google/wiki40b huggingface dataset:
אורי שטיפט

ביוגרפיה

שטיפט נולד וגדל בקיבוץ אילון. הוא התאמן בקבוצת השחייה של מכבי נהריה בהדרכתו של משה הירש.

1993

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באפריל 1993 זכה שטיפט במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.65 דקות, אחרי ואדים אלכסייב  מהפועל ירושלים (1:04.80 דקות) ולפני יגאל שטייפמן מהפועל עמק יזרעאל (1:06.83 דקות).

אלוף ושיאן המכביה

בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו ביולי 1993 זכה שטיפט בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא מכביה חדש של 1:04.45 דקות, לפני ואדים אלכסייב (1:04.85 דקות) ואלכסנדר קלפר מבריטניה (1:05.14 דקות). ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם עידו מירון, יואב מאירי ודימה רבינסקי בשיא ישראלי חדש של 3:53.80 דקות, לפני מקסיקו ודרום אפריקה.

אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 1994 זכה שטיפט במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.86 דקות, לפני ואדים אלכסייב (1:05.39 דקות) ויגאל שטייפמן (1:06.06 דקות).

1995

בתחרות גביע העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשפילד, אנגליה בפברואר 1995 קבע שטיפט במשחה ל-50 מטר חזה שיא אישי של 28.83 שניות, התוצאה השנייה בטיבה אחרי השיא הישראלי של ודים אלכסייב (28.59 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חזה שיא אישי נוסף של 1:01.93 דקות, אחרי אלכסייב שקבע באותה תחרות שיא ישראלי חדש של 1:00.57 דקות.
בתחרות גרנד פרי בשחייה שנערכה במונקו ביוני אותה שנה קבע שטיפט במשחה ל-50 מטר חזה שיא אישי בתוצאה של 29.38 שניות, התוצאה השנייה בטיבה אחרי השיא הישראלי של אלכסייב (28.90 שניות). 
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה באוגוסט אותה שנה סיים שטיפט במקום ה-16 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.97 דקות, בשלב המוקדמות קבע שיא אישי של 1:03.96 דקות.

1996

בתחרות גרנד פרי בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה באפריל 1996 קבע שטיפט במשחה ל-100 מטר חזה שיא אישי בתוצאה של 1:03.50 דקות, התוצאה השנייה בטיבה אחרי השיא הישראלי של אלכסייב (1:02.52 דקות).

1997

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסביליה, ספרד באוגוסט 1997 סיים שטיפט במקום 16 במשחה ל-50 מטר חזה תוצאה של 29.78 שניות, במקום ה-16 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.03 דקות, בשלב המוקדמות קבע תוצאה של 1:03.90 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה תוצאה של 2:24.37 דקות.

2000

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בהלסינקי, פינלנד ביולי 2000 סיים שטיפט במקום ה-24 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.89 שניות ובמקום ה-33 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.07 דקות, (טל שטריקר קבע תוצאה של 1:03.88 דקות, והבטיח את מקומו באולימפיאדת סידני במקום שטיפט).

חייו האישיים

שטיפט נשוי, אב לארבעה ומתגורר בנהריה. הוא שימש כתב ועורך ראשי של אתר איגוד השחייה הישראלי באינטרנט (isa.one) מראשיתו בשנת 2001 ועד שנת 2010.
היספנו-סואיזה J12

היספנו-סואיזה J12

סך הכול יוצרו 114 יחידות.
בבניית גוף הרכב השתתפה חברת "Coachbuilder".
תאוצת דגם "היספנו-סואיזה J12" מ-0-60 מייל (0-96.5 ק"מ) היא 12 שניות (לדגם מנוע 9,424 סמ"ק).
מאט לוקאס

ביוגרפיה

לוקאס נולד בשכונת פדינגטון שבלונדון למשפחה יהודית רפורמית. בנה של דיאנה ושל ג'ון לוקאס שנפטר בגיל 52 מהתקף לב בשנת 1996. ללוקאס אח גדול יותר בשם הווארד.
גדל בשכונת סטאנמור שבצפון לונדון.
מגיל קטן סבל לוקאס מאלופציה אראטה, מצב רפואי נדיר הגורם להתקרחות כללית והחל לאבד את שיערו כשהגיע לגיל שש.
למד בבית ספר פרטי לבנים "האברדאשיר אסקי". לאחר מכן התקבל לאוניברסיטת בריסטול, שם למד דרמה במשך כשנתיים.

