google/wiki40b huggingface dataset:
אלקטרודת זכוכית

אלקטרודת זכוכית היא אלקטרודה העשויה מזכוכית ורגישה לסוג מסוים של יונים. קרם האלקטרודה (הזכוכית) חיוני למדידה בתהליכים כימיים. האלקטרודה בנויה כך שתוכל לזהות את הפרש הפוטנציאלים בין שתי תמיסות, אחת קבועה (בריכוז קבוע) הנמצאת באלקטרודה עצמה והתמיסה הנמדדת.

סוגים

קיימים סוגים רבים של אלקטרודות זכוכית, שנבדלות רק ברגישות האלקטרודה הפנימית ויכולת ההעברה של התמיסה על תוך האלקטרודה. האלקטרודה הנפוצה ביותר היא אלקטרודת pH.

טווח ה-pH של אלקטרודת זכוכית

טווח ערכי הpH מתחלק לשלושה חלקים: טווח ערכים שבו האלקטרודה יכולה להרגיש בהבדל בהפרש הפוטנציאלים והשגיאה קטנה יחסית, אשר נכנסת בשגיאת האלקטרודה (החלק הירוק בתמונה). טווח הערכים משני צידי החלק הירוק (הצהוב והאדום), חלקים שבהם האלקטרודה אינה יכולה להבדיל בשינוי, לכן האלקטרודה אינה יעילה לתת ערכים נכונים למדידה בטווח זה. יחודה של אלקטרודת pH הוא בטווח המדידה שלה: אלקטרודות pH יכולות למדוד בדיוק רב בטווח של 12 סדרי גודל.
פופ (מיסיסיפי)

גאוגרפיה

לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח הכפר מונה כ-1 מייל (2.6 קילומטר) רבוע.

דמוגרפיה

נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2000, הכפר מנה 241 תושבים, 88 משקי בית, ו-69 משפחות. צפיפות האוכלוסין הייתה 238.4 איש למייל רבוע (92.1 לקמ"ר), היו 96 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 95.0 למייל רבוע (36.7 לקמ"ר).
ההרכב הגזעי מנה 83.82% לבנים, 14.52% אפריקאים אמריקנים, ו-1.66% משני גזעים או יותר.
היו 88 משקי בית שב-40.9% מהם היו ילדים מתחת לגיל 18 שחיים בהם, 56.8% היו זוגות נשואים, 17.0% הם בתים עם בעלת בית יחידה בלי בעל נוכח, ו-20.5% הם לא משפחות. 17% ממשקי הבית מורכבים מאנשים שגרים ביחידות, ו-9.1% היו אנשים שגרים לבדם בגיל 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 2.74 וגודל המשפחה הממוצע היה 3.09.
בכפר, כ-28.6% מהאוכלוסייה מתחת לגיל 18, 8.3% מגילאי 18 עד 24, 27.8% מגילאי 25 עד 44, 18.7% מגילאי 45 עד 64, ו-16.6% הם בני 65 ומעלה. הגיל הממוצע הוא 36 שנים. לכל 100 נשים יש 95.9 גברים. לכל 100 נשים מגיל 18 ומעלה יש 100.0 גברים.
ברנז

גאוגרפיה

ההר הוא חלק מאחד מרכסי טרום האלפים הברניים המתחיל בהר גרוס ואן מעל העיירה מוזס ומעבר לה מוזס וממשיך בהרים מון ד'אור, וטור דה מאיה ומסתיים מעל עמק הרון בהרים וטור ד'אאי וברנז עצמו.
על צלעו הדרומית של ההר שוכנת העיירה לזאן ומצפונו הפסגות טור ד'אאי וטור דה מאיה.
בפסגתו נמצא אגם יאקה (Lac Yaka) ובסמוך לפסגה נמצא אגם ד'אאי (Lac d'Aï).

תחבורה

ניתן להגיע עד לפסגת ההר במעלית גונדולה היוצאת מהעיירה לזאן.
קיימות תוכניות שעדיין לא אושרו להאריך את קו הרכבת אגל-לזאן שיגיע עד הפסגה וכך יוכלו להגיע ישירות לפסגת ההר ללא צורך במעבר רגלי בין הרכבת לרכבל כפי שצריך היום.

תיירות

בימי החורף ההר הוא חלק מאתר הסקי של העיירה וניתן להמשיך ממנו ברכבלים נוספים לפסגות הסמוכות טור ד'אאי וטור דה מאיה.
בקיץ ישנם מסלולי הליכה רבים בהם ניתן להגיע מפסגת ההר לאגמים הרבים הפזורים סביב, וכן לרדת לעיירה לזאן.
בפסגת ההר ישנה מסעדה מסתובבת (Restaurant tournant de la Berneuse) ממנה ניתן לראות את רכסי האלפים הברניים והאלפים השבליים הסמוכים וכן את אגם ז'נבה.
השערת גודמן

באנליזה מרוכבת, השערת גודמן היא השערה בדבר המקדמים של פונקציות מולטי-ולנטיות, המכלילה את משפט דה ברנז'. את ההשערה ניסח אדולף וינקלר גודמן, מתמטיקאי שעסק רבות בתורת הפונקציות המולטי-ולנטיות.

