google/wiki40b huggingface dataset:
קיילר לי

ביוגרפיה

לי נולדה בשארלוט שבצפון קרוליינה, לאיבון נורטון ולרוברט פוטס. היא גדלה בווירג'יניה ביץ' שבווירג'יניה. בגיל 12 עברה עם אמה ועם אחיה השחקן כריסטופר קיימן לי למיאמי, פלורידה. בגיל 14 התחילה לדגמן. היא עברה למשחק כשהופיעה בטלוויזיה המקומית בפרסומות ובתוכנית נוער שנקראה "Hall Pass".
לי לא סיימה את לימודיה בבית ספר תיכון אך למדה בבית ספר תיכון למיומנויות בקליפורניה.

קריירה

לי שיחקה כשהייתה בת 15, ב-1997 בסרט "Kickboxing Academy". היא התחילה להתארח בתוכניות טלוויזיה ולדגמן. ב-2001 שיחקה בפארודיה "קטע מהסרטים" כג'ני בריגס. היא הופיעה בקליפ של הזמר מרלין מנסון בשיר "Tainted love". היא דורגה במקום ה-65 במגזין מקסים, ברשימת 100 הנשים הסקסיות של שנת 2002.
ב-2002 שיחקה בשתי סדרות טלוויזיה: "גירלס קלאב" ששם שיחקה את עורכת הדין שרה מיקל, וב"מופע שנות ה-80" שם שיחקה את הפאנקיסטית ג'ון טיוזדיי. היא שיחקה בסדרה של רשת ABC "האימון", אך יצאה בסוף עקב קיצוץ בתקציב. בשנת 2003 שיחקה 10 פרקים בסדרה המצליחה, "הפרקליטים".
בשנת 2002 זכתה ב"פרס הוליווד הצעירה" בקטגוריה "Exciting New Face - Female".
בספטמבר 2005 לוהקה לצוות השחקנים של הסדרה "Reunion". הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
לי הצטרפה ב-2007 לסדרה "האנטומיה של גריי", בו הופיעה לראשונה בסוף העונה השלישית, כאחותה למחצה של מרדית' גריי. היא לוהקה לסדרה כשחקנית מן המניין מהעונה הרביעית ובסוף העונה השמינית (ב-2012) היא עזבה את הסדרה, בכך שהרגו את דמותה, לקסי גריי, בהתרסקות מטוס
בשנת 2012 שיחקה במותחן "נקודת שבירה" בכיכובו של סטיבן דורף, כחברתו מולי ריינס.
בשנת 2014 שיחקה בסדרה "Texi Brooklyn" בתור הדמות הראשית, קייטלין 'קאט' סאליבן, בלשית במשטרת ברוקלין שחוברת לנהג מונית מקומי. גם סדרה זו ירדה לאחר עונה אחת בלבד.
החל משנת 2015 מופיעה לי בסדרה "סופרגירל" כאלכס דנברס, אחותה המאמצת של קארה זור-אל, העובדת כסוכנת בDEO.

חיים אישיים

ב-20 ביולי 2002 נישאה לי לשחקן והזמר נייתן ווסט. הזוג שיחקו יחד ב-2000 בסדרה "7th Heaven" כפרנקי וג'וני, חבריה של מרי קמדן (ג'סיקה בייל). לזוג שלושה ילדים. הם גרים בוונקובר שבקנדה, לשם עברו עקב צילומי הסדרה סופרגירל.
תומר דבורה

תומר דבורה הוא ספר מוסר קבלי, שכתב המקובל רבי משה קורדובירו (הרמ"ק) באמצע המאה ה-16 בצפת. 
מקור שם הספר הוא בספר שופטים שם מסופר על דבורה הנביאה שהייתה שופטת את ישראל בעודה יושבת תחת "תומר דבורה". 
בספר מותווית הדרך לתיקון מידות דרך הדבקות במידותיו של האל. בספר עצמו מפרט הרמ"ק את מידות האל (הספירות) ומסביר אלו פעולות מוסריות על האדם לנקוט כדי ליצור השתוות בין מידותיו למידות האל. כך למשל הוא מתאר מידות כמו ענווה, סובלנות, הצדקת הזולת, התנהגות לפנים משורת הדין, תיקון עצמי, אהבת הכל, כיבוש היצר, לימוד תורה ומוסר, ביסוס המוסר באמצעים חומריים וקיום מערכת זוגית.
לספר שני חלקים: הראשון מיוסד על שלוש עשרה מידות הרחמים, והחלק השני מיוסד על עשר הספירות.

