הוא אף לימד אותן את השפה הבינלאומית אספרנטו.
ב-7 בפברואר 1999 התחתנה עם רב-האמן הישראלי, ד"ר יונה קוסאשווילי, ועלתה לישראל. לזוג שני ילדים ילידי ישראל. בהמשך עברו לקנדה, שם עבד קוסאשווילי כאורתופד מנתח, ולאחר מכן חזרו לגור בראשון לציון שבישראל. בשיאה דורגה פולגאר במקום השישי בין השחמטאיות בעולם.
פרשה משחמט תחרותי ביולי 2010.
בנובמבר 2016 ערכה משחק סימולטני בכנסת ישראל.
בית"ר טוברוק

בית"ר נס טובורק

הקבוצה הוקמה ב-1993 בשם "בית"ר נס טוברוק" (המילה "נס" נובעת מהיותו של עודד מכנס אחד ממקימי המועדון החדש ולאחר עזיבתו הושאר חלק משמו בשם הקבוצה), לאחר התפרקותה של קבוצת האם בית"ר נתניה. הקבוצה ידועה כבעלת מחלקת נוער משובחת שמגדלת שחקנים מוכשרים. בשל הפערים ברמות האיכות בין קבוצת הנוער, שמשחקת בליגה הבכירה, לבין הקבוצה הבוגרת, המשתתפת בליגה החמישית בחשיבותה, בוגרי קבוצת הנוער לא ממשיכים במועדון אלא עוברים לרוב למועדונים בליגות הבוגרים הבכירות.
יהודה לייב כהן

יהודה לייב כהן (Cahan;‏ 1881, וילנה - 1937, ניו יורק) היה בין גדולי החוקרים של פולקלור יידיש במזרח אירופה, ובמיוחד במחקרם של שירי היידיש.

קורות חייו

יהודה לייב כהן נולד בשנת 1881 בווילנה, האימפריה הרוסית (כיום בליטא). בגיל שמונה משפחתו העתיקה מגוריה לוורשה, בה כהן למד את מקצועה השענות ובמקביל למד גם בחדר. בוורשה הוא גם השתתף במפגשי יום ראשון אצל המשורר והסופר י"ל פרץ. פרץ עודד את כהן בן השמונה באיסוף ותיעוד שירים. בשנת 1901, כהן היגר ללונדון, אנגליה בה חי במשך שלוש שנים. בשנת 1904 הוא היגר לניו יורק, בארצות הברית בה השתקעה עד למותו בשנת 1937. כמו רוב פולקלוריסטים היהודים של מזרח אירופה, כהן לימד את עצמו. למרות שבמקצועו הוא היה שען, הקדיש את עיקר זמנו לאיסוף, ולומד פולקלור. במקביל למחקר אטנוגרפי, הוא הקדיש זמן גם ללימוד התאוריה של פולקלור, בוחן מפתח נושאים כגון המקורות של פולקלור היהודי, היחסים בין פולקלור היהודי ופולקלור הבינלאומי, הקשר בין הרכב בעל פה ובכתב, והערכת מהימנותן של אוספי פולקלור.

