google/wiki40b huggingface dataset:
יודיתה צופמן

יודיתה צופמן (בסרבית: Judita Cofman - Јудита Цофман; ‏4 ביוני 1936 ורשאץ - 19 בדצמבר 2001 דברצן) הייתה מתמטיקאית ופדגוגית סרבית, הונגריה ממוצא גרמני מוויבודינה, שפעלה באנגליה ובגרמניה ונודעה בעיקר בתחום חקר השיטות להוראת מתמטיקה. היא הייתה בשנים 1990–2001 פרופסור בפקולטה למתמטיקה של אוניברסיטת ארלנגן בגרמניה.

ביוגרפיה

יודיתה צופמן נולדה בשנת 1936 בעיר ורשאץ שבבאנאט הסרבי, אז בממלכת יוגוסלביה כבת למשפחה ממוצא גרמני שהשתקעה באזור במאה ה-18 בימי האימפריה ההבסבורגית ואימצה בהמשך את התרבות ההונגרית. אביה אקוש צופמן למד בגרמניה והיה מומחה בייצור בירה ויין ובאחסונם. האם, לואיזה לבית קוזיץ' הייתה ממוצא הונגרי. הסב מצד האם היה מורה למתמטיקה וראש העיר ורשץ. צופמן למדה בבתי ספר יסודיים בשפה ההונגרית ובשפה הסרבית, אחר כך בתיכון בעיר הולדתה ואחר כך בשנים 1954–1958 למדה מתמטיקה באוניברסיטת נובי סאד. בשנים 1961–1963 השתלמה ברומא אצל לוצ'יו לומברדו-רדיצ'ה. במקביל לימדה שנתיים בתיכון בעיר זרניאנין ואחר כך עבדה באוניברסיטת נובי סאד, שם סיימה דוקטורט במתמטיקה בשנת 1963. היא הייתה הראשונה שעשתה דוקטורט במתמטיקה באוניברסיטת נובי סאד. בשנים 1964–1965 השתלמה באוניברסיטת פרנקפורט במערב גרמניה.
תרומותיה העיקריות היו בחקר המישורים הפרויקטיבים הסופיים, מישורי מביוס וספרנר.
בשנות ה-1960 נסעה ללונדון, והייתה שם מרצה למשך 6 שנים באימפריאל קולג'. עסקה במחקרים בתחום מדעי המתמטיקה ובהוראתם. בשנים 1971–1978 לימדה באוניברסיטאות טיבינגן ומיינץ.
אחרי שנת 1978 לימדה למשך 15 שנה בתיכון פאטני בלונדון ובשנת 1985 במכללת סנט הילדה באוקספורד.
ב-1987 הייתה צופמן חלק צוות מאמני המשתתפים הבריטים באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית ה-28 שהתקיימה בקובה. היא אירגנה מחנות קיץ למתמטיקאים צעירים. בגרמניה היא ערכה את כתב העת למתמטיקה Hypotenuse.
בשנים 1990–2001 הייתה ראש החוג לשיטות הוראת מתמטיקה בפקולטה למתמטיקה באוניברסיטת ארלנגן בגרמניה. באוגוסט 2001 פרשה מתפקידה בגרמניה ובספטמבר 2001 הוזמנה לעבוד כפרופסור במחלקה ללימודי המשך לשיטות הוראת מתמטיקה באוניברסיטת דברצן בהונגריה.
היא נפטרה בדברצן באותה שנה.
פרט לסרבית והונגרית, ידעה יודיתה צופמן מילדותה גרמנית, רוסית ואנגלית, יותר מאוחר למדה גם צרפתית ואיטלקית.
עם תלמידיה נמנה אלברכט בויטלשפאכר מגרמניה.
אנליזה לא סטנדרטית

אנליזה לא סטנדרטית היא ענף במתמטיקה המבוסס על מודלים לא סטנדרטיים של הישר הממשי, שבהם יש מובן מדויק למושג האינפיניטסימל ולמושגים הנגזרים ממנו כגון נגזרת ואינטגרל. אנליזה לא סטנדרטית משתמשת בהרחבת שדה סדור של מספרים ממשיים לשדה סדור של מספרים היפר-ממשיים. 
האנליזה הלא סטנדרטית פותחה לראשונה על ידי אברהם רובינזון בשנות ה-60 של המאה העשרים.

