google/wiki40b huggingface dataset:
מוניב אל-מסרי

ביוגרפיה

אל-מסרי נולד בשכם ולמד באוניברסיטת א-נג'אח בעיר. בשנת 1955 סיים תואר ראשון בגאולוגיה באוניברסיטת טקסס שבאוסטין, ובשנת 1956 סיים תואר שני בגאולוגיה ומנהל. בשנת 1970 כיהן כשר העבודה בירדן.
את הונו רכש בחברת "אדגו" (Engineering & Development Group), אותה ייסד ב-1956. החברה עוסקת בחיפוש וקידוח נפט במזרח התיכון, וכיום עוסקת גם בתשתיות מים, גז וחשמל. הוא בעליה של חברת התקשורת הפלסטינית פלטל. כמו כן הוא מושקע בעסקים בתחומי המלונאות, התעשייה והמזון. ב-2008 הונו הוערך בכ-500 מיליון דולר. 
לאחר הסכמי אוסלו חזר אל-מסרי לשכם, וכיום הוא מתגורר בעיר באחוזת אל-מסרי המפוארת על פסגת הר גריזים שנבנתה בסוף שנות ה-90. דירתו היא העתק של וילה קפרה "לה רוטונדה", שבאיטליה, אותה בנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלדיו, בתקופת הרנסאנס האיטלקי. במרתף הווילה שרידים ארכאולוגיים של מנזר עתיק מהמאה ה-14. 
בשנת 2005 כחלק מביצוע תוכנית ההתנתקות אל-מסרי עמד בראש קבוצה שקיבלה כמה מאות מיליוני דולרים מהאיחוד האירופאי במטרה לשמר את החממות של יישובי גוש קטיף ולהכשיר את ערביי רצועת עזה לעבוד בהם כדי לשפר את המצב הכלכלי והמצב החקלאי של תושבי רצועת עזה. 
התוכנית לא הצליחה להגיע לידי מימוש, ולא ידוע מה עלה בגורל הכספים שהועברו].
בשנת 2006 נבחר החמאס בבחירות ברשות הפלסטינית והדבר יצר מתיחות רבה ברחבי יהודה, שומרון ועזה ואף קרבות באש חיה ברצועת עזה. במטרה למנות ראיס שיהיה נייטרלי ועל כן מקובל על שני הצדדים, נשקלו מספר מועמדים ולבסוף נבחר אל מסרי. אל מסרי סירב למינוי והפילוג בין החמאס, ששולט גם כיום ברצועת עזה, לבין הפת"ח ששולט גם כיום ביהודה ושומרון, נותר על כנו].
הוא דוד של איש העסקים בשאר אל-מסרי. הוא נשוי לאנג'לה, ואב לארבעה בנים ושתי בנות.
פאל מאסאי

ביוגרפיה

מאצ'אי נולד בבודפשט, הוא החל לשחק בתיאטרון עוד בהיותו תלמיד תיכון.
ב-1980 התקבל ללימודים באקדמיה לאומניות הבמה והקולנוע של בודפשט (Színház- és Filmművészeti Egyetem ). עם סיום לימודיו ב-1984 החל לעבוד בתיאטרון הלאומי של הונגריה שם הופיע עד 1989, באותה שנה עבר לתיאטרון אחר.
בשנת 1988 דיבב בסרט "מיס אריזונה" המספר את סיפורם של בעלי מועדון לילה יוקרתי בבודפשט לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-1996 שיחק בסרט הקומדייה "סמבה".
בשנת 2003 שיחק בסרט הטלוויזיה האיטלקי "I ragazzi della via Pál" אשר עלילתיו מתרחשת בהונגריה ב-1904.
ב-2004 שיחק בסרט "A temetetlen halott" אודות חייו של ראש ממשלת הונגריה אימרה נוג' ועל המרד ההונגרי.
ב-2006 השתתף בסרט "Rokonok" המבוסס על רומן מאת ז'יגמונד מוריץ.
בשנת 2017 שיחק בסרט להתראות גרמניה העוסק בניצולי שואה.
ישיבת בינות