קריירה

לוקאס החל את דרכו בזירה המקומית עם תפקיד בסדרה "הריח של ריבס ומורטימר". התפרסם לראשונה בתור התינוק המתופף הענק בסדרה הקומית "כוכבים נופלים".
לאחר מכן חבר לקומיקאי דייוויד ואליאמס כדי ליצור את הסדרה הקומו-מוזיקלית "פרופיל רוק", בה גם שיחק בתפקיד הראשי לצד ויליאמס. בנוסף כתב מערכונים לקומיקאי העולה באותה העת סשה ברון כהן. כן הופיע בשנת 2002 במחזה המוזיקלי של המחזאי הגאה בוי ג'ורג', "טאבו", מה שהוביל אותו לשחק במחזה המבוסס על הסדרה המדע בדיונית הפופולרית "דוקטור הו".
משנת 2009 מופיע לוקאס בפארודיה הבריטית-אמריקאית "קרוד מאנדון וחרב האש הבוערת", בדמותו הראשית של הנשיא הנתעב דונולד דייוויד דונגאלור. ב-2010 שיחק בסרטו שובר הקופות של טים ברטון "אליס בארץ הפלאות", וגילם בתפקיד כפול את זוג התאומים טווידלדם וטווידלדי. הוא שיחק גם בסרט ההמשך משנת 2016 "אליס מבעד למראה".
בשנת 2010 נבחר לוקאס לשחק במחזמר "עלובי החיים" בלונדון בתפקיד מר תנרדייה, לוקאס הופיע בהופעת הענק שהתקיימה באצטדיון ה O2 בלונדון לרגל 25 שנים למחזמר וכיכב בו עד לאוקטובר 2011.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה "דירות קטנות" לצד מספר רחב של שחקנים כגון: ג'יימס קאן, בילי קריסטל, דולף לונדגרן, רבל וילסון, ג'יימס מרסדן וג'ונו טמפל. 
בשנת 2017 שיחק בקומדיה "איך לדבר עם בחורות במסיבות" שביים ג'ון קמרון מיטשל, לצידן של ניקול קידמן ואל פנינג. בשנת 2018 דיבב את בני בסרט "עולמם הסודי של גמדי הגינה". בשנת 2019 נתן את קולו לסרט האנימציה "מיסטר לינק".

"ותודה שטסתם"

ב-25 בדצמבר 2010 עלתה לשידור סדרה קומית חדשה מאת לוקאס ודייוויד ואליאמס, בשם "ותודה שטסתם" (Come Fly With Me). הסדרה מתרחשת בשדה תעופה, ובדומה ל"הממלכה הקטנה", מציגה דמויות שונות המגולמות על ידי הצוות ומורכבת ממערכונים חוזרים.

חיים אישיים

לוקאס הוא הומוסקסואל מוצהר ובסוף שנת 2006 ערך נישואים אזרחיים עם בן זוגו קווין מק'גיי, בטקס ססגוני שנערך בלונדון. לקראת סוף שנת 2008 דווח על קרע ביחסים בין השניים, בטענות להתנהגות מוגזמת מצידו של מק'גיי. באוקטובר 2009 התאבד מק'גיי בתלייה, והשאיר אחריו מכתב התאבדות בעמוד הפייסבוק שלו.
בשנת 2004 הופיע לוקאס בשעשועון הטריוויה הפופולרי "מי רוצה להיות מיליונר?", וזכה ב-64 אלף ליש"ט אותם תרם לצדקה.
לוקאס היה אוהד קבוצת הכדורגל "ארסנל".
יום אוסטרליה

יום אוסטרליה (באנגלית: Australia Day) הוא החג הלאומי הרשמי של אוסטרליה הנחגג כל שנה ב-26 בינואר. התאריך מציין את היום בו הצי הראשון הגיע למפרץ סידני קוב בשנת 1788, הניף שם את דגל בריטניה והכריז ריבונות בריטית על חופה המזרחי של אוסטרליה.
יום אוסטרליה הוא יום חג רשמי בכל המדינות והטריטוריות של אוסטרליה. במשך היום נערכים הטקסים לקבלת אות מסדר אוסטרליה ופרס האוסטרלי של השנה, וראש הממשלה נושא נאום מיוחד.
קיימת התנגדות לחגיגות יום אוסטרליה בטענה שהוא חוגג את הרס תרבות האבוריג'ינים על ידי הקולוניאליזם הבריטי. מתנגדי היום מעדיפים לכנותו "יום הכיבוש". התנגדות זו גרמה להצעות להחליף את התאריך של החג.
משה חובב

ביוגרפיה

חובב נולד בירושלים למשפחת מחבוב יוצאת תימן, שהקפידה להנהיג את ביתה על טהרת השפה העברית. במלחמת העצמאות לחם בשורות פלוגת יהונתן בירושלים. בשנת 1951 החל לעבוד בקול ישראל. באותה תקופה, נערכו מבחנים לקבלת קריינים לפרקי היום בתנ"ך. אחותו הגדולה ראומה אלדר, שעבדה כקריינית בקול ישראל עוד משנת 1948, המליצה לו לגשת למבחן. הוא עבר את המבחן בהצלחה והצטרף לסגל הקריינים של קול ישראל. בתוך זמן קצר היה למנהל מחלקת הקריינים בירושלים.
משה חובב נודע בקולו העמוק ונחשב מופת של היגוי מדויק, המבטא את האותיות הגרוניות. בגלל קולו הדרמטי, נבחר לקרוא מהדורות חדשות בעלות חשיבות מיוחדת, ובהן הודעה על מותם של ראשי המדינה. עד היום, למעלה משלושה עשורים לאחר מותו, קולו פותח את שידורי הבוקר של כאן ב' בפסוקי קריאת שמע.
בצד הקריינות מילא משה חובב תפקידים ניהוליים בקול ישראל. הוא היה מנהל מחלקת הקריינים בקול ישראל, מנהל חטיבת הביצוע, ולבסוף - מנהל קול ישראל. בשנת 1978 סיים את תפקידו כמנהל הרדיו, אך המשיך להגיש את מהדורת החדשות בערב שבת ואת המהדורה הפותחת של מוצאי השבת.

