google/wiki40b huggingface dataset:
עיר הנידחת

בהלכה, עיר הנידחת היא עיר שרוב תושביה נדחו מהדרך ופנו לעבוד עבודה זרה. האדם שמסית תושבי עיר לעבודה זרה עד הפיכתה לעיר הנידחת נקרא "מדיח".

פרשת עיר הנדחת בתורה

דיני עיר הנידחת כתובים בספר דברים:
כִּי-תִשְׁמַע בְּאַחַת עָרֶיךָ, אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לְךָ לָשֶׁבֶת שָׁם--לֵאמֹר. יָצְאוּ אֲנָשִׁים בְּנֵי-בְלִיַּעַל, מִקִּרְבֶּךָ, וַיַּדִּיחוּ אֶת-יֹשְׁבֵי עִירָם, לֵאמֹר: נֵלְכָה, וְנַעַבְדָה אֱלֹהִים אֲחֵרִים--אֲשֶׁר לֹא-יְדַעְתֶּם. וְדָרַשְׁתָּ וְחָקַרְתָּ וְשָׁאַלְתָּ, הֵיטֵב; וְהִנֵּה אֱמֶת נָכוֹן הַדָּבָר, נֶעֶשְׂתָה הַתּוֹעֵבָה הַזֹּאת בְּקִרְבֶּךָ. הַכֵּה תַכֶּה, אֶת-יֹשְׁבֵי הָעִיר הַהִוא--לְפִי-חָרֶב: הַחֲרֵם אֹתָהּ וְאֶת-כָּל-אֲשֶׁר-בָּהּ וְאֶת-בְּהֶמְתָּהּ, לְפִי-חָרֶב. וְאֶת-כָּל-שְׁלָלָהּ, תִּקְבֹּץ אֶל-תּוֹךְ רְחֹבָהּ, וְשָׂרַפְתָּ בָאֵשׁ אֶת-הָעִיר וְאֶת-כָּל-שְׁלָלָהּ כָּלִיל, לַה' אֱלֹהֶיךָ; וְהָיְתָה תֵּל עוֹלָם, לֹא תִבָּנֶה עוֹד. וְלֹא-יִדְבַּק בְּיָדְךָ מְאוּמָה, מִן-הַחֵרֶם--לְמַעַן יָשׁוּב ה' מֵחֲרוֹן אַפּוֹ, וְנָתַן-לְךָ רַחֲמִים וְרִחַמְךָ וְהִרְבֶּךָ, כַּאֲשֶׁר נִשְׁבַּע, לַאֲבֹתֶיךָ. כִּי תִשְׁמַע, בְּקוֹל ה' אֱלֹהֶיךָ, לִשְׁמֹר אֶת-כָּל-מִצְו‍ֹתָיו, אֲשֶׁר אָנֹכִי מְצַוְּךָ הַיּוֹם--לַעֲשׂוֹת, הַיָּשָׁר, בְּעֵינֵי, ה' אֱלֹהֶיךָ.
— דברים יג, יג-יט.

דין עיר הנידחת

כאשר מתברר לסנהדרין שקיימת עיר נידחת באחת מערי ישראל, עולים כל ישראל למלחמה עליהם, וכאשר העדים מעידים שרובם עבדו עבודה זרה, הורגים בחרב את העובדים ויש אומרים אף את הטף. לאחר מכן שורפים את כל שללה באש. חל איסור לבנות עיר זו מחדש.
דיני עיר הנדחת אינה ליחידים שעבדו עבודה זרה, ולא לציבור, רק לגדר של "עיר". ישנה מחלוקת בגמרא, בגדרי עיר הנדחת. לפי שיטת רבי יאשיה מעשרה עד מאה זה עיר הנדחת, ולפי רבי יונתן ממאה עד רוב השבט זה עיר הנדחת.
אדוארד ליווינגסטון