ניסוח

תהי f(z)= \sum_{n=1}^{\infty}{b_n z^n} היא פונקציה p-ולנטית. ההשערה טוענת כי המקדמים מקיימים:

תוצאות חלקיות

גודמן ומתמטיקאים רבים הגיעו לתוצאות חלקיות בדבר ההשערה. היא הוכחה למספר משפחות פונקציות ספציפיות, ובמקביל הוכחו חסמים חלשים יותר מהטענה עצמה.
משפט: כאשר p=2,3 השערת גודמן נכונה עבור פונקציות מהצורה P \circ \phi כאשר P הוא פולינום ו-\phi היא אוניוולנטית.
סינפסה אימונולוגית

באימונולוגיה, סינפסה אימונולוגית היא המרווח הנוצר בין תא מציג אנטיגן (APC, לדוגמה תא דנדריטי) או תא מטרה, לבין לימפוציט כגון תא T אפקטורי או תא הרג טבעי.
שם נוסף לסינפסה אימונולוגית הוא SMAC - supreamolecular adhesion complex. 
עם הגעתם לתאי היעד, מתחברים תאי CD8 לקומפלקס MHC:peptide על-מנת לזהות את האנטיגן הספציפי שלהם. לאחר הכרתו, נוצרת הסינפסה האימונולוגית, שתפקידה לבקר את האקטיבציה של לימפוציטים ולמקד את הפרשת הציטוקינים או הגרנולות מתא ההרג לתא המטרה, כך שלא יפגעו בתאים אחרים באזור. דרך הסינפסה משחררים תאי CD8 חלבונים ואנזימים, כגון פרפורין, גרנזים (granzyme), גרנוליזין ועוד, שיובילו להרג תא המטרה.
בניין וולוורת'

אדריכלות

בשנת 1910, החל פרנק וולוורת' ליזום את הקמת המבנה, שישמש כבניין ההנהלה החדש עבור החברה שבבעלותו. לשם כך שכר באותה שנה את האדריכל קאס גילברט. הבניין תוכנן בסגנון נאו-גותי ודמה למגדל של קתדרלה ואף כונה בטקס הפתיחה - "קתדרלת המסחר". במקור, הבניין תוכנן להיות בגובה 130 מטרים ובן 20 קומות. לאחר השלמת התכנון הוגבה ל-241.4 מטרים והוא בעל 57 קומות. עלות הבנייה הכוללת הייתה 13.5 מיליון דולר אמריקאי ומימונו הושג בשיתוף של פרנק וולוורת' עם Irving National Exchange Bank Woolworth. אולם, במאי 1914, רכש פרנק את כל מניות הבנק בשותפות והפך לבעלים היחיד של הבניין. עם פתיחתו, ב-24 באפריל 1913, הכיל הבניין 60 קומות ומעל 5,000 חלונות ונטל את התואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" ממגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף. 
בזכות הדמיון של המגדל לקתדרלות הגותיות האירופאיות, הקנה לו הכומר סמואל פרקס קדמן (Samuel Parkes Cadman) את השם "קתדרלת המסחר" ואף שם זה הוזכר בספר שיצא לאור בשנת 1916. הוא נשאר הבניין הגבוה ביותר בעולם במשך 17 שנה, עד השלמתו של בניין וול סטריט 40 בשנת 1930. בנוסף, קומת התצפית בקומה ה-57 של הבניין משכה אליה תיירים עד שנת 1941.

מצב נוכחי

במשך 85 שנים היה הבניין בבעלות חברת וולוורת' (אחר כך הפכה להיות קבוצת ונאטור). בשנת 1998 נמכר הבניין לקבוצת ויטקוף עבור סכום של 155 מיליון דולרים.
באירועי ה-11 בספטמבר שפגעו במגדלי התאומים הסמוכים, נפגע גם הבניין, והיה מנותק מחשמל וטלפון במשך מספר שבועות, אולם הנזקים למבנה היו מועטים ביותר.
עוד חוזר הניגון

הסבר

השיר פותח את ספרו הראשון של אלתרמן "כוכבים בחוץ", שהתפרסם ב-1938. הוא מתאר עובר אורח ואת מה שהוא רואה. אותו עובר אורח, הקרוי בפי אלתרמן לעיתים "הלך", משרת שירים רבים של המשורר, ובפרט בספר זה. אחת הדוגמאות המוכרות היא השיר "ירח" שם מופיעה השורה "וּבִרְאוֹתְךָ כִּי דֶּרֶךְ עוֹד צוֹפָה אֶל הֵלֶךְ".
השיר חרוז ושקול בדיוק רב. מקצבו המשולש המסודר, והחריזה לסירוגין, היו לסימני היכר של אלתרמן שהיו גם נושא לביקורת עליו מפי נתן זך. הלשון ציורית ומרבה לתאר את הטבע בכלים של האנשה ומטאפורה.
דן מירון טוען במאמרו "נקודת המוצא" שאלתרמן היה מודע לחלוטין לשירה המודרנית האירופאית ולתאוריות המודרניסטיות ושכתיבתו הסימבולית, לשונו ה"אנכרוניסטית" והמקצב הלכאורה-מלאכותי בו נקט הם ביטוי פנימי אמיתי ואותנטי לעולמו של המשורר. מירון טוען שכל שירתו של אלתרמן היא "ניגון" שצריך להתפרש באמצעות שיר זה.
זהו אחד משיריו המפורסמים של אלתרמן, הוא זכה למספר לחנים וביצועים רבים, ונלמד בבתי הספר בישראל.
עצי אשוח 3