מהדורות הספר

הספר הודפס לראשונה בשנת שמ"ט (1589) בוונציה על ידי הרב משה באסולה, כ-19 שנה לאחר פטירת מחברו. במהדורת שפ"א שנדפסה בפראג הובאה הסכמתו של השל"ה שהגדיר את המחבר כ"איש אלקים קדוש המאיר לעולם כלול בחכמתו וחסידותו" ועל ספרו כתב כי "כולו יראת שמיים וקיבול עול מלכותו יתברך" ואמר שכל מי שרגיל בספר הזה ואומר אותו בכל שבוע או בכל חודש מובטח לו שהוא בן העולם הבא. בספרו המליץ ללומדו בעשרת ימי תשובה על מנת "לתקן בכל יום ויום המכוון נגד אותה הספירה". רבי אברהם אזולאי הביא את הספר בשלמותו בתוך ספרו "חסד לאברהם" בפרק "בריכת אברהם". בשנת תרי"ח הדפיס רבי ישראל מסלנט את הספר בקניגסברג בתוספת "אגרת המוסר" שלו המכילה את עיקרי משנתו המוסרית. בשנת תרפ"ח הודפסה בירושלים מהדורה עם תוספות ובהם מראי מקומות וחידושים מאת הרב זאב וולף אשכנזי. בנוסף למהדורות אלו נדפסו במשך השנים מהדורות רבות של הספר. בשנים האחרונות יצא לאור הספר עם פירוש "ויאמר משה" מאת הרב מרדכי שיינברגר.
מארי-לואיז קארבה

קורות חיים

קארבה עיצבה בגדים בשותפות עם אחיה, אמן האוונגארד הצרפתי רובר מאלה-סטבן , שהיה ארכיטקט בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. בשנת 1941 פתחה את חנות ההוט קוטור הראשונה שלה, בפריז, ובשנת 1945 פתחה חנות נוספת בשאנז אליזה. היא הייתה ידועה בשימוש שלה באריגים כגון תחרה ומכיוון שהייתה בגובה 1.55 מטר, נטתה לעצב בגדים לנשים קטנות מידות. קארבה הייתה מעצבת הבגדים הפריזאית הראשונה שרשמה פטנט על חזיית פוש אפ. בין לקוחותיה היו זמרות, שחקניות קולנוע ונשות חברה רבות, בהן אדית פיאף, לסלי קארון, מרטין קרול  ועוד. כמו כן הייתה קארבה יצרנית בשמים. את חוש השיווק המפותח שלה הפגינה ביום השנה העשירי לשחרור פריז, בשנת 1954, כששחררה מעל פריז במצנחים דוגמיות של בשמים מתוצרתה. לאחר שנה יצרה קו אופנה לצעירים והחלה למכור זיכיונות ליצרנים בכל רחבי העולם. בעיצוביה השתמשה בסגנונות אקזוטיים מתרבויות אפריקה ודרום אמריקה.
בשנת 1955 עיצבה קארבה את התלבושות לסרט בנות השטן.

פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה

למרות חוקי הגזע של משטר וישי המשיכה מארי-לואיז קארבה להעסיק בשנות מלחמת העולם השנייה יהודי ממוצא רומני שהתאזרח בצרפת בשנת 1926. היהודי, אנרי בריסיאנה (Bricianer), סבר שהוא מוגן מפני גירוש עקב אזרחותו הצרפתית, אך החל מקיץ 1942 גורשו יהודים מצרפת למחנות ההשמדה - אזרחים וזרים כאחד.
באוקטובר 1943 נעצרה אמו של בריסיאנה בניס והועברה למחנה דראנסי. היא גורשה לאושוויץ במשלוח מספר 60. שוטרים צרפתים הגיעו לבית משפחת בריסיאנה בפריז כדי לעצור את בני הזוג וחמשת ילדיהם. המשטרה נתנה למשפחה ארכה של 24 שעות ובריסיאנה פנה למארי-לואיז קארבה. קארבה ארגנה מקומות מסתור ליתר בני משפחתו ורובם הוסתרו אצל אמה ודודיה. קארבה אפשרה לבריסיאנה להתגורר בחשאי בחנותה ולהמשיך לעבוד בחנות. תמורת עבודתו יכול היה בריסיאנה להרוויח כסף ולסייע בפרנסת משפחתו. בני משפחת בריסיאנה השיגו מסמכים מזויפים ושרדו עד השחרור.

הכרה

בשנת 1978 קיבלה קארבה את אות מסדר האמנויות והספרות ובשנת 2009 - את אות לגיון הכבוד.
ב-2000 הכיר יד ושם במארי-לואיז קארבה בתור חסידת אומות העולם.
ממלכת דמות

דמות הייתה (בגעז: ዳሞት) ממלכה שהתקיימה במערב אתיופיה. משערים שהממלכה נוסדה לפני המאה ה-10 וגבולותיה היו הנילוס הכחול בצפון, נהר הדידסה ואף בתקופות מסוימות בבני שנגול במערב.
מהמאה ה-10 ועד למאה ה-13, דמות הייתה לממלכה דומיננטית באזור כאשר זו הכפיפה את הממלכות המוסלמיות השכנות לה ממערב לוסאליות ואף הדפה פלישה אתיופית בתקופת הזאגווה. דמות נזכרה במאה ה-13 בהגיוגרפיה של הקדוש תקלה היימנות, אשר נקבה בשם מלכה "מוטלמי" שהמיר את דתו לנצרות.
עם עליית השושלת הסולומונית לחמו האתיופים כנגד דמות והצליחו לנטרל את שליטת בשטחיה המערביים. הקיסר עמדה ציון הראשון הצליח להכפיף את הממלכה לשלטון אתיופי ובמאה ה-16 הייתה לממלכה חשובה באימפריה האתיופית.
בשלהי המאה ה-18 החלה קבוצת המצ'ה מהאורומו לפלוש ולהתיישב בממלכה. בעקבות זאת אילצו את שליטיה ותושביה הנוצרים להגר לאזור גאפאת שבדרום גוג'ם אשר מצפון לנילוס הכחול שם הקימו מחדש את מולדתם ("דמות החדשה").
המהגרים מדמות התיישבו לצד הגאפאת המקומיים, מאוחר יותר היגרו לאזור גם קבוצות מצ'ה שהורשו להתיישב במקום. אלו השתלבו באלו ואימצו עם הזמן את השפה האמהרית, התרבות והנצרות.
בחלוקה המנהלית של שנות ה-40 של המאה ה-20 הייתה דמות החדשה לנפה בתוך מחוז גוג'ם ודמות הישנה לחלק ממחוז ולגה.
אשלי ג'אד