חיים אישיים

בתחילת עבודתו בקול ישראל הכיר את דרורה ("דרור") בן-אב"י, בתו של איתמר בן אב"י ונכדתו של מחיה השפה העברית אליעזר בן יהודה, שעבדה בתקליטיית הרדיו. לימים נישאו השניים. בנם הבכור איתמר חובב (הנקרא על שם סבו) הוא בעל חברת התקליטים אי אם פי. בן נוסף הוא העיתונאי והבשלן גיל חובב. אחותו הבכורה הייתה הקריינית ראומה אלדר. בת אחותו הדסה היא הזמרת דפנה ארמוני.
נפטר בערב יום הכיפורים תשמ"ח, כשהיה בקופנהגן, בגיל 57.
על שמו נקרא רחוב בשכונת רמת בית הכרם בירושלים.
בנק מידע החלבונים

בנק מידע החלבונים (אנגלית: Protein Data Bank או בראשי תיבות PDB) הוא מאגר מידע ממוחשב אשר מכיל תיאור של המבנה התלת ממדי של מולקולות ביולוגיות גדולות, כדוגמת חלבונים וחומצות גרעין. המידע, שבדרך כלל מושג בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן או בספקטרוסקופיה באמצעות NMR, ונשלח על ידי ביולוגים וביוכימאים מרחבי העולם, ניתן לאחזור בחינם מהאינטרנט. על בנק המידע מפקח ארגון ושמו "Worldwide Protein Data Bank" ("בנק מידע החלבונים ברחבי העולם" בראשי תיבות wwPDB).
בנק המידע הוא מקור חשוב בתחומי הביולוגיה המבנית כדוגמת גנומיקה מבנית. מרבית כתבי העת המדעיים, וכמה מהארגונים המחלקים מענקי מחקר כדוגמת המכונים הלאומיים לבריאות (NIH) שבארצות הברית, דורשים כיום מהמדענים לשלוח מידע על מבנים שפוענחו לבנק המידע. בנק המידע הוא המקור הראשי למאות מאגרי מידע נגזרים המסווגים את המידע בצורה שונה. דוגמאות הן שיטת הסיווג המכונה SCOP (ראשי תיבות של Structural Classification of Proteins – סיווג מבני של חלבונים) ושיטת הסיווג CATH (ראשי תיבות של שיטת הסיווג Class Architecture Topology Homologous superfamily – מחלקה, ארכיטקטורה, טופולוגיה ומשפחת על הומולוגית) מסווגים מבנים על פי סוג המבנה ומניחים קשרים אבולוציוניים, שיטת הסיווג GO (ראשי תיבות Gene ontology – אונטולוגיה של גנים) מסווגת מבנים על בסיס גנים.

היסטוריה

בנק מידע החלבונים (PDB) החל כמיזם עצמאי של כמה מדענים. ב-1971 הסכים וולטר המילטון (Walter Hamilton) מהמעבדה הלאומית בברוקהייבן (Brookhaven National Laboratory) לנהל את ה-PDB בברוקהייבן. המילטון נפטר שנתיים אחר כך, וטום קוזטלה (Tom Koeztle) נטל על עצמו את ניהול ה-PDB. בינואר 1994 מונה הקריסטלוגרף והביולוג הישראלי פרופ' יואל זוסמן ממכון ויצמן למנהל ה-PDB. באוקטובר 1998‏ הועבר ה-PDB לResearch Collaboratory for Structural Bioinformatics או בראשי תיבות RSCB. ההעברה הושלמה ביוני 1999. כמנהל בנק המידע מונתה הלן ברמן מאוניברסיטת ראטגרס (אחד מהמוסדות החברים ב-RSCB). עם הקמת ה-wwPDB ב-2003 הפך ה-PDB להיות ארגון בינלאומי. כל אחד מארבעת החברים בארגון (שניים מארצות הברית, ארגון אירופי וארגון יפני) יכול לפעול כמרכז לאחסון, עיבוד נתונים והפצה של המידע המצוי ב-PDB. עיבוד נתונים מתייחס לעובדה שהצוות של ה-wwPDB בוחן ומעיר הערות על כל מבנה המתקבל. המידע נבדק בצורה ממוחשבת לישימות המבנה. (תוכנת הבדיקה שוחררה לציבור בלא תשלום).
ג'וליאנה רנסיק