חייו

ליווינגסטון נולד בקלרמונט, ניו יורק למשפחת פעילים פוליטיים. אביו כיהן כשופט והיה חבר ועדת המאה שעמדה בראש העיר ניו יורק. בסיום לימודיו באוניברסיטת פרינסטון, בשנת 1781, הוסמך ליווינגסטון לעריכת דין. במקביל לעיסוקיו המקצועיים הוא פעל במסגרת המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, מטעמה הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית (1795–1801). בתקופת כהונתו הוא נמנה בין המתנגדים הבולטים לאמנת ג'יי והעלה את הצעתו לחייב את נשיא ארצות הברית ג'ורג' וושינגטון לדווח בפני הקונגרס האמריקני על המשא ומתן המתנהל עם אנגליה.
בשנת 1801 מונה ליווינגסטון לתובע המחוזי של ניו יורק ובאותה שנה נבחר גם לכהן כראש העירייה. הוא החזיק בתפקידיו אלו עד 1803, עת הוא התפטר לאחר מגפת קדחת צהובה שפקדה את העיר ולאחר הבראתו שלו הוא לקח אחריות על ניהול כושל של כספי ציבור על ידי פקיד שהיה מצוי תחת אחריותו. ליווינגסטון נישל עצמו מנכסיו ובשנת 1804 עבר להתגורר בלואיזיאנה והחל לעסוק בעריכת דין בניו אורלינס. בשנת 1826 צלחו מאמציו להחזרת החובות שצבר בניו יורק.
בלואיזיאנה מונה ליווינגסטון על ידי בית הנבחרים לפתח את הנהלים השיפוטיים הנדרשים להחדרת המסורת השיפוטית הנהוגה באנגליה. פעילותו זו נמשכה בהדרגה בין השנים 1805–1825. בשנות כהונתו של תומאס ג'פרסון כנשיא ארצות הברית היה ליווינגסטון מצוי עמו בתביעות הדדיות על רקע מחלוקות פוליטיות ובתקופת מלחמת 1812 הוא התקרב לגנרל אנדרו ג'קסון ושימש יועצו המשפטי.
בשנת 1820 נבחר ליווינגסטון לבית הנבחרים של לואיזיאנה. בשנה הראשונה בתפקיד הוא מונה על ידי חברי הבית לעמוד בראש חקיקת חוק עונשין חדש. עבודתו הושלמה רשמית בשנת 1833, אך החוק לא אומץ על ידי לואיזיאנה, על אף שהנוסח אומץ ויושם במדינות גרמניה, צרפת ואנגליה, כמו גם על ידי ממשלת הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה.
ליווינגסטון היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1823–1829, חבר הסנאט של ארצות הברית בשנים 1829 - 1831 ולאחר מכן מונה למזכיר המדינה בממשלתו של אנדרו ג'קסון (1831 - 1833). בשנים 1833 - 1835 הוא כיהן כשגריר ארצות הברית בצרפת. זמן קצר לאחר שובו לארצות הברית הוא נפטר בניו יורק.
אחותו של ליווינגסטון, גרטרוד, נישאה למושל ניו יורק מורגן לואיס. אחות נוספת שלו, אלידה, נישאה לג'ון ארמסטרונג, סנאטור, מזכיר המלחמה של ארצות הברית ושגריר בצרפת.
יקב כרמי יוסף

יקב כרמי יוסף הוא יקב בוטיק ישראלי.

הייננים

יקב כרמי יוסף נוסד בשנת 2001 על ידי פרופסור אמריטוס בן עמי ברבדו ופרופסור עודד שוסיוב. ברבדו הוא חבר הסגל האקדמי באוניברסיטה העברית שבירושלים והוא מהחוקרים הבולטים בחקר חקלאות היין בעולם, אותה הוא חוקר כארבעים שנה. הוא משמש כיושב ראש וחבר בוועדת המומחים של ארגון הגפן והיין העולמי OIV, ויושב ראש ענף הגפן של החברה הבינלאומית להורטיקולטורה ISHS. כמו כן, ברבדו פרסם מחקרים רבים בתחום. מחקריו עוסקים בשיטות הטיפול בכרם והשפעתם על איכות היין.
ברבדו חבר לתלמידו עודד שוסיוב, אף הוא חבר הסגל האקדמי באוניברסיטה העברית, שעבודת הדוקטורט שלו (שנכתבה בהדרכת ברבדו כעשרים שנים קודם ליסוד היקב), נסובה על הגברת הארומה של היין באמצעות אנזימים. אליהם הצטרף מחותנו של שוסיוב, ישראל ארקין. ארקין ושוסיוב שניהם בני משפחות כורמים ותיקות זה מאה ועשרים שנה, סבו של עודד, שלום שוסיוב, הוא ממייסדי רחובות.

היקב והכרמים ועשיית היין

הכרמים והיקב שוכנים ליד כרמי יוסף ולמרגלות המערביים של הרי יהודה, על אדמת גיר כבדה ועשירה באבן, שהניבה יין עוד מימי מלכות שלמה. היקב נמצא בלב הכרם. בכרם מתבצעות פעולות דילול אשכולות, זמירה ושריגים להשגת רמת יבול אופטימלית, תוך מעקב על היחס הנאות בין מרכיביו השונים של העינב, על מנת ליצור תנאי הבשלה אופטימליים. היין מיוצר ללא סינון ובהצללה עמוקה, תוך שימוש בטכנולוגיה חדישה. היין מיושן במשך שמונה עשר חודשים בחביות עץ אלון, רובן צרפתיות ומיעוטן אמריקאיות.

סוגי הענבים והתפוקה

מהבציר הראשון ב-2001 הופקו 2,800 בקבוקים. בשנת 2007 הופקו כעשרים אלף בקבוקים. בכרמים מגדלים במאתיים דונמים את סוגי הענבים שרדונה, מרלו, קברנה סוביניון, אמרלד ריזלינג, מוסקט אלכסנדרוני, פרנץ' קולומברד וקריניאן.
בשנים 2008 ו-2009 יוצרו 40,000 בקבוקים.
פייר בנגטסון

