google/wiki40b huggingface dataset:
אייל (קיבוץ)

היסטוריה

קיבוץ אייל נוסד בשנת 1947 על ידי עולים ממזרח אירופה, ניצולי שואה מתנועת הנוער "דרור". בדומה לקיבוצים רבים שבראשיתם ישבו באופן זמני במושבות, הקיבוץ הוקם בכפר סבא והגברים יצאו ראשונים להתיישב בדרדרה, על שפתו המזרחית של אגם החולה. עם פרוץ מלחמת העצמאות הוקף הקיבוץ משלושת עבריו על ידי כוחות סוריים ונותר בגבו אל אגם החולה. שלושה חברים נהרגו בקרבות במבצע ברוש. הנשים והילדים נשלחו לכפר סבא והגברים, מתוגברים במחלקת חיילים, נשארו לשמור על הנקודה. עם חתימת הסכמי הפסקת האש הובהר שלא תהיה אפשרות לקיים את הקיבוץ במקומו, דרדרה ניטשה ואברהם הרצפלד בחר עבור הקיבוץ את הגבעה מזרחית לרמת הכובש, ניר אליהו וכפר סבא. העלייה על הקרקע נערכה ב-1 בנובמבר 1949 במקום בו ניצב הקיבוץ עד היום. שמו של הקיבוץ נגזר משמו של ארגון המחתרת היהודי בגטו ורשה - אי"ל.
בשנות החמישים סבל הקיבוץ מהתנכלויות של ערביי קלקיליה, שכללו חדירות, גניבות, נזקים ליבולים ועוד. החלה עזיבה שיטתית של החברים, ובסופו של דבר הוחלט להחליף את כל אוכלוסיית הקיבוץ. בשנת 1965 התקיימה במקום ועידה של תנועת הנוער הישראלית "המחנות העולים", ובה הוחלט לאכלס את הקיבוץ בגרעיני התנועה. אחרוני החברים הוותיקים עזבו (פרט לשני רווקים שהתעקשו להישאר), ואת מקומם תפסו בני הגרעינים, בוגרי הנח"ל.
בשנות השמונים הוקם צפונית לקיבוץ היישוב כוכב יאיר, שגאל את הקיבוץ מבדידותו, ומאוחר יותר הוקם היישוב צור יגאל על אדמות המטעים של הקיבוץ. כיום הקיבוץ מופרט.

ענפי המשק

הקיבוץ מתקיים כיום ממעט חקלאות (גידולי שדה, מטע אפרסמון ואבוקדו, רפת), תעשייה (מפעל ליצור עדשות אופטיות בשותפות עם קיבוץ שמיר, ומפעל ליצור רכיבים בתדרי מיקרו גל), שירותים (לימפולנד, מערכת חינוך לגיל הרך, מכבסה, משרד הנדסי, השכרת מבנים לשימושים שונים) ועבודת חוץ של חבריו.
בקיבוץ בריכה שבקיץ 2017 נסגרה לחברי הקיבוץ אורחיהם בלבד.

כלכלה

הקיבוץ היה אחד הקיבוצים הראשונים שעברו תהליך של הפרטה, הנחשב לאחד המוצלחים בתנועה הקיבוצית. כל חבר מרוויח - בקיבוץ או מחוצה לו - על ידי כישוריו וכישרונותיו, ומשלם לקיבוץ מסי קהילה. קיימת מערכת של ערבות הדדית מצומצמת, מערכות חינוך, תרבות ובריאות משותפות. בקיבוץ נמצא קאנטרי בשם: "לימפופו", ומגיעים אליו תושבים מכל אזור השרון והמרכז.
בקיבוץ נמצא מרכז המבקרים של יקב ססלוב.
אלכסנדר קוסביצקי

אלכסנדר (סאשה) קוסביצקי (Alexander Koussevitzky;‏ 8 באפריל 1927 – כ' באייר תשל"ה, 1 במאי 1975) היה חזן בארצות הברית.

ביוגרפיה

נולד בשנת 1927 בווילנה, בנו של החזן משה קוסביצקי.  בשנות מלחמת העולם השנייה שהה עם משפחתו בברית המועצות. בשנת 1947 היגר עם משפחתו לארצות הברית. בוגר הישיבה יוניברסיטי בניו יורק.
בשנת 1956 התמנה כחזן ב"אוטופיה ג'ואיש סנטר" וכיהן בתפקידו 19 שנה.
הופיע עם אביו בקונצרטים ברחבי ארצות הברית. ביצע בדואט עם אביו את היצירה "מגן אבות". עוד מיצירותיו: "רצה ה'", "כי כשמך".
נפטר בארצות הברית בשנת 1975, בגיל 48.
היה נשוי לקרובת משפחתו הדסה לבית קוסביצקי (בתו של משה קוסביצקי מירושלים, בן דודו של אביו משה קוסביצקי). היה אב לבת ושני בנים.
שמואל צבי הורוביץ