מודלים לא סטנדרטיים

הרעיון היסודי באנליזה הלא סטנדרטית הוא שאפשר ללמוד את התורה מסדר ראשון של שדה המספרים הממשיים גם במודלים גדולים, שאינם ארכימדיים (ארכימדיות אינה תכונה מסדר ראשון). כדי לבנות מודלים כאלה מתבוננים בתורה שלמה של הממשיים (תורה שכוללת, עבור כל נוסחה, את הנוסחה או את שלילתה), שיש בה סימני קבועים לכל מספר ממשי ולכל פונקציה או יחס, וקבוע מיוחד s, ומוסיפים לה את כל הנוסחאות  עבור . בתורה המתקבלת יש מודל לכל קבוצה סופית של אקסיומות (על ידי בחירת הקבוע s גדול מספיק), ולפי משפט הקומפקטיות יש גם מודל,  הנקרא המספרים ההיפר-ממשיים, לתורה כולה. 
המודל הזה, לפי הדרך שבה הוא נבנה, מקיים את כל המשפטים מסדר ראשון המתקיימים ב-  (ובפרט זהו שדה סדור), אבל יש בו איבר, s, הגדול מכל המספרים הממשיים (ולכן זהו אינו שדה ארכימדי).
אם נסמן  ("המספרים הסופיים") ו- 
 ("המספרים הקטנים לאינסוף"), אז  צפופה, F הוא חוג מקומי ו- I הוא האידיאל המקסימלי של F, ו- . להטלה מ- F אל הממשיים קוראים "החלק הסטנדרטי"; לדוגמה, אם , אז החלק הסטנדרטי של  הוא . מקובל לסמן  אם ההפרש x-y אינפיניטסימלי.
על האיברים של I אפשר לחשוב כ"אינפינטסימלים", ולהשתמש בהם כדי להגדיר את המונחים הבסיסיים של האנליזה הסטנדרטית. לדוגמה, הגבול  הוא L, אם ורק אם לכל  מתקיים , ופונקציה  היא רציפה בנקודה , אם ורק אם לכל אינפיניטסימל , החלק הסטנדרטי של  שווה לזה של . ההבדל בין רציפות נקודתית (נאמר, בכל ) לבין רציפות במידה שווה הוא עדין ודק: הפונקציה רציפה במידה שווה אם לכל  ב-  מתקיים , ורציפה בכל נקודה אם התנאי הזה מתקיים כשמניחים .

מודל מפורש לאנליזה הלא סטנדרטית

משפט הקומפקטיות ידוע באופיו הלא קונסטרוקטיבי, והוא כרוך בטענות השקולות לאקסיומת הבחירה, כמו קיומם של על-מסננים לא ראשיים. אף על פי כן, אפשר לתאר מודל ל- באופן אנלוגי לבנייה של שדה המספרים הממשיים באמצעות סדרות קושי. 
הרעיון הוא שכל איבר בשדה ההרחבה  ייוצג על ידי סדרה של מספרים ממשיים (כאשר המספר הממשי  מתאים לסדרה הקבועה שכל איבריה שווים ל-). לשם כך, נתבונן בחוג הסדרות הממשיות  (עם הפעולות רכיב-רכיב). הסדרות המתאפסות ממקום מסוים ואילך בוודאי "שקולות לאפס", ולכן נאסוף את כולן לאידיאל, D. לפי הלמה של צורן, קיים אידיאל מקסימלי M המכיל את D (זהו הצעד הלא קונסטרוקטיבי בבנייה), וחוג המנה  הוא שדה, עם השיכון האלכסוני  שתואר בתחילת הפסקה. מתברר שהשייכות של סדרה ל-M תלויה רק בקבוצת האינדקסים שבהם הסדרה אינה מתאפסת; ליתר דיוק, קיים על-מסנן לא ראשי  על קבוצת המספרים הטבעיים, כך ש-  אם ורק אם . מכיוון שזהו על-מסנן, בכל חלוקה סופית של המספרים הטבעיים, בדיוק חלק אחד שייך ל-U, ולכן אפשר להגדיר את יחס הסדר ב- כך ש- אם ורק אם הקבוצה  ב-U. כל סדרה השואפת לאפס (במובן הרגיל) היא אינפיניטסימל. לכל איבר  יש חלק סטנדרטי, , שהוא נקודת הצטברות של הסדרה. בפרט, החלק הסטנדרטי של סדרה מתכנסת שווה לגבול שלה.
אלכסנדר ליפמן

ביוגרפיה

ליפמן נולד בפריז. נכדו של הסופר הצרפתי אלכסנדר דיומא הבן ונינו של אלכסנדר דיומא האב, מחברם של שלושת המוסקטרים.
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה ליפמן בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית כסף. מדליית זהב בתחרות בדקר קבוצתי, לפני בריטניה ובלגיה. בשורות הנבחרות הזוכות במדליות סייפו שלושה סייפים יהודים: בנבחרת צרפת ז'אן שטרן, בנבחרת בריטניה אדגר זליגמן ובנבחרת בלגיה פאול אנספך. מדליית כסף בתחרות בדקר אישי, במדליית זהב זכה גסטון אליבר ובמדליית ארד זכה אז'ן אוליבייה שניהם מצרפת. 
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה ליפמן בשתי מדליות, מדליית כסף בתחרות בדקר אישי, במדליית זהב זכה ארמנד מסרד ובמדליית ארד זכה גוסטב בושרד שניהם מצרפת ומדליית ארד בתחרות בדקר קבוצתי, במדליית זהב זכתה נבחרת איטליה ובמדליית כסף זכתה נבחרת בלגיה בשורתיה סייף אנספך.
באולימפיאדת פריז (1924) זכה ליפמן במדליית זהב בתחרות בדקר קבוצתי, במדליית כסף זכתה נבחרת בלגיה בשורתיה סייף אנספך ובמדליית ארד זכתה נבחרת איטליה. 
בשנת 1960 נפטר ליפמן בפריז.
גייזר כוורת הדבורים

