google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי יפן–צ'כיה

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו כבר בשנת 1919. האדריכל הצ'כי אנטוני ריימונד היה קונסול הכבוד הראשון של צ'כוסלובקיה בין השנים 1926–1939, וייצג את ממשלת תומאס מסריק. היחסים בין שתי המדינות נותקו עקב מלחמת העולם השנייה, עד 1957.
לאחר פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993 הכירה יפן ברפובליקה הצ'כית וברפובליקה הסלובקית והיחסים בין שתי המדינות נמשכו.
בחודש יולי 2002 קיסר יפן אקיהיטו ורעייתו מיצ'יקו ביקרו בפראג.
באוגוסט 2003, ראש ממשלת יפן, ג'וניצ'ירו קואיזומי ערך ביקור רשמי במרכז אירופה, במהלכו ביקר בין היתר בצ'כיה. ב-20 באוגוסט הוא הגיע לפראג כיעד האחרון במסעו. למחרת אחר הצוהריים הוא נפגש עם ראש ממשלת צ'כיה ולדימיר ספילדה. לאחר הפגישה הוציאו השניים הצהרה משותפת שעסקה ב"שותפות האסטרטגית של יפן וצ'כיה".

סחר וכלכלה

היחסים הכלכליים בין שתי המדינות מתפתחים בהתמדה עם צמיחה מהירה בהשקעות ישירות בקנה מידה גדול.

יחסים אקדמאיים

ברפובליקה הצ'כית ישנן שלוש אוניברסיטאות שבהן קורס ללימודי יפנית: אוניברסיטת צ'ארלס בפראג, אוניברסיטת מסריק בברנו ואוניברסיטת פאלאקי באולומואוץ.
בעיית המסלול הארוך ביותר

בתורת הגרפים, בעיית המסלול הארוך ביותר היא בעיה המתייחסת לגרף נתון ועניינה מציאת המסלול הפשוט (שאינו חוזר לאותו צומת פעמיים), שאורכו מרבי מבחינת מספר הקשתות בו או מבחינת סכום משקלי הקשתות (במקרה של גרף משוקלל).
בעיית המסלול הארוך היא בעיה NP-קשה; לא ידוע אלגוריתם יעיל (אלגוריתם עם זמן ריצה פולינומי) שפותר את בעיית המסלול הארוך ביותר, ומציאת אלגוריתם כזה תוכיח ש-P=NP (ולכן הסברה היא שאלגוריתם כזה לא קיים). בעיית ההכרעה המתאימה: השאלה האם קיים מסלול פשוט בגרף ארוך יותר ממספר מסוים היא בעיה NP שלמה.

מבוא בלתי פורמלי

כמו מושגים רבים אחרים במתמטיקה, גרף הוא מושג מופשט, המוגדר באופן פורמלי, ואשר עשוי לייצג מערכות ראליות מן המציאות החומרית (כגון, כבישים, רשתות מחשבים, רשתות חברתיות, ועוד) ובעצם כך לשמש לפתרון בעיות מעשיות.
כהגדרה פשטנית, גרף הוא אוסף של צמתים או מקומות נקודתיים (הנקראים גם קדקודים), המחוברים ביניהם באמצעות "ענפים" הנקראים צלעות או קשתות. החיבור בין כל שני צמתים עשוי להיעשות על ידי קשתות שונות, בעלות משקל או אורך שונה, וגרף עשוי להיבדל ממשנהו רק בקשתות המחברות את הצמתים בו. חיבור כל הקשתות בגרף נתון נקרא מסלול. 
גרף נקרא פשוט אם ניתן לחבר את כל הקשתות בו למסלול העובר בכל קדקוד פעם אחת בלבד.
מציאת המסלול הקצר ביותר המחבר בין כל קדקודי הגרף, כמו גם המסלול הארוך ביותר, אינה אפשרית תמיד ותלויה בסוג הגרף.
ידוע כי ניתן למצוא את המסלול הקצר ביותר באופן יעיל (בזמן ריצה פולינומי). לעומת זאת, מציאת המסלול הארוך ביותר, היא בעיה NP קשה - שאפשרות פתרונה בסיבוכיות זמן פולינומית מוטלת בספק ושמציאת פתרון יעיל עבורה משמעה פתרון יעיל עבור כל בעיות מחלקת NP.
Let You Love Me

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי ריטה אורה, פרד גיבסון, פין קין, לינוס ויקלונד, נוני באו ואילסי ג'ובר. השיר הוא שיר בסגנון האלקטרופופ. השיר זכה להצלחה רבה כאשר קיבל את תואר הכסף בבריטניה, על סך מכירות של 200 אלף עותקים.
בעקבות כניסתו של השיר אל העשירייה הפותחת במצעד הסינגלים הבריטי, הפכה אורה לאמנית הבריטית עם מספר השירים הגבוה ביותר בעשירייה הפותחת במצעד זה.

