אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת

הוויתור על המלוכה

לאחר מות אביו, המלך ג'ורג' החמישי, ב-20 בינואר 1936, עלה בנו הבכור אדוארד לכס המלוכה, וזכה לשם "המלך אדוארד השמיני". אדוארד חיפש דרך למסד את יחסיו עם אהובתו, ווליס סימפסון, אמריקנית מבולטימור, לאחר שהייתה אהובתו במשך מספר שנים. בית המלוכה התנגד לכך נחרצות. הסיבה הרשמית שניתנה לכך נבעה מהעובדה שסימפסון הייתה גרושה פעמיים, ושני בעליה-לשעבר היו אז בין החיים. אדוארד, בנוסף להיותו מלך אנגליה, היה גם ראש הכנסייה האנגליקנית, האוסרת על נישואיהם מחדש של גרושים בעוד בני הזוג הקודמים בחיים. אל מול התנגדות זו העמידו אדוארד וסימפסון חזית עיקשת, והתעקשו למסד את מערכת יחסיהם. אדוארד התייעץ עם ראש הממשלה סטנלי בולדווין ועם קוסמו גורדון לאנג, הארכיבישוף מקנטרברי, אך לא נמצאה פשרה הולמת. מערכת היחסים הייתה גלויה לעין כל, וכאשר הוגשו מסמכי הגירושין של הזוג סימפסון לבית הדין באיפסוויץ' לשם אישורם, היה ברור כי המשבר הוא רק עניין של זמן.
המשבר הוחרף עקב שמועות בבריטניה על נטיות נאציות של סימפסון, ועל היותה סוכנת גרמנית, נטיות שכפי הנראה תאמו את דעותיו הפוליטיות של אדוארד, שהביע סימפתיה למשטר הנאצי. סימפסון הייתה בעלת קשרים הדוקים עם יואכים פון ריבנטרופ, באותה תקופה שגרירו של היטלר בלונדון, ובימי מלחמת העולם השנייה היה לשר החוץ שלו.
ב-16 בנובמבר 1936 פנה אדוארד אל בולדווין באופן רשמי והביע את רצונו להינשא לסימפסון, כאשר יהפכו גירושיה לרשמיים. תגובתו של בולדווין הייתה כי בפני המלך שלוש אפשרויות. הראשונה - שלא להינשא לסימפסון. השנייה - להינשא ולהסתכן במשבר חוקתי, שכן אז תיאלץ כל הממשלה להתפטר, והשלישית - לוותר על הכתר ולעשות כרצונו כאדם פרטי. בולדווין הסביר לאדוארד כי נועץ עם ראשי הממשלה של הדומיניונים וכולם (פרט לאיימון דה ואלירה, ראש ממשלת אירלנד) הביעו את התנגדותם לנישואין. בעקבות זאת החליט אדוארד לוותר על כתרו, כדי שיוכל לשאת לאישה את האישה שאהב.
אדוארד חתם על כתב הוויתור ב-10 בדצמבר 1936. למעשה, אין החוק הבריטי מכיר שום דרך בה המלך יכול להתפטר. על-כן העביר הפרלמנט הבריטי למחרת היום חוק מיוחד לאישור התפטרותו של המלך, ולשלילת התואר גם מצאצאיו (His Majesty's Declaration of Abdication Act, 1936). בחוק נקבע, שמיד עם חתימת ההסכמה המלכותית לחוק (חתימה הנדרשת לכל חוק באנגליה) יחדל אדוארד להיות מלך, והכתר יעבור אוטומטית לבא בתור בסדר הירושה - אחיו, הנסיך אלברט, הדוכס מיורק (המלך ג'ורג' השישי). לאחר התפטרותו קיבל אדוארד מאחיו את התואר "הדוכס מווינדזור" ונשא נאום רשמי לאומה בו הסביר את החלטתו. הנאום כלל את השורה המפורסמת "איני מוצא אפשרות לשאת את נטל האחריות הכבד, ולמלא את חובותיי כמלך, כפי שברצוני לעשות, ללא העזרה והתמיכה מצד האישה אותה אני אוהב". אדוארד לא זכה לטקס הכתרה בטרם ויתר על תוארו. בתאריך שבו תוכנן במקור להיערך טקס ההכתרה שלו, הוכתר אחיו.

