בית הכנסת הגדול (ירושלים)

היסטוריה

כבר בשנת 1923 פרסמו הרבנים הראשיים לישראל, הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יעקב מאיר, קריאה להקמת בית כנסת מרכזי וגדול בירושלים ההולכת ומתפתחת. בשנת 1958 נחנך היכל שלמה שכלל גם בית כנסת, שהיו שראו בו הענות לקריאה להקמת בית כנסת מרכזי בירושלים. ואולם, עם השנים בית הכנסת קטן-המידות לא ענה על צורכי המתפללים והמבקרים שהלכו והתרבו ככל שהתפרסם בית הכנסת. לאחר כמה שנים הוחלט להעביר את התפילות לאולם הכניסה הגדול של "היכל שלמה", אך הקהל התרבה בקצב מהיר, ורבים סברו שיש לבנות סוף-סוף בית כנסת מרכזי שיהווה חלק בלתי נפרד מן החיים הדתיים של ירושלים, וכן שיהיה בית כנסת גדול שיוכל לקלוט אליו מספר רב של מבקרים ומתפללים.
לשם כך יועד המגרש הצמוד להיכל שלמה. התורם להקמת הבניין היה סר אייזיק וולפסון, שתרם גם את הכסף לבניית היכל שלמה. אדריכלי המבנה היו מאיר רובין ואלכסנדר פרידמן, שתכננו גם את בית הכנסת ישורון. לאדריכלים הייתה כעת הזדמנות ליישם תוכניות בנייה רבות שבמקור תוכננו עבור 'ישורון'. הקבלן היה מתתיהו ליפשיץ.
הרוח החיה מאחורי בניין בית הכנסת היה ד"ר משה אברהם יפה, שהקים את היכל שלמה ושימש שנים רבות כיושב ראש הוועד הפועל של היכל שלמה.
פרט לתרומתם המרכזית של הזוג וולפסון מאנגליה, ששמם קבוע ברחבה החיצונית של בית הכנסת, היו עוד תורמים רבים שסייעו בהקמת המבנה ושמותיהם חקוקים על קיר בסמוך למדרגות העולות אל אולם התפילה. בני הזוג וולפסון הקדישו את המבנה לזכר ששת מיליון היהודים שנרצחו בשואה ולחללי צבא ההגנה לישראל.
אבן פינה לבית הכנסת הונח ביוני 1969.
חנוכת בית הכנסת הגדול נערכה בט"ו באב ה'תשמ"ב-1982. בבניית בית הכנסת הושקעו כ-18 מיליון דולרים.

עיצוב בית הכנסת ועיטוריו

בית הכנסת הגדול תוכנן כבית כנסת אשכנזי; נוסח התפילה ובמיוחד נוסחיהם של החזנים המקצועיים שעברו לפני התיבה היה אשכנזי. רק צורת הישיבה בבית הכנסת, שבו 2,000 מקומות, הזכיר בית כנסת ספרדי: המתפללים יושבים כשגבם אל הקיר ופניהם אל בימת הקריאה בתורה, וזה בשביל לשלב את התרבויות של בני העדות השונים לשם אחדות ישראל. בקומת הכניסה של בית הכנסת נמצא בית כנסת קטן בשם "חזון עובדיה" המשמש את המתפללים בנוסח הספרדים (ובו הרב עובדיה יוסף היה מתפלל בקביעות מדי שבת, ומשום כך נקרא בית הכנסת על שמו).
באולם התפילה רחב הידיים, שעיצובו מוקפד ומדויק, ישנם מספר פרטים בולטים: חלונות ויטראז' רבים המקיפים את מקומות הישיבה, ובמיוחד חלון הוויטראז' הגדול והצבעוני מעל ארון הקודש בחזית האולם. ויטראז' זה עוצב על ידי האמנית רגינה היים, והוא משלב בתוכו פסוקים, ציורים, האותיות א' - י', תמונות ושמותיהם של אבות האומה.
שאר הפרטים בבית הכנסת, גדולים כקטנים, עוצבו בידי האדריכלים: הנברשות, הסמלים שתלויים על עזרת הנשים, המושבים, ארון הקודש והפרוכות שעליו, ואפילו אולם השמחות שבקומה התחתונה.
לפני ארון הקודש ניצבת במה שמשמשת בשבתות ובחגים את המקהלה שמלווה את החזן הראשי של בית הכנסת צבי וייס. ליד מקומותיהם של חברי המקהלה ניצבים שני כיסאות השמורים לרבנים הראשיים לישראל (הרב דוד לאו והרב יצחק יוסף), שפוקדים את המקום באירועים רשמיים וחגיגיים. מולם ניצבים שני כיסאות המעוטרים בסמל המדינה ובדגל ישראל ומיועדים לראשי המדינה.
במרכז האולם, מעל בימת הקריאה בתורה, תלויה נברשת במשקל שלושה וחצי טונות, והיא מורדת ומנוקה אחת לשנה. משני צידי הבימה ניצבים שני כיסאות: האחד לרב בית הכנסת והשני לחזן הראשי של בית הכנסת.
המבנה גרר ביקורות שהתייחסו לפנים הבניין, שמעוטר בלוחות שיש, בנברשות זכוכית, בוויטראז'ים צבעוניים ובעבודות עץ מגולף. ביקורות אלו התבטאו בקיצוניות במאמר מאת העיתונאי יצחק טישלר, שכותרתו "ליהודים הייתה אורה": "סמל למתעשרים החדשים של ישראל. סמל לחברה שאינה יודעת להבחין בין יופי לפאר. סמל למדינה, שהחליטה להדהים את העולם בכל שטח ובכל מחיר (...) ולכן לא חשוב הסגנון. לא חשובה האמת הנובעת מן החומר".