הפקה

צילומי הסרט נערכו מפברואר ועד יוני 2013 באלמטי שבקזחסטן ובמספר ערים ברוסיה, לרבות אופה, סמרה, פרם, מגניטוגורסק, אלמטי, קרסנודר, יקטרינבורג, וורונז', אירקוטסק,  נובוסיבירסק, סנקט פטרבורג, ולדיקווקז ובקלינינגרד.
ריקושט (סרט)

תקציר העלילה

השוטר ניק סטיילס (דנזל וושינגטון) מצליח למנוע שוד גדול ולעצור את הפושע ארל טאלבוט בלייק (ג'ון ליתגאו). בעקבות המקרה סטיילס מקבל קידום מהיר והופך לעוזר התובע המחוזי של לוס אנג'לס.
מספר שנים לאחר מכן בלייק מצליח לברוח מהכלא והוא מעוניין לנקום בסטילס על שגרם לו לשבת בכלא. אף על פי כן, בלייק איננו מעוניין במותו של סטיילס אלא במקום זאת הוא מעוניין להפוך את חייו לגיהנום אמיתי על ידי הפקת ראיות לפשעים שבוצעו לכאורה על ידי סטיילס.
ג'יין לפוטייר

חיים אישיים

לפוטייר הייתה נשואה לבמאי הקולנוע רולנד ג'ופה בין השנים 1974 ל-1980. לבני הזוג נולד בן אחד רואן ג'ופה (יליד 1973) שהוא תסריטאי ובמאי. אחרי גירושיהם הייתה לפוטייר בת זוגו של השחקן מייקל פנינגטון.
בשנת 2000 כשעבדה בצרפת סבלה לפוטייר מדימום מוחי. על החלמתה מהמחלה כתבה בספרה "Time Out of Mind".
ג'יין לפוטייר היא נשיאת כבוד של מועדון התיאטרון של בריסטול אולד ויק, והיא נשיאה של ארגון ידידי שייקספיר גלוב.
דב בער ממזריטש

קורות חייו

נולד בעיירה לוקאטש שליד העיר רובנו במחוז ווהלין באיחוד הפולני-ליטאי לאביו ר' אברהם. לפי מסורת חסידית, למשפחתו הייתה מגילת יוחסין עד רבי יוחנן הסנדלר. שנת לידתו אינה ידועה בוודאות, ומוערכת על פי מסורות שונות בין השנים ה'תנ"ח - ה'ת"ע (1698–1710). לפי המסורות המקדימות את הולדתו, היה קרוב לגילו של רבו הבעש"ט. לפי מסורת חסידית כבר בימי ילדותו חונן בכשרונות נעלים ונשלח על ידי אביו, רבי אברהם, שהיה מלמד עני, ללמוד תורה בישיבה הגדולה של רבי יעקב יהושע פאלק בעל ה"פני יהושע" בעיר לבוב. לפי מסורת חסידית, בתקופת ילדותו נשרף בית משפחתו על מגילת היוחסין המשפחתית, ודב-בער הקטן שראה את אמו בוכה, ניסה להרגיעה ואמר שהוא יחל מגילה חדשה ממנו שתחשב לא פחות.
נישא לקיילא בת שלום שכנא מטורטשין, ועבר לגור בכפר סמוך לטורטשין בו שימש כמלמד. בתקופה זו הרחיב את ידיעותיו בתורה והחל לעסוק בקבלה. שימש מגיד בטורטשין ואחר כך בקוריץ וברובנו. הצטיין בכוח הדיבור ובכשרון השכנוע. סביב שנת 1740 נולד בנו אברהם שנקרא לימים רבי אברהם המלאך, בת נוספת הייתה לו בשם דאבא.

אצל הבעל שם טוב

כשנתגלה הבעל שם טוב, התנגד המגיד בתחילה לתנועת החסידות, אך משהתקרב אליו נהפך לתלמידו החשוב ביותר.
ישנן שלוש מסורות חסידיות על הדרך בה הוא התקרב לבעל שם טוב. אחת מהן מספרת כי לאחר שאשתו הפצירה בו שיסע לבעל שם טוב מאחר שזה האחרון נודע כמחולל ניסים ואולי ירפאו מבעיית הרגליים שהייתה מציקה לו זה שנים רבות. בהגיעו לבעל שם טוב, הבעל שם טוב שאלו פשט בדברי זוהר מוקשים, ולאחר שענה לו, אמר הבעל שם טוב פרוש אחר לפי דרכו האמיתית. הבעל שם טוב אמר את הפירוש שאמר אך ב"יראה ואהבה", והמלאכים שהופיעו בספר הזוהר נגלו לעיניהם, והסביר לו שלימודו היה "בלי נשמה". בעקבות מאורע זה, התקרב אל הבעל שם טוב.