ראשית חייה

רנסיק נולדה בנאפולי, איטליה. בהיותה ילדה היגרה עם משפחתה לבת'סדה שבמרילנד. אביה, אדוארדו דה פנדי, הוא חייט ולמשפחה בעלות על חנות לבגדי גברים במרילנד. לרנסיק אחות בשם מוניקה ואח בשם פסקואלה דה פנדי, זמר אופרה. היא למדה אנגלית בעזרת צפייה ממושכת בחדשות. לדבריה, כבר בעת לימודיה בבית הספר היסודי ידעה שהיא רוצה להיות מגישת חדשות. לאחר סיום לימודיה בבית הספר התיכון, החלה לימודי תואר ראשון בעיתונאות באוניברסיטת מרילנד. בנערותה למדה בבית ספר למשחק ולדוגמנות.
בעלת תואר ראשון בעיתונאות מטעם אוניברסיטת מרילנד ותואר שני לו זכתה בעקבות לימודיה באמריקן יוניברסיטי שבוושינגטון. בזמן לימודיה הייתה כתבת בלשכת חדשות בוושינגטון. השתתפה פעמיים בתחרות 'מיס מרילנד', והנחתה פעמיים את תחרות 'מיס ארצות הברית'.

קריירה

החל משנת 2006 רנסיק שותפה להפקת תוכנית הדגל של ערוץ E!, 'חדשות E!‎', אותה היא גם מנחה לצד ראיין סיקרסט, וכן אחת ממנחי 'משטרת האופנה' המשודרת באותו הערוץ. מאז שנהייתה עוגן בערוץ בשנת 2005 אחוזי הצפייה בו עלו בלמעלה מ50 אחוזים. מנחה לעיתים קרובות פינות על טקסים מ'השטיח האדום', כמו טקס פרסי גלובוס הזהב וטקס האוסקר. בנוסף היא יוצרת ואחת ממפיקי הסדרה 'Celebrity Rap Superstar', שעלתה לאוויר בשנת 2007. בעלה, ביל רנסיק, והיא מככבים בסדרת ריאליטי על חייהם, 'ג'וליאנה וביל'. כמו כן הופיעה רנסיק בתפקיד מינורי בסרט 'מעודדות צמודות 5 מלחמה עד הסוף', והיא אחת ממייסדי 'FabFitFun', אתר לנשים העוסק בבריאות, ביופי ובאופנה. בשנת 2014 זכתה בפרס אמי בקטגוריית 'חביבת הקהל', לאחר ששישה מיליון אנשים הצביעו לה עבור תואר זה. לאחרונה השיקה ליין משלה, 'Xo, G'.
ב-10 ביולי 2015 הודיעה כי לאחר כמעט עשור, תעזוב את תפקידה בתור מגישת מהדורת החדשות של ערוץ E! אך שתמשיך להנחות את משטרת האופנה.

חיים אישיים

ב-15 בספטמבר 2006 הודיעו רנסיק ובן זוגה, ביל רנסיק, על אירוסיהם. השניים נישאו ב-1 בספטמבר 2007 בטקס שהתקיים בכנסיית איה סופיה, קאפרי.
השניים דיברו באופן פתוח בתוכניות אירוח שונות על טיפולי הפוריות שעברו, ועל נסיונותיה של רנסיק להיכנס להיריון משנת 2009, כשבמרץ 2010 החלו בטיפולי הפריה חוץ-גופית, שבעקבותיהם נכנסה להיריון באביב של אותה שנה. עם זאת, עברה הפלה לאחר 9 שבועות היריון, ובנובמבר 2010 עברה הפריה חוץ גופית נוספת שבסופו של דבר לא גרמה לה להרות. כשהחליט הזוג לעבור הפריה זו בפעם השלישית, המליץ להם הרופא על בדיקת ממוגרפיה, בעקבותיה גילתה רנסיק שיש לה סרטן השד. למרות מצבה, המשיכו השניים לחפוץ לילד, והחליטו לפנות לפונדקאות. 
ב-23 באפריל 2012 דיווחו השניים כי הם מצפים לילד ראשון באימוץ, שנולד ב-29 באוגוסט 2012 בדנוור, קולורדו, ונקרא אדוארד דיוק רנסיק. 
ב-17 באוקטובר 2011 אישרה בריאיון ל-'Today' כי היא לוקה בסרטן השד, וכי תעבור לשם כך כריתת שד. שבוע לאחר הניתוח חזרה להגיש את חדשות ערוץ E!. ב-15 בדצמבר 2011 הודיעה כי החליטה לעבור מסטקטומיה נוספת. 
רנסיק דורגה במקום ה-94 ברשימת "100 הנשים הלוהטות לשנת 2004" מטעם מגזין מקסים, והופיעה בגיליון "100 הנשים היפות ביותר לשנת 2006" מטעם מגזין פיפל.
אגון