תולדות חייו

נולד לרב אברהם אביש הורוביץ, רבה של קרולי ונכד לשושלת מעליץ, ולרבנית הינדא שיינדל בת הרב יצחק אייזיק וייס (ה"חקל יצחק"), האדמו"ר השני מספינקא. הוא גדל אצל סבו זה. נישא לבתו של הרב בעריש ויינברגר מווישיווא.
לאחר השואה חלק משרידי חסידי ספינקא פתחו לו בית מדרש באיסט-סייד, ניו יורק. לאחר תקופה הוא עבר לוויליאמסבורג. היה מקורב לרבי יואל טייטלבוים האדמו"ר מסאטמר.
בתחילת כהונתו לא היו לו חסידים רבים, ועם הזמן החלו רבים לבוא אליו. בסעודה שלישית שהייתה נערכת אצלו במשך שעות ארוכות, היו באים מרחבי ניו יורק אנשים רבים לשמוע את דרשתו שהייתה נאמרת בדרך כלל בבכיות.
דברי תורתו נאספו ויצאו לאור בסדרת הספרים "תפארת צבי": כרכים על התורה, המועדים, הש"ס, הגדה של פסח וזמירות השבת (יצא לאור על ידי בנו הרב ישכר דב בעריש הורוביץ); וכן בספרים "תולדות צבי" (יצא לאור על ידי בנו הרב אלעזר יצחק אייזיק הורוביץ) ו"טבא דשמואל" (יצא לאור על ידי בנו הרב נתן נטע זאב הורוביץ).
פדרו הספרדי

פדרו הספרדי או פדרו מספרד (בלטינית: Petrus Hispanus) היה מחברו של ספר הלימוד המרכזי בלוגיקה באוניברסיטת פריז ובאוניברסיטאות ימי הביניים בכלל עד המאה ה-17, ה-Summulae logicales magistri Petri Hispani (ענייני הלוגיקה של מאסטר פטרוס הספרדי) או ה-Tractatus ("הדיון", מילולית: משא ומתן).

זיהויו

הוראת המילה Hispanus כפולה ויכולה להתייחס הן לספרד המדינה והן לחצי האי האיברי כולו (הכולל גם את פורטוגל). לפיכך, הדעה הרווחת היא שיש לזהות את "פדרו הספרדי" האלמוני, שהיה סמכות נכבדה בדורו, עם פדרו ז'ולינו מליסבון, שהיה לאפיפיור יוחנן העשרים ואחד. המתנגדים למסורת זו הם הספרדים הטוענים שמדובר במלומד חבר המסדר הדומיניקני מקסטיליה. חוקרים מודרניים נוטים לתמוך בדעה שאכן פדרו היה חבר המסדר הדומיניקני ולכן אינו יוחנן העשרים ואחד.

חיבוריו

בנוסף לספר הלימוד הבסיסי ללוגיקה באוניברסיטאות בכל ימי הביניים, ה-Tractatus (אותו חיבר בין 1235 ל-1245) חיבר גם את המשכו, ה-Syncategoreumata. כן חיבר סקירות פילוסופיות-מדעיות על ספרו של אריסטו, De anima ("על החי") בשם Scientia libri de anima (הידע של "על החי"), De morte et vita ("על המוות והחיים") ו-De sensu et sensato ("על החושים והשכל"). 
כן מיוחסים לו 15 ספרי רפואה, הידוע שבהם Thesaurus pauperum ("אוצר עני"), שייתכן שנכתבו על ידי יוחנן העשרים ואחד (אם יש הבדל בין השניים), שלמד רפואה.

בתרבות

בקומדיה האלוהית מאת דנטה אליגיירי מזכיר אותו הדובר בקנטו 12 של "העדן", בונוונטורה הקדוש, כשרוי בגן העדן של התאולוגים והפילוסופים יחד עם מלומדי דורו הוגו מסנט ויקטור, פטרוס קומסטור, אנסלם מקנטרברי, יוחנן כריסוסטומוס, יואכים מפיורה ותומאס אקווינס.
קונסטנטין רייקין

קורות חיים

קונסטנטין רייקין נולד בלנינגרד. אביו היה שחקן התיאטרון ואומן הסטנד-אפ ארקדי רייקין. בשנת 1967 לאחר סיום בית הספר הוא המשיך ללמוד משחק. בשנת 1971 קונסטנטין רייקין סיים את בית הספר למשחק ליד תיאטרון וכטנגוב והוזמן על ידי גלינה וולצ'ק להרכב תיאטרון סוברמניק. על במת תיאטרון זה רייקין שיחק בתפקידים שונים כ-10 שנים. 
בשנת 1981 קונסטנטין רייקין חזר ללנינגרד והחל לעבוד בתיאטרון של אביו. בשנת 1982 התיאטרון עבר למוסקבה. במשך שנים השחקן הופיע בהצגות התיאטרון לצד אביו. בשנת 1988 הוא התמנה למנהל אמנותי של התיאטרון. בתקופה זו התיאטרון שינה את האופי שלו - מתיאטרון סאטירי בו מועלות הצגות בהם משתתפים 2-3 שחקנים הוא הפך לתיאטרון בו מועלות הצגות שונות בעיקר של מחזאים קלאסיים.
החל משנת 2001 מלמד רייקין בבית הספר למשחק ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה.
במקביל לעבודה בתיאטרון הצטלם רייקין לסרטי קולנוע. ההופעה הראשונה הייתה בסרט של שנת 1969 בתפקיד קטן. בשנים 1972 ו-1974 הוא צולם בתפקידים מרכזיים במספר סרטים מוזיקליים וזכה לפופולריות ברחבי ברית המועצות. הפופולריות שלו גדלה עוד יותר לאחר שהצטלם בתפקיד ראשי בסרט לפי מחזה משרתם של שני אדונים. בהמשך הוא השתתף בסרטים נוספים ובסך הכול הצטלם בכ-25 סרטים.
ליסה בטיאשווילי