ביוגרפיה

נולדה בשם אשלי טיילר סימינלה (Ashley Tyler Ciminella) בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא איטלקי, בריטי וגרמני. אימה היא זמרת הקאנטרי נעמי ג'אד, ואביה הוא מייקל סימינלה. אחותה וינונה ג'אד גם היא זמרת קאנטרי.
ג'אד היא קרובת משפחה רחוקה של השחקנים אנדרו ואליזבת שו.לאחר גירושיי הורייה עברה ג'אד עם אמה ואחותה לקנטקי .
בשל קשיי הסתגלות נאלצה ג'אד לעבור כ-13 בתי ספר לפני שהתקבלה לאוניברסיטת קנטקי, שם למדה בין השאר תיאטרון וצרפתית.
לאחר שסיימה את לימודייה ללא תואר עברה ג'אד להוליווד כדי ללמוד ולפתח קריירת משחק.
ב-2007 השלימה ג'אד באיחור של 17 שנים את התואר שלה בצרפתית.

קריירה

ג'אד החלה לשחק בסדרת הדרמה "אחיות" שם הופיעה במשך שתי עונות.
ג'אד צלחה את האודישן הקולנועי הראשון שלה לתפקיד ראשי ב-1993 ושיחקה את הנערה רובי בדרמה "רובי בגן עדן", הופעה עלייה זכתה ג'אד בפרס אינדפנדנט ספיריט.
לאחר שנחשפה לראשונה בתפקיד ראשי קיבלה ג'אד תפקידי משנה בסרט הפשע "היט" בתור שרלין אשתו של הפושע כריס שירליס (ואל קילמר), בדרמה המשפטית "עת להרוג" בתור קרלה אשתו של עורך הדין ג'ק בריג'נס (מתיו מקונוהיי) ובקומדיה "עישון".
ג'אד שיחקה את נורמה ג'יין לצידה של זוכת האוסקר מירה סורבינו בהפקה הטלוויזיונית של הHBO "נורמה ג'יין ומרלין" והועמדה ל פרס אמי ולפרס גלובוס הזהב.
הופיעה במותחן שובר הקופות "סיכון כפול" לצידו של טומי לי ג'ונס בתפקיד אליזבת פרנסוס המואשמת ברצח בעלה ובדרמה "סיימון בירץ'" בדמות אמו של הילד ג'ו וונטוורת' (ג'וזף מאזלו).
הופיעה לצידה של נטלי פורטמן בקומדיה "מפתח הלב" ולצידו של יו ג'קמן בקומדיה "מישהו כמוך".
ג'אד שיתפה פעולה עם זוכה האוסקר מורגן פרימן בשלושה סרטים "חתום בנשיקה" בתור החטופה קייט מקת'ירן, "זהות שאולה" בתור עורכת הדין קלייר קובליק ו"זנב הדולפין".
ג'אד הועמדה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי על הופעתה בתפקיד לינדה לי תומאס, אשתו של המלחין קול פורטר (קווין קליין) בדרמה המוזיקלית "לילה ויום".
ג'אד שיחקה את הצלמת האיטלקייה טינה מודוטי בדרמה הביוגרפית "פרידה" ואת הדמות הראשית בסרט האימה "באג".
ב-2010 שיחקה בפנטזיה הקומית "פיית השיניים" בתור קרלי חברתו של שחקן ההוקי דרק תומפסון "פיית השיניים" (דוויין ג'ונסון) .
ב-2012 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "היעלמות" (Missing) כבקה (רבקה) ווינסטון, הנשאבת לעברה כסוכנת CIA עקב היעלמותו של בנה מייקל.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקומי "החופשה הראשונה" לצידם של זואי דויטש, דמיאן ביצ'יר ורנדי קוטור.

חיים אישיים

בין השנים 2001-2013 הייתה ג'אד נשואה לנהג המירוצים הסקוטי דריו פרנצ'יטי, הם נישאו בטקס בטירה בסקוטלנד ומעבירים את זמנם בין סקוטלנד לחווה שלהם שבעיר פרנקלין, טנסי.
ג'אד שהתה במרכז טיפולים מיוחד בטקסס במשך למעלה מחודש בשל בעיות דיכאון, התבודדות וחוסר שינה, באותו המוסד שהתה גם אחותה של ג'אד שסבלה מבעיות אכילה.
ג'אד קיבלה תואר של כבוד ממכללת אוניון והוציאה ב-2010 תואר במנהל ציבורי מבית הספר לממשל ע"ש ג'ון פ. קנדי שבאוניברסיטת הרווארד.
ג'אד היא גם פעילה הומניטארית הפועלת ודוברת להעלאת מודעות מחלת האיידס ברחבי העולם, ביקרה במקומות התחלואה הקשים ביותר לרבות במדינות אפריקה.
רחוב חרשצ'אטיק

שם הרחוב

שם הרחוב נגזר ככל הנראה מן המילה הסלאבית "חרסט" שהוראתה צלב, כיוון שהוא סלול בעמק הנחצה על ידי מספר ערוצים קטנים. בעמק זרם נחל חרשצ'אטיק, יובל של הנהר ליביד, הנשפך לדנייפר והוא זורם תחת מפלס הרחוב כנחל תת-קרקעי.