סידור המגיד

המגיד התפלל בסידור נוסח האריז"ל בכתב יד שהיה בידו, לפי המסורת הוא ביקש מתלמידיו ובמיוחד מתלמידו רבי ישראל הופשטיין המכונה המגיד מקוז'ניץ, להגיה ולתקן אותו. הסידור עבר בירושה לבנו רבי אברהם המלאך, ואחריו עבר מדור לדור, בן אחר בן אצל אדמור"י בית רוז'ין, עד לאדמו"ר רבי נחום דובער פרידמאן, ובימינו נמצא בידיים פרטיות.
בשנת תשע"ה נחשף הסידור לפני חוקרים חסידיים, וממחקר ראשוני מתגלה כי בסידור אכן מצויים מאות תיקונים בכתב יד בין השורות ועל הגליונות. כתב יד של ההגהות הוא של המגיד מקוזניץ. יש הגהות נוספות שלטענת הרב יצחק ישעיה וייס הן מרבי שניאור זלמן מליאדי.
הנסיך וילהלם, דוכס סדרמנלנד

ביוגרפיה

וילהלם נולד ב-17 ביוני 1884 בארמון טולגרן, טרוסה, לגוסטב החמישי, מלך שוודיה ולויקטוריה, נסיכת באדן, בתם של פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן ולואיזה, נסיכת פרוסיה, ועם לידתו הוענק לו התואר דוכס סדרמנלנד.
ב-3 במאי 1908 התחתן וילהלם עם מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואלכסנדרה, נסיכת יוון ודנמרק. הצאר התיר לאביה של הכלה שהיה בגלות לחזור לרוסיה לרגל האירוע, שנערך בארמון צארסקויה סלו, ולהכיר את חתנו. הנישואים נראו מאושרים בהתחלה ולזוג נולד במהרה בן יחיד, לנארט. מריה רכשה בית בשוודיה, למדה את השפה השוודית (בנוסף לחמש שפות נוספות בהן דיברה) והייתה פופולרית בקרב העם השוודי ועם משפחת המלוכה. עם הזמן הנישואים התרופפו לאחר שמריה הבינה כי לבעלה, כקצין בצי השוודי, לא יהיה זמן לבלות עמה וכי הוא היה קר כלפיה. בני הזוג התגרשו בשנת 1914 והבן לנארט נשאר בשוודיה תחת השגחתה של סבתו, המלכה ויקטוריה.
בשנת 1914 החל וילהלם לנהל מערכת יחסים עם ז'אן דה טרמקורט, אשר נמשכה קרוב ל-40 שנה. ב-2 בינואר 1952 ביקרו השניים את בנו של וילהלם - לנארט, ובנסיעה חזרה לביתם נהרגה ז'אן בתאונה שהתרחשה מחמת סופת השלגים שהשתוללה באותה העת, מה שהשפיע קשות על וילהלם. וילהלם היה מלם וסופר, ולמעט התבטאות פוליטית אחת בימי מלחמת העולם השנייה, שבה גינה את רצח קאי מונק על ידי הגסטאפו, כמעט ולא התערב בפוליטיקה. ב-5 ביוני 1965 מת וילהלם בביתו בארמון סטנהאמר, פלן במהלך השינה, 12 ימים לפני יום הולדתו ה-81.
בני ברמן

היסטוריה

בנעוריו, למד בבית הספר הימי במכמורת, משם נולד הקשר שלו לשירי ים. את הקריירה האומנותית שלו החל בצה"ל כחבר במספר להקות צבאיות, החל בצוות הווי הנח"ל, אחר כך שימש כאקורדיוניסט בלהקת פיקוד הצפון, ולקראת סוף השירות הצבאי בשנת 1958, כחבר צוות הווי פיקוד דרום. 
שיריו עסקו בעיקר בים ובבני אדם. הוא הלחין את מנגינות השיר בעצמו, לרוב שיריו אף כתב את המלים, וליווה את עצמו בגיטרה. בהמשך ערך מסעות בים ביאכטה שלו, והם שנתנו לו השראה לשיריו. כאשר סיים את מסעותיו הימיים, בשנת 1988, המשיך בהקלטות, אך אלבומיו לא זכו להצלחה מסחרית. הוא המשיך להופיע במועדוני זמר, ובמקביל החל לעסוק כצלם עיתונות.
בשנותיו האחרונות חלה בסרטן וברמן נתן פומבי לעובדה זו במספר ראיונות לעיתונות. 
לפני מותו קוים ברדיו מצעד הצדעה למורשתו. הוא נפטר בשנת 2002.
על שמו קרוי רחוב בשכונת "עיר-ימים" בעיר נתניה.
יצחק קינן

ביוגרפיה

קינן נולד במרוקו בשם יצחק ועקנין, ועלה ארצה ב-1952 במסגרת עליית הנוער. התחנך בכפר הנוער נווה הדסה ובקיבוץ תל יצחק. את שירותו הצבאי עשה בשורות הנח"ל, וסיים קורס מ"כים בנח"ל המוצנח. השתתף במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה ובמלחמת יום כיפור. 
קינן הוא בוגר הסמינר למורים בנהלל. עבד כמורה, מחנך ומנהל בית ספר בעיר בית שאן, סיים תואר ראשון בהיסטוריה וספרות עברית באוניברסיטת חיפה.
ב-1974 נבחר לכהן כראש המועצה של בית שאן מטעם מפלגת העבודה, וכיהן בתפקידו שתי קדנציות, עד לשנת 1983.
ב-1984 נשלח לצרפת כשליח "עליית הנוער" במערב אירופה. ב-1987 מונה למנכ"ל אמנות לעם, תפקיד בו כיהן עד 1992.
בין השנים 2001–2004 נשלח שוב לצרפת, כשליח הסוכנות היהודית.
קינן מתגורר בכפר-סבא. הוא אב לארבעה ילדים.