חייה

ליסה, אליזבת במקור, החלה את לימודי הכינור בגיל ארבע, אצל אביה הכנר, וניגנה בליווי אמה הפסנתרנית. כשהייתה בת 12 עזבה משפחתה את גאורגיה, שהייתה אז על סף מלחמת אזרחים, והיגרה לגרמניה, שם למדה בבית הספר הגבוה למוזיקה בהמבורג. ב-1995 זכתה בפרס בתחרות הכינור על שם יאן סיבליוס.
בטיאשווילי הייתה מן הראשונים בקבוצת "אמני הדור החדש" של רשות השידור הבריטית (BBC), משנת 1999 עד 2001.1999-2001 היא השתתפה במופעי מוזיקה קאמרית ובנגינת קונצ'רטי עם הצ'לן אלבן גרהרדט והפסנתרן סטיבן אוסבורן, שהיו שניהם חברים ב"אמני הדור החדש" של הבי.בי.סי. באותה תקופה כבטיאשווילי עצמה. כמו כן הופיעה עם הפסנתרן אשלי ואס, מ"אמני הדור החדש" במועד מאוחר יותר, ברסיטלים ואף הופיעה כסולנית בקונצרטי הפרומס של הבי.בי.סי. בשנת 2000.
בשנת 2006 הייתה בטיאשווילי הסולנית בביצועי הבכורה של הקונצ'רטו לכינור של מגנוס לינדברג, שנכתב למענה. ביצוע הבכורה העולמי היה בארצות הברית וביצוע הבכורה האירופאי בשוודיה בחודש אוקטובר. violin concerto היא הקליטה את הקונצ'רטו של לינדברג לחברת סוני קלאסיקל, במסגרת חוזה שחתמה עם החברה בשנת 2007. בטיאשווילי ובעלה, האבובן פרנסואה ללו, הזמינו אצל ג'ייה קנצ'לי את הקונצ'רטו הכפול, מזמור שבור", שניגנו בביצוע בכורה בלונדון בפברואר 2009 עם תזמורת רשות השידור הבריטית.
בטיאשווילי וללו חיים במינכן עם שני ילדיהם. היא מנגנת בכינור סטרדיוואריוס אנגלמן משנת 1709, בהשאלה מקרן המוזיקה ניפון.
הבית בו אני גר

שיר הנושא

בסרט שר סינטרה את שיר הנושא, וההקלטה הפכה ללהיט ארצי. המילים נכתבו בשנת 1943 בידי אייבל מירופול תחת שם העט לואיז אלן. מאוחר יותר התפרסם מירופול, כאשר אימץ את מיקל ורוברט, שני הילדים היתומים של יוליוס ואתל רוזנברג לאחר הוצאתם להורג בשנת 1953. מירופול כעס כאשר גילה כי הגרסה השנייה של הסרט הפונה ל"שכני השחורים והלבנים" נמחקה, כאשר סרטו של סינטרה הוצג לראשונה. את המוזיקה כתב ארל רובינסון.
השיר זכה לביצועים רבים ברבות השנים ביניהם של פול רובסון, מהליה ג'קסון וג'וש וייט. סינטרה המשיך להכליל את השיר ברפרטואר שלו כאשר שר אותו בהופעותיו.
כריסטופר סטיוארט

ילדותו

סטיוארט נולד ככריסטופר אלן סטיוארט ב-4 בינואר 1974 בעיר מרקהאם שבמדינת אילינוי בארצות הברית. סטיוארט גדל במשפחה מוזיקלית וכבר בגיל 12 ניגן בגיטרה, קלידים וכתב שירים. אחיו הגדול, לני סטיוארט גם הוא מפיק מוזיקלי, הציג אותו בפני לואיל סיילס ג'וניור סיילס נתן לכריסטופר סטיוארט הזדמנות לעבוד במספר פרויקטים של אמנים בכירים, ובכך החל סטיוארט את הקריירה המוזיקלית שלו.

קריירה מוזיקלית

ב-1994 הפיק סטיוארט את אלבום הבכורה של ההרכב בלאק גירל, "Treat U Right". ב-1995 ייסד סטיוארט יחד עם שני אחיו, לני ומארק סטיוארט, וגיסתו, ג'ודי סטיוארט, את חברת רדזון אנטרטיינמנט באטלנטה שבג'ורג'יה.
ב-1999 הפיק סטיוארט את הסינגל "Who Dat" של הזמר JT Money, הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הR&B וההיפ הופ של הבילבורד, ולמקום החמישי במצעד הבילבורד הוט 100. באותה התקופה סטיוארט זיהה והחתים את הזמרת בלו קנטרל, והפיק את אלבום הבכורה שלה "So Blu" תחת חברת התקליטים אריסטה רקורדס. "So Blu", שיצא ב-31 ביולי 2001 הגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד 200, והסינגל מתוכו, "(Oops!)‏Hit 'Em Up Style", הגיע למקום השני בבילבורד הוט 100.
ב-2002 סטיוארט כתב והפיק את אלבום הבכורה של ההרכב B2K. וב-2003 הפיק סטיוארט לזמרת בריטני ספירס את השיר Me Against The Music מתוך אלבומה In the Zone.