גישתו בפולקלור

גישתו לאיסוף פולקלור, כפי שהתפרסמה בסדרת מאמרים, שרובם יצאו לאור ביידיש ככלה את מערכת היחסים בין האספן והאינפורמנט וגם זו בין האספן וחומר עלו הוא עובד. לגבי הקשור עם אינפורמנט, כהן דיבר על הצורך לטפח קשר הדוק ותיעוד המלא ביותר לפני תהליך השעתוק מדויק מילה במילה. לגבי הקשור בין אספן והחומר, כהן האמין כי עדיף שאספן יתמחה בז'אנר שמתאים לו. הוא היה מודע לחשיבותו של ההקשר התרבותי וקבע כי אספנים חייבים ללמוד את טבעה של המסורת שבכוונתם לתעד.
מדרישתו שעל אספנים לפתח את היכולת להבחין בין מה שהוא קרא פולקלור אותנטי ולשירים בני זמנו, שירי עובדים, שירי חתונות ושירי חג ודת שלפי גישתו לא נחשבו פולקלור אותנטי. הדאגה המרכזית של כהן הייתה להגדיר את הז'אנר של השיר העממי והקריטריון הראשי היה משך הזמן שהשיר הופץ בין אנשים, אם כי, הוא גם הדגיש את החשיבות המנגינה. לטענתו רק שילוב של מילים ומנגינה יחדו מבטאת את נשמת העם. כהן הבדיל בין שירי עם, שירים אותנטיים, ושירים בסגנון שירי עם, להם התייחס כמוזיקה פופולרית. הוא האמין כי יש שירי עם אוניברסליים ולמרות שהם אינם ספציפיים לתרבות מסוימת התרבות מעניקה שיריו עם אופי מיוחד משלו.
כהן קרא תיגר על ההשקפה של מבקרי ספרות היידיש שקבע כי המילה "אהבה" אינה מלקסיקון היידיש עד אמצע המאה תשע עשרה, והוא הראה כי יהודים רבים שרו שירי אהבה ביידיש כבר במאה השש עשרה.

הקשר עם מכון ייווא

ייווא או ייִדישער װיסנשאַפֿטלעכער אינסטיטוט נחשב לימים כמקביל לאקדמיה ללשון עברית בשפה היידיש. כהן שמר על קשרים הדוקים עם הוועדת האתנוגרפיה של מכון ייווא בווילנה, פולין. למרות שגישת כהן נתפסה בין חוקרים כבררנית יותר וגם ביקורתית יותר מהמקובלת במכון, ועדת האתנוגרפיה קיבלה אותו כסמכות. כהן גם הוזמן להיות המרצה הראשון על אתנוגרפיה כאשר הוקם סניף ייווא בארצות הברית. בגלל ההיקף העצום של פעילותו כאספן והרוחב והעומק של מחקרו, עבודתו עבודה משפיעה על חוקרי הפולקלור יהודים עד עצם היום הזה.

מורשתו

לאחר מותו של כהן, ייווא תכנו להוציא לאור את כל העבודות (האוספים של שירי עם ואגדות עם, ועבודות תאורטיות) של כהן. אבל ייווא הספיקו לפרסם רק את רק סיפורי העם תרם שהחומר שנותר נעלם במהלך מלחמת העולם השנייה באירופה.
ברק יחזקאלי

ביוגרפיה

ברק נולד וגדל בחיפה לאם יוצאת ליטא ולאב יוצא כורדיסטן. 
לאחר שירותו הצבאי החל את דרכו הקולינרית בהודו, שם חי כשנה, ולאחריה עבר לעבוד במסעדה צרפתית בבוסטון שבארצות הברית.

מסעדות

בישראל, בישל במספר מסעדות, בהן מסעדת "בועז מבשל" במצפה הילה, שם עבד עם השף בועז קוינטר, ובהמשך ניהל את המקום בעצמו; ב"יועזר בר-יין", "פסטיס", "וינס ותמר", ו"רפאל".
בנוסף ניהל קייטרינג לאירועים ובית קפה בתל אביב.
בשנת 2018 הקים את "בורק", חלל סטודיו-מטבח בתל אביב אשר פתוח רק פעם בשבוע ונועד "ליצור חוויות קולינריות ייחודיות ובלתי מחייבות, בארוחות שף אינטימיות".

בטלוויזיה

מאז 2015 ברק הגיש בערוץ 2 בזכיינית קשת את תוכניות הבישול" "אוכל עם ברק", ו"במהירות הברק". הן משודרות גם בשידורים חוזרים בערוץ קשת 12.
ב-2018 עלתה תוכנית דוקו-טיולים בכיכובו בשם "אנחנו על המפית" בכאן 11, בה יוצא ברק למסע קולינרי בחו"ל בעקבות שפים ישראלים שזכו להצלחה בינלאומית כדי להבין איך נראית ההצלחה ומה מחירה. בנוסף עלתה עמה תוכנית נלווית, "ליד המפית", בה יחזקאלי עושה סיור מזורז במסעדות ובמאפיות בעיר מסויימת בחו"ל ומנסה להספיק כמה שיותר טעמים ביום אחד.
ביולי 2019 עלתה העונה שנייה של "אנחנו על המפית" בה נפגש ברק עם שפים ישראלים שעושים מטבח ישראלי בחו"ל.

