אלמניה אאכן

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1900 על ידי קבוצה של 18 סטודנטים בעיר אאכן. הסטודנטים רצו תחילה לקרוא למועדון פ.צ. אאכן, אך כבר היה קיים מועדון בשם זה, ולכן החליטו לקרוא למועדון פ.צ. אלמניה, כמחווה לשם הלטיני הישן של גרמניה. מלחמת העולם הראשונה הייתה נקודת שבר עבור המועדון, שאיבד מספר רב מחבריו מסיבות שונות, ונשאר עם 37 חברים רשומים בלבד, כאשר לפני המלחמה היו 200. לאחר המלחמה התאחדה פ.צ. אלמניה עם מועדון אחר מהעיר אאכן, שנקרא אאכנר טורבריין, למועדון אלמניה אאכן 1900. עם זאת, המועדון התפצל שוב לשתי קבוצות בשנת 1924 עקב חילוקי דעות רעיוניים. עם זאת, המועדון שמר על שמו אלמניה אאכן, והצליח מאוד בשנות ה-20, כאשר בשנת 1928 חנך אצטדיון חדש, האולד טיבולי, והעפיל לליגת האוברליגה. בתקופת הרייך השלישי המועדון המשיך בהצלחתו היחסית. המועדון אתגר את המשטר הנאצי, שדרש לנקות את מועדוני הספורט מיהודים, כאשר דרש לשחרר חבר מועדון יהודי שנכלא. 
לאחר מלחמת העולם השנייה, חזר המועדון לליגה הגרמנית השנייה בחשיבותה באותם ימים, אך סבל מבעיות כלכליות. בשנת 1953 הגיע המועדון להישגו הגדול ביותר, כאשר העפיל אל גמר הגביע הגרמני, שם הפסיד 2-1 לרוט-וייס אסן. בעת הקמת הבונדסליגה, בשנת 1963, אלמניה אאכן עדיין שיחקה בליגה השנייה, אך הגיעה שוב לגמר הגביע הגרמני בשנת 1965, שם הפסידה 2-0 לבורוסיה דורטמונד. בעונת 1966/67 העפיל המועדון לראשונה בתולדותיו אל הבונדסליגה. בעונתה הראשונה בבונדסליגה, 1967/68, סיימה אלמניה אאכן במקום ה-11, ובעונת 1968/69 הפתיעה וסיימה במקום השני בבונדסליגה, מרחק שמונה נקודות מהאלופה באיירן מינכן. עם זאת, כבר בעונה העוקבת, 1969/70, נשרה אלמניה אאכן לליגה השנייה מהמקום האחרון, כאשר צברה נקודה אחת בלבד במשחקי החוץ. הקבוצה נשארה בליגה השנייה ברציפות עד לעונת 1989/90, בה נשרה לליגה השלישית.
בעונת 1998/99 הצליחה אלמניה אאכן להעפיל אל הבונדסליגה השנייה על אף מותו הפתאומי של המאמן ורנר פוקס במאי 1999. בשנים הראשונות לאחר העפלת הקבוצה לבונדסליגה השנייה, הקבוצה בעיקר התמודדה בקרבות תחתית, והייתה קרובה מאוד לפשיטת רגל כלכלית. השינוי הגיע כאשר חתם בשנת 2003 צוות ניהולי חדש בקבוצה, בראשות הנשיא הורסט היינריכס, המאמן דיטר הקינג והמנג'ר יורג שמטקה. המצב הכלכלי של המועדון השתפר, ובשנת 2003 הגיעה הקבוצה בפעם השלישית לגמר הגביע הגרמני, שם הפסידה 3-2 לורדר ברמן כאשר בדרך הדהימה ועברה את מינכן 1860, באיירן מינכן ובורוסיה מנשנגלאדבך. הגעה זו לגמר הגביע סידרה לאלמניה אאכן הופעה בגביע אופ"א בעונת 2004/05, שם, על אף היותה קבוצה מהבונדסליגה השנייה, צלחה את שלב הבתים לאחר ניצחונות על ליל וא.א.ק. אתונה, והודחה בשלב 32 הגדולות על ידי אלקמאר. הופעה זו בגביע אופ"א שיפרה את מצבו הכלכלי של המועדון, ובאפריל 2006 הבטיחה את עלייתה אל הבונדסליגה, לראשונה מאז שנת 1970. עם זאת, אלמניה אאכן שרדה בבונדסליגה עונה אחת בלבד. הקבוצה פתחה היטב את עונת 2006/07 תחת המאמן מיכאל פרונטצק, ואף ניצחה את באיירן מינכן 1-0 בליגה ו-4-2 בגביע, אך בשמונת המחזורים האחרונים צברה נקודה אחת בלבד, ונשרה בחזרה לבונדסליגה השנייה עם 34 נקודות. הקבוצה מינתה לאחר ירידת הליגה את גידו בוכוואלד כמאמן, במטרה לחזור מהר לבונדסליגה, אך בוכוואלד כשל ופוטר לאחר 14 מחזורים. הקבוצה לא הצליחה לעלות בחזרה לבונדסליגה, ובעונת 2011/12 נשרה לליגה השלישית, וכעבור עונה אחת נשרה לליגה האזורית המערבית, שהיא הליגה הרביעית בהיירכיית הליגות, שם הקבוצה משחקת נכון לעונת 2015/16.

האצטדיון

החל משנת 1928 שיחקה אלמניה אאכן באצטדיון אולד טיבולי בעיר אאכן, ששופץ מספר פעמים, ובשיא גודלו הכיל כ-21,300 מקומות. כאשר שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א בעונת 2004/05, משחקיה הועתקו לאצטדיון ריין אנרגי שטדיון בעיר קלן, עקב חוקי אופ"א, שלפיהם האולד טיבולי היה קטן מדי עבור גביע אופ"א. עם הצלחת הקבוצה בעשור הראשון של המאה ה-21, הוחלט בשנת 2007 לבנות אצטדיון חדש בעיר אאכן, ניו טיבולי, המכיל 32960 מקומות, וממוקם בקרבת האולד טיבולי. אוהדי הקבוצה נאבקו על מנת לשמור על האצטדיון בתחומי העיר, אף על פי שעיריית אאכן ביקשה למקמו מחוץ לעיר, ומאבק האוהדים הצליח. האצטדיון נחנך ב-17 באוגוסט 2009, במשחק ליגה של אלמניה אאכן מול פ.צ. סנט פאולי. במשחק זה, סנט פאולי ניצחה בתוצאה 5-0, וזו נחשבת לתבוסה הביתית הגבוהה ביותר בתולדות אלמניה אאכן.