גייזר כוורת הדבורים, הידוע גם בשם ביהייב (באנגלית: Beehive Geyser) הוא גייזר שנמצא באגן הגייזרים העילי בילוסטון שבארצות הברית ונחשב בין הגייזרים היפים והמרשימים בילוסטון ובעולם. הגייזר נחשב מיוחד במינו מכיוון שניתן לראות את פתח התפרצותו ממרחק קטן מאוד. למשך מספר דקות הגייזר מציג תצוגה מרשימה של מים רותחים מזנקים לגובה של לפחות 10 מ', רעידה, לעיתים התפרצות שנייה של גייזר האריה ולעיתים קרובות גם קשת.
הגייזר מתפרץ לגובה של עד 60 מ' מ"גביע" בגובה 1.2 מטר בצורת כוורת דבורים. על פי כן, גייזר זה הוא גייזר חרוט. התפרצותיו אינן ניתנות לחיזוי בחורף, אך בקיץ ניתן לחזות התפרצויות בצורה מעט יותר מדויקת: הגייזר מתפרץ פעם עד פעמיים ביום. מקרים של יותר מפעמיים נדירים מאוד. מימין לגייזר נמצא האינדיקטור שלו, אשר כשהוא מתחיל להתפרץ הוא מסמל שבעוד 20 דקות לערך, הגייזר יתפרץ. לעיתים רחוקות מאוד הגייזר מתפרץ ללא התרעה ולעיתים רחוקות אף יותר, האינדיקטור מתפרץ ללא ההתפרצות של גייזר כוורת הדבורים.
גראנט (אנטארקטיקה)

גילוי האי

האי התגלה ומופה על ידי אניית צי ארצות הברית גליישר (USCGC Glacier) ב -4 בפברואר 1962.

מקור השם

שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. 
האי נקרא על שם רב החובל אי. גי. גראנט (E. G. Grant), מפקד האנייה גליישר בעת גילוי האי.
אונגני

היסטוריה

האזכור הראשון לעיר מתוארך ל-1462. בשנת 1875 נבנתה מסילת רכבת בין אונגני לבירה קישינב, כהכנה למלחמה העות'מאנית-רוסית שנערכה בין השנים 1877-1878. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה המסילה העוברת בעיר, לקישור העיקרי בין מדינות ברית המועצות לרומניה.

יהדות אונגני

על פי מפקד האוכלוסין, בשנת 1897 היו באונגני 997 יהודים, והם היו רוב האוכלוסייה מתוך 1,697 תושבים סך הכל. במפקד ב-1930 נמנו בעיירה 1,390 יהודים מסך 3,253 תושבים.
על כס הרבנות באונגני ישב בשנים 1905–1913 הרב יהודה לייב פישמן מיימון, לימים שר בממשלת ישראל. החליף אותו הרב משה רבילסקי (לימים-אבינרי) הוא כיהן בתפקידו עד עלייתו לארץ ישראל ב-1925.

גשר אייפל

גשר אייפל ברומנית: "Podul Eiffel" הוא גשר רכבת המתוח מעל נהר פרוט. הגשר נבנה בשנת 1874, ועליו עברה הרכבת ליאסי. בשנת 1876 עלה הנהר על גדותיו, והרס את הגשר שזה עתה נבנה. מנהלת הרכבת הזמינה את האדריכל הצרפתי גוסטב אייפל לתכנן מחדש את הגשר, והוא נפתח באפריל 1877, ימים ספורים לפני תחילת המלחמה.
אלקליניות

אלקליניות היא אמת המידה ליכולתה של תמיסה מימית לנטרל חומצה. תכונה כימית זו משמשת סמן לקביעת יכולתם של גופי מים לנטרל זיהום ממקור אנושי, כמו למשל גשם חומצי או שפכים.

אלקליניות כללית

לריכוז יון המימן השפעה רבה על התפלגות המומסים נושאי המטען החשמלי בים, וכן על קצבי תהליכי שיקוע והמסה, ספיחה ושחרור כימי של מלחים בעמודת המים ובמי החללים של קרקעית הים. 

המלחים המומסים הקובעים את ריכוז יון המימן בים ניתנים לסיווג על פי שייכותם לקבוצות של חומצות חזקות וחלשות ובסיסים חזקים וחלשים. כאשר נפחית את סכום המטענים החשמליים של האניונים של החומצות החזקות (למשל  Cl⁻, SO₄⁻², 
NO₃⁻, NO₂⁻, PO₄⁻³) מהמטענים החשמליים של הקטיונים של הבסיסים החזקים (למשל Na⁺, Ca⁺², Mg⁺², Mn⁺²), נקבל מטען חיובי עודף שמאוזן על ידי ההפרש בין סכום המטענים השליליים של האניונים של החומצות החלשות המומסות במי הים (למשל ⁻OH⁻, HCO₃) ובין ריכוז יון המימן החופשי (⁺H).

