google/wiki40b huggingface dataset:
תרסה מאווילה

קורות חיים

טֶרֶסָה סַנְצֶ'ס דֶה סֶפֶּדָה אי אַאוּמַדָה בתם של ביאטריץ ד'אווילה אי אאומדה ואלונסו סנצ'ס דה ספדה, נולדה ב-28 במרץ 1515 באווילה. לטרסה היו שורשים יהודיים: הסב מצד האב היה מהאנוסים.

חזיונותיה וכתביה

תרסה חוותה כמה התגלויות. היא כתבה שירה ומדיטציות עמוקות לחיבור האדם עם נפשו ואלוהיו (מדיטציה לפי החלטת האקדמיה בּוֹנְנוּת). היא גם כתבה את הספר "המצודה הפנימית" המסמלת את ההגנה שבחיפוש האמת הפנימית מפני הרוע שבחוץ. (בתבליט המוצב בכנסיית המנזר סטלה מאריס בחיפה, נראית המצודה הפנימית שנמצאת באווילה ומעליה יונה המסמלת את רוח הקודש).
ספרה הטירה הפנימית בתרגום עברי של דניס הרן בן-דור הופיע בחדקרן הוצאה לאור בשנת 2015.

ציטוט כתיבתה

"אֱלֹהִים, אַתָּה יוֹדֵעַ טוֹב מִמֶּנִי עַצְמִי שֶׁאֲנִי מִזְדַקֵן
וְיוֹם אֶחָד אֶהְיֶה אָדָם זָקֵן.
שְׁמוֹר אוֹתִי מִפְּנֵי הָהֶרְגֵּל הָהַרְסָנִי
לוֹמַר מַשֶׁהוּ עַל כָּל נוֹשׂא וּבְכל הִזְדַּמְנּות.
שַׁחְרֵר אוֹתִי מִפְּנֵי התאֲוה לְאַרְגֵּן אֶת עִנְיָניהֶם שֶׁל אֲחֵרִים.
עֲשֵׂה אוֹתִי חוֹשֵׁב אַךְ לֹא מְדֻכְדָךְ. עוֹזֵר אַךְ לֹא שְׁתַלְּטָן.
עִם מַאֲגר הַחָכְמָה הַגָּדוֹל שֶׁלּי, נִרְאֶה לִי טִפּשִׁי שֶׁלֹא לְהִשְׁתַּמשׁ בְּכֻלּוֹ,
אַךְ אַתָּה הַיּוֹדֵעַ, אֱלּהִים, שֶׁאֲנִי זָקוּק לַחֲבֵרִים לִקְרַאת הַסּוֹף.
שְׁמוֹר אֶת מַחְשַׁבְתִּי חָפְשִׁיָּה מִיֶּדַע מְיֻתָּר שֶׁל אֵין קֵץ פְּרָטִים,
וְתֵן לִי כְּנָפַיִּם לְהַגִּיעַ לָעִקָּר.
נְצוֹר אֶת לְשׁוֹנִי לְגַבֵּי יִסּוּרַי וּמַכְאוֹבַי, הֵם מִתְרַבִּים מְאֹד,
וְהַחֵשֶׁק לְסַפֵּר עֲלֵיהֶם הוֹפֵךְ מָתוֹק יוֹתֵר וְיוֹתֵר כְּכָל שֶׁהַשָּׁנִים חוֹלְפוֹת.
אֵינִי מֵעֵז לְבַקֵשׁ אֶת הַחֶסֶד לֵהָנוֹת מִסִּפּוּרֵי כְּאֵבֵיהֶם שֶׁל אֲחֵרִים,
אַך עֲזוֹר לִי לָשֵׂאת אוֹתָּם בְּסַבְלָנוּת.
אֵינִי מֵעֵז לְבַקֵשׁ זִכָּרוֹן טוֹב יוֹתֵר, אַך אֲנִי מִתְפַּלֵל לְיֶתֶר עֲנָוָה
וּלְפָחוֹת בִּטָחוֹן גַּאֲוְתָּנִי כַּאֲשֶׁר זִכְרֹונִי מִתְנַגֶּשׁ עִם זִכְרוֹנוֹתֵיהֶם שֶׁל אֲחֵרִים.
לַמֵּד אוֹתִי אֶת הַשִּעוּר הַמְּפֹאָר שֶׁלְעִתִּים אֲנִי עָשׂוּי לִטְעוֹת.
שְׁמוֹר אוֹתִי חָבִיב בְּמִדָּה מִתְקַבֶּלֶת עַל הַדַּעַת.
אֵינִי רוֹצֶה לִהְיוֹת קָדוֹשׁ, עִם כַּמָּה מֵהֵם כֹּה קָשֶׁה לִחְיוֹת,
אַךְ אָדָם זָקֵן מַר נֶפֶשׁ הוּא אַחַת מִיְצִירוֹת הַפְּאֵר שֶׁל הַשָׂטָן.
תֵּן לִי אֶת הַיְּכֹלֶת לִרְאוֹת דְבָרִים טוֹבִים בִּמְקוֹמוֹת בִּלְתִּי צְפוּיִים,
וּלְגַּלוֹת כִּשָׁרוֹן בַּאֲנָשִׁים בִּלְתִּי צְפוּיִים.
וְהַעֲנֵק לִי, אֱלֹהִים, אֶת הַחֶסֶד לִהְיוֹת מְסֻגָּל לוֹמַר לָהֶם זֹאת".
וואלטה אספניה