קריירה

בנגטסון התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קומלה עיר הולדתו ובגיל 16 עבר למחלקת הנוער של א.י.ק סולנה. באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד אוסטרס. בקבוצת הבוגרים של המועדון, בנגטסון התקשה לקבל דקות משחק ובקיץ 2009 חתם בנורסאלנד מליגת העל הדנית. ב-23 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק הגביע נגד אקדמיסק בולדקלאב. לאחר שהתחיל את העונה מחוץ להרכב, השתלב בנגטסון והפך לשחקן הרכב קבוע. בינואר 2011 חתם בפ.צ. קופנהגן. בעונתו הראשונה במועדון בנגטסון שימש מחליף לאוסקר ונדט, אך לאחר שהאחרון עבר לבורוסיה מנשנגלדבאך בנגטסון הפך לשחקן הרכב בקבוצה. ב-23 בנובמבר 2014 סיכם במיינץ 05 מאחר שחוזהו בקופנהגן נגמר ב-1 בינואר 2015 וכך עבר למיינץ בהעברה חופשית והוא חתם ל-3 וחצי שנים.
בנגטסון שיחק בכל הנבחרות הצעירות של שוודיה. ב-19 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד בוטסואנה.
שיטת החזקה ההפוכה

באנליזה נומרית שבמתמטיקה שיטת החזקה ההפוכה היא שיטה למציאת קירוב לערך העצמי כלשהו של מטריצה ואת הווקטור העצמי המתאים לו. השיטה מתבססת על רעיון דומה לרעיון של שיטת החזקה למציאת ערכים עצמיים.
השיטה מקבלת כקלט מטריצה  ומספר , ומוצאת את הערך העצמי הכי קרוב ל  ואת הווקטור העצמי המתאים לו. הרעיון של השיטה מתבסס על זה שהערך העצמי של  שהכי קרוב ל  הוא הערך העצמי הכי גדול של  ואז פועלים על פי שיטת החזקה.

קצב התכנסות וסיבוכיות

בגלל שקצב ההתכנסות של שיטת החזקה תלוי בפער בין הערך העצמי הגדול לזה הבא אחריו, קצב ההתכנסות של שיטת החזקה ההפוכה תלוי במרחק בין הערך העצמי שהכי קרוב ל  לזה הבא אחריו. מכיוון שהפעלה של  מגדילה את המרחק בין הערכים העצמיים שקרובים ל  (במיוחד אם הם קרובים מאוד), מספר האיטרציות הנדרשות בשביל לקבל קירוב טוב הוא יחסית נמוך. החיסרון של השיטה הוא שבשביל לחשב את  נדרשות  פעולות. לאחר שלב זה, כל איטרציה דורשת  פעולות.
NGC 4435

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.8, והיא התגלתה ב-8 באפריל 1784 ביחד עם NGC 4438 הסמוכה על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותן ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון המשותף I.28. הוא תיאר את שתיהן כבהירות וגדולות למדי. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים ובטעות זיהה אותה כ-M86 שגם כן נמצאת באותה סביבה, וייחס את גילויה לשארל מסיה, אך הקואורדינטות שרשם תואמות את המיקום של NGC 4435. הוא הכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1274, כשהיא מתוארת כבהירה מאוד ועגולה, וכן שהיא המערבית מבין שתיים, כאשר השנייה (NGC 4438) קיבלה את הציון 1275 וזוהתה בתור I.28 שגילה אביו, ויליאם הרשל. את M86 עצמה, זיהה ג'ון הרשל כערפילית חדשה וציין אותה בקטלוג כ-1253. יותר מאוחר הוא זיהה את הטעות והכניס את הגלקסיה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2991, כאשר M86 הוכנסה תחת הציון GC 2961. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4435, כאשר היא מתוארת כבהירה מאוד, גדולה למדי, עגולה והצפון-מערבית מתוך שתיים.

תצפית

בין שתי הגלקסיות מפרידות רק 4.4 דקות קשת ששקולות למרחק של כ-65,000 שנות אור, כך שהן באותו שדה הראייה כאשר צופים בהן באמצעות טלסקופ חובבים. הן נמצאות במרכז צביר הבתולה, כ-8.7 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-9.5 מעלות ממזרח לכוכב הבולט דנבולה. M86 ו-M84 נמצאות במרחק זוויתי של 0.4 ו-0.6 מעלות בהתאמה ממערב-דרום-מערב ל-NGC 4435,‏ NGC 4459 נמצאת כמעלה מצפון-צפון-מזרח לה, NGC 4473 ו-NGC 4477 נמצאות כ-0.6 מעלה ו-0.8 מעלה בהתאמה מצפון-מזרח לה, כשליש מעלה ממזרח צפון-מזרח לה נמצאת NGC 4461‏, M87 נמצאת כמעלה מדרום-מזרח לה וכ-0.6 מעלה מדרום מערב לה נמצאת NGC 4388, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4435 הוא כ-2.3 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של מעט פחות מ-40,000 שנות אור, כ-40% מהקוטר של שביל החלב, מסתה מוערכת בכ-‎5.6×10¹⁰‎ מסות שמש, כעשירית ממסת שביל החלב, כאשר למעלה מ-70% ממסתה או כ-‎4.1×10¹⁰‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בדומה לגלקסיות אחרות מסוגה, בגלקסיה יש מעט גז ואבק, ולכן יצירה של כוכבים חדשים מתרחשת בקצב נמוך למדי שמוערך בכ-2 מאיות של מסת שמש בשנה, או מסת שמש בכ-50 שנים. לעומת זאת במרכז הגלקסיה יש אוכלוסיית כוכבים צעירה יחסית שגילה מוערך בכ-190 מיליון שנים בלבד, ונראה שהגלקסיה עברה תקופה של יצירת כוכבים אינטנסיבית, ייתכן בעקבות אינטראקציה עם NGC 4438 הסמוכה. מתנועת הכוכבים סביב מרכז הגלקסיה, נראה שבמרכזה נמצא חור שחור על-מסיבי קטן יחסית עם מסה של לכל היותר 7.5 מיליון מסות שמש. תצפיות בחשיפה ארוכה העלו שמצידה הצפוני של NGC 4435 יש רצועה של תווך בין-כוכבי וכוכבים שככל הנראה נפלטו ממנה בעקבות המפגש בינה ובין NGC 4438. אך ניתוח ספקטרוסקופי של האור היוצא מהרצועה מראה שייתכן ומדובר בערפילית בתוך שביל החלב, שרק במקרה נמצאת על אותו קו ראייה אל NGC 4435, ואין שום קשר בין הרצועה ובין הגלקסיה.
אובות