וידאו קליפ

הוידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ריטה אורה ב-21 בספטמבר 2018. הקליפ בוים על ידי מליה ג'יימס וצולם בלונדון. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את אורה מבלה במועדון לילה.
נכון לאוקטובר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-67 מיליון צפיות.
עמית ענבר

ביוגרפיה

ענבר נולד וגדל במכמורת. הוא החל לגלוש בעקבות אחיו, ערן, שהיה גולש מצטיין. בהמשך, היה חבר אגודת הפועל תל אביב וייצג את ישראל ב-12 אליפויות עולם, בשבע אליפויות אירופה ובשתי אולימפיאדות.  
ב-1992 זכה במדליית הכסף באליפות העולם על גלשן מדגם לכנר, שנערכה בסינגפור. באולימפיאדת ברצלונה (1992) הגיע בתחרות גלשן רוח דגם לכנר למקום ה-8 לאחר שקיבל 118.1 נקודות.
ב-1997 זכה במדליית הכסף באליפות העולם בדגם מיסטרל, שנערכה בפרמנטל שבמערב אוסטרליה. הקדים אותו הגולש הניו זילנדי ארון מקינטוש. ב-1998 זכה שוב במדליית הכסף באליפות העולם בדגם מיסטרל, שנערכה בברסט בצרפת. גם באליפות זו הקדים אותו הניו זילנדי מקינטוש. באולימפיאדת סידני בשנת 2000 הגיע למקום ה-7 בתחרות המיסטרל, לאחר שקיבל 99 נקודות.
ענבר שימש כמאמן נבחרת הגלישה של ישראל והיה גם כן המאמן של הגולש הישראלי גל פרידמן. ענבר הוא בעל מועדון גלישה בחוף ינאי ומכמורת. מאמן באופן פרטי או קבוצתי בכל סוגי הגלישה ברחבי הארץ והעולם. כמו כן מוציא טיולי גלישה ברחבי העולם.
חמאם

חמאם (טורקית Hamam; ערבית حمّام), או בית מרחץ טורקי, הוא בית מרחץ לח המקובל ברחבי המזרח התיכון וצפון אפריקה. האירופאים למדו אודות החמאם באמצעות מגעיהם עם האימפריה העות'מאנית, ועל כן הוא סווג כ"טורקי" (בטורקית ובערבית החמאם אינו מוגדר כ"טורקי"). בהתייחס לבתי המרחץ באל אנדלוס מקובל גם המינוח "בית מרחץ מורי", ובעברית ישראלית מדוברת מכונה החמאם לעיתים בכינוי (המכיל סתירה פנימית) "סאונה לחה".

היסטוריה

החמאם התעצב במזרח התיכון והתפשט במקביל להתפשטות האסלאם ולאחר מכן. מקורו בבית המרחץ הרומי שהמשיך והיה בשימוש גם בתקופת האימפריה הביזנטית. בתי המרחץ הראשונים מסוג זה הופיעו בעולם המוסלמי בימי הביניים בשטח שהיה לימים לירדן. הם אומצו והותאמו למנהגי הטהרה של האסלאם, המטיף להגיינה ולרחצה, במיוחד לפני התפילה, ומאוחר יותר הפכו למאפיין חיוני בכל עיר עות'מאנית.
הרחצה בחמאם הייתה נפרדת לנשים ולגברים, והוא היה למקום מפגש חברתי, שלעיתים כלל גם בידור או הגשת משקאות ואוכל, ונקשר עם אירועים שונים כמו חתונות, לידה או חגים. עם השנים התפתחו בו מנהגים ייחודיים של רחצה טקסית שחולקה למספר שלבים. הבילוי בחמאם החל בשהיה בחדר הזעה חם, המשיך ברחצה במים ובסבון, והסתיים בהתרגעות בחדר קריר. לעיתים הוא כלל עיסוי, שפשוף העור או הלקאת הגוף בתחילתו. באימפריה העות'מאנית שימש נער צעיר שכונה בטורקית טלאק (Tellak) כבלן בחמאם, ולתפקיד היה גם פן מיני הומוסקסואלי, ולעיתים אף רומנטי. במאה ה-20 נעלם פן זה מתרבות החמאם, וכיום התפקיד מבוצע בטורקיה על ידי בגירים.
החמאם הובא לבריטניה במאה ה-19 והפך לאופנה פופולרית, שבשיאה פעלו באיים הבריטים מאות בתי מרחץ כאלה. משם הוא התפשט לארצות מערב אירופה האחרות, ואף לאוסטרליה (1859), ארצות הברית (1863), קנדה (1869) ולניו זילנד (1874). עם התפתחות חדרי האמבטיה בבתים פרטיים, נעלם החמאם כמעט לחלוטין בחלק מארצות מוצאו, כמו טורקיה או מצרים, וחשיבותו החברתית פחתה; אך השימוש בו עדיין רווח בארצות המערב כחלק מתרבות הפנאי וטיפוח הגוף. לעיתים השימוש בחמאם כזה משותף לבני שני המינים בו"ז.