המסלול

אורכו הכולל של המרוץ בשנים האחרונות נע בין 3,200 ל-3,400 ק"מ. בשנותיו הראשונות של המרוץ הגיע המרחק הכולל לשיא של 4,407 ק"מ (בשנת 1936). לאחר מכן ירד המרחק ל-2,740 ק"מ (ב-1955).  מספר הקטעים במרוץ עומד היום על 21 קטעים יומיים. בעבר הגיע מספר הקטעים במרוץ  לשיא של 24 קטעים בשנים מסוימות ולמינימום של 15 קטעים בשנת 1955. במרבית הקטעים מוזנקים כל הרוכבים יחד, ובמספר ימים נערכים מרוצים נגד השעון, בהם מוזנקים הרוכבים בזה אחר זה. ברוב שנות קיום המרוץ וגם בשנים האחרונות, הסתיים המרוץ במדריד. הוואלטה נודעה תמיד כמרוץ עשיר בקטעים הרריים, דבר אשר מתאים לרוכבים המקומיים שהתפרסמו בכישורי הטיפוס שלהם.
בשנים האחרונות נוטים מארגני הוואלטה אספניה לקצר את קטעי המרוץ כדי להפכם לאגרסיביים יותר ובכך מושכים יותר עבור קהל הצופים הטלוויזיוני.

היסטוריה

המרוץ הראשון אורגן גם הוא (בדומה ל"טור" ול"ג'ירו" ) על ידי עיתון ספרדי ויצא לדרך בפעם הראשונה ב-29 באפריל 1935. בשנים 1937-1940 לא נערך המרוץ עקב מלחמת האזרחים בספרד כשחודש המרוץ ב-1941 השתתפו בו רק 32 רוכבים ומתוכם רק ארבעה רוכבים זרים. למרות ניסיון המארגנים לקיים את המרוץ גם בשנות מלחמת העולם השנייה הדבר לא עלה בידם ובשנים 1943-1944 שוב בוטל המרוץ. גם כאשר חודש המרוץ בשנת 1945, הוא לא נהנה מפופולריות גדולה. מארגני המרוץ התחלפו מדי פעם ובשנים 1949 ו-1951-1954 לא נערך המרוץ. מ-1955 ועד היום המרוץ נערך מדי שנה.
כמעט בכל השנים עד שנת 1994 נערך המרוץ מסוף חודש אפריל ועד מחצית חודש מאי. דבר זה פגע מאוד במרוץ מאחר שהוא התנגש בתאריכים עם הג'ירו ד'איטליה שנחשב יוקרתי ממנו ובנוסף, חלק גדול מהרוכבים היו עייפים מהמרוצים הקלאסיים שמגיעים מדי שנה לשיאם באפריל.  נקודה זו הביאה לכך שהוואלטה לא הצליחה למשוך את מיטב הרוכבים בעולם ונשלטה בדרך כלל על ידי הרוכבים הספרדים. בשנת 1995 הוסטה הוואלטה לחודש ספטמבר ומאז היא זוכה להצלחה רבה יותר גם מבחינת משיכה של רוכבי העילית וגם מהבחינה של החשיפה התקשורתית.

רוכבים בולטים

הרוכב הראשון שזכה פעמיים במרוץ הוא הבלגי גוסטף דלור שזכה בשנתיים הראשונות בהן נערך המרוץ. עוד רוכבים שזכו במרוץ פעמיים הם: הספרדים חוליאן ברנדרו, וחוזה מנואל פואנטה. הצרפתי ברנאר אינו, השווייצרי אלכס צילה והרוסי דניס מנצ'וב זכו אף הם פעמיים במרוץ. בעל שיא הזכיות במרוץ הוא הרוכב הספרדי רוברטו הראס שניצח במרוץ בשנים 2000, 2003, 2004 ו-2005. בשלושה ניצחונות זכו הרוכב השווייצרי טוני רומינגר (בשנים 1992-1994), והספרדי, אלברטו קונטדור (בשנים 2008, 2012 ו-2014). כמו כן ניתן לציין את הרוכבים המפורסמים ז'אק אנקטיל ואדי מרקס שהוסיפו לארון הגביעים העמוס שלהם גם את גביע המנצח בוואלטה. מהגיבורים המקומיים שזכו במרוץ, מפורסמים במיוחד הם לואיס אוקניה  ופדרו דלגדו. בשנת 1977 קבע המנצח הבלגי פרדי מארטנס שיא מיוחד במינו כשניצח 13 קטעים מתוך 20 קטעי המרוץ ובנוסף החזיק בחולצת המוביל מהקטע הראשון ועד לסיום.
מוחמד נפאע

ביוגרפיה

למד ספרות ערבית ועברית באוניברסיטה העברית בירושלים.
כיהן כמזכ"ל בנק"י לאורך שנות ה-80 עד כניסתו לכהונה כחבר כנסת מטעם סיעת חד"ש בתחילת שנת 1990 במקום ח"כ תופיק זיאד (ששב מאוחר יותר לכהן בכנסת) עד לסיום כהונת כנסת זו ביוני 1992.
כיהן כמזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הישראלית משנת 1993 עד שנת 2002 אז החליף אותו עיסאם מח'ול.
בשנת 2007 נבחר מחדש לתפקיד מזכ"ל מק"י, לאחר שעסאם מח'ול הודיע שלא יתמודד שנית על תפקיד זה.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-117 הסמלי ברשימת חד"ש לכנסת, ובבחירות לכנסת ה-19 הוצב שוב במקום סמלי ברשימה, המקום ה-120 והאחרון.
בשנת 2011, טען כי "לפני חמש שנים הודתה "קבוצת הרופאים הציונים" בברית המועצות, כי היא אכן ניסתה להרעיל את סטלין". נאפע לא סיפק אישוש לטענה זו. 