להפרש זה נהוג לקרוא האלקליניות הכללית של מי הים (total alkalinity, AT).  זהו למעשה הסכום השקול של בסיסים בתמיסה שניתנים לטיטור עם חומצה חזקה.
במי-ים או במי תהום האלקליניות הכללית תהיה שווה ל:
AT = [HCO₃⁻]T + 2[CO₃⁻²]T + [B(OH)₄⁻]T + [OH⁻]T + 2[PO₄⁻³]T + [HPO₄⁻²]T + [SiO(OH)₃⁻]T − [H⁺]sws − [HSO₄⁻]
כאשר ערך T מייצג את הריכוז הנמדד של כל צורון כימי במשוואה. 
בגופי מים טבעיים, כל היוניים חוץ מקרבונט (CO₃⁻²) ומביקרבונט (⁻HCO₃) נמצאים בריכוז זניח. מכאן שהאלקליניות הכללית תהיה שווה בקירוב (1:1.1) לריכוז הפחמן האנאורגני במים.
האלקליניות הכללית אינה מושפעת באופן ישיר מטמפרטורה, לחץ או pH. מליחות, לעומת זאת, משנה את רמת האלקליניות. אידוי מוגבר מעלה את רמת המליחות, ריכוז היונים המומסים יגדל והאלקליניות הכללית תעלה. בהתאמה, כניסת מים מתוקים תוריד את רמת האלקליניות הכללית.

תהליכים המשפיעים על אלקליניות מי הים

קיימים תהליכים שונים יוצרי אלקליניות באוקיינוסים. אחד התהליכים המרכזיים הוא המסת סידן פחמתי (CaCO₃), רכיב מרכזי בשלדי יצורים ימיים, ליצירת יוני סידן (Ca⁺²) וקרבונט (CO₃⁻²). לקרבונט יש יכולת לקלוט שני פרוטונים, ולכן הוא גורם לעליה ברמת האלקליניות.
לתהליכי פירוק אנאירוביים, כמו דניטריפיקציה וחיזור סולפט, יש השפעה גדולה עוד יותר על רמת האלקליניות. תהליכים אלו מתרחשים בים העמוק באזורים נטולי חמצן, צורכים פרוטונים ומשחררים גזים (N₂ ו- H₂S) לאטמוספירה. מעריכים כי 60% מסך האלקליניות באוקיינוסים נוצר בתהליכי פירוק אנאירוביים.
תהליכי פירוק אירוביים, בניגוד לאנאירוביים, גורמים לירידה באלקליניות הכללית. גם תהליכי ביומינרליזציה או תהליכי השקעת שלד גירני מורידים את רמת האלקליניות. תהליכים אנאורגניים גלובאליים שעשויים לגרום לירידה באלקליניות הם ריבוי משקעים או המסת קרחונים.
דוד הלוי סגל

הרב דוד הלוי סגל (הט"ז) (1586 – 1667, כ"ו בשבט ה'תכ"ז) היה רבן של קהילות חשובות בפולין, אחד מנושאי כליו של השולחן ערוך ומגדולי הפוסקים האשכנזיים במאה ה-17. מכונה על שם חיבורו הטורי זהב.

תולדות חייו

נולד בלודמיר לרבי שמואל הלוי סגל. בצעירותו נודע כעילוי. למד אצל אחיו הגדול, רבי יצחק הלוי סגל, מחבר שו"ת מהר"י הלוי. מגיל 23 שימש בתפקידים רבניים שונים; בתפקידים אלה עבר בין ערים רבות, כמו בריסק וקרקא. התחתן עם בתו של רבו המובהק הרב יואל סירקיש (הב"ח). בשנת 1641 התיישב באוסטרוה (אוסטראה). שם הוא הקים ישיבה, וכתב את חיבורו המפורסם על השולחן ערוך הנקרא טורי זהב.
הט"ז נאלץ לברוח למוראביה מפרעות ת"ח ות"ט. לאחר מכן התיישב בלבוב, ובשנת תי"ד (1654) נבחר לשמש כרב העיר. שלח את בנו רבי ישעיה ואת בנו החורג רבי אריה ליב נכד הב"ח, כשליחים לשבתי צבי, כדי לעמוד על טיבו, אשר התרשמו ממנו מאוד, אך הט"ז עצמו "נותר על הגדר" (כך ג' שלום בספרו "שבתי צבי"). הוא נפטר בלבוב ב-1667, בגיל 81.
בספרו טורי זהב בהלכות תפילה הוא מספר על עצמו שבצעירותו, כששימש כרבה של קראקא, היה דר בדירת הקהילה שהייתה ממוקמת מעל בית הכנסת, ונפטרו לו אז שני ילדים קטנים, והוא תולה זאת בכך שאף על פי שאין איסור הלכתי לדור מעל בית כנסת, עם זאת אין הדבר ראוי מפאת שימושים בלתי מכובדים (כמו עשיית צרכים) מעל מקום תפילה.