חיים אישיים

נשוי ואב לילדים.
אליפות הזוגות של סמאקדאון

היסטוריה

לאחר פיצול הרוסטרים, הוצגה לראשונה בתוכנית סמאקדאון אשר שודרה בתאריך 23 באוגוסט 2016, אליפות הזוגות של סמאקדאון. הוסבר שבאירוע באקלאש, שחל בתאריך 11 בספטמבר 2016, ייערך הגמר של טורניר לקביעת אלופי הזוגות, הית' סלייטר וריינו והאוסוס הם הזוגות אשר העפילו לשלב הגמר.
ורד פלדמן

ביוגרפיה

פלדמן היא בתה של הבמאית בלהה פלדמן. היא גדלה במשפחה חד הורית ובגיל 30 גילתה כי אביה הביולוגי הוא קובי אסף, מורה למשחק בבית הספר למשחק ניסן נתיב ודוקטור לשפת גוף.
למדה במגמת תיאטרון בתיכון ראשונים בהרצליה. שירתה בצה"ל כמש"קית ת"ש בחטיבת הנח"ל. בשנים 2002-2005 למדה משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. במחזור שלה למדו לירז אבני-סגל, נועה קולר, הילה סעדה, נטע שפיגלמן והדר רצון-רותם. במהלך לימודיה שיחקה בהצגות של הסטודיו ובהן "קרום" ו"רשומון".

טלוויזיה וקולנוע

בתחילת דרכה השתתפה פלדמן בדרמות הטלוויזיוניות: "הקרב על תל חי" (2000) של עודד רסקין ו"דברים קטנים באמת" (2003). ב-2006 זכתה לחשיפה משמעותית כשהחלה לגלם את דמותה של דריה זליג בטלנובלה של HOT, "האלופה". ב-2007 כיכבה בסדרת הדרמה של סיגל אבין "האקס המיתולוגי". ב-2008 גילמה את נגה ירושלמי בסדרה "אולי הפעם" ב-Yes. ב-2009 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה "מסודרים" בתור כתבת חדשות בתחום הכלכלה, שירי הרמן, שמנהלת עם תומר רומן סודי. ב-2010 השתתפה בסדרה "לא לפני הילדים". ב-2011 הופיעה בסדרת הטלוויזיה "הצרות שלי עם נשים" בערוץ 10, כתמרה, האקסית של הדמות הראשית, ארי שניידר (דן שפירא). באותה שנה החלה להופיע גם בסדרת הדרמה של HOT "יחפים" בתפקיד ניר. ב-2012 השתתפה במיני סדרה "שביתה" שביים רני בלייר. בשנת 2013 שיחקה פלדמן בסדרת הילדים והנוער "גאליס" בתור סיוון שמואלוב, אחותו הגדולה של אלכס, שמתחזה למדענית וחוקרת מקורות זיהום. באותה שנה שיחקה גם בסרט "להישאר בחיים {זייתון)" שביים ערן ריקליס. ב-2014 שיחקה בסדרה "החממה" בתפקיד קארין פינטו, חוקרת ביוטרוריזם. באותה שנה השתתפה גם בסדרות הדרמה "מתים לרגע" ו-"משפחה טובה". ב-2015 החלה לשחק בסדרת הקומדיה "השוטר הטוב". ב-2016 שיחקה בסדרת הדרמה של yes, "מלאך של אמא". ב-2017 חזרה לשחק בעונה השנייה של "מתים לרגע". ב-2018 השתתפה בסדרה "ד"ר קראז", המשודרת בכאן ובסרטי הקולנוע:  "10 אחוז ילדה שלי", "בית בגליל" ו"גיבור בעננים".