אֹבֹת, אתר מקראי, אחת התחנות בנדודי בני ישראל במדבר במסעם לארץ ישראל. שמה מופיעה בספר במדבר. בני ישראל עצרו באובות בדרכם מפונון והמשיכו בדרכם לעיי העברים.

פירוש השם וזהות המקום

הטענה הרווחת היא שאובות הן נאדות למים וזאת לפי הכתוב בספר איוב. לכן, ייתכן שהכוונה היא למעיין, שממנו היו רגילים למלא את הנאדות במים. יש הסוברים כי מקור השם אובות הוא במילה אויבים.] סברה אחרת מקשרת לשונית את השם אובות לפולחן המתים והאוב שהיה נפוץ בקרב המואבים. פולחנם התרכז בעבודת בעל פעור באזור המזרחי של ים המוות.
לגבי זיהוי מקומו של אובות, נחלקו החוקרים. לפי וצנשטיין, אובות היא אל-ויבה. זאת על אף שאל-ויבה נמצאת מערבית לפונון, ובניגוד לכיוון ההתקדמות של בני ישראל שנעו שלב זה במסעם בכיוון צפון.
רייט הציע שמדובר באל-חֻצֻב, צפון מערבית לפונון.
עם זאת, לפי הצעת ליונשטם בצו המיסים של באר שבע, מוזכר יישוב אחרי תמר שעשוי להיות אובות, ואם אכן כך אזי אובות אמורה להיות צפון-מזרחית לפונון ודרומית לנחל זרד.
פרס מזהה את אובות עם אל-עינה במואב, צפונה מנחל זרד, בדרך המלך. זיהוי זה העלה מספר התנגדויות הקשורות לכך שמעבר נחל זרד נוח מאוד להגנה ובאזור התגלה גם מבצר מתקופת הברזל כך שלא מסתבר שבני ישראל עברו בדרך המלך את גבול מואב אלא הקיפו את מואב ממזרח.
חי (סרט)

עלילה

קיר כחייל צעיר, חוזר לחיים נורמליים לאחר שנפצע בצ'צ'ניה, הוא זוכה לביקור של רוחות הרפאים של שני חבריו שנהרגו ומנחמים אותו על הטראומה הרגשית והגופנית שלו. 
לאחר קרב במלחמת צ'צ'ניה, שרידי הגדוד המובס נסוגים אל תוך היער. כמה חיילים נושאים את חברם, שנפצע ברגלו. שני קציני המודיעין הצבאי מחליטים להישאר ולהקריב את עצמם כדי לעצור את המורדים המתקדמים לעברם. הדמות הראשית, קיר, מוצאת את עצמה בבית חולים ורגלו נקטעת. הוא הלך לשרת בצ'צ'ניה על פי חוזה כדי להרוויח כסף כדי להתחתן. אבל כשחזר מהמלחמה, הוא מבין שהוא לא יכול ליהנות מחיים נורמליים בעתות שלום. חלק מהלב שלו נשאר בהרי הקווקז, יחד עם חבריו המתים והוא לא מבין למה הוא שרד. 
לאחר שעזב את בית החולים, קיר מנסה לקבל את פיצויי נכות, אבל פקיד צבאי חסר מצפון דורש אחוזים מהפיצויים שלו. קיר מסכים, מקבל את הכסף וקונה חרב.  הוא פוגש את הפקיד, שמסכים לעשות הכל לקיר ולשלוח אותו לבית שיקום רפואי, אבל רק בתמורה לשוחד. בתגובה, קיר תופס את חרבו והורג את הפקיד. הוא חוזר הביתה ורוחות הרפאים של שני הקצינים המתים מופיעים בפניו. הם מנסים לעזור לו להתמודד עם המצב ולענות על שאלות שאין להן תשובות. קיר רק מרגיש טוב איתם, אבל הם מגנים את התנהגותו והופכים למצפון שלו. 
קיר לא מצליח למצוא שלום בביתו, שבו אמו מוצאת נחמה אצל זר, או עם החברה שלו, שהשתנתה ולא יכולה לקבל את מה שהוא הפך להיות, ולא עם חברו לקרב, שמנסה להיפטר מקיר, לאחר שהם אינם מסוגלים לתקשר זה עם זה יותר. אבוד ומתוסכל קיר רוצה למצוא את קברי חבריו. בדרך לבית הקברות הוא פוגש כומר צעיר שמביא אותו לבית הקברות. קיר מוצא את קבריהם של שני החברים, כאשר הכומר מציע לקרוא תפילה למען חברים המנוחים, קיר מנסה באלימות למנוע ממנו מלעשות זאת. הכומר נחוש וקורא את התפילות, למרות גשם שוטף. כשהוא חוזר מבית הקברות, קיר נהרג בתאונת דרכים ומתאחד סוף סוף עם שני חבריו המתים.
סטיבן לוקס