טורי זהב

מטרת כתיבת הספר, על ידי הט"ז, הייתה כדי להעמיד את ההלכה על בוריה; לדעתו, ריבוי הדעות והמחלוקות בדורו היוו בעיה, שהוא שאף לפתור. ספרו טורי זהב (ט"ז) נקרא בעבר גם "מגן דוד" (בהתאמה עם מגן אברהם אשר יחד איתו נקרא "מגיני ארץ"). השם 'טורי זהב' הוא משחק מילים עם הביטוי 'תורי זהב' (שיר השירים, א', י"א). שם זה מבטא את אחת מהמטרות העיקריות של הספר, שהיא לתרץ וליישב את דברי ספר ה"טורים" מקושיות ה"בית יוסף". ה'טורי זהב', בשונה מנושאי כלים אחרים על השו"ע, נתחבר על כל השו"ע ולא רק על חלקים מסוימים. החיבור זכה להשגות מצד רבי שבתי הכהן (הש"ך) שאיתו הט"ז החליף מספר ספרי השגות. שיטתו של הט"ז בהלכה התקבלה על ידי רבני גרמניה. בפולין, כנס ועד ארבע ארצות משנת 1683, החליט שעל קהילות פולין לפסוק כט"ז, אך עם השנים דעתו של הש"ך נהייתה מכרעת.
כן חיבר את הספר "דברי דוד טורי זהב" על פירוש רש"י על התורה. נדפס לראשונה בדיהרנפורט בשנת ה'תמ"ט. מאז נדפס פעמים רבות, וגם על ידי הוצאת מוסד הרב קוק בעריכת הרב חיים דב שעוועל.
תשובות הלכתיות שלו נדפסו בתוך הספר "שו"ת גאוני בתראי" טורקא תקכ"ד, ובמהדורת צילום ירושלים תש"מ.

בית הכנסת והקבר

בית הכנסת שלו בלבוב השתמר עד תקופת השואה, ונחרב בידי הנאצים. היום, למרות מאמצי הקהילה היהודית, הוא נשאר בהריסותיו. קברו בבית הקברות היהודי בלבוב היה יעד לביקורי יהודים עד שנות ה-50, אך חולל בידי הממשלה הסובייטיית, ועל כל שטח בית הקברות הוקם שוק מרכזי. שום מאמץ יהודי לא הצליח לפדות את מקום קבורתו ולהקים שם מצבה מחדש.
ציור של בית הכנסת וצילומים ממנו נותרו.
הלכה כבתראי

הלכה כבתראי או הלכתא כבתראי (מארמית: "הלכה כאחרונים") הוא כלל בפסיקת הלכה בתלמוד, הקובע שבמחלוקת שבין חכמים ראשונים ואחרונים, הלכה כאחרונים. כלל זה נמצא בגאונים ובראשונים: כל מקום שחולקים שני אמוראים ולא נאמרה הלכה כמי, הלכה כבתראי, לפי שהאחרונים דקדקו יותר מהראשונים להעמיד הלכה על בוריה, שהאחרונים ידעו סברת הראשונים וסברתם, והכריעו בין אלו הסברות, ועמדו על עיקרו של דבר.

מקור ויישומים

הכלל אינו מופיע בתלמוד, ומקורו בדברי הגאונים. הראשונים השתמשו בכלל כדי לפסוק הלכה ברבות מן המחלוקות בין האמוראים בתלמוד. כמו כן, כלל זה הובא כנימוק לכך שבמחלוקות בין התלמוד הירושלמי לתלמוד הבבלי, הלכה כדעת הבבלי אשר נערך בתקופה מאוחרת יותר. בדורות מאוחרים יותר, קיים שימוש נפוץ בכלל לפסיקת הלכה במקרים שבהם יש דעות שונות בספרי הפוסקים, אף שהיו טענות אחדות לפיהן הכלל תקף רק לפסיקת הלכה במחלוקות שבתלמוד ולא במחלוקות מאוחרות יותר. שימוש כזה בכלל היה נפוץ במיוחד אצל חכמי אשכנז במאה ה-15, ובעקבות כך עמדה נקודה זו במוקד הביקורת של הרמ"א על שיטת הפסיקה של הבית יוסף שפסק כדברי הרי"ף והרמב"ם גם במקרים בהם פוסקים מאוחרים יותר חלקו עליהם.