תיאטרון

בשנת 2005 השתתפה בהצגות: "אגדת סוף עונה" בתיאטרון הקיבוץ ו"חי בסרט" בתיאטרון תמונע. החל מ-2008 שיחקה פלדמן בתיאטרון הבימה. ב-2009 שיחקה בהצגה "איולף הקטן" בבימויו של חנן שניר וב"אוגוסט" בבימויו של אילן רונן. ב-2012 שיחקה בהצגות "מישהו ימות בסוף" בבימויו של מאור זגורי, המחזמר "סיגל" בבימויו של צדי צרפתי, "אם יש גן עדן" בבימויו של משה קפטן ו"כי בנו בחרת" בבימויו של איציק ויינגרטן. ב-2014 ביימה במשותף עם אביה קובי אסף הצגה בהשתתפות שניהם, "מישו ופועה", בתיאטרון תמונע. ההצגה שאבה השראה מסיפור היחסים ביניהם והיא מגוללת את סיפור המפגש של שני מוגבלים בתחנת אוטובוס, הסמוכה לבית קברות, לאחר שביקרו את קברה של אותה אישה .
לצד המשחק היא עוסקת גם בכתיבה ובימוי. ב-2016 כתבה וביימה מחזה לבני נוער בשם "דרך השלום", העוסק בתקשורת מקרבת.  ב-2017 עיבדה וביימה את ההצגה "הכלב הקטן צחק" בתאטרון תהל. ב-2018 החלה ללמד, להעביר סדנאות ולהרצות בנושא שפת הגוף.

חיים אישיים

פלדמן נשואה ואם לשלוש. אחותה-למחצה של השחקנית אלי קרן-אסף.
תחבורה בגרמניה המזרחית

הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה המזרחית) ירשה מערכת תחבורה הרוסה מגרמניה הנאצית. אף על פי שהתחבורה על כלל צורותיה פותחה משמעותית תחת שלטונו של היטלר, חלק גדול ממנה נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה. בנוסף, מפעלים לייצור אמצעי תחבורה נלקחו על ידי הסובייטים כפיצויי מלחמה. לאחר הקמתה של המדינה החלה מערכת התחבורה להתפתח בצורה איטית. בשנות ה-60 הושקעו משאבים רבים בפיתוחה של מערכת התחבורה במדינה כחלק מהצמיחה הכלכלית הגבוהה. מחסור במשאבים לתחזוקתה הוביל
להידרדרות  מערכת התחבורה.

כבישים

נכון ל-1986 היו בה 47,214  ק"מ של כבישים מתוכם 1,561 ק"מ של כבישי עורק מהירים ("אוטובאהן"). נכון לאותה שנה היו כ-2,000,000 מכוניות מכוניות נוסעים ו-238,900 מכוניות מסחריות. 
רוב המכוניות בגרמניה המזרחית היו מתוצרת מקומית (בעיקר טראבנט, בארקס וווטבורג. לאורך שנות ה-60 וה-70 חלה צמיחה מהירה בקצב ייצור כלי הרכב ועקב כך עלתה חשיבותם של הדרכים מהירות ("אוטובאהן") ובשנות ה-70 הושלמו כביש ברלין המזרחית-רוסטוק ודרזדן-לייפציג.

רכבות

מערכת הרכבות של גרמניה המזרחית, כמו כל ענפי התחבורה האחרים ניזוקה קשות. בשנות ה-60 נרשמו הישגים מרשימים כאשר הונחו מסילות רכבת רבות. ב-1986 היו 13,777 ק"מ של מסילות ברזל ומתוכם 2,523 ק"מ מחושמלות. בשנות ה-70 וה-80 נרשמו השגים מרשימים כאשר רבים מקטרי קיטור הוחלפו במנועי דיזל ומנועים חשמליים. ב-1986 38% מהמנועים כבר היו מבוססי חשמל ותוכניות קראו להגדיל נתח זה ל-60% ב-1990. הישג מרשים נוסף נרשם בתחילת שנות ה-80 עם הצגתם של אמצעים אלקטרוניים על מנת לייעל את תפעולה של מערכת הרכבות.

תחבורה אווירית

חברת התעופה הממשלתית במדינה הייתה אינטרפלוג והיא נשאה בכל טיסות הפנים והחוץ האזרחיות. נמלי תעופה רבים נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה ושוקמו לאורך השנים. שנפלד היה נמל התעופה המרכזי של המדינה ושכן בבירה ברלין המזרחית. נמלי תעופה חשובים אחרים שכנו בלייפציג, דרזדן וארפורט.