2007

שנת 2007 הייתה השנה בה הקריירה של סטיוארט ורדזון אנטרטיינמנט התפתחה באופן משמעותי. הסינגל Umbrella של ריהאנה, בו היה סטיוארט שותף מרכזי בכתיבתו יחד עם The-Dream וקוק הרל, היה מועמד לשלושה פרסי גראמי ומתוכם זכה באחד. במקור תכנן סטיוארט שאת השיר תשיר בריטני ספירס, ולאחר מכן רצה להעבירו למרי ג'יי בלייג' אך היא לא הספיקה לאשר את השיר בזמן. לסטיוארט היו ספקות באשר להתאמתה של ריהאנה לביצוע השיר עד ששמע את ההקלטה שלה מבצעת את השיר. השיר הצליח מאוד, והיה במשך שבעה שבועות בראש מצעד הבילבורד הוט 100 ושבר שיאים גם בחנות המקוונת iTunes. ההצלחה יוצאת הדופן של השיר קידמה את הצלחתם של יוצריו: ריהאנה הגיעמה לרמה גבוהה של פרסום, The-Dream קיבל חוזה להקלטת אלבום הבכורה שלו והקריירה של סטיוארט התרחבה לזמרים ידועים נוספים כ-ג'נט ג'קסון, סלין דיון ואשר.
גם הסינגל "Just Fine" מתוך האלבום "Growing Pains" של מרי ג'יי בלייג', שסטיוארט השתתף ביצירתו, היה מועמד לפרס גראמי ב-2007.
בעקבות ההצלחה של Umbrella שותפו של סטיוארט ליצירה, The-Dream, קיבל חוזה מחברת דאף ג'אם להקלטת אלבום הבכורה שלו, וסטיוארט נבחר להפיק את האלבום, שנקרא "Love Hate" ויצא ב-11 בדצמבר 2007.
הר פרן

מקור השם

סמיואל אלן, מראשוני החוקרים האירופאים באזור קרא לפסגות עמק עשר הפסגות באמצעות הספרות מ-"אחד" עד "עשר" בשפת הסטוני (אחת משפות האומות הראשונות) - לפי מיקום הפסגות במבט מאגם מוריין. הר פרן קיבל את השם "סאפטא" (Sapta) שמשמעו "5" בשפת סטוני.
שמו הנוכחי של ההר ניתן לו בשנת 1968 והוא נקרא על שם וולטר פרן (Walter Perren), מדריך טיפוס - עובד הרכבת הקנדית-פסיפית, שהגיע משווייץ לקנדה בשנת 1950, שהיה למנהל הפארק הלאומי באנף.

הטיפוס על ההר

הראשון שטיפס על ההר היה ה. פ. אולריכס (H.F. Ulrichs) בשנת 1927.

לקריאה נוספת

• Dave Birrell, 50 Roadside Panoramas in the Canadian Rockies, P 87
• Western Canada, P 279
רגב (יישוב קדום)

רגב היה יישוב קדום בהרי הגלעד שבעבר הירדן המזרחי, אשר נזכר בכתבי יוסף בן מתתיהו, בכתבי חז"ל ובכתבים נוצריים קדומים.
היישוב נזכר לראשונה על ידי יוסף בן מתתיהו, המספר על מותו של אלכסנדר ינאי בשעה שצר על "רגבה", אותו הוא מכנה "מבצר בעבר הירדן בתחום גרסה"‏.
במשנה‏, בתוספתא‏ ובתלמוד‏ נזכרת העיר לעניין המנחות שהובאו ממנה לבית המקדש: "תקועה אלפא לשמן. אבא שאול אומר שנייה לה רגב בעבר הירדן".
אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), בניסיונו לאתר את ארגוב המקראית, הצביע (בטעות) על יישוב זה, תוך שציין כי מקומו כ- 15 מיל מערבית לגרסה‏.
לפי תיאורו של אוסביוס, יש המציעים את זיהוי העיר הקדומה עם הכפר הירדני ראג'ב, השוכן על גדתו הדרומית של ואדי ראג'ב, מערבית לג'רש, שם נמצאו מערות קבורה יהודיות מן המאות ה-1 לפני הספירה ועד המאה ה-3 לספירה‏.
פרנק בראיין

ביוגרפיה

בראיין נולד וגדל בעיר זאכרי שבלואיזיאנה, ובשנת 1942 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. בין השנים 1943–1945 שירת בצבא ארצות הברית עד סיום מלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן חזר להשלים את לימודיו בלואיזיאנה.
בשנת 1947 החל את הקריירה המקצועית שלו כשחקן קבוצת אנדרסון פקרס מה-NBL, ובעונת 1948/1949 הוביל אותה לזכייה באליפות הליגה עם 9.9 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 1949/1950 עברו הפקרס לשחק בליגת ה-NBA, ובראיין נבחר לחמישייה השנייה של העונה לאחר שקלע שיא קריירה של 17.8 נקודות למשחק (שלישי בליגה). בעונת 1950/1951 שיחק במדי טריי-סיטיז בלקהוקס, וב-5 העונות הבאות שיחק עבור פורט ויין פיסטונס. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצה, שהיו גם האחרונות בקריירה שלו, הפסידו הפיסטונס בגמר ה-NBA מול סירקיוז נשיונלס (3–4) ופילדלפיה ווריורס (1–4), בהתאמה.
ראובית הלפרין