ב-2011 פרסם נפאע מאמר בערבית באתר האינטרנט של חד"ש, שבו הוא תוקף את ישראל והמערב, מגנה את ההתקוממות בסוריה ומגן על בשאר אל-אסד ועל משטרים טוטליטריים נוספים: 
לעולם לא ניכנע לזנות הישראלית שמנסה להציג את ישראל כקורבן... עלינו להתעסק יותר במאבק נגד הכיבוש הישראלי והאמריקאי ולא בהתקפה על המשטר הסורי... הדיקטטורה הסורית, הצפון-קוריאנית והאיראנית עדיפה עשרות מונים על הכובשים האמריקאים, הישראלים, ברית נאט"ו וכל המשת"פים הערבים שלהם, במיוחד במדינות המפרץ.
— סלמאן מצאלחה, איפה השמאל הערבי?, באתר הארץ, 26 ביולי 2011
לאחר מכן קוים ראיון עם נפאע באתר המפלגה הקומוניסטית בו נשאל על המצב בסוריה ועל עמדתו: "אנו באופן חד-משמעי נגד רצח מפגינים, נגד שלטון דיקטטורי, נגד מעצרים פוליטיים, נגד חוקי החירום. אנו מתנגדים להורשת השלטון, כפי שנעשה במשפחת אסד. הביקורת החד-משמעית שלנו באה לידי ביטוי בכל הודעה מטעם מק"י וחד"ש ובכל מאמר מטעם חברי ההנהגה. לא חסכנו ואיננו חוסכים ביקורת כלפי המשטר בסוריה. [...] זו עמדתנו ההיסטורית כלפי המשטר הסורי. אנו מעולם לא היינו ידידים טובים של המשטר הסורי. סולידרים היינו תמיד עם העם הסורי. אנו הערכנו את עמידתו של המשטר הסורי מול הלחץ של ארצות-הברית ואת הסיוע שנתן המשטר להכשלת תוכניות ארצות הברית בלבנון. אך מעולם לא שיבחנו את המשטר הפנימי בסוריה."
מירי גולדפרב

ביוגרפיה

מירי גולדפרב נולדה וגדלה בפתח תקווה. הייתה מתעמלת אמנותית בנבחרת ישראל עד שפרשה בגיל 18 בגלל בעיות בגב. בגיל 20, בסיום השירות הצבאי, זכתה גולדפרב בתחרות מלכת היופי לשנת 1991.
כיום עובדת גולדפרב כפקידה בקופת חולים וכאחראית מרפאת טיפת חלב בהוד השרון.

חיים אישיים

לאחר שנה שבה עסקה בדוגמנות הכירה את שחקן הכדורגל אלי דריקס ולאחר חצי שנה נישאו.
במהלך השנים נולדו לבני הזוג שלושה ילדים.
אמנות יפה

אמנות יפה היא אמנות הנוצרת בעיקר למען מטרות אסתטיות או רעיוניות יותר מאשר למטרות תועלתיות. כיום, אמנות יפה כוללת את שלל סוגי האמנות החזותית ואת אמנויות הבמה, כגון ציור, פיסול, מוזיקה, ריקוד, תיאטרון, אדריכלות, צילום והדפס. אולם, במוסדות לימוד מסוימים ובמוזיאוני אמנות יפה, המושג "אמנות יפה" משויך בלעדית לאמנות חזותית. אמנות ואמנות יפה, הם במקרים רבים מושגים נרדפים. היסטורית, אמנות יפה כללה אך ורק ציור, פיסול, אדריכלות וחריטה אמנותית.

רקע

בהגדרה המילונית, "אמנות יפה היא זו הנוצרת בעיקר למטרות אסתטיות, ונשפטת בקריטריונים של יופי ומשמעות. היא כוללת ציור, פיסול, רישום, ציור בצבעי מים, גרפיקה ואדריכלות. המילה "יפה" אינה מעידה על איכות היצירה, אלא על טוהר הדיסציפלינה אליה היא משתייכת. ההגדרה נוטה להדיר צורות אמנות ויזואלית שעשויות להחשב כצורות מלאכה או אמנות יישומית כמו עיצוב טקסטיל.
ויליאם פיגוש-ביסטרי