היסטוריה

מאז הקמת העיר ובמשך תקופת רוס של קייב והאימפריה הרוסית היה העמק אזור בלתי מיושב, ששימש כחיץ בין האזורים המיושבים. רק במאה ה-19 מולאו הערוצים הצולבים והעמק המרכזי על מנת לשמש לבנייה ולתנועה. בעת המהפכה התעשייתית הפך חרשצ'אטיק לשדרה המרכזית של העיר. בד בבד עם הפיכת קייב למרכז המסחרי והתעשייתי של דרום-מערב האימפריה, הפך רחוב חרשצ'אטיק למרכזה המסחרי של העיר. ב-1878 נחנך ברחוב בניין הדומה של קייב (בית הנבחרים האזורי; הבניין פוצץ ב-1941). ב-1894 החל לפעול ברחוב קו החשמלית הראשון באימפריה הרוסית.
מיד לאחר מהפכת אוקטובר 1917 ובמהלך מלחמת האזרחים ברוסיה והמלחמה הפולנית-סובייטית, נפגעו קשה המבנים ברחוב. ב-9 במאי 1920 נכבשה קייב על ידי צבא פולין בראשותו של אדוורד רידז-שמיגלי, שחגג את הכנעת העיר במצעד ניצחון לאורך רחוב חרשצ'אטיק. בין השנים 1923 ו-1937 בוצעו ברחוב עבודות שיקום והוא נקרא על שמו של ואצלב וורובסקי, דיפלומט בולשביקי שנרצח בשווייץ. בשנת 1939 נחנך במרכז הרחוב בית הכלבו "צום" (ראשי תיבות של Центральный универсальный магазин - "חנות כלבו מרכזית").
בעת נסיגת הצבא האדום מן העיר לאחר קרב קייב (ספטמבר 1941), מולכדו מבני המידות ברחוב באמצעות מוקשים וחומר נפץ שחוברו למרעומי-רדיו. לאחר כיבוש העיר התמקמו ראשי הממשל הגרמני במבנים ברחוב. ב-24 בספטמבר 1941 נשלחו אותות רדיו מרחוק שפוצצו את מטות הצבא הגרמני והרסו כליל מבנים רבים ברחוב, בהם בניין הדומה של קייב. ב-26 בספטמבר החליטו הגרמנים לחסל את כל יהודי קייב כתגמול על פעולות החבלה, ופקודה זו בוצעה בבאבי יאר. במהלך הכיבוש הגרמני נקרא הרחוב Eichhornstrasse על שם הרמן פון אייכהורן, פילדמרשל ממלחמת העולם הראשונה והמושל הצבאי של אוקראינה ב-1918 (שנרצח בעיר באותה שנה על ידי הסובייטים).
בשנת 1946 הוצב במבוא הדרומי לרחוב, מול שוק בסרבסקי, פסל לנין הגדול בקייב. הפסל הוסר על ידי מפגינים ב-8 בדצמבר 2013.
שלטונות ברית המועצות שיקמו את הרחוב במהלך שנות החמישים והשישים. הרחוב פונה מהריסות, הורחב, והוקמו בו מבנים סטליניסטיים קלאסיים כגון מלון מוסקבה (כיום מלון אוקראינה) בצידו הצפוני (מאידאן נזאלז'נוסטי), הדואר המרכזי, בניין מועצת העיר ("קייב ראדה") ועוד. ברחוב נערכו מצעדים צבאיים במועדים המרכזיים של ברית המועצות: אחד במאי, יום הניצחון (9 במאי) ויום מהפכת אוקטובר. ב-1960 נפתח הקו הראשון של הרכבת התחתית של קייב ("האדום") ובמרכזו תחנה ברחוב, ב-1967 נפתח הקו השני ("הכחול"), כאשר הוא מצטלב עם הראשון במאידאן בצפון הרחוב.
ב-24 ביולי 1990 הונף לראשונה דגל אוקראינה מעל בניין מועצת העיר.
במהלך שנות התשעים, לאחר התפרקות ברית המועצות, עבר הרחוב שיפוץ כולל. בניינים נוקו, אלמנטים סובייטיים הוסרו, הותקנה תאורה מודרנית ולוחות מודעות מוארים והחנויות הפכו לחנויות מותגים. ב-2001 הוקמו מתחת לרחוב מרכזי קניות תת-קרקעיים. ב-2004 היה הרחוב אתר מרכזי באירועי המהפכה הכתומה ובו הוקמו אוהלי ראשי המאבק, שנתמכו על ידי מועצת העיר. בשיאה של המהפכה הגיעו אליו יותר ממיליון מפגינים. וב-2013 היה אתר מרכזי בהפגנות יברומאידאן.
יעקב שמשון שפירא