יצירתו

ב-1970 קיבל קינן פרס ראשון על הסיפור הקצר "קבר בהר הזיתים" במסגרת התחרות "שלושה סיפורים" של משרד החינוך. 
בתחילת שנות ה-70 כתב את המילים של השיר "ים השיבולים" ללהקת הגבעטרון. בנוסף חיבר את השירים "עמק שלי", "פנס בשלכת" "ברוש של עצבות" ואחרים.
ב-1976 קיבל פרס משרד החינוך על הסיפור הקצר "מעשה בתיק". בהמשך פרסם מספר רומנים, וכן ספר ילדים, "נחש הפלא ממראכש". 
ב-1998 כתב תסריט קצר, "זכייה במוות", שזכה בפרס הצטיינות של "רשת". שנה לאחר מכן כתב תסריט באורך מלא, "אבא שיקר".
בארנהאוס

בארנהאוס (באנגלית: Barnhouse Settlement) הוא יישוב נאוליתי שהתגלה על חוף לוך האראי, אורקני, סקוטלנד, במרחק קצר מהאבנים הניצבות בסטנס. במגרשים העיקריים נמצאו עד כה 15 בתים הדומים לסקארה ברי בכך שיש להם קמין מרכזי, מיטות הבנויות כנגד הקירות ושידות, אך שונים בכל שהם ככל הנראה היו מפוזרים ולא מקובצים. במקום נמצאו כלי חרס טיפוסיים, בדומה לאבנים הניצבות של סטנס וסקארה ברי. כמו כן, במקום נמצאו גם סלעי חלמיש, כלי אבן ואבן נוספת הדומה לזכוכית געשית שככל הנראה הובאה מהאי אראן.
בבניין הגדול ביותר יש חדר ששטחו 7 מ"ר, קירות בעובי 3 מטרים וכניסה הפונה לכיוון צפון-מערב כך שהאור בשעת הדמדומים יפול בדיוק על המעבר הפנימי. החדר דומה לקטקומבה.
ניתן להגיע לאתר באמצעות דרך ציבורית המתחילת באבנים הניצבות בסטנס.
מתחם שידור

מתחם שידור הוא טווח הכתובות ברשת מחשבים בו יכול מחשב אחד לתקשר עם אחר על פי הכתובת הפיזית שלו בלבד. באופן שקול, מתחם שידור הוא הקבוצה סגורה של מתחמי ההתנגשות ברשת.
כל מחשב (או ליתר דיוק כרטיס הרשת שלו), שומע את כל התשדורות שנמצאות במתחם ההתנגשות שהוא חבר בו. מאחר שתשדורות כאלו יכולות להגיע ממתחמי התנגשות אחרים, מפשטים ואומרים שכל מחשב שומע את כל התשדורות במתחם השידור. הציפיה היא שיתקיים שיתוף פעולה, כך שכל אחד מהמחשבים לא יתייחס לתשדורות שמיועדות לכתובת פיזית שאינה שלו. צורת תקשורת זו איננה יעילה כי המחשבים שומעים תשדורות רבות שלא מיועדות להם. בעיה מרכזית נוספת היא האפשרות של כל אחד מהמחשבים להפר את שיתוף הפעולה המצופה ולהאזין, ואף להגיב, לתשדורות שאינן מיועדות אליו. יתרונה הוא בפריסה הפשוטה שלה, בגלל שנדרש תווך יחיד.
על מנת לטפל בבעיית חוסר היעילות משתמשים לרוב ברכיבי רשת מסוג נתבים ומתגים, המאפשרים לפצל את הרשת למתחמי התנגשות נוספים. הצפנה עשויה למנוע ממחשב להבין את המשמעות של תשדורות שאינו יודע לפענח.
מירה עופרן

ד"ר מירה עופרן (נולדה ב-1939) היא פיזיקאית ישראלית, המתמחה בהוראת המדעים. עוסקת בשימור ובעריכת כתבי אביה פרופסור ישעיהו ליבוביץ.