ביוגרפיה

ויליאם פיגוש נולד בבאנסקה ביסטריצה. בשנים 1885 עד 1889 למד בגימנזיום ובין 1889 ל-1893 בסמינר למורים בבאנסקה סטיאבניצה. אחרי סיום לימודיו, עבד כמורה במקומות שונים בסלובקיה. בשנת 1907 השתקע בבאנסקה ביסטריצה, שם לימד בבית ספר לותרני. מ-1911 עד 1914, למד אצל זולטאן קודאי באקדמיה מוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט.
בשנות ההוראה בערים שונות, אסף פיגוש שירי-עם והוציא לאור עיבודים שלהם בכמה קבצים (Slovenské ľudové piesne z Veľkej Slatiny, 1000 slovenských ľudových piesní, Púchovské piesne, Zbojnícke piesne). גם ביצירות שהלחין, הושפע משירי-עם ממרכז סלובקיה ובנעוריו, גם מהונגריה. מלבד עריכה ועיבוד של שירי-עם, הלחין יצירות תזמורתיות, מוזיקה קאמרית, קנטטה, יצירות לפסנתר וכינור ושירים. ב-1926 סיים את האופרה "דטוואן", אופוס 64, האופרה הלאומית הסלובקית הראשונה, המבוססת על פואמה בשם "דטוואן" מאת אנדרה סלאדקוביץ'.
פיגוש-ביסטרי מילא תפקיד חשוב בחיי המוזיקה של באנסקה-ביסטריצה. הוא היה ממייסדי התאחדות האמנים הסלובקים ויו"ר ההתאחדות בשנת 1925. בין תלמידיו היה המלחין יאן ציקר, גם הוא בן באנסקה ביסטריצה.
הוא מת בבאנסקה ביסטריצה.
עפקו

עפקו אביאיישן (Apco Aviation) היא חברה ישראלית המייצרת מצנחי רחיפה, אשר הוקמה בשנת 1982 על ידי אנטולי קוהן.
החברה עוסקת בייצור מצנחי רחיפה, רתמות, מצנחים רזרביים ומוצרים נוספים המיועדים לספורט הרחיפה. מפעל החברה ממוקם באזור התעשייה של קיסריה. המפעל משתרע על שטח של 3200 מ"ר והוא מהמפעלים הגדולים בעולם למוצרים אלו. לחברה מעל 60 מפיצים ברחבי העולם. 
הדגם הראשון אשר יוצר בחברה היה ה-"Series K", בשנת 1982.
נובי שוויירז'ן

תולדות היישוב

נובי שוויירז'ן נזכרת לראשונה בשנת 1568, עת היו בה כנסייה ומצודה. בשנת 1706, במהלך המלחמה הצפונית הגדולה, החריבו השוודים את היישוב.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1812 נערך בה קרב במהלך מלחמת רוסיה צרפת. בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי נובי שוויירז'ן

בשנת 1897 נמנו בעיירה 732 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 425 יהודים, כשליש מתושביה. עם כיבוש האזור בספטמבר 1939 בידי הסובייטים הולאמו בתי העסק של היהודים ביישוב.
ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובו ביום נרצח בה זוג יהודים. זמן קצר לאחר מכן הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, החרמת רכוש והגבלות תנועה. באוגוסט 1941 נרצחו שניים מיהודי העיירה בעת שוד רכושם. ב-4 באוקטובר 1941 הוציאו הגרמנים להורג בבית העלמין המקומי 30 צעירים יהודים לעיני הוריהם, וכן רצחו את רב הקהילה ובתו.
ב-25 באוקטובר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו סגור שהוקם בחלק מוזנח בה, בו שוכנו בצפיפות רבה, וממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה. ב-5 בנובמבר 1941 הועלו רוב יושבי הגטו שבעיירה על משאיות, ונרצחו מחוץ לעיירה, תוך ירי במתנגדים עוד בשטח הגטו. כ-220 יהודים שהושארו בגטו, וכ-150 יהודים נוספים מטוז'ץ שהובאו ליישוב, שוכנו מחדש בגטו, שעתה גם גודר. בשלב זה התארגנה בגטו קבוצת מחתרת יהודית, אשר ב-28 בינואר 1943 הצליחה להבריח כ-220 מיושבי הגטו ליערות הסביבה. למחרת הבריחה רצחו שוטרים גרמנים את כל היהודים שנותרו בגטו.
אד ביירד

אד ביירד (Ed Baird) (נולד ב-17 במאי 1958) הוא סקיפר אמריקני מבכירי משיטי היאכטות מאז ומעולם.
נולד בסנט פטרסבורג שבפלורידה. החל את דרכו בשיט תחרותי על אופטימיסטים ועבר ללייזר, 470 ו-J24. ביירד זכה שמונה פעמים בתואר אלוף העולם. הוא ההגאי הבכיר ביותר של קבוצת אלינגהי. ב-1995 זכה כהגאי ביחד עם קבוצת ניו זילנד בגביע אמריקה. הוא יאכטונר השנה של רולקס לשנת 1995. בשנת 2000 היה סקיפר בקבוצת אמריקה הצעירה שזכתה בגביע לואי ויטון. בשנת 2003 זכה עם קבוצת אלינגהי בגביע אמריקה. הוא זכה ב-2007 בתואר איש השנה של ISAF.
ביירד הוא בעל תואר במנהל עסקים ומשמש גם כפרשן טלוויזיה הסוקר את ענף השיט.
דונה ברברה