המבנה

בדומה לבית המרחץ הרומי, נבנה חמאם אופייני משלושה חלקים שנבדלו זה מזה בטמפרטורה ובייעוד. החדר החם ביותר עטור פעמים רבות בכיפה, ובה קבועים חלונות זכוכית קטנים שאפשרו חדירת מוגבלת של אור. חלונות אלה עוצבו לעיתים קרובות בצורות גאומטריות שונות, כגון כוכבים. במרכז החדר ניצב משטח שיש מוגבה שעליו שוכבים הרוחצים, ובפינותיו הותקנו ברזי מים. המקום שימש כחדר הזעה ועיסוי. החדר החמים שימש לרחצה במים וסבון והחדר הקר להתרגעות. החמאם חולק לאזור לנשים ולאזור לגברים, שבדרך כלל היה גדול ומהודר יותר. במקומות בהם הדבר לא התאפשר נקבעו שעות שונות לשימוש במקום על ידי גברים ועל ידי נשים. 
החמאם המודרני בעולם המערבי כולל בדרך כלל רק את החדר החם. משטח השיש אשר איבד את תפקידו והפך לספסל בלבד, עבר ממרכז החדר והוא מותקן בסמוך לקירותיו, בדומה למקובל בסאונה הפינית.
אבישי לנדאו

אבישי לנדאו (נולד ב-29 באפריל 1950) הוא ישראלי העוסק בתחום הניהול. השתתף בפיתוח מודל ניהול על פי ערכים והיה שותף למהדורות בעברית של ספרים ומשחקים המבוססים על המודל.

ביוגרפיה

אבישי לנדאו נולד וגדל בנס ציונה, התגייס לצה"ל בשנת 1968 ושירת בחיל המודיעין ביחידת שדה. עם סיום שירותו למד לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן ולתואר שני באוניברסיטת תל אביב (החוג ללימודי עבודה - התמחות: ניהול משאבי אנוש), וכן קורס שיווק שנתי, קורס אימון מתקדם.
במשך שנים רבות שימש כסגן נשיא לתחום משאבי אנוש בשורה של ארגונים עסקיים ידועים (תדיראן מוצרי צריכה, אביק תעשיית תרופות וכימיקלים, רים תעשיות, הוצאת מסדה ומפעלי דפוס פלאי, מפעל הטילים של תע"ש- מלט"ם) ובתפקידיו האחרונים כשכיר שימש גם כסגן נשיא לשירות הלקוחות. 
במהלך השנים שימש כ"שופט-צד" - נציג מעסיקים בבית הדין לעבודה, כחבר בוועדת העבודה של התאחדות התעשיינים וכשופט בתחרויות ציבוריות: "תחרות המי"ל למצוינות בשירות" ותחרות "עובד ישראל" מטעם העיתון מעריב. 
ללנדאו ישנם שלושה ילדים ושישה נכדים. אחיו הוא הפרופ' שמעון דולן. ]

פעילות

אבישי לנדאו עוסק בקיום הסמכות בינלאומיות בשיתוף פדרציית האימון הבינלאומית ICF, פיתוח משחקי ערכים ו"ארגז כלים מקצועי" לארגונים ולעולם החינוך והמשפחה (תוכנת ערכים, שאלוני ערכים), ספרי עיון בעברית, הרצאות פעילות וסדנאות ערכים חוויתיות, ייעוץ ארגוני ואימון, מייסד ומנהל את "המרכז לניהול ואימון על פי ערכים" המהווה נציגות בישראל של Gestion M.D.S. Inc ונשיאה פרופ' ] שמעון דולן. 
לנדאו שותף למהדורות בעברית של הספרים: "מה שחשוב... בארגונים / ניהול על פי ערכים", דולן-לנדאו (2012) ו"מה שחשוב באימון / אימון על פי ערכים", דולן-לנדאו. היה שותף לפיתוח מודל "ניהוג משפחה על פי ערכים", מכון שינוי (נגה נברו-ענת גרתי), וכן שותף לפיתוח 4 משחקי ערכים לחו"ל ולישראל: "משחק הערכים" ( 2008), "The Value of Values" (2009), דולן-לנדאו, "El Valor de los Valores)" (2010), דולן- לנדאו, "מה שחשוב"... משחק ערכים (2012), לנדאו-דולן.
ארמון

ארמון הוא מקום מגורים גדול ונרחב, המשמש או ששימש בעבר למגורי המלך ואחרים ממשפחת המלוכה, או העומדים בראש השלטון. כפועל יוצא מכך היווה לעיתים קרובות מרכז כוח שלטוני בשלטון המונרכי.
בדרך כלל, היישוב שבו נמצא הארמון הוא בעל חשיבות בממלכה או באימפריה.
ארמונות רבים הוסבו במהלך השנים לשימושים אחרים, כדוגמת בתי פרלמנט ומוזיאונים.
ארמון מבוצר נקרא טירה.