חיים וקריירה

לוקס למד בבית הספר הממלכתי לדקדוק בניוקאסל, וסיים את לימודיו שם בשנת 1958. את לימודי התואר הראשון שלו סיים ב-1962 בבייליול קולג', אוקספורד. הוא עבד כעמית מחקר במכללת נופילד וכמרצה בתחום הפוליטיקה במכללת וורצ 'סטר והשלים את לימודי התואר השני שלו בשנת 1967. בשנת 1968 הוא סיים את עבודת הדוקטורט שלו שעסקה באמיל דורקהיים. בין השנים 1966 עד 1987 היה מרצה ומנחה בתחום לימודי הפוליטיקה בבבייליול קולג'. הוא חבר באקדמיה הבריטית (FBA) ופרופסור אורח באוניברסיטת פריז, באוניברסיטת ניו יורק, באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, ובה
אוניברסיטה העברית.
משנת 1974 ועד 1983, שימש נשיא ועדת ההיסטוריה של הסוציולוגיה של איגוד הסוציולוגיה הבינלאומי. הוא היה מנהל-שותף של הפורום האירופי לאזרחות במכון האוניברסיטאי האירופי בין השנים 1995 עד 1996.
באפריל 2006, נישא לוקס לפרשנית הפוליטית והסופרת קאת'ה פוליט. אלה הם נישואיו השלישים. קודם לכן היה לוקס אלמן. יש לו שלושה ילדים מנישואיו הקודמים לפרקליטה הבריטית נינה סטנג'ר: דניאל, עיתונאי עצמאי (נולד ב-1977), מייקל, מוזיקאי (נולד ב-1979), ואלכסנדרה, פרופסור באוניברסיטת ניו יורק (נולדה ב-1981).

תחומי עניין אקדמיים

תחומי העניין העיקיריים של לוקס הם תאוריות חברתיות ופוליטיות, הסוציולוגיה של דורקהיים וחסידיו, אינדיבידואליזם, רציונליות, בקטגוריה של האדם, מרקסיזם ואתיקה, הסוציולוגיה של המוסר וצורות חדשות של ליברליזם, מגוון תפיסות של הכוח, הרעיון של "חברה טובה", רציונליות ויחסיות, קונפליקט מוסרי ופוליטיקה. הוא חבר המערכת של כתב העת האירופי לסוציולוגיה, ומנחה פרויקט מחקר על מה נשאר מהרעיון הסוציאליסטי במזרח ובמערב אירופה.
ארמיית הפאנצר השלישית (ורמאכט)

היסטוריה

מקורה של הארמייה בקורפוס הממונע ה-15 שהוקם בינה ב-10 באוקטובר 1938. הקורפוס נלחם במערכה בפולין ובמערכה בצרפת, וב-16 בנובמבר 1940 לקראת מבצע ברברוסה הורחב הקורפוס לכדי "פאנצרגרופה" (Panzergruppe).
בפלישה לברית המועצות, כללה הפאנצרגרופה השלישית את קורפוס הפאנצר ה-39 ואת קורפוס הפאנצר ה-57. הפאנצרגרופה השתתפה בקרבות קשים בחזית המזרחית כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק. ב-4 באוקטובר 1941 הוחלף הות בגנרל גאורג-הנס ריינהרדט, שפיקד על הארמייה בקרב ויאזמה-בריאנסק, ובקרב על מוסקבה.
ב-1 בינואר 1942 אורגנה הפאנצרגרופה מחדש, הפעם כארמיית שריון מן המניין וקיבלה את השם "ארמיית הפאנצר השלישית". הארמייה לחמה בקרבות שונים תחת פיקוד קבוצת ארמיות מרכז, ובין השאר השתתפה בקרב רז'ב השני. במרץ 1944 השתתפה הארמייה בגירוש תושבי בוריסוב, ובהעברתם לגרמניה לצורך עבודת כפייה.
הארמייה נפגעה קשות במהלך מבצע בגרטיון, וב-16 באוגוסט 1944 מונה ארהרד ראוס למפקד הארמייה, במקום גאורג-הנס ריינהרדט שמונה למפקד קבוצת ארמיות מרכז. לאחר מכן השתתפה הארמייה בנסיגה לעבר פרוסיה המזרחית, ובין השאר לחמה בקרב על ממל.
ב-10 במרץ 1945 מונה האסו פון מנטויפל למפקד הארמייה, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות ויסלה בפיקודו של גנרל גוטהרד היינריצי. תפקידו היה להגן על חזית האודר ולחסום את התקדמות הצבא האדום לעבר ברלין. הארמייה קיבלה הוראה שאסרה עליהם לסגת משום נקודה בלי אישורו של הפיקוד העליון.