ראובית ("תותי") הלפרין בלוך (ליטא 29 ביולי 1960 - 15 ביוני 2014) הייתה פרופסור לגינקולוגיה ומיילדות במרכז רפואי אסף הרופא. בצעירותה, הייתה אלופת ישראל בהתעמלות אמנותית. ייצגה את ישראל בשלוש אליפויות עולם בהתעמלות אמנותית (1973, 1975, 1977).

ביוגרפיה

ראובית נולדה בברית המועצות למשפחת בלוך. לאחר שעלתה לישראל ב-1973, החלה להתאמן בקבוצת "הפועל חולון".
באליפות העולם בהתעמלות אמנותית שנערכה ברוטרדם הולנד ב-1973, הראשונה שבה מתעמלות ישראליות השתתפו, סיימה בלוך במקום 54 בתחרות הקרב רב אישית. באליפות העולם, שנערכה במדריד ספרד ב-1975 היא סיימה במקום 33 בתחרות הקרב רב אישית, נעדרו מאליפות זו שתי המדינות המובילות בעולם, בולגריה וברית המועצות וכן מזרח גרמניה. באליפות העולם שנערכה בבזל שווייץ ב-1977 היא דורגה במקום 69 בתחרות הקרב רב אישית.
הלפרין פרופסורית לגינקולוגיה ומיילדות וכיהנה כסגנית מנהל החטיבה למיילדות וגינקולוגיה בבית חולים אסף הרופא. לאחר סיום לימודי הרפואה, קיבלה תואר PhD מאוניברסיטת תל אביב, אותו השלימה במהלך שירותה הצבאי במסגרת העתודה האקדמאית. בשנת 2004 קיבלה תואר פרופסור באוניברסיטת תל אביב וכהנה כפרופסור מן המניין. בשנת 2010 הוכנסה הלפרין לרשימת "100 החוקרים המשפיעים ביותר בעולם".
בשנת 2003 חלתה במחלה ממארת, סרטן שד גרורתי.
הלפרין הייתה נשואה לד"ר דורון הלפרין ולהם שני ילדים.
תחרות גביע האיגוד בהתעמלות אומנותית נקרא על שמה של הלפרין.
גאס ואן סנט

קריירה

ואן סנט החל את עשייתו הקולנועית בבימוי סרטוני פרסומות. באמצע שנות השמונים החל לביים סרטי קולנוע, וכן הפיק, כתב תסריטים, הלחין ואף ערך את סרטיו אלה, שהיו סרטים קצרים בני מספר דקות בלבד. סרטו הראשון באורך מלא היה "Mala Noche" בשנת 1985, שלאחריו בא סרטו הידוע הראשון, "דראגסטור קאובוי" (1989) שבו מככבים מאט דילון והת'ר גראהם. הסרט זיכה את ואן-סנט בפרסים רבים, בהם פרסים בפסטיבל ברלין ושלושה פרסים מטעם איגוד המבקרים האמריקני.
פריצתו הגדולה של ואן סנט באה כשביים ב-1991 את "איידהו שלי". הבימוי הרגיש בסרט זה הקנה לו שם בינלאומי והצלחה קופתית. בהמשך ביים את הקומדיה הכושלת "גם לבוקרות יש רגעים קודרים", בו שיחקה אומה תורמן בתפקיד הראשי, ואת הסרט "פיתוי קטלני" שהביא לניקול קידמן את פרס גלובוס הזהב לשחקנית הקומית.
ב-1997 ביים את סרטו המצליח והידוע מכולם, "סיפורו של ויל האנטינג", שגרף 9 מועמדויות לפרס אוסקר ובהן מועמדות לפרס הבימוי הטוב ביותר. אחר כך ביים גרסה מחודשת לסרטו הקלאסי של אלפרד היצ'קוק, "פסיכו", כשהעתיק, למעשה, את הבימוי של היצ'קוק, כאשר רק השחקנים השתנו. סרט חשוב אחר שביים הוא "למצוא את פורסטר", בכיכובו של שון קונרי.
מראשית שנות האלפיים התמקד ואן סאנט בבימוי סרטים פרטיקולריים וניסיוניים: "ג'רי" (2002), סרט סוריאליסטי על מטיילים האובדים במדבר, ו"אלפנט" (2003), זוכה פרס "דקל הזהב" ופרס הבימוי בפסטיבל קאן, סרט ששאב את השראתו מהטבח בתיכון קולומביין. ב-2005 ביים את הסרט "ימים אחרונים", דרמה מוזיקלית בה מגלם מייקל פיט את קורט קוביין. 
ב-2008 ביים את הסרט "מילק" שהיה מועמד לשמונה פרסי אוסקר, בהם פרס הבמאי. הסרט זכה בשני פרסים, אחד עבור השחקן הראשי (שון פן) ואחד עבור התסריט המקורי (דסטין לאנס בלאק). 
בשנת 2016 ביים את הסרט "ים של עצים" בכיכובם של נעמי ווטס ומתיו מקונוהיי.
ביולי 2018 יצא סרטו "אל תדאג הוא לא יגיע רחוק ברגל" המבוסס על חייו של צייר הקריקטורות השערורייתי ג'ון קלאהן, שמת בשנת 2010. ון סנט, בילה שעות רבות בשיחות עם קאלהן אשר סיפר לו על התמכרותו הקשה לאלכוהול והפיכתו למשותק בעקבות תאונת דרכים. בסרט, מגלם את דמותו חואקין פינקס.
פוידרטוס