מקור המילה

השימוש במילה פאלאס (באנגלית "Palace") לתיאור המגורים המלכותיים מגיע מאחת משבע הגבעות ברומא, גבעת הפאלאטין (Palatine Hill), שם ישב מרכז הכוח השלטוני הראשוני של האימפריה הרומית בתחילת ימיה.
מקור המילה "ארמון" בשפה העברית אינו ברור, והיא אינה מבוססת על שורש ידוע בשפה העברית, אך יכול להיות שמקור השם הוא מן המילה "רימון" עקב צורת כתר אשר בראש הפרי המסמלת מלוכה. המילה אינה מופיעה כלל בתורה, ותחילת השימוש בה בתנ"ך הוא רק בספר מלכים ובהמשך בספרי הנביאים.
המילונאי אברהם אבן-שושן משער כי המלה נגזרה מן השרשים רוֹם או רמה. זאת ועוד; צורת הריבוי של אַרְמוֹן, לבד מאַרְמוֹנוֹת, היא אַרְמוֹנִים (ימי הביניים) ואף אַרְמְנוֹת (מקרא).
בממלכות ישראל ויהודה בתקופה העתיקה, היה ארמון המלך חלק מהמערך השלטוני, ואחד הארמונות שנמצאו שרידיו הוא ארמונו המשוער של דוד המלך, כפי הנראה שליט ממלכת יהודה, בעיר דוד.
שימוש חדש יותר למילה "ארמון" הוא לציון מבנים גדולים ומפוארים, בדרך כלל מבני ציבור, גם אם אין להם קשר לשלטון, למשל "ארמון הבדולח" בלונדון.

ארמונות בישראל

בישראל אין ארמונות מלוכה, אך ישנם שרידים רבים של ארמונות וטירות מהעת העתיקה, למשל מצדה והרודיון. למרות זאת ישנם בתים פרטים מפוארים ביותר שלא שימשו כארמונות, למשל בית יהודיוף-חפץ. יש המחשיבים את בית הצדק העולמי במרכז הבהאי העולמי שבחיפה כארמון. בנוסף, מתכננים חסידי חב"ד להקים בכפר חב"ד ארמון למלך המשיח.
מיצב וידאו

מיצב וידאו (אנגלית: Video installation) הוא ז’אנר באמנות עכשווית המשלב טכנולוגיית וידאו (הקרנה או תצוגה במסכים) עם אמנות המיצב, תוך לקיחה בחשבון של ההיבטים של הארכיטקטורה שמסביבו. מיצב וידאו מתקיים במרחב פיזי כשעצם העמדתו משנה את המרחב עצמו ובכל פעם שמיצב הווידאו מוקם בחלל אחר הוא משנה את החלל ומשתנה ביחס לחלל בו הוא מוצב. שימוש בטכנולוגיית וידאו במיצבים היא שכלול של עבודת המיצב ופיתוח עוד ממדים לעבודת האמנות.

אודות

מיצב וידאו הוא חלק מגמה שהחלה בשנות השישיים באמנות של חיות (liveness) שכללה אמנות גוף, אמנות אדמה, מיצג ומיצב באופן כללי. אמניות אלו החלו לחקור את הביטויים של הכאן ועכשיו בעזרת שימוש במרחב הפיזי ובטכניקות נוספות. מיצב הודיאו מאפשר ליצור, יותר מסוגי אמנות אחרים, מניפולציות ובדיות של הזמן והמקום הפיזי בו עבודת הווידאו מוצבת. על כן, מיצב הווידאו במיוחד מאפשר חוויה שהיא לא רק אינלקטואלית אלא גם גופנית. 
מיצב וידאו קורה בזמן ומקום מסוים ודורש מהצופה, במקרים שבהם הוא רחב היקף, לעבור תהליך הכולל צפייה בוידאו, שיטוט בין החלקים השונים של העבודה (עבודות רבות מורכבות ממספר אובייקטים בנוסף למסכים) ותהליך עיבוד עבודת האמנות. אתגר נוסף הוא ההצבה בחלל מוזיאון או גלריה ביחס לעבודות מיצב אחרות, כיצד עבודה אחת לא פוגעת בצפייה בעבודות אחרות.  אחת האסטרטגיות העיקריות המשמשות אמנים העוסקים במיצב ווידאו היא שילובו של החלל כמרכיב מפתח במבנה הנרטיבי. בדרך זו, הסצנות נפרשות פיזית זו לצד זו בהקרנות מרובות, בשונה מזו לאחר זו בהקרנה יחידה (כפי שהן במבנה קולנועי קלאסי). כך יכול הצופה לשקוע לתוך החוויה המקיפה אותו. במצב זה, הצופה ממלא תפקיד פעיל כאשר הוא יוצר את רצף הנרטיבים על ידי שוטטות בחלל. לפעמים, הרעיון של השתתפות הקהל מועצמת אף יותר על ידי יצירת מיצב וידאו אינטראקטיבי. 
מיצב הווידאו נולד יחד עם אמנות הווידאו בשנות ה-70, והוא גדל בפופולריות ככל שטכנולוגיית ייצור הווידאו הדיגיטלי הפכה נגישה יותר. בתחילה אמנים השתמשו בכלים טכנולוגיים של גופי תקשורת בארצות הברית או בנו בעצמם סינתסייזרים. כיום, מיצב הווידאו הוא ז’אנר אמנותי נפוץ ביותר ונתן לראותו במגוון של סביבות – מגלריות ומוזיאונים ועד לעבודות הנעשות במרחב הציבורי, ומותאמות לנוף העירוני או מוקרנות על גבי אלמנטים בטבע. 
אחד מחלוצי השימוש במיצבי וידאו היה האמן הקוריאני / אמריקאי נאם ג'ון פייק שעבודותיו מאמצע שנות השישים השתמשו בצגי טלוויזיה מרובים, בסידורים פיסוליים. אמנים מרכזיים נוספים הידועים במיצבי וידאו שלהם כוללים את ביל ויולה, גארי היל, טוני אורסלר, סאם טיילור ווד, שירין נאשט ופיפילוטי ריסט ואחרים.
המיליציה הצרפתית