תקציר הסדרה

ברברה היא נערה צעירה שגדלה לצד אביה, רב חובל של ספינת מסע ישנה, ולצד אאוסטקיה, אינדיאנית נאמנה שמטפלת בה מאז מות אימה. הגורל מזמן לברברה מפגש עם אסדרובל הצעיר, שנשכר על ידי אביה לצוות הספינה. ברברה ואסדרובל הופכים לצמד נאהבים, אך לא לזמן רב. בעיצומו של מסע, אנשי הצוות בספינה מתמרדים באביה של ברברה ורוצחים אותו ואת אסדרובל. לאחר שהם נפטרים מגופות השניים ומשתכרים, הם אונסים באכזריות את ברברה. כשהיא חבולה ופצועה, ברברה ניצלת על ידי אאוסטקיה ונלקחת על ידה לשבט אינדיאני.
במהלך השנים, לומדת ברברה כיצד להתנהל בקרב סוחרי האזור המושחתים. שנאתה לגברים עמוקה וצורבת וחלומה הוא להפוך לאישה חזקה ועשירה, שלא תהיה תלויה באף גבר. כשהיא פוגשת את לורנסו, יורש עשיר של חווה גדולה, ברברה מחליטה לפתות אותו כדי לגזול ממנו את כל רכושו. היא נישאת לו וכך הופכת לדונה ברברה, אישה כוחנית ואכזרית, שהופכת לאימת התושבים בנסיונותיה להשתלט על אדמות האזור.
ממערכת יחסיה עם לורנסו נולדת לברברה בת, מריסלה, אך היא מסרבת להכיר בה, מאחר שהילדה מסמלת עבורה את ניצחון המין הגברי עליה. כשמריסלה נולדת, היא מוסרת אותה לאינדיאנים ומתנערת ממנה לחלוטין.
סנטוס הוא עו"ד מצליח ובעליה של החווה השכנה לזו של דונה ברברה. כאשר הוא מגיע לאזור אחרי שנים רבות של היעדרות, סנטוס לומד על האכזריות ותאוות הבצע בעזרתן הצליחה דונה ברברה להשתלט על כמעט חצי מאדמתו. בעזרתם של עובדים ומכרים, סנטוס פותח במסע צלב על מנת להשיב אליו את רכושו. הוא לא מדמיין שייפול קורבן לתשוקה בלתי נשלטת עבור דונה ברברה, שמפגשיו עמה מציתים את נשמתו ומובילים אותו להתנהג כפרא אדם. במאבק על שפיותו ובניסיון לחמוק מצפורניה של דונה ברברה, סנטוס מוצא נחמה דווקא אצל בתה מריסלה, דבר שיוביל את דונה ברברה עד הקצה.
סעיד עקל

סעיד עקל (בערבית: سعيد عقل, ‏ 4 ביולי 1911 - 28 בנובמבר 2014) היה משורר, סופר ומחזאי לבנוני. הוא היה אחד התומכים בגישת הערבית לבנונית.

חייו

עקל נולד בזחלה למשפחה של מארונים. אחרי שאיבד את אביו בגיל 15, התחיל לעבוד לפרנסת המשפחה, ואחר-כך כמורה ועיתונאי. 
מאוחר יותר הוא למד תאולוגיה, ספרות ותולדות האסלאם, והרצה במספר אוניברסיטאות. 
ביולי 2011 חגגו לו יום הולדת 100.

עמדותיו

בצעירותו היה חבר המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית, אך מאוחר יותר עבר לשומרי הארזים.
הוא סבור שהערבית הלבנונית היא שפה נפרדת, ולכן גם הציע אלף-בית לבנוני המבוסס על אותיות לטיניות. פעם אמר: "הייתי קוטע לעצמי את יד ימין בשביל לא להיות ערבי."
בשנת 1982 היה אחד התומכים בישראל בעת שפלשה ללבנון.
ביהביורליזם

ביהביורליזם היא גישה ששלטה במדע המדינה באמצע המאה ה-20 (החל משנות ה-50 ועד שלהי שנות ה-70), ונתפסה כמהפכנית עקב מספר הבדלים מהותיים בינה לבין גישות קודמות במחקר הפוליטי, אשר התמקדו בחקר המוסדות הפורמליים.
ראשית, גישה זו, אשר הושפעה מהשיטה הביהביוריסטית בפסיכולוגיה, הגדירה את הפוליטיקה כהתנהגות, ולכן גרסה כי המחקר הפוליטי חייב להתמקד בחקר ההתנהגות. דגש זה מוציא ממוקד הניתוח הפוליטי את מושג המדינה, ומסיט את הדגש לחקר תנועות חברתיות, מפלגות וכוחות חברתיים - מערכות חברתיות. המדינה נתפסת כזירה בה פועלים כוחות פוליטיים.
שנית, הביהביורליזם גורס כי על מדעני המדינה להתמקד במישור האמפירי והפרקטי, ולא בפילוסופיה פוליטית. לכן, הביהביורליזם תופס עצמו כיישום האורתודוקסי של הגישה הפוזיטיביסטית. על פי גישה זו יש אמת אחת והיא ניתנת לחקירה - מטרת החוקר היא להגיע לאותה אמת מדעית. בהתאם לשיטה פוזיטיביסטית, הדרך להגיע אל הידע היא באמצעות אינדוקציה. ולכן, המחקר הוא מחקר כמותי. לפי גישה זו החוקר הוא נייטרלי, בלתי מעורב ואובייקטיבי. מטרת המחקר היא ניבוי, מציאת קשרים בין סיבה ותוצאה, אפשרות חיזוי ומציאת כללים.
קיומם של אפשרות החיזוי ומציאת הכללים מציבים בפני החוקר הביהביורליסטי, לטעמו, את האפשרות של תכנון חברתי. אם החוקר מכיר את הכללים המעצבים את הפוליטיקה, הוא יכול ליעץ לקובעי מדיניות כיצד לכוון לתוצאה זו או אחרת.