ביוגרפיה

שפירא נולד ברוסיה (אוקראינה) ב-1902. למד בישיבת לידא ובפקולטה לרפואה באוניברסיטת חרקוב. היה פעיל בתנועה הסוציאליסטית-ציונית צ"ס ברוסיה והיה אסיר ציון בשנים 1923–1924.
עלה לארץ ישראל בשנת 1924. היה חבר חבורת "המעבר" לכיבוש העבודה בפתח תקווה, עבד בפרדסי המושבה והיה ממייסדי קיבוץ גבעת השלושה. למד בבית הספר למשפטים בירושלים, שם הוסמך לעורך דין. היה מזכיר מפלגת אחדות העבודה בירושלים. בפברואר 1932 נבחר לוועד הקהילה של ירושלים מטעם מפא"י. בשנת 1934 עבר לחיפה ועסק שם בעריכת דין. טיפל במשפטי ההגנה וההעפלה. לאחר הקמת המדינה היה מנכ"ל משרד המשפטים ושימש כיועץ המשפטי לממשלה הראשון במדינת ישראל (בין השנים 1948-1950). נבחר לכנסת השנייה והשלישית מטעם מפא"י והיה חבר בוועדת חוקה חוק ומשפט.
בדצמבר 1964 פרסם שפירא מאמר בעיתון מעריב בו תקף את עמדתו של בן-גוריון בעניין מינוי ועדת חקירה משפטית לעסק הביש. במאמר זה טען שפירא כי אין לערב את הרשות השופטת בוועדה (ולו משפטית) הממונה על ידי הממשלה וכי אין למנות כחבריה שופטים (או שופטי בית המשפט העליון). בשנת 1965 מונה על ידי מפא"י לעמוד בראש בית דין מפלגתי, אשר גירש את בן-גוריון וחבריו משורות מפא"י. למרות זאת בבוא היום הפקיד בן-גוריון את צואתו בידיו של יעקב שמשון שפירא ובכך נמחקו משקעי העבר ביניהם. ב-12 בינואר 1966 מונה על ידי לוי אשכול כשר המשפטים (שאינו חבר כנסת) בממשלתו החדשה במקום דב יוסף (שתמך בעמדת בן-גוריון ואשר שימש שר משפטים בממשלת אשכול הקודמת). בשנת 1968 הביא שפירא לכנסת את חוק ועדות חקירה, חוק המקבל, למעשה, את עמדתו של בן-גוריון בנושא.
שפירא המשיך לכהן עד 1973 (למעט תקופה קצרה) כשר המשפטים ואף נבחר לכנסת השביעית מטעם המערך.
במהלך מלחמת יום הכיפורים דרש מראש הממשלה גולדה מאיר לפטר את שר הביטחון משה דיין בשל אחריותו האישית, משלא נענה התפטר בעצמו ב 28.10.73.
נפטר ב-14 בנובמבר 1993, בגיל 91.
יהודה לנקרי

ביוגרפיה

לנקרי נולד בעיר בוז'עד שבמרוקו. עלה לישראל ב- 1965 ושירת בחיל האוויר. לאחר מכן החל לעבוד בתפקידים ציבוריים מטעם הסוכנות היהודית, ובמסגרת זו למד לתואר שני באוניברסיטת ניס שבצרפת ובהמשך השלים את עבודת הדוקטורט והיה לדוקטור לספרות צרפתית. כיהן כראש המועצה המקומית שלומי בשנים 1983-1992, כיו"ר הראשון של מועצת הרשות השנייה בשנים 1991-1992 וכשגריר ישראל בצרפת בשנים 1992-1995. 
בשנת 1996 הצטרף למפלגת גשר, שלקראת הבחירות לכנסת ה-14 התאחדה עם הליכוד וצומת. בדרך זו נכנסו חמישה מנציגי המפלגה לכנסת, ובהם לנקרי. במהלך הכנסת ה-14 כיהן כיו"ר ועדת האתיקה וסגן יושב ראש הכנסת, וכמו כן היה חבר בוועדת החוץ והביטחון ובועדת החינוך, התרבות והספורט. 
בתום שלוש שנים בכנסת לא ניסה להיבחר שוב והתמנה לשגריר ישראל באו"ם. בתפקיד זה כיהן שלוש שנים, אשר במהלכן פרצה האינתיפאדה השנייה, שנכרכה במאבק מקביל של הפלסטינים וידידיהם כנגד ישראל גם באו"ם. בינואר 2003 סיים את תפקידו ומונה לנציג ליחסים בינלאומיים של ארגון כי"ח (כל ישראל חברים). במאי 2007 מונה לתפקיד יו"ר הדירקטוריון של חברת החדשות של ערוץ 2, במקומו של יצחק לבני. מכהן כיום כיו"ר מועצת הפדרציה העולמית של יהדות מרוקו.
בדצמבר 2018 נמנה מבין מייסדי מפלגת גשר החדשה בראשות אורלי לוי-אבקסיס, בתו של יו"ר מפלגת גשר המקורית דוד לוי.
המשחקים האולימפיים לנוער