הקרב על ברלין

עם פתיחת המתקפה הרוסית, ב-16 באפריל 1945 היה ברור לשני המפקדים כי המערכה אבודה, ומשום כך נקטו בעמדה של נסיגה תוך השהייה של ההתקפות כדי לאפשר לאזרחים להימלט מערבה וכדי למנוע כיתור של חיילי הוורמאכט. מול כוחותיו של פון מנטויפל פתחה החזית הבלארוסית השנייה בפיקודו של קונסטנטין רוקוסובסקי במתקפה אדירה. תוך זמן קצר נוצרו פרצות גדולות ונשקפה סכנת כיתור לכוחות הגרמנים בשטטין.
ב-25 באפריל 1945 פנה פון מנטויפל להיינריצי בבקשה לקבל אישור לסגת משטטין ולייצב את הקו. היינריצי אישר לו את הנסיגה ללא קבלת רשות מהפיקוד העליון ביודעו שהוא מסתכן בזאת. במהרה נודע הדבר לפיקוד העליון וב- 28 באפריל 1945 הורה וילהלם קייטל המפקד העליון של הוורמאכט, ה-OKW, לשני המפקדים לפגוש אותו ביער בסמוך לחזית.
פון מנטויפל הגיע למקום בלווית כמה מלווים שהסתתרו ביער והתכוננו לפעול במידה ויעצרו אותו.
קייטל יצא מרכבו בזעם והתקרב לשני הקצינים תוך שהוא מניף את שרביט הפלדמרשל שלו בעצבנות. הוא צעק על היינריצי מדוע הרשה לפון מנטויפל לסגת וכן פקד על שניהם להורות מיד לחיילים לחזור לקו החזית הקודם. כאשר היינריצי סירב באומרו כי לא יגרום לאבידות נוספות ללא תועלת, הדיח אותו קייטל מתפקידו והציע זאת לפון מנטויפל. פון מנטויפל סירב לקבל את המינוי ועוד הוסיף בהתרסה לקייטל כי "אנשי הארמייה השלישית מקבלים הוראות רק מהאסו פון מנטויפל".
פון מנטויפל נסוג עם כוחותיו מערבה לעבר כוחות בעלות הברית להם נכנע עם חייליו ב-3 במאי 1945.
צבי יחמורי

תפוצה ובית גידול

תפוצתם של שני תתי- המין היא במדינות צ'אד, מאלי, ניז'ר, סנגל, תוניסיה, ומרוקו. בעבר הוא היה מצוי גם במאוריטניה, וסודאן אך נכחד משם. בית גידולם כולל מדבריות, הרים, וסלעים.

מאפיינים ותזונה

הצבאים היחמורים חיים בעדרים מעורבים של זכרים ונקבות עם 20-10 פרטים, המסתובבים באזורים נרחבים כדי למצוא מספיק צמחייה ומים כדי לשרוד. במהלך התחלפות העונות הם נודדים, ומצטרפים לעדרים גדולים של כמה מאות, ונעים צפונה למדבר סהרה בתחילת עונת הגשמים וחזורים דרומה אל אזור צמחיית הסאהל בעונה היבשה. תזונתם כוללת: עשבים, עלים, פרות, לעיתים הם עומדים על רגליהם האחוריות בדומה לג'רנוק כדי להגיע לעלים של עצי השיטה. 
עונת הרבייה מתרחשת בין חודשי מרץ ויוני, ועופר אחד נולד לאחר הריון של שישה חודשים וחצי או מאוחר יותר. בימיו הראשונים העופר שוהה חבוי בצמחייה, ומסוגל לעקוב אחרי אימו לאחר כמה ימים; כשבוע לאחר לידתו הוא מסוגל לרוץ במהירות בקצב של הבוגרים. הזכרים טריטוריאליים בעונת הרבייה, אוספים הרמון של מספר נקבות, ומסמנים את הטריטוריה שלהם עם צואה, שתן, והפרשות מבלוטות הריח שמתחת לעיניים. העופרים נגמלים בסביבות שישה חודשים, ומגיעים לבגרות בגיל: 12-9 חודשים לנקבות, 24-18 לזכרים.