ביקורת על הביהביורליזם

בשנות ה-70 התערער מעמדה ההגמוני של הביהביורליזם, והוא ספג ביקורת ממספר כיוונים:

1. חוקרים ביהביורליסטים זכו לביקורת על כך שהם חוקרים רק את מה שניתן לכמת. המתודולוגיה קבעה את נושאי המחקר, וקביעה כזו של נושאי המחקר יצרה בו הטיות.
2. התייחסות של הגישה הייתה רק ברמת המיקרו - למשל משום שהדגש היה גם על התנהגות שאפשר לפרק ליחידות – הדגש היה יותר על האינדיבידואל או מיקרו – יחידות קטנות. התעלמו ממערכות ורמת הקבוצה.
3 שימת דגש על תהליכים הניתנים לפירוק – תהליכים ולא תוצאה – דיון בשאלות - מהי רציונליות, מהי התנהגות רציונלית. זהו מושג בעייתי - בעבר בעידן הטרום ביהביורלי ניסו להגדיר הגדרה מהותנית. לכן המושג מדיניות רציונלית הפך למושג תהליכי פרוצדורלי – בודקים לא לפי המדיניות אלא על פי שאלות שניתנות למדידה.
4 אובייקטיביות - הביקורת אומרת שלא ניתן שמחקר במדעי המדינה יהיה אובייקטיבי וניטארלי. עצם השימוש במונחים מסוימים ולא אחרים המייחסים ערך שלילי או חיובי והם רווי קונוטציות ואסוציאציות ערכיות – הוא למעשה בחירה מסוימת. הביהביורליסטים ניסו להשתמש במילים נייטרליות כמו מגדר במקום מין או מערכת במקום מדינה.
5 שאלת הנייטרליות - תפקיד החוקרים לא להיות מנותקים מהחברה בה הם חיים. המחקר צריך לתרום לחברה, והנייטרליות עצמה היא נקיטת עמדה.
6 הביהביורליזם קידש את הקיים – הביהביורליזם בנוסח העקרוני ובייחוד האמריקאי – הוביל את החוקרים לכיוון של נייטרליות, ניתוק מערכים, אמיתות, נורמות או קודים התנהגותיים ראויים ובאמצעות קידוש הקיים הובילו רוח ממסדית, אנטי-מהפכנית, תפיסה שאופורטוניזם יותר טוב מאידאולוגיה, פשרה היא טובה בשל הימנעות מנקיטת עמדה.
7 כימות ללא הקשר - גם אם הביהביורלים יהיו אובייקטיבים חסר ההקשר. ברגע שיצאתי מיחידת בדיקה מדויקת והכנסתי הקשר זה נעשה פחות מהימן וזה לא מקובל על הביהביורליסטים.
8 נטיית הביהביורליזם להתמקד במיקרו - רדוקציוניזם - לא בודקים חברה אלא התנהגויות שניתן לצפות בהן. ההתעלמות מתהליכים ברמת המאקרו עלולה להוביל, ואכן מובילה לעיתים, לאבסורדים.
אנטון שמיד (מדפיס)

אנטון שמיד (בגרמנית: Anton von Schmid;‏ 23 בינואר 1765, צווטל (Zwettl), אוסטריה - 27 ביוני 1855, וינה), מדפיס נוצרי שהוציא לאור ספרים עבריים.
אביו שלח אותו ללמוד במנזר וייעד אותו לכמורה, אך הוא ויתר על עתיד זה ועזב את לימודיו. ב-1785 נעשה שוליה של המדפיס הרשמי של קיסר אוסטריה, יוזף קורצברק. הוא למד מדעי המזרח ולכן הופקד על הדפסת הספרים העבריים. בהמשך, פתח בית דפוס עצמאי להדפסת ספרים עבריים, ולאחר מאמצים קיבל רישיון להדפסה מהקיסר פרנץ השני, בתנאי שיפקיד עותק מכל ספר בספרייה הקיסרית. שמיד הצליח מאוד בבית הדפוס שלו, והאיסור שהטילו השלטונות על יבוא ספרים עבריים מחוץ לאימפריה האוסטרית סייע לו מאוד בכך. בסופו של דבר, רכש את בית הדפוס של קורצברק. לאחר מותו ירש את בית הדפוס בנו, פרנץ שמיד.
שמיד העסיק בבית הדפוס שלו כמה מאנשי תנועת ההשכלה כמגיהים וכעורכים. לכל אחד מן המשכילים שהועסקו אצל שמיד הייתה השפעה רבה על בחירת הספרים שיודפסו בבית הדפוס ואף על תוכנם, וכמה מהם אף הדפיסו את ספריהם שלהם בבית הדפוס. עובדי בית הדפוס של שמיד זכו לרווחה כלכלית וגם להקלות כגון זכות ישיבה בווינה (שרוב היהודים לא קיבלו אותה). בין המועסקים אצל שמיד היו יהודה ליב בן-זאב, שמואל רומאנלי, שמשון בלוך הלוי, שלמה לויזון, שלום הכהן ומאיר הלוי לטריס. בין הספרים שהדפיס היו המקרא עם הביאור של מנדלסון, משנה, תלמוד, כתבי הרמב"ם, סידורים, מחזורים, קינות וסליחות, וכן ספרי השכלה, לרבות כתבי העת "ביכורי העתים" ו"כרם חמד".
RocketSnail

משחקי רוקטסנייל (באנגלית: RocketSnail Games) היא חברת משחקים בבעלותו של לנס פרייב (Lance Pribe), שפיתחה, בין היתר, את משחק הרשת "קלאב פינגווין", משחק שחברת וולט דיסני רכשה מאוחר יותר.