הגבלות

הכלל מוגבל רק למחלוקות שהן 'מאביי ורבא ואילך', כלומר מהדור הרביעי של האמוראים והלאה, ואילו במחלוקות בין האמוראים בדורות המוקדמים יותר נוהג כלל הפוך: אין הלכה כתלמיד במקום הרב. הנימוק שניתן להבדל בין הדורות הראשונים לאחרונים הוא שבתקופה המוקדמת פסיקת ההלכה נשענה בעיקר על מסורת מרב לתלמיד מבלי עיון והשוואה בין מקורות הלכתיים שונים. במחלוקות שנמצאות על קו התפר בין הדורות – כלומר, מחלוקות בין אביי ורבא עצמם לבין רבותיהם – קיימת חוסר בהירות בפסיקת ההלכה; במחלוקות אחדות נפסק כאביי ורבא, במחלוקות אחרות נפסק כרבותיהם, ויש מחלוקות שבהם הדבר נשאר בספק או שהוא נתון במחלוקת.
הגבלה נוספת לכלל היא שכאשר תלמיד נחלק עם רבו בחייו ורבו לא קיבל את טענותיו, אין אומרים בזה הלכה כבתראי, שכיוון ששני הצדדים שמעו זה את זה, אין עדיפות לאחרון. הגבלה דומה היא שכאשר פוסק מאוחר כתב את דעתו בלי להיות מודע לפסיקה הפוכה של פוסק מוקדם יותר – אין בזה עדיפות לאחרון, מכיוון ששני הצדדים לא שמעו זה את זה. על פי זה כתב המהרי"ק, שכאשר מוצאים דעה של פוסק קדמון שלא הופיעה בספר נפוץ, דוחים מפניה את דעות האחרונים שפסקו בניגוד אליה, משום שייתכן שאם היו האחרונים מודעים לפסיקתו של אותו פוסק הם לא היו חולקים עליו. הרדב"ז הרחיב הגבלה זאת לכל מקרה שהפוסק האחרון לא הביא את דברי הפוסק שקדם לו, שאז יש להניח שלא הכיר את דבריו.
סין (קומיקס)

מקור, מלחמת אזרחים ומאסטר-מן

כאשר יוהאן שמידט - נבל-העל שידוע בתור הגולגולת האדומה - היה על אי לא ידוע וביקש לספק לעצמו יורש, הוא הביא לעולם בת בשם סינתיה לאשה מקומית. אחרי שאשתו מתה בלידה, שמידט כמעט הרג את הילדה. סוזן סקארבו, אם הלילה, שכנעה את שמידט לחוס על חייה והחליטה לטפל בה. שמידט הסכים, אך רק בתנאי שהבת תחונך באינדוקטרינציה של הגולגולת האדומה. כשחזר, שמידט שם את סינתיה במכונה מיוחדת, אשר גרמה לה להזדקן אך נתנה לה כוחות-על. כאם המנזר, סינתיה הפכה למנהיגה של "אחיות החטא", יתומות צעירות שהוכנסו לאותה מכונה. הקבוצה התעמתה פעמים רבות עם קפטן אמריקה, לפני שהוכנסה למכונה שביטלה את הזדקנותם וכוחותיה. למרות זאת, היא הצטרפה לאחיות החטא של סקארבו, תחת השם "אחות החטא".
לאחר מכן, סינתיה נתפסה על ידי סוכנות S.H.I.E.L.D, אשר החליפה את זיכרונותיה וגרמה לה לחשוב כי היא אריקה הולשטיין, נערה אמריקאית ממוצעת. לאחר שהגולגולת האדומה המקורי נרצח על ידי חייל החורף, קרוסבונז חטף אותה ועינה אותה כדי לשחזר את זיכרונותיה. כשהצליח, סינתיה אימצה את הכינוי סין ("חטא"), נכנסה עמו למערכת יחסים ויצאה איתו למסע הרג. היא התאחדה עם אביה, ששכן בתוך מוחו של אלקסנדר לוקין. כחלק מתוכניתו של אביה ובמהלך אירועי "מלחמת אזרחים", סין התחפשה לאחות וקרוסבונז הרג את קפטן אמריקה על מדרגות בית המשפט. הסוכנת שרון קרטר גילתה מסין כי היא זו שהרגה את הקפטן, כתוצאה של שליטה מוחית על ידי דוקטור פאוסטוס. 
כשתפסה את הפיקוד על יחידת הנחשים, סין חילצה את קרוסבונז מהכלא, ונפצעה בניסיון פריצה לקפיטול ארצות הברית. כשניסתה להתנקש בחייהם של סנטורים ופוליטיקאים, היא נפגשה לראשונה והובסה על ידי קפטן אמריקה החדש, ג'יימס ברנס. בסיום  חזרתו מהמתים של קפטן אמריקה, פניה של סין נשרפו והיא נעשתה דומה לאביה במראה. לאחר מכן, ברון זמו ביקר את סין בכלא ומסר לה מידע על באקי. כאשר מאסטר-מן ברח מהכלא, סין הפכה לגולגולת האדומה החדשה. היא סיפקה וידאו לתקשורת, בו באקי ברנס אומר כי הוא היה מודע למעשיו ולא עבר שטיפת מוח. לאחר מכן, היא ומאסטר-מן מאיימים לפוצץ את פסל החירות (כשבתוכו כלואים פלקון והאלמנה השחורה), אך באקי מגיע למקום ומסכל מזימה זו.