פוֹאֶדֶרָטוּס (לטינית: Foederatus) הוא מונח מתקופת הרפובליקה הרומית המתאר שבט שיש עמו הסכם (פוֹאדוּס, foedus), שאינו קולוניה רומית ואינו בעל אזרחות (קיוויטס, civitas) רומית, אך נדרש לספק חיילים בעת הצורך. הרומים הבחינו בין ה"לטינים", שנחשבו בני ברית בדמם, וכל האחרים - שנחשבו פואדרטוס או "סוקיאי" (socii). המילה עומדת בשורש מונחים מאוחרים יותר כמו פדרליזם.
בתקופת הרפובליקה הרומית התחוללה מלחמת אזרחים בין הרומאים לבין הקהיליות האיטלקיות שהיו מאוכזבות ממעמדן הנחות. "לקס יוליה" משנת 90 לפנה"ס בא לתקן זאת בהציעו אזרחות לכל הפואדרטי שיקבלו את תנאי החוק. היו באיטליה (לדוגמה, הראקליאה ונפולי) שלא היו מוכנים להתמזג ברפובליקה הרומית. פואדרטי אחרים נמצאו מחוץ לאיטליה כמו גדס (כיום קדיס שבספרד) או מסליה (כיום מרסיי שבצרפת).
מאוחר יותר השתנתה משמעות הביטוי והתייחסה למנהג של סיבסודם של שבטים ברברים כמו הפרנקים, הונדלים, האלנים והויזיגותים בתמורה לאספקת חיילים לצבא הרומי. אלאריק, מבוזזיה הראשונים של רומא בראשית המאה החמישית לספירה, היה בראשית הקריירה שלו מנהיג חבורת פואדרטי גותית.
הסכמי הפואדוס כללו בתחילה מתן תמורה בדמות כסף או מזון, אך עם הידלדלות הכנסותיה של האימפריה במאה הרביעית והחמישית הוענקה לפואדרטי נחלת אדמה, דבר שהפך את ההסכם למעשה להיתר להתיישב על קרקע רומית. בעלי האדמות הגדולים בשטחיה המרוחקים של האימפריה גילו כי היתר זה להתיישב על אדמותיהם מצד רומא פוגע בהם. בהדרגה, תפסו הנאמנויות המקומיות את מקומן של הנאמנויות לשלטון המרוחק והנחלש של האימפריה, וזו האחרונה החלה מתפוררת ליחידות הולכות וקטנות.
בשנת 376 ביקשו הוויזיגותים שנפגעו מפלישות ההונים מהקיסר ואלנס לאפשר להם להתיישב על גדתו המזרחית של נהר הדנובה. הוויזיגותים התקבלו לאימפריה כפואדרטי. ואלנס התיר לוויזיגותים לחצות את הדנובה, ושנתיים אחרי כן, בתגובה ליחס הקשה מצד הרומים, התמרדו הוויזיגותים והביסו את הרומים בקרב אדריאנופול. אובדן כוח האדם כפה על הרומים להסתמך עוד יותר על כוחות פואדרטי.
בתחילת המאה החמישית הורכב הצבא הרומי כמעט כולו מיחידות פואדרטי. חיילים אלו היו אלו שהצליחו בשנת 451 להדוף את כוחות אטילה ההוני. בסופו של דבר היו הפואדרטי גם אלו שהנחיתו את מכת המוות על האימפריה הרומית הגוועת, כאשר מפקד הצבא הגרמאני, אודואקר, הדיח את הקיסר הרומי האחרון, רומולוס אוגוסטולוס.
הטא

הגייה

מקורה של האות הטא באות הפיניקית שממנה התגלגלה גם האות העברית חי"ת. ההגייה הראשונית שלה הייתה כפי הנראה עיצור חוכך סדקי, מקביל לה"א בעברית. על כל פנים, דיאלקטים יווניים רבים איבדו את הצליל הזה בשלב מוקדם. בדיאלקטים ששמרו על הצליל ה"א פותחו דרכים גרפיות שונות לייצג את העיצור בכתב; בין השאר, נוצרה אות הנראית כמחצית השמאלית של הטא גדולה (), שנהגתה כה"א עברית והתעתיק שלה לכתב לטיני הוא h. אות זו מכונה לעיתים "הֶטָא"; ייתכן שממנה התפתח הסימן הדיאקריטי ששימש לצין נישוף, ושמתועתק גם הוא ללטינית כ-h.
נעמי וולף

משפחתה

וולף היא בתה של האנתרופולוגית היהודייה דבורה גולמן ושל הסופר היהודי-אמריקאי (יליד טרנסילבניה) ליאונרד וולף. היא הייתה נשואה לכותב הנאומים של ביל קלינטון, דייוויד שיפלי, אך הם התגרשו ב-2005. לזוג שני ילדים.