היסטוריה

הישיבה הוקמה ב-2002 על ידי הרב חיים רטיג שעזב את ישיבת נהריה בה לימד עד אותה העת, והחליט לעבור למרכז הארץ ולהקים ישיבת הסדר בעיר רעננה. 
על הסיבות להקמת הישיבה דווקא ברעננה, הסביר: "אני מאמין עד היום, שהדברים במדינה מוכרעים בין ראשון לציון לרעננה. הבנו שהמשימה הלאומית הדחופה זה מרכז הארץ... (ברעננה) יש ציבור דתי משמעותי שעובר תהליכים וגם ציבור חילוני חשוב...לא שיערנו כמה קשה זה עומד להיות. לא הייתה קבלת פנים מבינה. לאחר ההקמה הרב צפניה דרורי אמר לי: "לא האמנתי שזה יקרה", אבל האמנתי שזה חשוב ולא הרמתי ידיים. הייתה לי את ברכת הדרך של הרב מרדכי אליהו ועם זה באתי".
בשנה בה הוקמה הישיבה, הוקמו שלוש ישיבות ציוניות נוספות, דבר שהביא למתיחת ביקורת קשה מצד הישיבות הוותיקות, שטענו שריבוי הישיבות גורם למיעוט בכמות התלמידים. לדוגמה: בישיבת שעלבים התחילו באותה שנה רק שלושה בחורים בשיעור א', וכן בישיבת הר עציון וישיבת מעלות חל פיחות בכמות התלמידים. הרב רטיג טען כנגדם שההפך הוא הנכון, ושבכמות הכוללת - ריבוי הישיבות גורם לריבוי בכמות הכללית של התלמידים במסגרת ה"הסדר". עוד ענה הרב כי ריבוי המוסדות גורם לריבוי "מלחמתה של תורה" ולבירור האמת.
בין השנים ה'תשע"ה-ה'תשע"ט שימש הרב ליאור אנגלמן כראש בית המדרש בישיבה.

מסלולי הלימוד

לצד מסלול "ההסדר" בישיבה קיימים מסלולים של כולל אברכים, ישיבה גבוהה, תוכנית לימודי הלכה לקראת סמיכה לרבנות בליווי הרב אורי רדמן ותוכנית לימודי הוראה בשיתוף מכללת מורשת יעקב שברחובות.

מיקום

בתחילה, הישיבה שכנה בבית הכנסת "גן עלייה" - בית הכנסת של יצחק הוברמן, "הצדיק מרעננה". בשנת ה'תשס"ה עברה הישיבה למשכנה הזמני בבית הספר "יבנה". בשנת ה'תש"ע עברה הישיבה למתחם ישיבת בני-עקיבא. בשנת ה'תשע"ח חזרה הישיבה לבית כנסת "גן עליה".
אנקה אנגלקה

ביוגרפיה

אנגלקה נולדה במונטריאול שבקנדה להורים גרמניים ובשנת 1971, בהיותה בת 5, חזרה עם הוריה לארצם. בגיל צעיר היא הפגינה כשרון מוזיקלי והיא התגלתה ב-1978 בעת הופעה במקהלת בית ספר. 
מ-1979 עד 1976 היא הנחתה תוכנית טלוויזיה לילדים ברדיו הגרמני.
ב-2001 שיחקה בסרט "הנעל של מניטו" (Der Schuh des Manitu) המהווה פרודיה לסרטי מערבונים.
ב-1999 דיבבה את ג'יין בטרזן, ב-2001 דובבה בסרט "דב הקוטב הקטן" המבוסס על ספר ילדים הולנדי בשם זה, ב-2003 דיבבה את דורי בדיבוב הגרמני של מוצאים את נמו וב-2006 החלה לדבב את דמותה של מארג' סימפסון בסדרת הקאלט "משפחת סימפסון".
ב-2009, 2010 ו-2011 היא הנחתה את טקס פרס האקדמיה האירופית לקולנוע וב-2011 הנחתה את האירוויזיון שנערך בדיסלדורף, ב-2012 הגישה את הניקוד הגרמני באירוויזיון.
מ-1994 ועד 2000 הייתה נשואה לקלידן אנדראס גרים ולהם בת משותפת, מנישואיה השניים למוזיקאי קלאוס פישר יש לה שני בנים.
Help Yourself