אגון היה תחרות שנערכה בפסטיבלים שונים ברחבי יוון העתיקה וכללו בתוכם ספורט (היאבקות, איגרוף, זריקת דיסקוס, הטלת כידון, ריצות וקפיצות) ומוזיקה (ריקודים, הקראות ושירה). 
האגונים נערכו בערים יווניות רבות בזמנים קבועים של השנה, והם נשאו אופי פולחני או דתי, מקומי או כללי. המפורסמים מבין האגונים הם המשחקים האולימפיים שמוקדשים לזאוס; עוד אגונים חשובים הם הנמאים, אף הם מוקדשים לזאוס; הפיתיים, שמוקדשים לאפולו והאיסתמיים, שמוקדשים לפוסידון. אל האגונים נקבצו צופים ומתחרים מכל רחבי העולם היווני, ואף היה מקובל להפסיק פעולות איבה בשעת אגונים גדולים במיוחד.
בחלק מהאגונים הדגש היה על הפעילויות הספורטיביות (המשחקים האולימפיים), ובחלק דווקא לחלקים המוזיקליים (הפיתיים); בדיוניסיה, אשר באתונה, נערכו רק תחרויות דרמטיות.
האגונים היו תמיד אופייניים לאורח החיים היווני, וברומא הם נערכו לראשונה ב-186 לפנה"ס. עם עליית הנצרות נעלמו האגונים בהדרגה (מאחר שכעת האמינו באלוהים האחד ובישו, ולא באלים האולימפיים), והמשחקים האולימפיים הופסקו בשנת 393 לספירה.
פיליפו פיליפי

פיליפּוֹ פיליפּי (באיטלקית: Filippo Filippi‏; 13 בינואר 1830 - 24 ביוני 1887) היה מבקר מוזיקה איטלקי. הוא כתב לכתב-העת המוזיקלי במילאנו La perseveranza, היה ממעריצי ג'וזפה ורדי והרבה להתכתב עמו.

היסטוריה

פיליפי נולד בוויצ'נצה שם החל את הכשרתו המוזיקלית בלימודי פסנתר ועוגב. אחרי שקיבל תואר במשפטים בפדובה, החליט על שינוי כיוון ובחר בקריירה של ביקורת מוזיקה, החלטה שאליה הגיע בשל אהבתו למוזיקה של ורדי והצורך להגן עליה מפני הביקורת, שניתכה עליה מכיוונים מסוימים. בשנת 1859 עבד ב-Gazzetta musicale di Milano כעוזר לעורך, אך תוך זמן קצר היה לעורך, משרה שבה כיהן עד 1862, אז התמנה למבקר המוזיקה של "לה פרסבראנצה", משרה בה נשאר עד סוף חייו. הוא נסע לקהיר להצגת הבכורה של אאידה, ב-24 בדצמבר 1871, בניגוד לדעתו של ורדי, שראה בכך פרסומת בלתי מוצדקת.
יחסו של ורדי אל פיליפי היה חמים, אך הוא דחה כמה מהצעותיו של פיליפי לאמץ חלק מחידושי הסגנון של הגרמנים, בעיקר ריכרד וגנר, שעליו כתב פיליפי שתי סדרות מאמרים, ב-1870 וב-1876.
פיליפי כתב גם אוטוביוגרפיה וכמה עבודות מחקר מוזיקליות, בהן מחקרים ביצירות אלסנדרו סטראדלה ואדולפו פומיגאלי. בשנת 1876 הוציא לאור קובץ של כל המאמרים שכתב ל"לה פרסבראנצה", שהוכתר בשם Musica e musicisti: critiche, biografie ed escursioni.
פיליפו פיליפי עשה לו שם כמבקר מוזיקה בתקופתו, בעיקר משום שאצל סמכות אינטלקטואלית לביקורת המוזיקה, שהייתה עד אז במעמד של רפורטאז'ה.
יבגניה קנייבה

ביוגרפיה

קנייבה נולדה באומסק, שבסיביר. אמה, סווטלנה, הייתה מתעמלת אומנותית ברמה עולמית. אביה, אולג, הוא המאמן של הרכב המתאבקים בסגנון היאבקות יוונית-רומית ואחיה הגדול, התאבק בקבוצה שאביו אימן. למרות כל המשפחה הספורטיבית שלה, הייתה זו דווקא סבתה שמשכה אותה להתעמלות האומנותית בגיל 6. מאמנה הראשון, אלנה, התרשם מהתלהבותה ללמוד לעשות אלמנטים בדרגת קושי גבוהה. אחד העובדים בבית הספר ההתעמלות שהתאמנה בו, נזכר בה שבילתה שעות ארוכות באימונים למרות שכל התלמידים האחרים נעלמו לבתיהם עקב השעה המאוחרת, וסבתא שלה הייתה עומדת במסדרון חשוך וקר ומחכה לקחת אותה הביתה. מלבד אהבתה להתעמלות אומנותית, היא ידועה בחביבותה ובטיפולה לאחרים, ואף כינו אותה "אמא תרזה" על ידי צוות הדרכה.