המיליציה הצרפתית (בצרפתית: Milice Française) הייתה המשטרה החשאית של צרפת של וישי.
המיליציה הצרפתית הוקמה ב-10 בינואר 1943, כאשר הגרמנים דרשו משלטונות וישי להקים גוף לוחם תוקפני נגד תנועת ההתנגדות הצרפתית. למיליציה קדם הגוף הצבאי של הימין הקיצוני בצרפת, "לגיון שירות הסדר" (Service d'ordre légionnaire;‏ S.O.L), שהוקם ביולי 1941 על ידי ז'וזף דארנן.
בראש המיליציה עמד רשמית פייר לאוואל, אך דארנן היה מפקדהּ בפועל, והוענקה לו דרגת שטורמבאנפיהרר (רב-סרן) בוואפן אס אס.
המיליציה לחמה באכזריות, תוך שימוש בעינויים, התנקשויות והוצאות להורג. כן נטלה המיליציה חלק בריכוז יהודי צרפת לשם שילוחם להשמדה. בין יתר פשעיה אחראית המיליציה לרצח שר הפנים לשעבר של צרפת, היהודי ז'ורז' מנדל, ב-7 ביולי 1944.
בשנת 1944 מנתה המיליציה יותר מ-35,000 חברים. לאחר הפלישה לנורמנדי, ועם התקדמות כוחות בנות הברית ללב צרפת נמלט ז'וזף דארנן ועמו שרידי המיליציה לגרמניה; בגרמניה מוזגו שרידי המיליציה עם דיוויזיית שרלמאן ונטלו חלק, תחת פיקוד הוואפן אס אס, בהגנת ברלין והבונקר של היטלר, בימיו האחרונים של הרייך השלישי, וחלקם נשלחו לאיטליה להלחם בפרטיזנים.
זמן קצר לאחר סיום המלחמה נלכד מפקד המיליציה ז'וזף דארנן על ידי כוחות בעלות הברית, הועמד לדין בצרפת, נדון למוות והוצא להורג ב-10 באוקטובר 1945.
רשימת המלכים מאבידוס

רשימת מלכים מאבידוס, הידועה גם בשם לוח אבידוס, היא תבליט המכיל רשימה של 76 מלכי מצרים ממצרים העתיקה. רשימה זאת נמצאה על קיר במקדשו של סתי הראשון מהשושלת ה-19, שמלך במאה ה-14 לפנה"ס באבידוס במצרים.
התבליט מורכב משלוש שורות, בשתי השורות הראשונות מופיעים שמות המלכים, 38 שמות בכל שורה. השורה השלישית מציינת את שמותיו השונים של סתי.
הרשימה מתחילה ממנס המוגדר כמלך הראשון ועד סתי שהכין את הרשימה. הרשימה מספקת מידע לגבי סדר המלוכה של המלכים השונים. יחודה הוא בכך שהיא היחידה שנותנת מידע לגבי ששמות המלכים בשושלות השביעית והשמינית שמלכו בתקופת הביניים הראשונה במאה ה-21 לפנה"ס. מהרשימה הושמטו מסיבות פוליטיות או דתיות, חמישה ממלכי מצרים מהשושלת ה-18 כמו חתשפסות, אחנאתון, סמנח כא רע, תות ענח אמון ואיי וכן מלכים מהשושלת ה-12.
בצד התבליט משמאל לרשימת המלכים, הוצג תבליט נוסף של סתי הראשון ובנו רעמסס כנער (בעתיד רעמסס השני) והוא מוצג כיורש המיועד שלו בשורה של אבות המלוכה.
רשימה זו ביחד עם רשימות מלכים אחרות שנמצאו רשימת המלכים מכרנך, רשימת המלכים מטורינו, אבן פלרמו ספרו של מנתון "אגיפטיקה" ועוד שימשו את האגיפטולוגים במחקרם ליצירת רשימה של מלכי מצרים בעת העתיקה, וכתיבת הכרונולוגיה המצרית, תוך הצלבת המידע מהמקורות השונים.
תוכנית פלאגשיפ