הפחד עצמו, קפטן אמריקה החדש וחזרה לחיים

במהלך עלילת הפחד עצמו, ברון זמו וסין מוצאים את הפטיש של סקאד'י. כאשר סין מרימה את הפטיש, היא הופכת לסקאד'י עצמה, משחררת את "הנחש" מכלאו התת-ימי ונודרת להשתלט על העולם. היא מרכיבה צבא נאצים במזימה לשלוט על וושינגטון די.סי, והורגת לכאורה את באקי בקרב. בקרב הסופי, סין נלחמת בקפטן אמריקה המקורי, החמוש במיולניר של תור. תור הורג את הנחש, וכאשר אודין מזמן את הפטישים אליו, סין מאבדת את כוחותיה של סקאד'י ונעשית נכה. היא נראתה מאוחר יותר בשירות ארגון הידרה של ברון זמו, וסייעה למזימתם להשמיד את האנושות בעזרת דמו של נער בלתי-אנושי. היא נלחמה בקפטן אמריקה החדש, סאם וילסון/פלקון, ונהרגה בפיצוץ המתחולל.
סין נראתה עם פרצופה הרגיל יחד עם שיבוטו הטלפתי של אביה. הם החלו להתגורר בחדר תת-קרקעי מתחת לאחוזת האוונג'רס, שלא נעשה בה שימוש בידי אחת מקבוצות האוונג'רס אלא הפכה לאטרקציית תיירות. הם כמעט התגלו בידי חברי קבוצת האוונג'רס המופלאים קוויקסילבר ודדפול, אך הגולגולת האדומה השתמש בכוחותיו כדי שיחשבו שהמקום ריק. סין והגולגולת נראו לאחר מכן בחברתו של קרוסבונז, מגייסים חברי קבוצה נאו-נאצית לשורות ארגון הידרה.
יוסף דה לה וגה

קורות חייו

יוסף נולד בשנת 1650 לערך, בעיירה אספחו שבמחוז קורדובה בספרד, למשפחה יהודית-פורטוגלית, בנם החמישי של אייזיק פיליקס ואסתר דה לה וגה, אשר את שם משפחתה אימץ יוסף. יוסף היה בן למשפחת אנוסים. אביו נעצר ונכלא על ידי האינקוויזיציה הפורטוגזית. לאחר יציאתו מהכלא, ברח האב לאנטוורפן ואחר כך הגיע לעיר מידלברג שבהולנד. בצעירותו באמסטרדם, למד והתחנך יוסף אצל יצחק אבוהב דה-פונסיקה ומשה רפאל ד'אגילר.
למרות שמשפחתו דחפה אותו לעולם הרבנות, יוסף נעשה לסוחר מצליח ולמשורר ונבחר למספר תפקידי מפתח בקהילה היהודית והעסקית באמסטרדם. בשנת 1667, בהיותו בן 17 בלבד, השלים יוסף את כתיבת הדרמה הראשונה שלו בעברית בשם "פרדס שושנים", שפורסמה באמסטרדם בשנת 1673. יוסף נבחר כנשיא Academia de los Sitibundos, אשר נוסדה על ידי מנואל דה בלמונטה בשנת 1676. בשנת 1685, הקים מועדון דיבייט בתחום הספרות בשם Academia de los Floridos והפך למזכיר המועדון.

מורשת

החל משנת 2000  מעניקה הפדרציה האירופאית לניירות ערך את "פרס דה לה וגה" כהוקרה לפועלו. הפרס ניתן לחוקרים אירופאים מצטיינים בנושא הבורסות לניירות ערך באירופה.
השושלת הגוג'אמית

היסטוריה

השושלת הוקמה על ידי מושל גוג'אם חביב בן יבידו שהיה אמורו אורומו ב-1744, למרות היות השושלת ממוצא אורומו שליטי השושלת לקחו את נשותיהם מקרב השושלת הסולומונית כך שלמעשה השושלת שייכת לשושלת הסולומונית בקו נשי. שליטי השושלת החזיקו בתארים "ראס" ו"דאג'זמץ" ורק ב-20 בינואר 1881 שליטי קיבלו את התואר "נגוס" ("מלך") תחת ראס אדאל טסמה אשר הומלך כמלך על ידי הקיסר יוהנס הרביעי. סופה של שלטון השושלת הייתה במהלך המערכה כנגד ייאסו לאחר שהמלך היילו תקלה היימנות עזר לקיסר ייאסו לברוח ובכך המיט על עצמו גזר דין מוות. למרות זאת הוא לא הוצא להורג מכיוון שהאיטלקים כבשו את אתיופיה ושחרור אותו מהכלא, מלך גוג'אם שיתף פעולה עם האיטלקים וכאשר הכיבוש הסתיים הוא התנצל בפני הקיסר וזה חנן אותו.
הבנק לפיתוח סין

היסטוריה

הבנק הוקם במרץ 1994, על מנת לספק מימון למיזמי פיתוח ממשלתיים בעלי חשיבות לאומית. הוא כפוף לממשלה הסינית, ומחולק ל-35 ענפים. הבנק דואג למימון פרויקטים לאומיים, לרבות פיתוח תשתיות לאומיות, תעשיות, הפקת אנרגיה ותחבורה. מטרתו העיקרית, כבנק ממשלתי, היא לאפשר את פעילותה הכלכלית של הממשלה הסינית, ולספק לה כלים לביצוע שינויים בכלכלת המדינה.
קצפת ודובדבנים

עלילה

צורי שוסטק (גור בנטביץ') הוא במאי קולנוע חסר מנוח שכל הפחדים שלו מכישלון, מוות וחוסר שליטה מתנקזים לליל הקרנת הבכורה של סרטו החדש. העלילה מתרחשת בלילה מופרע ובלתי נשכח אחד, במהלכו שוסטק מתוודע לחבורת ליצים חיננית.