Mech Mice

ב-15 במרץ 2011, החברה הודיעה על פיתוח המשחק הבא שלה, שנקרא "Mech Mice". המשחק מבוסס על סדרת הספרים "Hunter Brown" של Miller Brothers. גרסת הבטא של המשחק יצאה ב-9 ביולי 2013.
המשחק מבוסס כל טכנולוגיית המולטימדיה "Unity Web Player" (שמאופיינת בגרפיקת תלת-ממד), מה שיאפשר לפתח את המשחק גם למכשירי iPhone, iPad, אנדרואיד, Wii, Xbox 360, ואולי גם לקונסולות PSP.

Box Critters

משחק חדש שהחברה מפתחת הדומה לקלאב פינגווין המשחק הוכרז ב-15 באפריל 2017 המשחק עדיין בפיתוח אך ניתן להרשם מראש ולשמור שם משתמש.
לגונה אבריאה

לגונה אבריאה (בצרפתית Lagune Ébrié) היא לגונה באורך של כ-100 ק"מ ברוחב של כ-4 ק"מ בממוצע, המשתרעת בדרומה של חוף השנהב, לאורך חופי האוקיינוס האטלנטי ממנו היא מופרדת על ידי רצועת חוף צרה. עומק מימיה של הלגונה הוא כחמישה מטרים בלבד, ומאז 1950 היא מחוברת אל האוקיינוס באמצעות תעלת ורידי (Vridi) שנחפרה בעיר אבידג'אן. נוסף לאבידג'אן, שוכנות לחוף הלגונה הערים גראן-בסאם, בינגרוויל (Bingerville), ז'אקוויל (Jacqueville) וטיאגבה (Tiagba).
קליגולה (מחזה)

היסטוריה

קאמי החל בכתיבתו של "קליגולה" בשנת 1938 (תאריך כתב היד הראשון הוא 1939) ופורסם בפעם הראשונה במאי 1944 בידי הוצאת גלימר. המחזה פורסם לאחר מכן במהדורות מתוקנות רבות. הגרסה הסופית היא מחזה בארבע מערכות משנת 1944, שראתה אור לראשונה בצוותא עם The Misunderstanding ואחרי-כן פורסמה לבדה באותה שנה. 
קיימת גרסה בת שלוש מערכות משנת 1941, שפורסמה מחדש בשנת 1984 באסופה Cahiers Albert Camus. השינויים בין הגרסאות מגלות את השפעתה של מלחמת העולם השנייה על קאמי.
הצגת הבכורה של "קליגולה" התקיימה ב-26 במרץ 1955, בכיכובו של ז'ראר פיליפ. קאמי עצמו הקריא את המחזה בתיאטרון Noctambules. גירסת המחזה משנת 1941 הוצגה אף היא, למשל בידי המחבר בפסטיבל d'Angers ביוני 1984.

אודות המחזה

המחזה מציג את קליגולה המוכה יגון כתוצאה ממותה של  דרוסילה, אחותו ומאהבתו. בגירסתו של קאמי לאירועים קליגולה גורם לבסוף לרציחתו שלו (מבחינה היסטורית, המאורע התרחש ב-24 בינואר, בשנת 41 לספירה).
הנה נושא המחזה כפי שהוצג בידי הסופר עצמו (כפי שפורסם במהדורת שנת 1957 של כתב העת האמריקאי Theater).
"קליגולה, נסיך שהיה יחסית חביב עד כה, נוכח לדעת בעת מותה של דרוסילה, אחותו ופילגשו, ש"אנשים נפטרים כשהם אינם מאושרים."  לכן, בהיותו רדוף בידי השאיפה לכוח מוחלט, כשנפשו מורעלת בתועבה ובאימה, הוא מנסה להוציא לפועל, באמצעות רצח ועיוות שיטתי של כל הערכים. החירות אותה הוא משיג בסוף אינה גורמת לו נחת. הוא שם לאל את החברות והאהבה, את הסולידריות האנושית הפשוטה, הטוב והרע. הוא משפיל את כל הסובבים לו, מכריח אותם להשתעבד לרצונו. בכך הוא מונע בידי זעמו ויצר ההרס שלו. 
אולם אם האמת שלו היא להתמרד כנגד הגורל, מעשיו הנלוזים באים כדי לקעקע צלם אנוש. הוא אינו יכול להרוס אחרים בלי להרוס את עצמו.  זוהי הסיבה לכך שקליגולה נפטר מכל הסובבים אותו, בהיותו נאמן להיגיון שלו, הוא עורך סידורים כדי לחמש את אלו שלבסוף יהרגו אותו. קליגולה הוא סיפורה של התאבדות עילאית. זהו סיפורן של הסטיות האנושיות והטרגיות ביותר. בכך שאין הוא נותן אמון באיש, ונאמן לעצמו בלבד, קליגולה נכון למות עד שהוא נוכח בכך שאיש אינו יכול להציל אותו ושאדם אינו יכול להיות חופשי בהתנגדות לאדם אחר."
ארנסט הרצפלד

ארנְסט אמיל הרצפלד (בגרמנית Ernst Emil Herzfeld; ‏23 ביולי 1879 - 20 בינואר 1948) היה ארכאולוג גרמני ממוצא יהודי, איראנולוג (מומחה לתולדות איראן).