המשחקים האולימפיים לנוער (באנגלית: The Youth Olympic Games או בראשי תיבות: YOG) הוא אירוע עולמי של תחרויות ספורט רב-ענפיות הנערך אחת לארבע שנים המוגדר לנוער בגילאי 14 עד 18 שלא יכולים להשתתף במשחקים האולימפיים. מוטו התחרות הוא "ללמוד כדי לדעת, ללמוד כדי להיות, ללמוד לעשות וללמוד איך לחיות יחד", והנושא הכללי של התחרות הוא חינוך ותרבות. רעיון המשחקים האולימפיים לנוער הוצג בישיבת הוועד האולימפי במוסקבה בשנת 2001 על ידי ז'אק רוג, הנשיא החדש דאז של הוועד האולימפי הבינלאומי, הרעיון אושר במושב הוועד האולימפי בגואטמלה סיטי, גואטמלה ב-6 ביוני 2007. אולימפיאדת הנוער נערכה לראשונה בסינגפור בין 14 באוגוסט ו-26 באוגוסט 2010.

דרישות מהערים המארחות

הוועד האולימפי הודיע כי העיר המארחת לא חייבת לבנות מבנים חדשים חוץ מכמה מבנים מסוימים ואת הכפר האולימפי. בנוסף, הוחלט כי כל המשחקים חייבים להתקיים בתחומי העיר, דבר שגרם להפסקת ההצעות המשותפות. על פי הדרישות, האצטדיון שבו נערך טקס הפתיחה של האולימפיאדה חייב להכיל יותר מ-10,000 מקומות, ועל כל מתקן אולימפי שבו נערכת תחרות להכיל לפחות 2,500 מקומות.
כל מדינה מחויבת לשלוח לפחות ארבעה משתתפים ולא יותר ממאה משתתפים, כל מדינה בוחרת את הנבחרת שלה כ-18 חודשים לפני תחילת התחרות כך שייתכן שילד בן 12 ייבחר לנבחרת האולימפית.

מימון

העלויות המשוערות של אולימפיאדת הנוער היו כ-30 מיליון דולר למשחקי הקיץ ובין 15 ל-20 מיליון דולר למשחקי החורף, בעיקר עבור תיקון תשתיות ומגורים. הוחלט כי הוועד האולימפי ישלם לעיר עבור הלינה והמזון של המשתתפים ושל השופטים, הוצאות שמסתכמות ב-11 מיליון דולר.

תקציבי הערים שהגישו הצעה לאירוח אולימפיאדת הנוער הראשונה היו גדולים פי כמה מהתקציב המשוער. סינגפור הציעה כ-75 מיליון דולר ומוסקבה הציעה 175 מיליון דולר. תקציבי הערים שהציעו את אירוח אולימפיאדת החורף לנוער הראשונה היו צנועים יותר, 22 מיליון דולר שהציעה אינסברוק ו-14 מיליון דולר שהציעה קופיו, פינלנד. עלות אולימפיאדת הנוער בסינגפור מוערכת בכ-387 מיליון דולר סינגפורי (284 מיליון דולר אמריקאי).
ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת עשר שנים בעתיד, ותתמקד במלחמתה של יחידת כח המחץ, יחידת עילית של לוחמי קומנדו מארצות הברית וברית נאט"ו בארגון טרור בינלאומי בשם "קוברה" אשר יעודו הסופי להשתלט על העולם.
הסרט מציג את האירועים שקדמו להקמת יחידת "כוח המחץ" והקמת ארגון קוברה. עלילת הסרט תתנהל בין השאר באזור הארקטי, פריז, מוסקבה, וושינגטון די. סי., אוסטרליה וסהרה.
פרידריך שפיי

חייו

שפיי נולד בדיסלדורף. בשנת 1610, כאשר סיים את לימודיו בקלן, הוא הצטרף למסדר הישועים. בשנת 1624, לאחר לימודים ממושכים בהם הוסמך לכמורה, הוא שימש כפרופסור באוניברסיטת פדרבורן. נחשב לקיצוני בזמנו, בתקופה בה ציד מכשפות היה הנורמה, ובשנת 1629 ניסו להתנקש בחייו בעיר פיין שבגרמניה. בשנת 1635 הוא נדבק בזיהום בבית חולים בטריר, ממנו נפטר.