אלופת אירופה

באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 2008 זכתה קנייבה במדליית זהב בתחרות הקרב רב אישי. באליפות אירופה שנערכה בבאקו, אזרבייג'ן בשנת 2009 זכתה קנייבה בכל 5 מדליות הזהב האפשריות.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה קנייבה במדליית זהב בתחרות הקרב רב אישי בתוצאה של 75.500 נקודות (חבל - 18.850, סרט - 18.850, חישוק - 18.850, אלות - 18.950).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה קנייבה במדליית זהב בתחרות הקרב רב אישי והגנה על תוארה.
הלל הרשושנים

הלל הַרשוֹשָנים (רוזנברג) (30 ביולי 1896, כ' באב תרנ"ו - 10 במרץ 1993, י"ח באדר תשנ"ג) היה בלשן ותשבצאי ישראלי.

ביוגרפיה

הלל הרשושנים נולד בשם הלל רוזנברג, בן לפינחס וציפורה רוזנברג ב-1897 בבוקובינה (באותה עת חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, ומאוחר יותר חלק מרומניה) בעיר ויז'ניץ, מושב חסידות ויז'ניץ. נצר לרבי ישראל מרוז'ין ולרבי פינחס מקוריץ. אביו היה שו"ב אצל האדמו"ר מוויז'ניץ. 
אמו נפטרה בצעירותו, והוא עבר לסבו אלכסנדר-זוסיא בעיירה קוסוב. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר עם משפחתו לצ'כיה, ולאחר המלחמה חזר לבוקובינה. למד בסמינר למורים בלבוב. היה מורה לספרות ולמקצועות היהדות וניהל שני בתי ספר לעברית. בשנת 1922, בכנס של חובבי השפה העברית, הקים בבוקובינה את "גדוד מגיני השפה", שנאבק בקנאות למען השפה העברית והפצתה בקרב היהודים. ארגון מקביל, "גדוד מגיני השפה", הוקם בארץ ישראל רק שנה מאוחר יותר. בשנת 1924 הוסמך, על ידי, הקהילה היהודית ומשרד החינוך הרומני, להורות יהדות ועברית בבתי הספר היהודיים ברומניה. בשנת 1925 עברת את שם משפחתו להרשושנים.
באפריל 1933 יצא מרומניה כעיתונאי היוצא לסקר את המכביה השנייה ונשאר בארץ ישראל. בתחילת 1935 פנה, בשם "גדוד מגיני השפה", להנהלות בתי הקולנוע בירושלים בהצעה לנקד את המילים העבריות המופיעות בסרטים. עוד ברומניה נמנה עם חסידי זאב ז'בוטינסקי, ובארץ עבד כמגיה בעיתון "העם" שהופיע מטעם התנועה הרוויזיוניסטית, ולאחר מכן בממשיכו, "הירדן" (בעריכת בנציון נתניהו), שבו פרסם ב-1935 תשבץ ראשון. בסוף 1935 נמנה עם מקימיו של ועד לציון 13 שנה לפטירתו של אליעזר בן יהודה. הרשושנים המשיך לעיתונים נוספים של התנועה הרוויזיוניסטית, "המשקיף" ו"חרות", ואחר כך עבד בעיתון "הבוקר" והצטרף כמגיה ל"ידיעות אחרונות" מיום הקמתו. בנוסף לעבודתו בעיתונים, הקים בתל אביב, ברחוב בלפור 29, בית ספר פרטי לעברית, "בית הלל".
ב-1938 נישא לתלמידתו לעברית, הינדה שטרום, שעברתה את שמה הפרטי לעפרה. לזוג נולדו שני בנים.
בשנות ה-40 וה-50 של המאה העשרים היה נציג העיתונות ב"ועד הלשון העברית". ערך, הגיה וסגנן ספרים רבים. הרשושנים הוא מחדשן של מילים עבריות רבות (תחדישים, מילה שאף היא מחידושיו). לשם פרסום תחדישיו והטמעתם חיבר ופרסם ב"ידיעות אחרונות" יותר מ-5,000 תשבצים.
לא כל תחדישיו של הרשושנים התקבלו, אך רבים מהם הפכו לחלק אינטגרלי של השפה ודוברי העברית משתמשים בהם, לרוב מבלי לדעת מי המציאם. בין התחדישים של הרשושנים נמנות המילים: תקרית, יבואן, יצואן, אכיל, חדיר, הפיך, זמין, להטוטן, צנחן, מלחין, תקרובת, תמליל, מחירון ועוד.
הלל הרשושנים נפטר בשנת 1993, בגיל 96, ונקבר בבית העלמין בחולון.
שני בניו, יוסי הרשושנים (1939–2010) ושילֹה הרשושנים (יליד 1943), פעלו גם הם בתחום: יוסי פרסם במשך 40 שנה (עד מותו) ב"ידיעות אחרונות" את חידת אותיות ומספרים; ושילה הרשושנים המשיך, לאחר מות אביו, לפרסם תשבצים במדור שלו ב"ידיעות אחרונות". בנו של שילה, יואב, נהרג בלבנון בשנת 1994.
אייר מדיטרנה

יעדים

החברה הפעילה טיסות צ'רטר ל-36 יעדים ב-17 מדינות, בהן: מצרים, אלג'יר, לבנון, ירדן, צרפת, ישראל וספרד.