נמלי ים

צי הסוחר מנה נכון ל-1986 446 ספינות בנות 100 טונות ומעלה. יציאת הים היחידה של גרמניה המזרחית הייתה לים הבאלטי. כל הנמלים שעל הים הבלטי נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה. הנמלים של גרמניה המזרחית (כולם בים הבלטי) היו רוסטוק, ויסמאר, שטרלזונד וזאמניץ. החשוב מכולם היה הנמל  שברוסטוק. עד שנת 1957 הייתה רוב הפעילות בנמלים משותקת עקב ההרס הרב. החל מ-1957 נעשו בנמל השקעות הון מסיביות שהובילו להפיכתו לנמל הרביעי בגודלו בים הבלטי. נמל ויסמאר התמחה באשלג וחיטה ושטרלזונד בעץ.

נתיבי שיט פנימיים

גרמניה המזרחית ירשה מערכת נתיבי שיט פנימיים שהייתה מפותחת לפני מלחמת העולם השנייה. אורכם הכולל של נתיבי השיט היה 2,538 ק"מ. נתיב שיט חשוב ביותר היה נהר האלבה. הנמלים החשובים ביותר של נתיבי השיט הפנימיים היו בברלין המזרחית, פוטסדאם, דרזדן והאלה.
ג'יימס אלרוי

קורות חיים

ג'יימס אלרוי נולד בשנת 1948 בלוס אנג'לס קליפורניה. חווה ילדות קשה. הוריו התגרשו בילדותו המוקדמת והוא נשאר בחזקת אמו שהייתה שתיינית ורודפת גברים. בגיל עשר בחר לחיות אצל אביו. בבואו יום אחד ביוני 1958 לבקר את אמו מצא אותה מונחת עירומה ומתה כתוצאה מחניקה. תעלומת רצח האם לא נפתרה והיא מלווה את אלרוי כל חייו ומוצאת את ביטויה ביצירתו.
אלרוי מצא הקבלה בין רצח אמו לתעלומת הדליה השחורה, תעלומת רצח משנות הארבעים בה נמצאה גופה עירומה של אשה.
אלרוי סולק מבית הספר התיכון ובגיל שבע עשרה התגייס לצבא, שגם ממנו סולק. הוא החל לחיות חיים של עבריין זוטר העוסק בגניבה מחנויות ובפריצות, נעצר פעמים רבות, הורשע ואף נכלא למספר חודשים. לאחר שמצא עבודה כנושא כלים במגרש גולף, החל לשקם את עצמו, עבר תהליך גמילה מסמים והרבה בקריאה, בעיקר של ספרים בלשיים, שמהם קרא לדבריו מאות אחדות, והחל בכתיבה. ספרו הראשון יצא לאור בשנת 1981 וזכה להכרה ולפרסום.
אלרוי הצליח לשקף בספריו את האווירה, סגנון החיים וסגנון הדיבור שרווחו בלוס אנג'לס בשנות הארבעים והחמישים. אלרוי כתב ארבעה ספרים המכונים "רביעיית אל-איי" שעסקה בתקופה זאת. הראשון שבהם הוא "הדליה השחורה" משנת 1987, שבו העלה פתרון בדיוני לתעלומה זו.
בשנות התשעים החל לכתוב על תקופה אחרת בארצות הברית והיא תקופת שנות השישים. בספריו על תקופה זו שילב נושאים הנוגעים לרצח קנדי.
מספריו תורגם לעברית עד כה ספר אחד בלבד והוא "סודות אל-איי", שהופיע בשנת 2004 בהוצאת "עם עובד". ההקדשה לספר היא: "למארי דוהרטי אלרוי" - לזכר אמו.
ספר זה עובד לסרט קולנוע עטור פרסים משנת 1997 (שלושים פרסי אוסקר לשנת 1997 בקטגוריות השונות) בהשתתפותם של קווין ספייסי, קים בסינג'ר, ראסל קרואו ודני דה-ויטו.
ג'יימס אלרוי חי כיום במדינת קנזס עם אשתו השנייה.
יהושע חסן

סר יהושע אברהם חסן (באנגלית: Sir Joshua Abraham Hassan GBE KCMG LVO)‏ (21 באוגוסט 1915 - 1 ביולי 1997) היה ראש השרים הראשון של גיברלטר.