חזנים ומקהלה

ב-1982 התמנה החזן נפתלי הרשטיק, חזן בעל שם עולמי (ששימש כחזן גם בהיכל שלמה ב-1981 שנה לפני הקמת בית הכנסת הגדול), לחזן הראשי הראשון של בית הכנסת. במשך תקופת כהונתו של נפתלי הרשטיק בבית הכנסת הגדול בירושלים, הלחין ועיבד עשרות מנגינות ורצ'יטטיבים לתפילות שנערכו שם (בשיתוף פעולה עם ריימונד גולדשטיין) למקהלת בית הכנסת (בניצוחו של אלי יפה) והתווה סגנון תפילה ייחודי המשלב את החזנות המסורתית על כל גווניה עם כיווני מוזיקה  עדכניים, תוך הקפדה על פרשנות מדויקת ונאמנות למילה הכתובה ולנוסח התפילה. רבים האומרים כי 'תקופת הזוהר' של בית הכנסת הגדול הייתה בזמנים בהם נפתלי הרשטיק שימש שם בחזנות. הוא היה החזן הראשי של בית הכנסת במשך שלושים שנה עד לפרישתו ב-2010. 
אחרי נפתלי, התמנה החזן חיים אדלר לשמש כחזן הראשי. במהלך הזמן התמנה לחזן משנה החזן אברהם (אבריימי) קירשנבוים (תלמידם של החזן נפתלי הרשטיק ואלי יפה).
לאחר סיום החוזה עם חיים אדלר, התמנה החזן צבי וייס (תלמידו של נפתלי הרשטיק) לשמש כחזן הראשי. כיום החזן הראשי של בית הכנסת הוא החזן צבי וייס.
מקהלת בית הכנסת הגדול בירושלים מורכבת משלושים איש. המנצח הוא אלי יפה, בנו של משה אברהם יפה, מייסד בית הכנסת. המעבד של המקהלה הוא ריימונד גולדשטיין.
מרבית היצירות המפורסמות והמוזיקליות בהן המקהלה והחזן משתמשים בתפילות בשבתות ובמועדים הן מעשה ידי החזן נפתלי הרשטיק וריימונד גולדשטיין שחיברו את אותן יצירות ועיבדו אותן.

מתפללים

הרבה אנשים חשובים מתפללים בבית הכנסת הגדול, כגון הרבנים הראשיים: הרב דוד לאו, הרב ישראל מאיר לאו (הרב הראשי לשעבר, כיום רבה של תל אביב)  והרב יצחק יוסף (בן הרב עובדיה יוסף, שאף הוא היה נוהג להתפלל שם כנ"ל), ראש הממשלה בנימין נתניהו, שמעון פרס, מנחם בגין, יצחק הרצוג ועוד. הדבר מוסיף ללאומיות ולממלכתיות השוררים בבית הכנסת.

הנהלת בית הכנסת

יושב ראש ההנהלה הוא אשר שפירא. נשיא בית הכנסת הוא זלי יפה (בנו של משה אברהם יפה ואחיו של אלי יפה). מיכאל גולדמן הוא סגן היו"ר וגזבר. בין חברי ההנהלה נוכחים גם ד"ר שלדון אברמסון וד"ר שמואל הנדלר.
וועדת ביקורת:
יושב ראש הוועדה הוא טוביאס ברמן. נוכחים בוועדה גם שמעון קרש וז'אן מישל ריקנר.
צוות מקצועי:
מנהל האדמיניסטרציה הוא ישראל מרגליות. בתפקיד שמש בית הכנסת מכהן יוסי קוזליק.