תוכנית פלאגשיפ (באנגלית: Flagship Program) היא תוכנית של נאס"א לחקר מערכת השמש. תוכנית זו היא הגדולה והיקרה ביותר מבין שלוש תוכניות המחקר של נאס"א לחקר מערכת השמש - השתיים האחרות הן תוכנית דיסקברי (הזולה) ותוכנית הגבולות החדשים (עלות בינונית).
לפי נאס"א, טווח המחירים של משימות בתוכנית פלאגשיפ נעה בין 2 מיליארד דולר ל־3 מיליארד דולר. משימות התוכנית הן קריטיות על מנת לאפשר לבני אדם להגיע ולחקור כוכבי לכת אחרים במערכת השמש. משימות פלאגשיפ יכולות לכלול משימות מורכבות אל אטמוספירת וקרקע נוגה, טיטאן, אירופה, נפטון וירחו טריטון.

היסטוריה

תוכנית פלאגשיפ כוללת בתוכה את המשימות Mars Science Laboratory, קאסיני, גלילאו ווויאג'ר. תוכנית וויאג'ר מסמנת את המעבר מתוכנית החלל הבלתי מאוישת של נאס"א, שמומנו ואורגנו כמשימות מקושרות אל מטרה ספציפית כמו גשושיות מרינר, נחתות ויקינג, גשושיות פיוניר, נחתות סרוויור, לווייני ריינג'ר ועוד, לעומת תוכנית המחקר המודרנית שכוללת חלליות פלאגשיפ. בתחילת שנות ה־90, נאס"א החליטה שבמקום משימות בגישה ישירה אל מטרה כלשהי, רעיונות למשימות יתחרו ביניהם. התחרויות יהיו בשלוש קטגוריות: דיסקברי (משימות זולות), גבולות חדשים (עלות בינונית) ופלאגשיפ (עלות גבוהה). בעוד משימות דיסקברי וגבולות חדשים יהיו הצעות של גופים כמו אוניברסיטאות, מכוני מחקר, גופי ממשלה ועוד, תוכנית פלאגשיפ תושפע בראש ובראשונה מהחלטות נאס"א עצמה. עוד הבדל הוא שמשימות דיסקברי וגבולות חדשים יוצאים לדרכם כל תקופה מסוימת כך שמדענים ברחבי העולם יכולים להגיש תוכניות למועמדות בצורה מסודרת ומאורגנות יחסית, לעומתם, לתוכנית פלאגשיפ יש צורת ארגון שונה בכל משימה.

הצעות קודמות למשימות בעתיד

משימת פלאגשיפ הבאה תהיה ככל הנראה משימה להבאת דוגמאות קרקע ממאדים לכדור הארץ (Mars Sample Return Mission) כך לפי Planetary Decadal Survey.
משימה נוספת הנמצאת בתכנונים מוקדמים היא תוכנית משותפת של נאס"א וסוכנות החלל האירופאית לחקר צדק. התוכנית מכונה גם EJSM/Laplace והיא לא תשוגר לפני 2020. לפי נאס"א מטרת המשימה היא שליחת שתי גשושיות שיעבדו יחד כדי לבחון האם המערכת הג'וביאנית (צדק וירחיו) יכולים לשמש למגורים. הגשושיות קודם יבחנו את המערכת הג'וביאנית ואז יעברו לבדיקה קפדנית של שניים מירחיו של צדק - אירופה וגנימד.
סדרת דה ברויין

סדרת דה ברויין  היא סדרה מעגלית מעל אלפבית   בגודל  שמכילה כל רצף באורך  מעל  בדיוק פעם אחת. אורך סדרה כזאת הוא בדיוק  . הסדרות קרויות על שמו של המתמטיקאי ההולנדי ניקולאס חוברט דה ברויין שכתב עליהן מאמר ב-1946. מאוחר יותר הסתבר שסדרות אלה היו ידועות קודם לכן. באותה תקופה גם המתמטיקאי היהודי-אנגלי אירווינג ג'ון גוד (I. J. Good)  גילה את הסדרות ובנייתן.
סדרות כאלה שימושיות למשל כדי לאתר מקום בסדרה לצורכי סנכרון - לאחר קריאת תת-סדרה כלשלהי באורך  ניתן לדעת את מיקומה המדויק.