ביוגרפיה

חסן נולד למשפחה יהודית שחייתה כ-300 שנה בגיברלטר, לשם הגיעה ממרוקו וממינורקה. הוא היה סוציאליסט בצעירותו. הוא הוסמך כעורך דין והמשרד שהקים קיים עד היום.
חסן עמד בראש המפלגה לקידום זכויות האזרח (המזוהה עם מפלגת הלייבור) במושבה הבריטית גיברלטר, ושימש כראש הממשל (Chief Minister) של המושבה במשך שתי תקופות כהונה לא רצופות (1964–1969 ו-1972–1987). בסך הכל הוא ניצח בעשר מערכות בחירות. הוא נחשב לאבי הפוליטיקה של גיברלטר ולפוליטיקאי החשוב ביותר במחצית השנייה של המאה ה-20 בחצי האי.
ב-1969 הוביל את העימות בין גיברלטר לספרד השכנה שבראשות הרודן פרנסיסקו פרנקו. ספרד סגרה את הגבול בינה לבין גיברלטר, על מנת ליצור לחץ כלכלי עליה.
חסן עמד גם בראש ועד בית הכנסת "נפוצות יהודה", במקביל לכהונתו כראש הממשלה.
בתו, פלר חסן-נחום, עלתה לישראל, והיא חברת מועצת העיר ירושלים מטעם מפלגת "ירושלמים", מאז 2016. בבחירות המוניציפליות בשנת 2018 נבחרה שוב למועצת העיר מטעם סיעת ירושלים תצליח, והיא מכהנת כמשנה לראש העיר, משה ליאון. 
בתו, מרלן חסן-נהון נבחרה לפרלמנט בגיברלטר בשנת 2015.
בשנת 2008 - אחיין שלו, סולומון לוי, מונה למשך שנה לתפקיד ראש העיר גיברלטר.
יוסי אבו

ביוגרפיה

אבו הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים אותו סיים בהצטיינות, וכן עבר התמחות בעריכת דין במשרד עורכי-הדין יגאל ארנון בתל אביב.
בשנים 2007–2009 שימש כיועץ לשר האוצר רוני בר און, עד שבמרץ 2009 מונה למנהל סחר ורגולציה בחברת דלק אנרגיה. בשנת 2011 קודם לתפקיד מנכ"ל דלק קידוחים בו הוא מכהן עד היום. בנוסף שימש כמנכ"ל אבנר חיפושי נפט בשנים 2016–2017 עד לביצוע הליכי מיזוג עם חברת דלק קידוחים.
במהלך תפקידו כמנכ"ל דלק קידוחים הוביל את המשא ומתן לחתימת הסכמי ייצוא אזוריים לירדן ומצרים, במסגרתם יסופק להן גז טבעי ממאגרי לוויתן ותמר. אבו מכהן כיושב ראש דירקטוריון חברת תמר פטרוליום משנת 2017 והחל מיוני 2018 משמש גם כמנכ"ל דלק אנרגיה.
נשוי ואב לשלושה.
אליזבת הארדוויק