פעילות החברה בישראל

החברה הפעילה 3 טיסות שבועיות סדירות בקו נמל התעופה שארל דה גול (פריז) לנמל התעופה בן-גוריון.
נכון למאי 2015 החברה צימצמה את פעילותה בישראל 2 טיסות שבועיות עונתיות בקיץ לפריז וללא טיסות סדירות כלל. החברה הפסיקה את הפעילות בשנת 2016.
יחסי אירלנד–שוודיה

היסטוריה

דובר הפרלמנט השוודי ביקר בדבלין ב-26 ביוני 2009, ימים ספורים לפני ששוודיה החלה בכהונתה כנשיאת האיחוד האירופי. ב-17 ביולי 2009, מועצת הסחר השוודית סגרה את משרדיה בדבלין והעבירה אותם לממלכה המאוחדת.
בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמה

בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמה (בספרדית: Base General Bernardo O’Higgins Riquelme), או בשמו האחר פוארטו קובאדונגה (Puerto Covadonga), הוא הבסיס העיקרי והקבוע של צ'ילה באנטארקטיקה. הבסיס, שנקרא על שמו של ברנרדו או'היגינס, הוא גם עיר הבירה של הקומונה "קומונה דה לה אנטארקטיקה" (comuna de la Antártica) המשתרעת על שטח של 1,236,000 קמ"ר באנטארקטיקה ואינה מוכרת על ידי שאר מדינות העולם כחלק מצ'ילה בשל הברית האנטארקטית.
הבסיס נמצא בגובה 3 מטר כ-30 ק"מ דרומית מערבית מהנקודה הצפונית ביותר של חצי האי האנטארקטי. הבסיס נוסד ב-18 בפברואר 1948 והוא אחד הבסיסים המיושבים בקביעות הוותיקים ביותר באנטארקטיקה. בחורף מתגוררים בבסיס 16 אנשים ובקיץ 44 אנשים עם מקומות מגורים ל-60 אנשים. הבסיס מופעל על ידי צבא צ'ילה.
בבסיס מופעלת תחנת קליטה גרמנית שהוקמה ב-1991. חיישנים מסוג SAR הנמצאים בלוויינים מעל אזור הקוטב הדרומי מייצרים כמויות מידע רבות, ומידע רב שכזה אינו יכול להיות מאוכסן בלוויינים עצמם ויש להעבירו לתחנות קרקע אחרות. לשם כך נבנתה תחנת קליטה זו שמיקומה נבחר משיקולי תשתית קיימת, גאולוגיה של האזור ונוחות גישה לבסיס.
טשביץ'

היסטוריה

ב-1101 הוקם מנזר בנדיטיני בסמוך לאחת מנקודות החצייה של נהר ה"ייהלבה", בעקבותיו הוקם שוק מסחרי שמשך אליו סוחרים רבים ובהם יהודים. בתקופה זו החלו להתפתח המנזר והעיירה טשביץ', ומאוחר יותר היישוב היהודי בה.

הקהילה היהודית

בטשביץ' התקיימה קהילה יהודית ממוסדת כבר ממחציתה השנייה של המאה ה-15, וידוע על יהודים שהתגוררו בה כבר בשנת 1338.
במהלך המאה ה-16 ניתנה הוראה לגרש את היהודים מטשביץ', אך לבסוף היא לא בוצעה, והשלטון המקומי היה סובלני כלפי היהודים. בעבר היהודים היו מעורבים במגוון פעילויות כלכליות כגון הלוואות ואומנויות שונות, אך החל מהמאה ה-17 היהודים חדלו מהעיסוק בהלוואות.
באמצע המאה ה-19 מנתה האוכלוסייה היהודית בטשביץ' כ-1,700 נפשות, כרבע מכלל תושבי העיר. בשנות ה-30 התדלדלה הקהילה היהודית ואוכלוסייתה מנתה רק כ-300 תושבים. הקהילה התקיימה עד מלחמת העולם השנייה, וכל התושבים היהודים גורשו מביתם במהלך השואה. לאחר המלחמה נעשה ניסיון לחדשה, הניסיון כשל והתושבים נקלטו בקהילת העיר ברנו. כיום אין תושבים יהודים בטשביץ'.
בטשביץ' התקיימה ישיבתו של רבי חיים יוסף פולק, מתלמידי החתם סופר. בישיבה זו למד בין השאר ההיסטוריון וחוקר התלמוד אייזיק הירש וייס.
קלוד בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן השלושה-עשר