לאחר הוויתור

לאחר הנאום יצא אדוארד לצרפת, שם חיכתה לו סימפסון. ב-3 ביוני 1937 נישא אדוארד לווליס בטקס פרטי שנערך בצרפת, ללא נוכחות נציגים ממשפחת המלוכה. ווליס קיבלה את התואר "הדוכסית מווינדזור". היחסים בין אדוארד ובין אחיו, המלך ג'ורג' השישי, אשר קיבל את הכס לאחר התפטרותו היו מתוחים. אדוארד, שהיה הבן הבכור, קיבל בירושה מאביהם את טירת בלמורל ובית סנדרינגהאם. הארמונות, שהיו רכוש פרטי של משפחת המלוכה, לא עברו אוטומטית למלך החדש לאחר הוויתור על הכתר, ואדוארד הכריח את אחיו לקנות אותם ממנו. כתגמול, מנע ג'ורג' מסימפסון את התואר "הוד מעלתה המלכותית", דבר שהכעיס את אדוארד. לאירועים אלה הייתה השפעה על יחסיהם של האחים במשך עשרות בשנים. ג'ורג' קבע כי אדוארד לא יבקר בבריטניה מבלי שיוזמן באופן רשמי.

הקשר הנאצי ומלחמת העולם השנייה

כבר עם עלותו לכס המלוכה, גילה אדוארד אהדה לנאצים, וראה בהיטלר בעל ברית אפשרי לאנגליה במאבק נגד התפשטות הקומוניזם של יוסיף סטלין. לאחר נישואיהם יצאו סימפסון ואדוארד לגרמניה לביקור שאורגן על ידי המרגלת של גרמניה הנאצית בבריטניה, שטפני פון הוהנלוהה. במהלך הביקור נפגשו בני הזוג עם אדולף היטלר במעונו, וכן עם בכירים במשטר הנאצי, וביניהם יוזף גבלס. הביקור, שהובלט היטב על ידי התעמולה הנאצית, נערך למרות התנגדות השלטונות הבריטיים, ותאם את השקפת עולמו של אדוארד.
הדוכס והדוכסית המשיכו להתגורר בצרפת, אך עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שבו לאנגליה, בסיועו של לואי מאונטבטן. קבלת הפנים לה זכו הייתה צוננת, לאור שיתוף הפעולה שלהם עם הגרמנים. אדוארד הודה כי היטלר הונה גם אותו, כשפלש לפולין, הצטרף למאמץ המלחמתי וקיבל תפקיד בחיל המשלוח הבריטי בצרפת. סימפסון ואדוארד עזבו את אנגליה, ולאחר התמוטטות צבא צרפת, במאי 1940, נמלטו אל דרום צרפת. בתחילה לעיירת הנופש ביאריץ, וביוני אל ספרד. בספרד קיימו שורת מגעים עם נציגי המשטר הנאצי, בהם הביע אדוארד את אכזבתו מהמשטר באנגליה. הדבר דווח ליואכים פון ריבנטרופ ולאדולף היטלר אשר הורו לפעול להעברת הזוג לטריטוריה בשליטה גרמנית. בינתיים יצא הזוג לליסבון בפורטוגל, שם המשיכו לקיים קשרים עם גורמים שונים בעלי קשר אל הנאצים. משרד החוץ הבריטי ראה כי מדובר בבעיה של ממש, והפתרון היה למנות את הדוכס למושל איי בהאמה. הגרמנים, מצדם, ניסו לגרום לזוג להישאר בליסבון. נעשו מאמצים מגושמים לגרום להם להאמין שהשירות החשאי הבריטי חפץ במותם, וכי יחוסלו על ידו ברגע בו יגיעו לאיי בהאמה. המטרה הייתה כפי הנראה לגרום לאדוארד להפוך לשליט בובה גרמני של אנגליה לאחר כיבושה על ידי גרמניה (תוכנית שהייתה ריאלית ובשלבי תכנון מתקדמים בתקופה זו) ומכל מקום לרכוש לצדם בריטי רם מעלה. מאמצים אלו נכשלו. הזוג המשיך במסעו, וב-1 באוגוסט 1940 עלה על אניית נוסעים אמריקנית בדרכו אל איי הבהאמה. על אף שפקידים פורטוגזים, עושי דברו של היטלר, השהו את הפלגת האנייה בנימוק כי בחפצי הזוג הונחה פצצה, יצאה לבסוף האנייה לדרכה כשעליה הזוג וינדזור. לאחר המלחמה הכחיש אדוארד את הסיפור, אף כי הודה כי בהיותו בליסבון נעשו מאמצים לשכנעו לחזור לספרד, אליהם התייחס בבוז.