ביוגרפיה

הארדוויק נולדה בלקסינגטון, קנטקי, למשפחה פרוטסטנטית אדוקה. היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטת קנטקי בשנת 1938, ושנה לאחר מכן גם תואר שני באותו מוסד. משם עברה לניו יורק, ללימודי דוקטורט באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1947 הוענקה לה מלגת גוגנהיים.
בשנת 1949 נישאה למשורר רוברט לוול. לזוג נולדה בת, הארייט לוול. בשנת 1972, עזב לוול את הארדוויק ונישא לאחרת.
בשנת 1959, פרסמה הארדוויק מסה בכתב העת Harper's תחת הכותרת "The Decline of Book Reviewing" ("שקיעתה של ביקורת הספרים"). המסה הכילה ביקורת חריפה על מצב ביקורות הספרים בכתבי העת האמריקאיים של אותה עת, ובראשם המוסף הספרותי של הניו יורק טיימס. בשנת 1962, בזמן שביתת העיתונות הכללית בניו יורק, סייעה הארדוויק לג'ייסון אפסטין, רוברט לוול, ברברה אפסטין, ורוברט סילברס לייסד את כתב העת המשפיע The New York Review of Books.
בשנות ה-70 וה-80 לימדה הארדוויק כתיבה יוצרת במכללת בארנרד ובבית-הספר לאמנויות באוניברסיטת קולומביה. היא נתנה לתלמידיה ביקורות כנות על עבודתם, וטיפחה את המבטיחים ביניהם.
בשנת 1996 נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. היא מתה במנהטן בשנת 2007.

יצירתה

הארדוויק חיברה שלושה רומנים: The Ghostly Lover‏ (1945); The Simple Truth‏ (1955); ו-Sleepless Nights‏ (1979). אסופּה מסיפוריה הקצרים פורסמה לאחר מותה, תחת הכותרת The New York Stories of Elizabeth Hardwick‏ (2010).
כמו כן פרסמה ארבע אסופּות של מסות ומאמרי ביקורת: A View of My Own‏ (1962); Seduction and Betrayal‏ (1974); Bartleby in Manhattan‏ (1983); ו-Sight-Readings‏ (1998).
בשנת 1961 ערכה ופרסמה מבחר ממכתביו של וויליאם ג'יימס, ובשנת 2000 פרסמה ביוגרפיה קצרה על הרמן מלוויל.
בשנת 2008 בחרה ההוצאה לאור Library of America לכלול את כתבתה של הארדוויק על פשעיו של קריל צ'סמן ברטרוספקטיבה של "מאתיים שנות כתיבה על פשע אמיתי".
כתביה טרם תורגמו לעברית.
פרידריך, נסיך הסן-קאסל

ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-11 בספטמבר 1747 בקאסל לפרידריך, נסיך הכתר של הסן-קאסל, שהיה מאוחר יותר רוזן הסן-קאסל, ולמרי, נסיכת בריטניה הגדולה, בתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה. בתקופת לידתו נטש אביו את המשפחה וחזר לנצרות הקתולית, ובשנת 1755 בוטלו נישואי הוריו באופן רשמי. לאחר פרידתם של הוריו, עברו פרידריך, אמו ואחיו לדנמרק, שם התגוררה אחות אמם לואיז, נסיכת בריטניה, אשת פרדריק החמישי, מלך דנמרק. פרידריך למד באקדמיה הצבאית בקופנהגן, ובשנת 1769 הועלה לדרגת גנרל בצבא הדני.
בשנת 1781 קנה פרידריך את טירת רומפנהיים מאחיו קרל, נסיך הסן-קאסל, והקים את בית הסן-קאסל-רומפנהיים.
ב-2 בדצמבר 1786 התחתן פרידריך קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן, בתם של קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן וקרולינה פליציטס, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג.
בשנת 1793 הצטרף פרידריך לצבא ההולנדי, ומונה למושל מאסטריכט. פרידריך פיקד על הגנת העיר מפני הצרפתים במהלך המצור על העיר באותה שנה, אך בשנת 1794 לאחר מצור של למעלה מחצי שנה נאלץ להסגיר את העיר לידי הצרפתים. לאחר מכן פרש פרידריך מהחיים הציבוריים, והתגורר באחוזתו - טירת רומפנהיים בקאסל.
ב-20 במאי 1837 מת פרידריך באחוזתו שבקאסל, כשבעת מותו הוא היה הנכד האחרון של ג'ורג' השני, מלך בריטניה ששרד בחיים.
משפט בלזן