ביוגרפיה

עופרן נולדה בירושלים לישעיהו וגרטה ליבוביץ. השלימה דוקטורט בפיזיקה באוניברסיטה העברית, מחקרה עסק בפוטוקדוקטיביות (הולכת אור). עופרן גם למדה במרכז האקדמי בית מורשה בירושלים להכשרת מנהיגות יהודית ציונית.
עופרן הייתה מראשי המרכז להוראת מדעים באוניברסיטה העברית. תחום התמחותה הוא קידום החשיבה תוך כדי הוראת המקצועות. היא ניהלה את פרויקט חכמ"ה – חכמה כחלק מהוראת המקצועות – הנחיית מורים בבתי הספר לפיתוח יכולות אקדמיות תוך כדי הוראת המקצועות. היא פרסמה מספר ספרי לימוד בפיזיקה ובמדעים, וכן ספרים העוסקים בהוראת המדעים ובהתבוננות ביקורתית. כמו כן פרסמה מאמרים מדעיים רבים בתחומי הפיזיקה, המתמטיקה והוראתן.
לאחר מות אביה ב-1994 ערכה עופרן כמה מכתביו והוציאה אותם לאור. בין השאר ערכה (יחד עם בני משפחתה) את הספר "רציתי לשאול אותך, פרופ' ליבוביץ" המכיל אוסף מכתבים אל פרופ' ישעיהו ליבוביץ וממנו, רובם ככולם תשובות שהשיב ליבוביץ לאלפי הפונים אליו במגוון נושאים, בהם: משמעות החיים, אמונה, מוסר, חברה, מדע, ארץ ישראל, יהדות ועוד. עופרן חברה בוועדה האקדמית המייסדת של האתר "גיליונות נחמה", המכיל את שיעוריה של דודתה נחמה ליבוביץ על פרשת השבוע.
דייוויד ונהם

ביוגרפיה

ונהם נולד בפרבר מארקוויל שבסידני, אוסטרליה. הוא בנם של קאת' וביל ונהם; לוונהם חמש אחיות ואח אחד. ונהם גדל בבית קתולי ולמד במוסד הנוצרי-קתולי "תיכון האחים".
את דרכו החל ונהם בסרטים אוסטרלים, הסרט הראשון בו הופיע בתפקיד ראשי והתפרסם ברמה המקומית היה "הבנים".
בשנת 2001 הופיע ונהם לראשונה בהפקה הוליוודית, כאשר גילם בדרמה מוזיקלית "מולן רוז'" דמות משנית בשם אודרי. ונהם הופיע בשנה שלאחר מכן בהפקתו של פיטר ג'קסון "שר הטבעות: שני הצריחים", כשגילם את דמותו הספרותית של פאראמיר, מפקד המשמר של גונדור.
ב-2004 הופיע ונהם במותחן האימה "ואן הלסינג", בסרט גילם את דמותו הקומית של קארל, נזיר ועוזרו המשעשע של צייד הערפדים ד"ר ואן הלסינג. ונהם הופיע גם בחלק השלישי בטרילוגיית סרטי הפנטזיה של פיטר ג'קסון "שר הטבעות: אחוות הטבעת"; בסרט גילם ונהם פעם נוספת את דמותו של פארמיר.
תפקידו ההוליוודי המשמעותי הבא היה באפוס המלחמתי האלים של זאק סניידר "300", אשר מתאר בצורה ויזואלית מרשימה את קרב תרמופילאי. בסרט גילם ונהם את דמותו של המספר ואת דיליוס, חיילו הנאמן של לאונידס הראשון מלך ספרטה (ג'ררד באטלר); בסצנה מהסרט מחזיר דיליוס את המגן של ליאונידס לאשתו, המלכה גורגו, לאחר שזה נהרג בקרב.
ב-2008 שיחק ונהם בדרמה הרומנטית "אוסטרליה". בסרט גילם את ניל פלטצ'ר, מנהל תחנת הבקר אשר זומם להשתלט על אדמותיה של גיבורת הסרט ליידי שרה אשלי. ב-2009 השתתף במותחן הפשע של מייקל מאן "אויבי הציבור".
בשנת 2013 ביים וכתב סרט קצר שנכלל באנתולוגיה "ההפיכה", המורכבת מ-18 סיפורים קצרים. 
בשנת 2016 שיחק בסרט הדרמה "סארו - הדרך הביתה" המבוסס על סיפור אמיתי, לצידם של דב פאטל, רוני מארה וניקול קידמן.
לוונהם שתי בנות מחברתו קייט אגניו.
מוזיאון האדם והחי

פעילות

אולם הכניסה למוזיאון מעוצב ומשמש כגלריה המשמשת במה לאמנים להציג את יצירותיהם הקשורים לעולם הטבע והסביבה. המוזיאון מציג תערוכות, תצוגות, פעילויות וסיורים מודרכים, ומספר את סיפורם של עולם החי והאדם. במקום הדרכה לקבוצות ולתלמידי בתי הספר. 
התצוגה במוזיאון כוללת פוחלצים, שלדים, מאובנים, סרטונים, תמונות והולוגרמות תלת מימדיות. התצוגה במוזיאון מציגה את הטבע בישראל ואת שמירת הטבע עם התייחסות להיבטים שונים הקשורים לאדם, לאורח החיים של האדם ולהשפעתו על הסביבה. מחוץ למוזיאון גן קקטוסים המציג כ-1,500 צמחיים.
מוצגי המוזיאון הם סטטיים וללא אפשרות של השתתפות פעילה. חלק מהמוצגים ניתנים להארה על ידי המבקר בלחיצת כפתור.
המוזיאון עוסק בהתפתחות החיים על פני כדור הארץ, זוחלים ודינוזאורים, האדם הקדמון, תנועה, שלד ושרירים, המוח ומערכת העצבים, תקשורת וחושים ורבייה ותורשה.
אופיר העברי