איומים ושימור

הטורפים של הצביים בטבע הם אריות, נמרים ברדלסים צבועים, זאבים טלואים ולפעמים גם תנים ופיתונים.
במשך שנים הצביים היחמורים ניצודו במספרים גדולים מאוד שגרמו לתת-המין "צבי מוהר" להכחדה מוחלטת בטבע ול"צבי אדום צוואר" לסיווג על ידי IUCN כב-סכנת הכחדה חמורה, כמו כן הצביים לעיתים קרובות מתים בשל חוסר מים בעונות בצורת, מחלות, כריתת עצים, ולחץ מפני תיירים בתקופה החמה הגורם להם לעיתים למוות. קיימים מספר גרעיני רבייה בגני חיות באפריקה ובאמריקה העתידים לשחרר עדרים לטבע. תוחלת החיים של צבי יחמורי היא כ-12 שנים.
בלאטה אל-בלד

היסטוריה

שם הכפר מתועד בכתביהם של אאוסביוס והירונימוס, כ"בלנוס" או "בלאטה".
הכפר שוכן על חלקו הדרומי של תל בלאטה ומכסה כשליש מהתל. השטח הבנוי היה מורכב מ -2.5 דונם ב-1945, וגדל ליותר מ-100 דונם ב-1980. במזרח קיים מישור רחב, שבו עוברות דרכים מרכזיות המקשרות בין ירושלים שכם והחוף, וכן דרך המגיעה להר עיבל, ואדי פארה, ונהר הירדן.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, נמנתה בבלאטה אוכלוסייה של 461 נפשות, כולם מוסלמים. אוכלוסייה זו גדלה במפקד 1931 ל-574 נפש, אשר התפלגו ל-6 נוצרים ו-568 מוסלמים, אשר גרו בסך הכל ב-114 בתים.
ב-1945, הייתה בבלאטה אוכלוסייה של 770 מוסלמים, עם שטח כולל של 3,000 דונם. שטח זה התחלק ל-25 דונם שטח בנוי, 95 דונם של מטעים ואדמות השקיה, ו-1,832 דונם שימשו לגידולי דגנים.
בעקבות מלחמת השחרור, הוקם מחנה הפליטים הפלסטיני בלאטה בסמוך לכפר בשנת 1950. אוכלוסייתו הייתה גדולה משמעותית מזו של הכפר בלאטה. בשנת 1961 מנתה האוכלוסייה בכפר 2,292 נפש.
מאז מלחמת ששת הימים מצוי הכפר תחת שליטה ישראלית.
בתקופת האינתיפאדה הראשונה נכלל שטח הכפר בתוך הסגר שהיה צה״ל מטיל מדי פעם על מחנה הפליטים הגדול הסמוך אליו.
זריזות ידיים

זריזות ידיים (מכונה באנגלית: Sleight of hand ולעיתים גם: prestidigitation, legerdemain) הן כינוי למיומנויות מוטוריות עדינות, המשמשות אמני במה בתחומים שונים כדי לבדר את הקהל ולייצר מניפולציות מסוגים שונים. מיומנות זו קשורה קשר לקסמי תקריב, קסמי קלפים, גניבה וכייסות
בגלל השימוש האינטנסיבי במיומנות זו בקרב קוסמים, זריזות ידיים נחשבת בטעות לענף בתחום הקסמים. אך למעשה, היא ז'אנר בידור נפרד, וישנם אמני במה שונים, שאינם קוסמים העושים בה שימוש.
בין חלוצי זריזות הידיים המפורסמים: דן ודייב , ריקי ג'יי , דייוויד קופרפילד, יאן פריש , נורברט פרה , דאי ורנון , קרדיני וטוני סלידיני.

אטימולוגיה והיסטוריה

המונח באנגלית לזריזות ידיים הוא sleight, שמשמעותו "שימוש בערמומיות או בערמומיות, במיוחד כדי להונות". מקור מונח זה הוא בנורדית העתיקה. הביטוי "sleight of hand" פירושו "אצבעות מהירות" או "אצבעות טריקסטר". מילים נרדפות נפוצות בלטינית ובצרפתית כוללות את השימוש במילים: prestidigitation ו-legerdemain בהתאמה. סנקה, פילוסוף מתקופת הכסף של הספרות הלטינית, השווה במפורש טכניקות רטוריות וטכניקות אשלייתיות.

הקשר לקסמי תקריב

זריזות ידיים משמשת בעת ביצוע קסמי תקריב, ביצוע קסמים כאשר קהל הצופים נמצא קרוב מאוד לקוסם בעת ביצוע האשליה - לרוב, במרחק של 3–4 מטרים. לרוב, המרחק הקטן שישנו בין הקוסם לבין הקהל מונע ממנו תאוריות לגבי אנשים שתולים בקהל. קסמים מסוג זה עושים שימוש בחפצים יומיומיים כמו קלפים, מטבעות, ניירות, כוסות וכדומה. ביצוע מוצלח של זריזות ידיים גורם להתרחשות להיראות טבעית ונטולת שינויים מיוחדים. בנוסף למיומנות המוטורית הנדרשת לביצוע תרגילי זריזות ידיים, בקסמי תקריב נדרשת גם מיומנות פסיכולוגית, תזמון נכון וכוריאוגרפיית גוף שתאפשר ביצוע מוצלח של הקסם.

קשר עם קסמי במה

שימוש בטכניקות זריזות ידיים במהלך מופעי קסם על במה נדירה יחסית, מכיוון שרוב אירועי הקסם והפעלולים מתבצעים עם חפצים הנראים לקהל גדול בהרבה, אך, לעיתים נדירות בכל זאת נעשה שימוש בטכניקות אלו על ידי אמני במה. קסמי הבמה הנפוצים ביותר בהם נעשה שימוש בזריזות ידיים הם קסמים המבוצעים עם חבלים או עם קלפים. לרוב נבחר משתתף אקראי מהקהל אשר מוזמן לבמה בכדי לצפות בקסם מקרוב ולעיתים מוקרן בצידי האולם צילום תקריב של הקסם המצולם בזמן אמת על ידי מצלמה על הבמה.