תגובת הציבור

משפט בלזן עורר עניין תקשורתי רב. יותר מ-100 נציגויות תקשורת ברחבי העולם דיווחו לאורך כל התפתחויות המשפט. דרך התקשורת והתיעוד בתמונות ובווידאו של מה שהתרחש במחנות אשר פורסם, העולם כולו התוודע לא רק לאלפי המיתות מרעב וממחלות בברגן-בלזן, אלא גם לרצח ההמוני המתוכנן שהתרחש באוושויץ בירקנאו, בעקבות עדויותיהם של הנאשמים, אשר תיארו את תהליך הסלקציה ואת השימוש בתאי גז ובמשרפה.
נסיונל מדיירה

היסטוריה

נסיונל העפילה לליגה הראשונה לראשונה בתולדותיה באמצע שנות ה-90, כאשר היא חזרה אליה בעונת 2002/2003. העונה שלאחר מכן הייתה העונה הטובה ביותר בתולדות המועדון, כשהקבוצה סיימה במקום הרביעי והקדימה את קבוצת בראגה.
נסיונל לקחה גם חלק בעונת 2004/2005 במסגרת גביע אופ"א, אך היא הפסידה 4-1 בסיכום שני המשחקים לסביליה ולא הצליחה לעבור את השלב הראשון במפעל. 
בעונת 2008/2009 נסיונל שחזרה את הישג השיא וסימה את העונה במקום הרביעי כשגם הפעם היא הקדימה את בראגה. הקבוצה לקחה חלק גם בגביע הפורטוגזי והגיעה עד לשלב חצי הגמר, אך לא הצליחה לנצח את פאסוס די פריירה ולהעפיל לגמר הגביע.
עונה לאחר מכן בעונת 2009/2010 העפילה הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית לאחר ניצחון על זניט סנקט פטרבורג בשלב המוקדמות. בשלב הבתים פגשה את אוסטריה וינה, אתלטיק בילבאו וורדר ברמן, ואף על פי שהשיגה מספר תוצאות טובות, לא הצליחה להעפיל לשלב שמינית הגמר.
לורן גרמן

ראשית חייה

גרמן נולדה בחוף הנטינגטון שבקליפורניה, אביה שהיה ממוצא הולנדי עסק ברפואה והיה מנתח כלי דם בכיר, גרמן למדה בתיכון "לוס אלמיטוס", ואת כישוריה במשחק רכשה בבית הספר לאומנויות שבמחוז אורנג', מאוחר יותר היא נרשמה ללימודי אנתרופולוגיה באוניברסיטת קליפורניה.

קריירה

עבודתה הראשונה של גרמן על הבמה היה פיטר פן ואוליבר. תפקידה הראשון היה בשנת 2000 בסרט הקומדיה רומנטית "תלוי רק בך", שם היה לה תפקיד שולי כעוברת אורח.
לאחר מכן, ב2002, שיחקה בסרט "סיפור אהבה בלתי נשכח" בתפקיד בלינדה לצידם של שיין ווסט ומנדי מור, אחר כך הופיעה בסרט האימה "Dead Above Ground", ב-"A Midsummer Night's Rave",
ובסדרה "The Lone Ranger".
בשנת 2003 שיחקה תפקיד משני בסרט החמישי בסדרת הסרטים "המנסרים מטקסס". ב-2005 שיחקה באופרת הסבון "סקס, אהבה וסודות" ב-UPN. 
גרמן שיחקה בתפקידים נוספים בהם "רוצחים מליגה" (2005), בקומדיה הרומנטית "אני עדיין עומד" (2005) ובדרמה המוזיקאלית "what we do is a secret" המבוסס על סיפור אמיתי, שוב לצד שיין ווסט. 
בין השנים 2011–2012 שיחקה גרמן בסדרה "הוואי חמש-אפס" בתפקיד הסוכנת לורי ווסטון.
בין השנים 2012–2014 שיחקה בשתי העונות הראשונות של הסדרות "כבאי שיקגו" ו-"שוטרי שיקגו" של רשת NBC בתפקיד לסלי שיי פרמדיקית בתחנת הכיבוי של שיקגו.
בשנת 2016 החלה גרמן לשחק לצד טום אליס בסדרה "לוציפר" של רשת FOX בתפקיד קלואי דקר, בלשית במשטרת לוס אנג'לס.