עבודתו

בשנת 1631 פורסמה עבודתו העיקרית 'Cautio Criminalis' (בעברית: 'אמצעי זהירות לתובעים'), המציגה את משנתו הסדורה לתביעות נגד כישוף. הוא לא צידד בביטול מיידי של משפטי המכשפות, אולם תיאר בסרקזם את הניצול של הליכים משפטיים בתביעה נגד מכשפות, במיוחד שימוש במכשיר העינויים 'לוח המתיחה'  ודרש רפורמות בתחום. אירוע מזעזע לו היה עד שינה את תפיסתו: 
דוכס בראונשווייג בגרמניה הזדעזע משיטותיהם של האינקוויזטורים בדוכסות שלו, וביקש משני מלומדים ישועים נודעים לפקח על החקירות. לאחר בדיקה מפורטת אמרו הישועים לדוכס: "האינקוויזיטורים עושים את חובתם. הם אוסרים רק אנשים שנחשדו בווידוי של מכשפות אחרות." "בואו איתי אל חדר העינויים" הציע הדוכס. הכמרים הלכו אחריו למקום שבו אשה אומללה הייתה מתוחה על סד העינויים. "תנו לי לחקור אותה", הציע הדוכס. "אשה, את מכשפה שהודתה. אני חושד בשני אנשים אלו שהם מכשפים. מה את אומרת על כך? תליינים - עוד סיבוב של הסד." "לא, לא!" זעקה האשה, "אתה צודק! ראיתי אותם פעמים רבות בשבתות. הם יכולים להפוך את עצמם לתיישים, זאבים וחיות אחרות". "מה עוד את יודעת עליהם?" דרש הדוכס. "כמה מכשפות ילדו ילדים שלהם. אשה אחת ילדה להם שמונה ילדים. לילדים יש ראשי קרפדות ורגלי עכבישים." הדוכס פנה אל הישועים הנדהמים: "האם אשלח אותכם לעינויים עד שתודו, חברי?"
שפיי לא היה ספקן לגבי קיומן של מכשפות, ואף פתח את ספרו בהצהרה כי מכשפות אכן קיימות, אולם הוא היה מאוד מודאג מהעובדה שנשים חפות מפשע מוצאות להורג לצד מכשפות אמיתיות. ההשפעה המוסרית של פרסום ספר זה הייתה רבה. הספר הוביל לביטול שריפת מכשפות במספר אזורים, במיוחד בעיר מיינץ, ופרץ את הדרך להפסקתה ההדרגתית בשאר המקומות.
לעתים קרובות אני חושב שהסיבה היחידה שבגינה כולנו לא מוגדרים כמכשפים היא משום העובדה שלא עברנו עינויים
— פרידריך שפיי
.
יחסי גרמניה–פפואה גינאה החדשה

היסטוריה

בסוף שנות השבעים ובראשית שנות השמונים של המאה ה-19 השפיעו חוגי ימין לאומנים על הקנצלר הגרמני אוטו פון ביסמרק לפתוח במדיניות התפשטות קולוניאלית. אזור זה היה אחד היעדים של מצדדי ההתפשטות הקולוניאלית הגרמנית והוקמה חברה בשם "חברת גינאה החדשה הגרמנית" (Deutsche Neuguinea-Compagnie).ב-3 בנובמבר 1884 הונף הדגל הגרמני על השטח הצפון-מזרחי של גינאה החדשה ועל האיים הסובבים. החלק הדרום-מזרחי היה בשליטה בריטית (מאוחר יותר עם הקמת אוסטרליה ב-1901 הועבר לשלטונה של אוסטרליה) והחלק המערבי של האי היה בשליטה הולנדית. על פי חוזה בין גרמניה לספרד מ-1899 קנתה גרמניה את איי קרוליין ואת איי מריאנה הצפוניים (לא כולל גואם שהועברה שנה קודם מספרד לארצות הברית לאחר מלחמת ארצות הברית-ספרד). איים אלו סופחו לגינאה החדשה הגרמנית וב-1906 סופחו גם איי מרשל. כדי להגדיל את הרווחיות של המטעים שניטעו באי על ידי מתיישבים גרמנים הועסקו תושבים מקומיים, לעיתים בכפייה. בתקופות מסוימות הובאו לעבוד גם פועלים מסין מיפן וממיקרונזיה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נכבשו גינאה החדשה הגרמנית והאיים הסמוכים על ידי כוחות צבא אוסטרלים. יפן השתלטה על שאר האיים שהיו בשליטה גרמנית באוקיינוס השקט. פעולת הכיבוש הייתה כמעט ללא כל התנגדות וב-21 בספטמבר 1914 נכנע כל הכוח הצבאי הגרמני במושבה. בהסכמי ורסאי ב-1919 לאחר המלחמה, איבדה גרמניה את כל מושבותיה וגינאה החדשה הגרמנית הפכה ל"טריטוריה של גינאה החדשה" (Territory of New Guinea) שהייתה שטח מנדט אוסטרלי מטעם חבר הלאומים עד 1949 (להוציא את תקופת הכיבוש היפני במהלך מלחמת העולם השנייה) ואז הפכה לחלק מ"הטריטוריה של פפואה וגינאה החדשה" שהפכה בסופו שלל דבר למדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה.

יחסים דיפלומטיים

גרמניה מחזיקה בפפואה גינאה החדשה קונסוליה בפורט מורסבי, ואילו פפואה גינאה החדשה מחזיקה בגרמניה קונסוליה בהמבורג.
יחסי ארצות הברית–הולנד