בניית סדרות דה ברויין ממסלולים בגרפים

ניתן להגדיר סדרת דה ברויין בינארית באמצעות גרף המכונה גרף דה ברויין. גרף דה ברויין מסדר  מעל אלפבית בגודל  הוא גרף מכוון עם 
קודקודים, שכל קודקוד מייצג מחרוזת מעל  באורך , כלומר . קבוצת הקשתות מוגדרת על ידי , דהיינו כל קודקוד     מחובר לקודקודים שמתקבלים על ידי הזזה במקום אחד של המחרוזת שלו תוך  השמטת האות האחרונה ותוספת של אות כלשהי בקוארדינטה הראשונה. 
נסמן באופן טבעי את הקשתות באות החדשה שנוספה. ניתן לראות כי דרגת היציאה ודרגת הכניסה שתיהן  וכי הגרף קשיר היטב (כדי להגיע מ 
אל  יש לעקוב אחרי המסלול שקשתותיו מסומנות ב ) 
ולכן יש בגרף מעגל אוילרי.  המעגל האוילרי מגדיר סדרה על פי סימוני הקשתות שלאורכו. נוסף, ניתן לראות כי המעגל האוילרי בגרף מסדר  מגדיר  באופן טבעי מעגל המילטון בגרף מסדר  ושניהם מגדירים את אותה סדרה. כדי לודא כי הסדרה המוגדרת  היא אכן סדרת דה ברויין, נראה כי הרצף 
מופיע בסדרה בדיוק ב- המקומות שמובילים אל הצומת 
במעגל ההמילטוני בגרף דה ברויין מסדר .
לגרף  דה ברויין יש חשיבות גם כטופולוגיית רשת המאפשרת ניתוב מהיר ויעיל.  הוא אף קשור לשיטות ריצוף של DNA.‏
תאוריית המחט התת-עורית

מחקרי קרן פיין

המחקרים הראשונים שהוכיחו את התאוריה עסקו בקולנוע. הנתונים מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 בארצות הברית, מראים שלמעלה מ-90 מיליון ילדים אמריקאים ביקרו כל שבוע בבתי הקולנוע, מתוכם כמעט מחצית הם ילדים בני 14 ומטה. במימון של קרן פרטית ששמה 'payne fund' הוחלט בין 1929 ל-1932 לערוך סדרה שלמה של מחקרים שתבחן את ההשפעות של הקולנוע על ילדים ובני נוער. המחקרים של קרן פיין בחנו מצד אחד את תוכן הסרטים, ומצד שני רוב התכנים תיארו את ההשפעה של התכנים. ברמת התוכן הממצאים היו ברורים- רוב הסרטים האמריקאים בתקופה זו עסקו בשלושה נושאים: פשע, אלימות, אהבה. תכנים שלא ראויים לצפייתם של בני נוער והם השפיעו בצורת "מחט תת-עורית" על הילדים שצפו בתכנים אלו.
ג'וק רובסון

קריירה

רובסון נולד בעיירה הסקוטית אינרליית'ן, ושיחק בעמדת השוער למרות שלא היה גבוה. בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת ברגימנט הצבא הבריטי סיפורת' היילנדרס; לאחר שחזר לביתו בתום המלחמה שיחק במועדון המקומי וייל אוף ליית'ן. בנובמבר 1921 הוא הוחתם על ידי ארסנל, ובתחילת דרכו היה השוער השלישי לאחר ארנסט ויליאמסון וסטיבן דאן. רובסון היה שוער נמוך ולא מנוסה, וסיכוייו לשחק בהרכב הראשון היו נמוכים. אולם, לאחר שוויליאמסון ודאן הפגינו יכולת נמוכה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול בולטון וונדררס ב-26 בדצמבר 1922. המשחק הסתיים בניצחון 5-0 לטובת ארסנל, ורובסון שמר על מקומו בהרכב.
רובסון השתתף בשאר משחקי עונת 1922/1923, וב-12 משחקים הוא לא ספג שער. בעונה וחצי שלאחר מכן הוא היה השוער הראשון של ארסנל; המועדון לא דורג בצמרת הליגה באותה תקופה, והיה על סף ירידה לליגת המשנה ב-1924 וב-1925, כאשר אחת הסיבות להישארותו היא יכולתו הטובה של רובסון. אולם, החל מסוף 1924 נאלץ רובסון לחלוק את אפודת השוער הראשון עם השוער החדש דן לואיס.
הוא החל את עונת 1925/1926 בתפקיד השוער הראשון, אך הקריירה שלו בארסנל התקרבה לסיומה לאחר שהמאמן החדש הרברט צ'פמן החתים את ביל הרפר בנובמבר 1925. הופעתו האחרונה הייתה בניצחון 5 - 2 על מנצ'סטר סיטי ב-7 בנובמבר 1925. את שארית העונה הוא העביר בקבוצת המילואים של ארסנל, ובאוגוסט 1926, לאחר 101 משחקים בכל המסגרות, עזב את ארסנל ועבר לבורנמות' אנד בוסקומב אתלטיק. בבורנמות' הוא שיחק במשך מספר שנים, ובסך הכל ביותר מ-40 משחקי ליגה.
Emacs Lisp