השכלה

וולף למדה בבית הספר התיכון לואל (Lowell) בסן פרנסיסקו והשתתפה בתחרויות ויכוחים כנציגת מועדון הוויכוחים של בית הספר. תואר ראשון למדה באוניברסיטת ייל אותו סיימה בשנת 1984. היא קיבלה מלגת רודז ובמסגרתה למדה בניו קולג', שבאוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 2004, וולף דיווחה על מקרה לכאורה של הטרדה מינית שחוותה כסטודנטית באוניברסיטת ייל על ידי פרופסור הרולד בלום בזמן שהדריך אותה. האוניברסיטה סרבה להתייחס לאירוע ברצינות ווולף פרסמה בפומבי את התלונה.

פעילות ציבורית וראיונות לתקשורת

וולף היא ממייסדי מכון וודהל, שמטרתו לאמן נשים למנהיגות בתחומים שונים והיא חברה במועצת המכון. בשנת 1996, וולף הועסקה במסע לבחירתו מחדש של ביל קלינטון והשתתפה בסיעור המוחות אודות דרכים להשיג קולות נשים ובפרט ה-"soccer moms" (נשות פרברים העסוקות בהסעת ילדיהן).
בהתמודדות של אל גור בבחירות לנשיאות ארצות הברית לשנת 2000, נשכרה וולף כיועצת לנושא הצבעתן של נשים, בחוזרה על תפקידה במסע הבחירות של קלינטון. הפעם, רעיונותיה של וולף והשתתפותה במסע הבחירות של גור גררו כיסוי תקשורתי משמעותי וביקורת רבה. לפי הדיווח של מיכאל דאפי במגזין טיים, "שולם לוולף שכר של חמישה עשר אלף דולרים לחודש... בתמורה לעצה בכל דבר החל מאיך לזכות בקולות הנשים וכלה בצירופים של חולצה ועניבה". מאמר הטיים ואחרים פיתחו את הרעיון שגור היה "זכר בטא אשר זקוק ליטול אחריות על הזכר אלפא בחדר הסגלגל". בריאיון שערכה עימה מלינדה הנברגר בניו יורק טיימס הכחישה וולף את הסברה כי ייעצה אי פעם לגור גבי מלתחתו. וולף עצמה טוענת כי היא הזכירה את המונח "זכר אלפא" רק פעם אחת באקראי ש"זה היה רק דבר מובן מאליו, משהו שפרשנים דשו בו במשך חודשים, שסגן הנשיא הוא בתפקיד משני וכי הנשיא הוא בתפקיד הראשי... אני השתמשתי במונחים הללו כלאחר יד בדיבורי אודות שונות בתיאורי התפקידים שלהם".
ב-2004 וולף האשימה בפומבי את הפרופסור לספרות מאוניברסיטת ייל הרולד בלום בהטרדה מינית כלפיה ב-1983 כשהייתה שם סטודנטית בת עשרים.
ביולי 2014 פרסמה וולף בדף הפייסבוק שלה שבעזה מתרחש רצח עם והתייחסה לכך שהיא נכדה של ניצולת שואה. בעקבות פרסום פורסמו תגובות נזעמות בקרב תומכי ישראל בארצות הברית. ב-2015 נשאלה האם תחזור להתגורר בישראל והיא השיבה בשלילה והוסיפה שהייתה עוזבת את ארצות הברית אם היא הייתה הופכת למדינה דתית.
התמסחרות

התמסחרות הוא מונח ביקורתי המתאר שינוי בתפישה של חברה או של קבוצת אנשים כלפי שירות או מוצר שקיומו בעבר היה בשימוש חופשי של הציבור וכעת נתפש כסחורה לכל דבר. המונח נמצא בשימוש רחב בקרב תנועות האנטי גלובליזציה הרואות בהתמסחרות תהליך שלילי, המובל על ידי תאגידים ומטרתו לייצר יש מאין עוד מוצרים לשיווק ולגזירת רווחים מהצרכן הפרטי.
המתנגדים לתהליך ההתמסחרות, נותנים דוגמאות בחברה של ימינו בתחומים רבים: הבריאות (ובעיקר נפוצה דוגמת מערכת הבריאות בארצות הברית), התרבות, החינוך והרווחה.  בתעשיית המוזיקה הכינוי "התמסחרות", ניתן לרוב כביקורת על נטייה של אמנים למציאת למכנה המשותף וויתור על מאפיינים ייחודיים על מנת לפנות לקהל שומעים רחב יותר ולהגדיל את מכירות התקליטים. בדרך כלל תוך איבוד ייחודם, רצונם והדרך בה נהגו בדרך כלל לטובת אהבת ואהדת הקהל.
מנגד, התאוריה הכלכלית קובעת כי תהליך המסחור רצוי והוא תהליך חיובי ובלתי נמנע כחלק אינטגרלי מהשתכללות של שוק, כשעם המודלים המסבירים זאת ניתן למנות את: מודל עקומת התמורה, ועקרונות היתרון יחסי. קל להבין נקודה זו שהרי כל פעילות כלכלית מעבר לגודל מסוים מחייבת לטובת יעילות כלכלית ותפעולית תהליך של מסחור (שהרי לא כל פרט יכול לייצר הכל) ומשכך נדרש תהליך של מסחר, כשברמת המקרו (מדינה, גלובליזציה) מסחור של סחורות ושירותים ברמה גלובלית, מחייב תהליך שיטתי של התייעלות, מה שמוביל לתהליך של התמסחרות.  
ארגון האנטי גלובליזציה ATTAC מחזיק בסיסמה "העולם אינו סחורה" (מצרפתית: "le monde n'est pas une marchandise").
לודוויג הרביעי, רוזן תורינגיה

ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-28 באוקטובר 1200 בטירת קרויצבורג, והיה בנם השני של הרמן הראשון, רוזן תורינגיה ולסופיה מוויטלסבאך, בתם של אוטו הראשון, דוכס בוואריה מבית ויטלסבאך ואגנס מלון . במהלך המאבק על הכתר הגרמני בין פיליפ משוואביה, מלך גרמניה מבית הוהנשטאופן לבין אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית ולף, אביו החליף צדדים כמה פעמים וניסה להרחיב את ההשפעה שלו על ידי נישואי בנו הבכור הרמן עם הנסיכה ההונגרית אליזבת מהונגריה, בתו של אנדראש השני, מלך הונגריה. הנערה הצעירה הגיעה לתורינגיה בשנת 1211 כדי לגדול בחצר הלודווינגיאנית, שם היה מקום מפגש למשוררים כמו ולטר פון דר פוגלוויידה או וולפרם פון אשנבאך.
אחיו הבכור של לודוויג נפטר בשנת 1216, ולכן עם מות אביו בשנת 1217, הוא עלה על כס המלוכה התורינגי בגיל 16. בשנת 1218, בחגיגת קיליאן הקדוש, בגיל 18, הוא הוסמך כאביר בכנסיית ג'ורג' הקדוש באייזנך. בשנת 1220, בגיל עשרים, התחתן לודוויג בטירת וארטבורג עם אליזבת מהונגריה בת ה-14, ונולדו להם שלושה ילדים. הוא הקים את חצרו בטירת וארטבורג ליד אייזנך.
כאשר בשנת 1221 מת גיסו של לודוויג תאודוריק הראשון, רוזן מייסן מבית וטין, הוא שימש כאפוטרופוס של בנו הקטין של תיאודוריק, היינריך השלישי, רוזן מייסן. עם זאת, ניסיונותיו לכבוש את אדמות מייסן ולוסאטיה נדחו על ידי אחותו יוטה. כמו אביו, לודוויג היה בקשר הדוק עם הקיסר פרידריך השני, שמינה אותו למרשל האימפריה הרומית הקדושה ואישר את זכויותיו ברוזנות מייסן.
בשנת 1226 נקרא לודוויג לדיאט בקרמונה, שם הבטיח לקיסר פרידריך השני לצאת למסע הצלב וללוות אותו לארץ הקודש. הוא יצא למסע הצלב השישי בשנת 1227, בהשראתו החלקית של סיפוריו של דודו, שהיה בלבנט עם הקיסר הרומי הקדוש. עמיתיו למסע היו חמישה רוזנים, לודוויג פון וארטבורג, גינטר פון קפרנברג, מיינהרד פון מילברג, היינריך פון שטולברג ובורכארד פון ברנדנברג. לודוויג השאיר מאחור את אשתו ההרה, שהייתה לה תחושה שהם לעולם לא ייפגשו שוב.
באוגוסט 1227 חצה לודוויג את ההרים בין תורינגיה ופרנקוניה העליונה, דרך הדוכסויות של שוואביה ובוואריה, וחצה את הרי האלפים הטירוליים. הוא חלה במגפה לאחר שהגיע לברינדיזי ואוטרנטו בממלכת סיציליה. הוא קיבל משיחה מהפטריארך של ירושלים ומהבישוף של סנטה קרוצ'ה הוא מת ב-11 בספטמבר 1227, עוד לפני שהגיע לאוטרנטו. כמה ימים לאחר מותו נולדה בתו גרטרוד. שרידיו של לודוויג נקברו במנזר ריינהרדסברון בשנת 1228. בנו בן החמש הרמן השני, רוזן תורינגיה, בהדרכתו של דודו היינריך ראספה, רוזן תורינגיה.
לאחר מותו, עזבה אליזבת את חצר האצולה, סידרה את הטיפול בילדיה, ובשנת 1228 ויתרה על העולם והפכה לעוזרתו של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי. היא בנתה את בית החולים הפרנציסקני במרבורג והתמסרה לטיפול בחולים עד למותה בגיל 24 ב-1231. היא הוכרזה רשמית קדושה רק ארבע שנים אחרי מותה. בעוד לודוויג מעולם לא הוסמך רשמית, הוא הפך מוכר בקרב העם הגרמני כלודוויג הקדוש. הוא ידוע במקום אחר כלודוויג המבורך מתורינגיה.