הקשר לרמאות קלפים

על אף שזריזות ידיים משמשת בעיקר למטרות בידור, זוהי טכניקה בה נעשה שימוש לרמאות בבתי קזינו ומתקני הימורים ברחבי העולם. שיטות נפוצות לרמאות מקצועית במשחקי קלפים באמצעות זריזות ידיים כוללות: palming, switching, denching and וגניבת קלפים מהשולחן. טכניקות כאלה כוללות תנועות ידיים מטעות באופן קיצוני ודורשות שנים של תרגול. מסיבות אלה המונח "זריזות ידיים" טומן בחובו אסוציאציות שליליות של חוסר יושר ורמאות באולמות הימורים רבים, וקוסמים רבים המוכרים ברחבי העולם מורחקים בפומבי מבתי קזינו, כך למשל המנטליסט והקוסם הבריטי דרן בראון, שמורחק מכל בתי הקזינו בבריטניה.
עיר של אושר

העלילה

הזארי פאל (אום פורי) הוא חוואי כפרי שמהגר לקולקטה ביחד עם אשתו (שבנה עזמי) ושלושה ילדיהם בחיפוש אחר חיים טובים יותר. הם מתחילים בצורה לא טובה. מרמים אותם, לוקחים מהם את דמי השכירות שלהם והם נזרקים לרחובות, וקשה להזארי למצוא עבודה כדי שתפרנס את משפחתו. אולם המשפחה הנחושה מסרבת לוותר ולבסוף מוצאת את מקומה בעיר מוכת העוני.
בינתיים, בקצה השני של כלכתא, מקס לווה, רופא מדוכדך מטקסס (פטריק סווייזי) הגיע לתור אחר הארה רוחנית אחרי שהוא איבד מטופל בזמן ניתוח. גם הוא מתחיל בצורה קשה. אחרי שפרוצה מרמה אותו, הוא מוכה בידי ביריונים ונותר מדמם ברחובות בלי מסמכיו וחפצי הערך שברשותו.
הזארי נחלץ לעזרתו של מקס ולוקח את הרופא הפצוע ל"עיר של אושר", רובע עוני המאוכלס במצורעים ועניים שהופך להיות ביתה החדש של משפחתו. מקס שוהה זמן רב בשכונה, אבל לא מעוניין להתערב בענייניהם של השוכנים בה, בגלל שהוא חושש להיקשר אליהם רגשית. אולם, מהר מאוד הוא מחליט לשעות לעזרתם של חבריו החדשים אחרי שאשה אירית (פולין קולינס), שמנהלת את המרפאה המקומית משכנעת אותו לעשות כן.
לבסוף, מקס מתחיל להיקשר לשוכני הרובע והוא מתחיל להבין שחייו אינם כל כך רעים. ישנם רבים בסביבתו שחייהם גרועים בהרבה משלו, אבל הם מתייחסים לכל יום בציפייה חיובית שנוטעת כוחות חדשים ברופא המדוכא.
פשעים שבלב

תקציר העלילה

שלושת האחיות מגרט נפגשות לאחר שנים בבית המשפחה בעיירה היזלהרסט במיסיסיפי. אביהן נטש את המשפחה ואמם שגדלה אותן כאם יחידנית בעזרת הסבא, סבלה מדיכאון ותלתה את עצמה עם חתול המשפחה. הבנות גודלו מאז על ידי הסבא.
לני (דיאן קיטון) היא בחורה מופנמת וביישנית ביחסיה עם גברים לדעתה על רקע אי ספיקת השחלות ממנה היא סובלת.
רבקה "בייב" (סיסי ספייסק) היא אשת סנטור שירתה בו לאחר שהתעלל בה פיזית ונפשית. היא הוכנסה למעצר ושוחררה בערבות על ידי אחיותיה. בהמשך היא מתאהבת הנער שחור.
מג (ג'סיקה לאנג) היא זמרת ושחקנית מתוסכלת בהוליווד. היא הייתה בת זוגו של דוק. פורטר (סם שפרד) אך עזבה אותו לאחר שנפגע בהוריקן ונשאר צולע. כעת הוא כבר נשוי ומשכנע את מג להיפגש אתו, אבל לאחר מפגש מרגש הם נפרדים ללא המשך.
בת דודתם "צ'יק" (טס הרפר) גרה בשכנות לבית המשפחה. היא רכלנית שלא מהססת להביע את דעתה על בנות מגרט עד שהיא מגורשת בחבטות מטאטא על ידי מג.
במשך שהותן בבית המשפחה כשהסבא שגידל אותם נמצא בבית החולים הן מגלות אחת לפני השנייה את התסכולים שלהן והטעויות שעשו בחייהן על רקע בית משפחה מופרע ולא מתפקד.
לבסוף הן מתפייסות וחוגגות ביחד את יום הולדתה של לני.