קורות חיים

העברי נולד ב-1964. במסגרת הבחירות לכנסת השתים עשרה, ב-1988, בהיותו בן 24 בלבד, היה במקום התשיעי ברשימת מפלגת מולדת בראשותו של רחבעם זאבי. המפלגה זכתה לשני מנדטים והוא לא נכנס לכנסת. בין השנים 1990–1993 שימש כעורך חדשות החוץ בשבועון "העולם הזה", עד לסגירתו. סיים באוניברסיטת תל אביב תואר ראשון בהיסטוריה ב-1991 ותואר שני בשנת 1998. ב-2005 קיבל תואר דוקטור בהיסטוריה, מאוניברסיטת לונדון.  
ב-1994 היה אחד מארבעת המייסדים של מרכז שלם, מכון מחקר יהודי-ציוני, הנחשב לשמרני. כעבור כשנתיים, ב-1996 ייסד יחד עם כמה מחבריו ממרכז שלם את כתב העת "תכלת" והיה העורך הראשי הראשון שלו. כמו כן, ערך את סדרת "ספריית לויתן - ספרי מופת בפילוסופיה", היוצאת בהוצאת שלם וכתב את המבוא לאחדים מהספרים שהוציאה, כמו "הדרך לשעבוד", "הדמוקרטיה באמריקה" ו"פטריארכיה".
בין השנים 2002–2012 כיהן כמנהלו האקדמי של מרכז שלם. הוא החליף בתפקיד זה את דניאל פוליסר, שמונה ב-2002 לנשיאו של מרכז שלם. 
בשנת 2012 הקים עם יורם חזוני את המכון ללימודים מתקדמים במרכז שלם, שהפך בשנת 2013 למכון מחקר עצמאי בשם מכון הרצל, בו הוא מכהן כיום כמשנה לנשיא.
החל משנת 2017 משמש כיושב ראש הוועד המנהל של היחדה למען הגולן, הפועלת לקידום ההכרה הבין-לאומית בריבונות ישראל ברמת הגולן, ולהסרה מסדר היום של האפשרות לנסיגה ישראלית מרמת הגולן.

ועדות ותפקידים ציבוריים

בפברואר 2010 מונה העברי לאחד מארבעת חברי ועדת ההיגוי, בראשות מזכיר הממשלה צבי האוזר, בתוכנית להעצמת תשתיות המורשת הלאומית במשרד ראש הממשלה. חבר הוועד המנהל ומועצת ארגון "אם אשכחך" (Keep Jerusalem), בראשות אלוף (מיל.) עוזי דיין. החל מ-7 בדצמבר 2010 הוא מכהן כחבר המועצה לארכאולוגיה, שברשות העתיקות. באותה שנה גם מונה כחבר צוות המעקב אחר ביצוע התוכנית הלאומית להקמת מרכזי מצוינות במוסדות האקדמיים בישראל.
ב-25 בפברואר 2010 מונה כאחד מ-24 החברים במועצה להשכלה גבוהה ובפברואר 2012 מונה לתקופת כהונה שנייה. פועל כיום במסגרת המל"ג גם כחבר בוועדת המשנה למוסדות שאינם אוניברסיטאות ומקדם את השוואת זכויותיהן של המכללות לאלה של האוניברסיטאות.
מונסראט קאבאייה