היסטוריה

יחסי שתי המדינות ראשיתם במהלך המהפכה האמריקאית. החל בשלהי המאה ה-16, הולנדים ואירופאים אחרים החלו ליישב את החוף המזרחי של צפון אמריקה, והולנדים קראו לטריטוריה שלהם הולנד החדשה, אשר הפכה מושבה של הרפובליקה ההולנדית בשנת 1624. היישוב הקולוניאלי ההולנדי בניו אמסטרדם, הפך לימים לעיר ניו יורק, ודגל העיר ניו יורק מבוסס על הדגל של הרפובליקה ההולנדית.
אף על פי שהממשלה ההולנדית התכחשה לפעולה, ב-16 בנובמבר 1776, מבצר סנט אוסטטיוס העניק את ההצדעה הרשמית הראשונה (שלוותה בתשעה מטחי תותחים) לספינה שהניפה את הדגל האמריקני. ב-19 באפריל 1782, ג'ון אדמס התקבל על ידי הפרלמנט של הולנד בהאג כציר הרשמי של ארצות הברית, ובכך הפכה הולנד למדינה השנייה שהכירה בארצות הברית (לאחר צרפת). הבית שאדמס רכש בהאג, הפך לשגרירות האמריקאית הראשונה בעולם.
בין השנים 1861–1863 חיפש ממשל לינקולן מקומות בחו"ל ליישוב העבדים המשוחררים שרצו לעזוב את ארצות הברית. התקיים משא ומתן עם ממשלת הולנד בנוגע ליישובם במושבה ההולנדית בסורינאם בדרום אמריקה, אך ההצעה לא התקדמה ובשנת 1864 היא ירדה מהפרק.
ארצות הברית השתתפה באופן משמעותי בשחרור הולנד משליטת גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה שתי המדינות הצטרפו לנאט"ו. ההולנדים היו בעלי ברית של ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה ובמלחמת המפרץ, ואף שלחו כוחות במסגרת המאמצים הבין לאומיים במלחמות יוגוסלביה, מלחמת אפגניסטן ומלחמת עיראק.
היחסים בין שתי המדינות מבוססים על קשרים היסטוריים ותרבותיים, וכן על מסירות משותפת לחירות הפרט וזכויות האדם. הולנד חולקת עם ארצות הברית תחזית כלכלית ליברלית ומחויבת לסחר חופשי. הולנד היא המשקיעה הזרה השלישית בגודלה בארצות הברית, והסחר וההשקעות ההולנדי-אמריקני תומכים בקרוב ל 625,000 משרות אמריקניות, וטקסס, קליפורניה ופנסילבניה הם המרוויחות ביותר מהקשרים הכלכליים האלה. ארצות-הברית היא המשקיעה הזרה השלישית בגודלה בהולנד.
בארצות הברית ובהולנד יש עמדות דומות בנושאים שונים, והן פועלות יחדיו הן במישור הבילטרלי והן במישור הרב-צדדי במוסדות כמו האו"ם ונאט"ו. ההולנדים עבדו עם ארצות הברית בארגון הסחר העולמי, בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, וכן במסגרת האיחוד האירופי, על מנת לקדם את היעד המשותף של ארצות הברית לכלכלה פתוחה יותר בעולם.
נכון לשנת 2016, הולנד היא חלק מהקואליציה בראשות ארצות הברית נגד המדינה האסלאמית בעיראק ובסוריה.

יחסים דיפלומטיים

ארצות הברית מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג וקונסוליה כללית באמסטרדם. מאידך, הולנד מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די סי ו-23 קונסוליות באטלנטה, בוסטון, שיקגו, קליבלנד, דנוור, דטרויט, גרנד רפידס, הונולולו, יוסטון, ג'קסונוויל, לוס אנג'לס, מיאמי, מיניאפוליס, ניו אורלינס, ניו יורק, אורלנדו, פיניקס, פורטלנד, ראלי, סולט לייק סיטי, סן פרנסיסקו, סיאטל, וסנט לואיס.
גומר בן יפת

גֹּמֶר הוא דמות מקראית, בנו של יפת ונכדו של נח. 
"וְאֵלֶּה תּוֹלְדֹת בְּנֵי נֹחַ שֵׁם חָם וָיָפֶת וַיִּוָּלְדוּ לָהֶם בָּנִים אַחַר הַמַּבּוּל: בְּנֵי יֶפֶת גֹּמֶר וּמָגוֹג וּמָדַי וְיָוָן וְתֻבָל וּמֶשֶׁךְ וְתִירָס"
— בראשית, י', א'-ב'
.
השמות המוזכרים בפסוקים אלו הפכו ברבות הימים לשמות עמים וארצות. לדברי חז"ל, "גומר - זה גרממיא", וכן נראה מתוך נבואת יחזקאל "גֹּמֶר וְכָל אֲגַפֶּיהָ בֵּית תּוֹגַרְמָה יַרְכְּתֵי צָפוֹן וְאֶת כָּל אֲגַפָּיו עַמִּים רַבִּים אִתָּךְ" (יחזקאל, ל"ח, ו'). 
השם "גומר" גם מתייחס לעם הנקרא ה"גימירי" על ידי האשורים או "קימירי" על ידי היוונים]. הגימירי הופיעו לראשונה בקצווי גבולות ממלכת אשור זמן קצר לאחר גלות עשרת השבטים. 
הגאלים בוויילס קוראים לעצמם "בני גומר" (Gomeraig) הם אומרים שבאו עם מנהיגם "הו" ממקום בשם "דראפרובאני" מול העיר בצרה (איסטנבול בטורקיה של היום) והגיעו לדפני בוואליס, בבריטניה. מקום בשם "דפני" היה מול העיר בצרה במקום בו "דראפרובאני" היה אמור להיות.
בני גומר: אשכנז, וריפת ותוגרמה.
על פי המסורת, הארמנים הם צאצאיהם של אשכנז ותוגרמה, בני גומר]. ראוי לזכור שבעבר הייתה ארמניה גדולה יותר, ושטחה כלל חלקים מטורקיה של ימינו. רבים סבורים שמקורו של השם טורקיה הוא תוגרמה].