ביוגרפיה

קלוד נולד ברדבורן, הרטפורדשייר ב-21 ביולי 1824, לתומאס בווס-ליון, לורד גלמיס ולשארלוט ליון-בווס, ליידי גלמיס, בתו של ג'וזף ולנטיין גרימסטיד.
בשנת 1846 מת סבו תומאס בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן האחד-עשר, ומכיוון שאביו תומאס בווס-ליון, לורד גלמיס מת קודם לכן בשנת 1834, ירש אחיו תומאס ליון-בווס, רוזן סטראטמור וקינגהורן השנים-עשר את תאריו. בשנת 1865 מת אחיו תומאס ללא ילדים, וקלוד ירש את התואר "רוזן סטראטמור וקינגהורן" ואת נחלות המשפחה הנרחבות באנגליה ובסקוטלנד.
קלוד שיחק קריקט ברמה גבוהה, והופיע ב-4 הופעות קריקט מדרגה ראשונה, 3 פעמים הופיע במועדון הקריקט מרילבון בין השנים 1843–1846, ופעמים רבות הופיע במשחקי חובבנים.
בשנת 1874 מונה קלוד לתפקיד לורד הסגן של אנגוס, אותו מילא עד מותו. בשנת 1870 החל קלוד לכהן כנציג עמית בפרלמנט הסקוטי, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1892, ובשנת 1887 קיבל גם תואר אצולה אנגלי בנוסף לתארו הסקוטי.
ב-16 בפברואר 1904 מת קלוד במהלך טיול באיטליה, ואת תוארו ירש בנו קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר.
יוכבד קאשי

יוכבד קאשי, (נולדה ב-1929) הייתה מפקדת יחידת מקפלות המצנחים, והייתה האישה הראשונה (יחד עם מנוחה פידל) שעברה קורס צניחה של צה"ל.

ביוגרפיה

יוכבד קאשי נולדה במשהד, איראן. הוריה עברו מרוסיה לאיראן לפני שנולדה והשתקעו בעיר משהד.
ב-1932, כשהיא בת 3, המשפחה עלתה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. ב-1946 הצטרפה לארגון ההגנה ושובצה ליחידה של קשרים-רצים.
במאי 1948 התגייסה לחיל נשים בצה"ל ושירתה כמ"כ ומדריכה. ב-1950 סיימה קורס קצינים ואחריו הוצבה בבית הספר לצניחה, אז בבה"ד 8, בבסיס תל נוף. שם פיקדה על יחידת מקפלות המצנחים.
קאשי ביקשה להשתתף בקורס צניחה, אך נדחתה על רקע המגדר שלה. מפקדת חיל הנשים באותה תקופה טענה שהצנחנות הוא מקצוע גברי ואינו מתאים לנשים וסירבה לתת את אישורה. רופא הצנחנים טען שהשתתפות בצניחות עלולה לגרום נזקים לגוף האישה, נזקים שימנעו ממנה בעתיד את האפשרות להיכנס להריון וללדת. קאשי ניהלה את פולמוס שלה עם המתנגדים ולבסוף הצליחה, בעזרת דוגמאות של צנחניות מארצות אחרות, לשכנע את יהודה הררי, המקים והמפקד של בית הספר לצניחה. הררי השיג אישור להשתתפות קאשי בקורס צניחה, אך האישור הותנה בכך שקאשי לא תהיה הצנחנית היחידה. חיילת בעלת כושר מעולה בשם מנוחה פידל התנדבה להצטרף לקורס ושתי הנשים עברו אותו בהצלחה, כולל חמש צניחות המקנות זכות ל"אות הצנחן".
שתי הצנחניות השתתפו בצניחת הראווה באצטדיון רמת גן, בטקס הסיום של המכביה השלישית. קאשי המשיכה לבצע צניחות והגיעה ל-12 צניחות, שהקנו לה את כנפי הצניחה. תצלומה של קאשי הופיע בכרזה של יום העצמאות בשנת 1951 והתנוססה גם על שער השבועון במחנה.
קאשי השתחררה מהשירות הצבאי ב-1952 בדרגת סגן משנה ונישאה לצייר צבי מילשטיין. מילשטיין קיבל ב-1956 מלגת לימודים בצרפת והזוג עבר לגור שם. לבני הזוג בן משותף.
יוכבד קאשי היא אחותה הבוגרת של הזמרת עליזה קשי.
בסמה (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי דיקלה, הולחן על ידי דיקלה ועידו אוחיון והופק על ידי דיקלה, אוחיון ורוני בראון. השיר הוא שיר ים תיכוני קיצבי, אשר מדבר על אהבתה של דיקלה כלפי בחור, עליו מדברת לאורכו של השיר.
בביקורת שערכו מאקו על האלבום ואם פרידה, הם התייחסו אל השיר ואף כינו אותו בחלקו כ-"להיט ענק וסקסי".

וידאו קליפ

במקום ווידאו קליפ מלא אשר היה צריך לצאת לשיר, הוחלט כי יעלה ליוטיוב אודיו רשמי של השיר, בו נראית גם עטיפתו של הסינגל. בעטיפה ניתן לראות את שם השיר ושמה של דיקלה בצבע אדום, כאשר לידם ניצבות שפתיים המורכבות ממשולשים צבעוניים.
האודיו זכה להצלחה נאה, ונכון לאפריל 2018, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב ל-2 מיליון צפיות.