תוכניות החטיפה של הנאצים

צ'רצ'יל פנה לאחר מלחמת העולם השנייה לנשיא ארצות הברית ולממשלה הצרפתית על-מנת להסתיר את התוכנית הגרמנית, לחטוף את המלך הפורש אדוארד לאחר שברח מפריז לפורטוגל ב-1940, ולהמליך אותו מחדש לאחר כיבוש בריטניה, הוא ניסה להסתיר את כל המידע בדבר התוכנית הנאצית לחטוף את המלך אדוארד ורעייתו, כך מפרסם "הגארדיאן". לפי התוכנית, הגרמנים שקלו לחטוף את הצמד המלכותי לאחר שאלו נסו ממעונם בפריז, עקב הכיבוש הגרמני ב-1940 לפורטוגל. התוכנית הנאצית כללה ככל הנראה את המלכתו של אדוארד מחדש, לאחר שגרמניה תכבוש את בריטניה במלחמה. צ'רצ'יל פנה ב-1953 לנשיא האמריקני דוויט אייזנהאואר ולממשלה הצרפתית על-מנת שאלו יגנזו את המידע המודיעיני בנוגע לתוכנית החטיפה. הנשיא השיב כי התוכנית הגרמנית הייתה "לא הוגנת". צ'רצ'יל דיווח לקבינט הבריטי באותה שנה כי אדוארד עצמו לא היה מודע לתוכנית. ארבע שנים לאחר מכן התגלתה התוכנית, וכשאדוארד גילה על המסמכים שנשמרו, ומעידים על התוכנית הנאצית פטר אותם כ"פברוק מוחלט".
את יתר שנות מלחמת העולם העביר הזוג באיי הבהאמה, שם שימש אדוארד כמושל. לאחר המלחמה שבו לצרפת.

מותו

במשך שנים רבות לא היו בני משפחת המלוכה בקשר עם אדוארד, כמעין חרם לא רשמי. רק סמוך למותו ביקרו אותו בביתו שבפריז אחייניתו המלכה אליזבת ובנה, הנסיך צ'ארלס. הוא כבר היה תשוש מכדי לארח אותם. ימים ספורים לאחר מכן נפטר.
אדוארד שהיה מעשן כבד מגיל צעיר, מת ממחלת הסרטן בשנת 1972, והלווייתו התקיימה באנגליה.
לזוג לא היו ילדים.

שלט אצולה

בעת עלייתו לשלטון השתמש אדוארד השמיני בשלט האצולה המלכותי, אולם זה עבר למלך ג'ורג' השישי לאחר המלכתו. שלט האצולה שעוצב עבור דוכס וינדזור, עשה שימוש בשלט האצולה הקיים בשינוי אחד - הוספת שלוש תגיות שבאמצעית שבהן הוטען כתר אדוארד הקדוש.