הפקה

הסרט הופק על ידי גור בנטביץ', רונן שגיא, שלמה קרמר וגורומאיה הפקות; יצא בסיוע קרן הקולנוע הישראלי ומפעל הפיס.
סטיבן וורד

קריירה

וורד נולד בדבלין, גדל במחלקת הנוער של הום פארם ופורטמרנוק. הוא החל את הקריירה בבוגרים בקבוצה בוהמיאנס. ב-15 באוגוסט 2003 כבש צמד בהופעת הבכורה שלו בגביע האירי.
ההצלחה שלו בקבוצה עוררה עניין ובינואר 2007 חתם בוולברהמפטון וונדררס לשנתיים וחצי מהליגה האנגלית השנייה. ב-3 בפברואר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה נגד פלימות' ארגייל, ולאחר התחלה טובה בקבוצה עם שלושה שערים בשישה משחקים נבחר לשחקן המצטיין של פברואר. עונתו השנייה בקבוצה הייתה פחות מוצלחת, כאשר שיחק בעמדת הקשר השמאלי ולאחר מכן סבל מפציעה שבעקבותיה לא שיחק ארבעה חודשים. בעונת 2008/2009 סייע לקבוצה להעפיל להפרמייר ליג. ב-29 בדצמבר 2010 הבקיע את שערו הראשון בפרמייר ליג, שהיה לשער הניצחון בניצחון 1-0 על ליברפול. בעונת 2011/2012, השנייה שלו בפרמייר ליג, הבקיע שלושה שערים ובסיומה ירד עם הקבוצה בחזרה לצ'מפיונשיפ.
בקיץ 2013 הושאל לברייטון אנד הוב אלביון עד לסיום העונה, וורד כבש ארבעה שערים אך לא העפיל עם קבוצתו לפרמייר ליג לאחר שהפסידו בפלייאוף לדרבי קאונטי.
ב-14 באוגוסט 2014 חתם לשלוש שנים בברנלי, ב-4 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 2-2 נגד לסטר סיטי.

נבחרת אירלנד

וורד זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת ב-11 במאי 2011 לקראת משחקי הידידות נגד צפון אירלנד וסקוטלנד ומוקדמות יורו 2012 נגד מקדוניה. ב-24 במאי 2011 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בניצחון 5-0 על צפון אירלנד בה כבש את שערו הבכורה. וורד נכלל בסגל ביורו 2012, בו נבחרתו סיימה במקום האחרון בשלב הבתים. ב-14 במרץ 2019 הודיע על פרישה מהנבחרת.
הפטריארכיה הארמנית

הפטריארכיה הארמנית (בארמנית: Առաքելական Աթոռ Սրբոց Յակովբեանց Յերուսաղեմ - אראקיילאקאן אטבור סרבּוץ יאקובאֵאַנְץ ירוסר'ם -כלומר "הכס האפוסטולי של יעקב קדוש בירושלים") שוכנת במבנה הגדול והחשוב בבנייני הרובע הארמני בעיר העתיקה של ירושלים. הרחוב בו היא שוכנת נקראת על שמה. הפטריארכיה מכונה גם "הכס האפוסטולי הגבוה" או "הכס של יעקב הקדוש"
המבנה, השוכן בלב הרובע, הוא מקום מושבה של הפטריארכיה, שנבנה בסוף המאה ה-12. הבניין כולל את משרדי הפטריארכיה, חדרי מגורי הכמרים ואולמות אירוח, שהיפה בהם נמצא בחדר מעל הרחוב והמעוטר בכיפה.
פתח הכניסה הראשי לפטריארכיה הוא בית שער רחב ומעוטר. מעל המשקוף מצויה כתובת משנת 1456 ובה נכתב בערבית כי הפטריארכיה פטורה מתשלום מסים לשלטון הממלוכי. שער העץ של המבנה הוצב במקום ב-1646 והשוקת העשויה שיש שלידו הוצבה במקום בשנת 1900 לרגל שנת חצי היובל למלכותו של הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני.
הקורפוס ה-78 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-6 במרץ 1944, וכמפקדו מונה אוסווין גרוליג. הקורפוס לחם ברומניה כחלק מהארמייה הרומנית הרביעית, וב-25 במאי 1944 הפך לקורפוס הפרשים ה-1.