היסטוריה

ריצ'רד סטולמן בחר את Lisp כשפת הרחבה כששכתב מחדש את Emacs עבור מיזם GNU ב־1985 כדי לשחרר אותו מחדש תחת הרישיון הציבורי הכללי של GNU. עורך הטקסט המקורי של Emacs פותח במעבדות MIT לבינה מלאכותית בסביבות תחילת שנות ה־70 לאור המגבלות של העורך TECO שהיה בשימוש אז. 
בתחילת שנות ה־80 הופיע עורך Emacs במכונות ה־Lisp הידוע כ־Zmacs. סטולמן בחר ב־Lisp כשפת ההרחבה שלו מאחר שהכיר בתכונות החזקות שלה, כולל היכולת לטפל בפונקציות כנתונים. למרות ש־Lisp עוד לא עברה תקנון כ־Common Lisp, הניב Scheme כבר היה קיים בזמן שסטולמן היה משכתב את Gosling Emacs לתוך GNU Emacs.  הוא בחר שלא להשתמש ב־Scheme לאור הביצועים הנמוכים שלה על מחשבים תעשייתים (בניגוד למחשבים זעירים שהיו ביתם המסורתי של עורכי Emacs לאורך ההיסטוריה), מאחר שהוא רצה ניב Lisp חסכוני עם ביצועים שניתן לשפר אותם בקלות.

שימושים עיקריים

משתמשי Emacs נעזרים ב־Emacs Lisp בעיקר כדי לתכנת רוטינות והנחיות מותאמות אישית לעורך עצמו, או כדי לשנות את ההתנהגות הקיימת של העורך ואת רכיביו, שגם הם כתובים בניב זה.  
קיימת אפשרות נוספת והיא להשתמש בעורך ההעדפות של Emacs המכונה Customize שמלווה בממשק ידידותי למשתמש. העורך שומר את כל ההגדרות והשינויים בקוד Lisp, והוא בעצמו גם כתוב באותו ניב.  
מכיוון שרוב מוחלט מהרכיבים של Emacs כתובים ב־Lisp, ניתן לראות את השינויים בזמן אמת בלי צורך להפעיל מחדש את העורך תודות לתכונות הדינמיות של השפה.
Emacs מאפשר קליטת קוד Lisp מקבצים חיצוניים בלי צורך להדר אותם, מה שהופך אותו לעורך שכל משתמש יכול להרחיב בקלות ולשתף משתמשים אחרים בקוד Lisp בעזרת מערכת ניהול החבילות של Emacs כגון Elpa או Melpa. 
Emacs Lisp יכולה גם לשמש כשפת תסריט כללית מעבר לעורך עצמו, בדומה ל־bash המצוי ברוב מערכות Unix או בדומה לשפות תסריט עיליות כגון Perl ופייתון על ידי זימון המפרשן של Emacs במצב אצווה "Batch mode" דרך שורת הפקודה. אין ממשק משתמש גרפי כאשר המפרש של Emacs Lisp רץ במצב אצווה, המפרש מבצע את התסריט, מציג פלט ויוצא.

לעומת ניבי Lisp אחרים

Emacs Lisp הוא ניב די שונה משאר ניבי ה־Lisp המצויים כיום כגון Clojure, Common Lisp ו־Scheme, וקרוב ביותר לניב Maclisp אך קיימת גם השפעה מאוחרת יותר מ Common Lisp.  הניב תומך בפרדיגמות תכנות אימפרטיבי פונקציונלי ו־פרוצדורלי.   
מאפיין בולט של Emacs Lisp הוא השימוש שלה בהיקף (scope) דינמי ולא לקסיקלי כברירת מחדל.  כלומר, פונקציה עשויה להתייחס למשתנים מקומיים בהיקף שהיא נקראת ממנו (מהפונקציה שזימנה אותה), אך לא בהיקף שבו היא הוגדרה סמנטית בקוד המקור כמו ברוב השפות.
שנות ה-70 של המאה ה-15

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
יצחק בן יצחק

יצחק בן יצחק (נולד ב-1948 בלוב) הוא שופט כדורגל ישראלי לשעבר ושוטר לשעבר.
בן יצחק שפט לראשונה בליגה הבכירה בשנת 1971, ובעקבות הצלחותיו מונה בשנת 1983 לשופט בינלאומי. בין המשחקים החשובים בהם שפט ניתן למנות 3 גמרי גביע המדינה בכדורגל, משחק בין נבחרת פולין לבין נבחרת ברית המועצות על אדמת פולין וכן טורניר אליפות העולם לנוער בקנדה ב-1987. בן יצחק פרש משיפוט בשנת 1997. באופן סמלי העביר את המשרוקית, סמל הסטטוס של השופט, במשחקו האחרון בתפקיד לבנו, רמי בן יצחק, שהיה קוון באותו משחק.
מלבד פועלו כשופט כדורגל, עסק בן יצחק בחיי היום-יום כשוטר. בן יצחק החל חניכתו במשטרת ישראל בעודו בן 14 בלבד וברבות הימים פרש בדרגת רנ"ג (רב-נגד).