ביוגרפיה

הרצפלד נולד ב-1879 בפרובינציית הנובר שבממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית. הוא למד אדריכלות במינכן ובברלין, ולקח גם שיעורים באשורולוגיה, בהיסטוריה של העת העתיקה ותולדות האמנות.
בין השנים 1905-1903 הוא היה עוזרו של ואלטר אנדראה (Andrae) בחפירותיו באשור, ומאוחר יותר ערך מסעות רבים בעיראק ובאיראן בתחילת המאה עשרים. הוא סקר ותיעד אתרים היסטוריים רבים בטורקיה, סוריה, פרס ובייחוד בעיראק (למשל בגדד, קטסיפון), תרקה וסאמרא. הוא הראשון שזיהה בסאמרא תרבות חדשה שנקראת תרבות סאמרא על שם האתר. בשנים 1913-1911 הוא ביצע בסאמרא את החפירות הראשונות של אתרים מהתקופה האיסלאמית. לאחר שירות צבאי במלחמת העולם הראשונה, הרצפלד התמנה לפרופסור מן המניין ל"Landes- und Altertumskunde des Orients" בברלין בשנת 1920. הוא היה הפרופסור הראשון לארכאולוגיה של המזרח הקרוב בעולם. בשנים 1925-1923 ​​הוא ערך מחקרים בפרס ותיאר בפעם הראשונה רבים מהשרידים החשובים ביותר של המדינה ביניהם נקש-י רוסתם. בשנת 1925 הוא עבר לטהראן ונשאר שם עד 1934. הוא היה שותף ביצירת חוק העתיקות הפרסי, וחפר בערי הבירה של הממלכה האחמנית: בפסארגאדה ובפרספוליס.
בסוף 1934 הוא עזב את איראן בלונדון, המחשבה לעזוב לשנה אחת בלבד, אך לא חזר יותר לאיראן. בשנת 1935 הוא נאלץ, על רקע המשטר הנאצי, לעזוב את תפקידיו בגרמניה, והיה חבר בסגל המכון למחקר מתקדם בשנים 1944-1936. הרצפלד מת בבזל, (שווייץ) בשנת 1948.

ארכיוניו

חלק הארי של מסמכיו של ארנסט הרצפלד נמצאים בארכיונים של גלריית פריר וגלריית ארתור מ. סקלר, בסמית'סוניאן, בוושינגטון. הארכיון מכיל כ-30,000 מסמכים הכוללים רשימות שלו מהשטח, תצלומים, שרטוטים ורשימות מצאי מפורטות מחפירותיו בסאמרא, בפרספוליס, בפסארגאדה ובמקומות אחרים באיראן, עיראק, טורקיה וסוריה.
בורהן דג'אני

בורהן דג'אני (1921, יפו - 15 בספטמבר 2000, עמאן) היה סופר, כלכלן, אינטלקטואל ופרופסור לכלכלה  פלסטיני באוניברסיטה האמריקאית בביירות.
נולד למשפחת דג'אני המפורסמת מיפו. קיבל תואר ראשון מאוניברסיטה האמריקאית בבירות, והחל ללמד בה משנת 1944. בשנת 1948 סיים לימודי משפטים בבית הספר למשפט שפעל בירושלים בחסות המנדט. בשנת 1950 ייסד את העיתון אל-חדף בירושלים.
בתחילת שנות השישים היה ממייסדי המכון ללימודים פלסטינים בביירות וחבר הוועד המנהל שלו. בשנת 1951 מונה למנהל האיחוד הכללי של לשכות התעשייה, המסחר והחקלאות הערביות (General Union of Arab Chambers of Commerce, Industry, and Agriculture), תפקיד בו החזיק עד ליום מותו. בשנותיו האחרונות התגורר בירדן, שם נפטר בשנת 2000.
אנדרה קלאבו

ביוגרפיה

קלאבו נולד בפריז בשנת 1911 פריז לאב שהיה רפד במקצועו. הוא החל את הקריירה שלו בתור מעצב תכשיטים וצייר פוסטרים.
בשנת 1936 זכה בתחרות של זמרים חובבים.
בשנת 1944 החל לעבוד ברדיו. בתקופה זו הפך לזמר מפורסם. 
בשנת 1958 נבחר להופיע באירוויזיון מטעם צרפת. בתחרות באותה שנה הוא סיים במקום הראשון עם 27 נקודות.
קבוצת המאה של המייג'ור ליג בייסבול

בשנת 1999, החליטה ליגת המייג'ור ליג בייסבול להקים את קבוצת המאה של הליגה. כדי לקבוע את הרכב הקבוצה, פנל של אנשי בייסבול בחר את מאה שחקני הבייסבול הגדולים במאה השנים האחרונות. לאחר מכן, אוהדי בייסבול בחרו מתוך מאה השחקנים את 25 שחקני הבייסבול הטובים ביותר.
הקבוצה כללה את שני השחקנים הטובים ביותר בכל עמדה על המגרש, למעט מגישים (שישה שחקנים) ושחקני השדה החיצון (תשעה שחקנים). לאחר הבחירה, פנל מיוחד בחר עוד חמישה שחקנים שצריכים להיכלל בקבוצה.