ביוגרפיה

קאבאייה נולדה בברצלונה שבחבל קטלוניה. כשסיימה את לימודי המוזיקה והשירה בקונסרבטוריון ליסאו, זכתה במדליית זהב. היא התקבלה לאופרה של בזל בשנת 1956, שם הופיעה לראשונה כזמרת אופרה מקצועית בתפקיד מימי ב"לה בוהם", בשנת 1957. בעונת 61–1960 הועסקה על ידי האופרה של ברמן, שם פיתחה את הבסיס לרפרטואר הרחב שלה. בשנת 1962 חזרה לברצלונה והופיעה לראשונה בליציאום, בתפקיד הראשי ב"אראבלה" של ריכרד שטראוס.
בשנת 1965 הופיעה לראשונה מחוץ לאירופה, כאשר החליפה את מרילין הורן החולה בביצוע קונצרטנטי למחצה של "לוקרציה בורג'ה" מאת דוניצטי, בקרנגי הול בניו יורק. אף על פי שנדרשה ללמוד את התפקיד תוך פחות מחודש ובהתחשב בכך שהיה זה לה הניסיון הראשון בתפקיד, שנכתב לשירת בל קנטו, הופעתה חוללה סנסציה ופרסמה את שמה בכל עולם האופרה. למחרת ההופעה נכתב בניו יורק טיימס, "קאלאס + טבאלדי = קאבאייה". בהמשך אותה שנה הופיעה קאבאייה לראשונה בגלינדבורן, שם שרה בפעם הראשונה ב"אביר הוורד" של שטראוס ובמטרופוליטן אופרה כמרגריט ב"פאוסט" של גונו. בדצמבר 1965 חזרה לקרנגי הול לאופרת בל קנטו השנייה שלה, בתפקיד המלכה אליזבת הראשונה באופרה של דוניצטי, "רוברטו דברה", שאך זה התגלתה מחדש. (הביצוע המודרני הראשון שלה התקיים בשנת 1964 בתיאטרון סן קרלו בנאפולי). בוורונה שרה לא רק באופרה אלא גם באחד הרסיטלים המרשימים ביותר בקריירה שלה, בתיאטרו קוראלו.
בשנת 1970 שרה בלה סקאלה את "לוקרציה בורג'ה" של דוניצטי ובשנת 1972 הופיעה בקובנט גארדן בתפקיד ויולטה ב"לה טרוויאטה" של ורדי. שנת 1974 הייתה מן הסתם לשנת השיא בקריירה של קאבאייה, הודות לכמה וכמה הופעות מרשימות: "אאידה" בליציאום בינואר, "וספרי" במטרופוליטן במרץ, "פאריזינה ד'אסטה" בקרנגי הול במרץ, שלוש הופעות ב"נורמה" של בליני תוך שבוע אחד בבולשוי במוסקבה עם לה סקאלה, "אדריאנה לקוברר" באפריל וכן הלאה. בספטמבר עברה ניתוח רציני, אך החלימה לגמרי וחזרה שוב לבמה בראשית 1975.
בשנת 1987 הוציאה אלבום משותף עם פרדי מרקיורי בשם "Barcelona", שכולל חומרים ששניהם כתבו. מרבית שירי האלבום היו באנגלית, מלבד השיר "Barcelona" - שנכתב במיוחד לאולימפיאדה בברצלונה בשנת 1992 שנכתב בעירוב של אנגלית וספרדית, והשיר "Ensueno" שכולו בספרדית. שיר אחד, "La Japonese", כתוב באנגלית ויפנית.
התמחותה המיוחדת הייתה אומנם בשירת בל קנטו, אך קאבאייה שרה במשך הזמן יותר משמונים תפקידי אופרה, מן הבארוק ועד ורדי, וגנר ופוצ'יני, בתוספת ריכרד שטראוס ("אביר הוורד" ו"סאלומה").
קאבאייה עשתה לה שם גם כזמרת רסיטלים, בייחוד של שירים מספרד מולדתה.
קולה נודע בניקיון מוחלט, שליטה מדויקת ועוצמה. ההערכה הרבה שהיא זכתה לה התייחסה בעיקר לטכניקה המעולה שלה, לעושר הגוונים של קולה ולפיאניסימו שלה, שהיה מעודן להפליא. חושיה הדרמטיים וכשרון המשחק שלה באו במקום השני.
מאז פרישתה מן הבימה, קאבאייה הקדישה את זמנה לפעילויות צדקה שונות. היא הייתה שגרירת רצון טוב מטעם אונסק"ו והקימה קרן לילדים נצרכים בברצלונה.
קאבאייה נישאה לטנור ברנאבה מרטי בשנת 1964. בתה, מונסראט מרטי, גם היא זמרת, והשתיים הופיעו לפעמים יחד.
מונסראט קאבאייה מתה ב-6 באוקטובר 2018.
שי-לי הירש

ביוגרפיה

נולדה ברעננה וגדלה בבנימינה. לאחר שירותה הצבאי, למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. 
ב-2010 עלתה לשידור סדרת הדרמה של קשת, "חיים אחרים", בה גילמה את דמותה של אמונה חרות.
מאוחר יותר באותה השנה, עלתה לשידור הסדרה "חסמבה דור 3" ששודרה בערוץ HOT3 ובערוץ הילדים, שם גילמה את דמותה של רנן זהבי. הסדרה המשיכה לעונה שנייה בקיץ 2013.
בנוסף, שחקה בהצגה "המון רעש על לא כלום" של תיאטרון באר שבע שעלתה ב-2011, שם היא גלמה את הרו. ב-2011 שיחקה בהצגה "אמא שלו" של תיאטרון בית לסין, שם גילמה את ג'סיקה. באותה השנה שיחקה בהצגה "ארץ קליק" של תיאטרון הילדים והנוער של אורנה פורת, שם גילמה את גילי. על משחקה בהצגה זו זכתה שי-לי בשחקנית המצטיינת של 2011 מטעם פסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים.
בנוסף, זכתה במקום השני בתחרות מלגות על שם עדי קמרי בשנת 2008.
ב-2016 שיחקה בסרטו הקצר של שחר שמאי "מנוטרל" לצד דניאל ליטמן.
תקופת סנגוקו

תקופת סנגוֹקוּ (ביפנית: 戦国時代 ; סנגוֹקוּ ג'ידאי) או תקופת "המדינות הלוחמות" הייתה תקופה של מלחמת אזרחים ארוכה בהיסטוריה של יפן שנמשכה מאמצע המאה ה-15 עד תחילת המאה ה-17. היא החלה בסוף תקופת מורומאצ'י בשנת 1467 במלחמת אונין ("אונין נו ראן", 1467–1477), ונמשכה לאורך תקופת אזוצ'י-מומויאמה, עד שהושג שלום בשנת 1615 בתקופת אדו.
מאז תחילת מלחמת אונין ובמהלכה, השלטון המרכזי של שוגונות אשיקאגה בבירה קיוטו נחרב, מה שהוביל להרס הסדר החברתי ביפן. מחוץ לבירה הדאימיו ושופטי השלום שהיו תלויים בשוגונות כמקור לסמכות וכוח, מצאו את עצמם מבודדים ופגיעים לכוחות חיצוניים ופנימיים.
בתקופת הסנגוקו היו עדיין פעילים ביפן הנינג'ות והסמוראים, ולעיתים נשלחו על ידי הקיסר להתנקש במנהיגי מלחמת האזרחים.