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי איימי ויינהאוס וג'ימי הוגארת', שגם הפיק את השיר. על הבס, תופים, גיטרה וכלי ההקשה היה אחראי ג'ימי הוגארת', על העוגב וקרן היער היה אחראי מרטין סלאטרי, ועל עריכת השיר היו אחראים קמרון קרייג וג'ימי הוגארת'.
לשיר יצאו כמה עטיפות, חלקן מכלילות את שמו הפרובוקטיבי של "Fuck Me Pumps", וחלקן אף היו עטיפות "נקיות" ולא פרובוקטיביות.
רינה מור

ביוגרפיה

מור נולדה בשם רינה מסינגר במושב ציפורי לאב מכונאי ששירת בפלמ"ח והיה מראשוני הטייסים של חיל האוויר ולאם גננת. כשהייתה בת שנתיים עברה משפחתה לבית שערים ולאחר מכן לקריית טבעון, שם גדלה מור. היא שירתה כמדריכה לבניית טיסנים ואווירודינמיקה בגדנ"ע אוויר, בשעה שהתמודדה בתחרות מלכת היופי הישראלית. בשלב המיונים היה משקלה 62 ק"ג. לאחר שזכתה במקום הראשון, במאי 1976, טסה להונג קונג כדי לייצג את ישראל בתחרות מיס תבל 1976. ב-11 ביולי 1976 זכתה במקום הראשון, ובכך הפכה לישראלית הראשונה שזכתה בתואר זה. מיד לאחר הזכייה ביקרה מור בניו יורק ולאחר מכן שבה לישראל, בה התקבלה על ידי נשיא מדינת ישראל וחברי הכנסת. רומן פולנסקי שהשתתף כשופט בתחרות באותה שנה ציין לאחר מכן שלאחר שראיין את כל מתמודדות התחרות התרשם יותר מכולן ממיס ישראל.
לאחר הזכייה שהתה מור במשך שלוש שנים מחוץ לישראל, שנה במסגרת התחייבותיה כמיס תבל ושנתיים נוספות במסגרת עבודה עבור המגבית היהודית המאוחדת. על חוויותיה מתקופה זאת הוציאה את הספר "מלכה לשנה אחת". 
לאחר הזכייה, עבדה כאשת יחסי ציבור ונישאה לאיש העסקים דורון גודר, לשעבר מנכ"ל צים. כמה שנים לאחר הולדת שתי בנותיהם: שרונה, העוסקת בחינוך בבית הספר התיכון על שם רוטברג ברמת השרון ודניאלה, העוסקת במחקר במכון ויצמן, בגיל 35, החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת תל אביב וכיום היא עורכת דין. לאחר סיום לימודיה נסעה המשפחה לשליחות בהולנד לכמה שנים שם סיימה תואר נוסף ועבדה בשוק המשותף. כעורכת דין הייתה מור בעלת פינה קבועה בתוכנית האירוח אודטה ושימשה כשופטת בטקסי מלכת היופי בשנים 1989 ו-2004.
במבט לאחור כתבה רינה מור בשנת 2002:
המסר החשוב ביותר אותו למדתי מההשתתפות בתחרות מלכת היופי הוא שלכל אחת מאיתנו, ניתנה הזכות לנצל שני פנים באישיותנו – היופי והזוהר, והפן האחר, ארצי יותר – מימוש היותנו נשים וההגשמה העצמית שלנו במלוא מובן המילה – משפחה ומקצוע. רק שילוב בין השניים יעשה אותנו מאושרות, כפי שמגיע לנו להיות.
— 7 בפברואר 2002, ynet
ברסקין

ברסקין (באנגלית: Bearskin) הוא כובע בצורת צילינדר גבוה העשוי פרווה ומזוהה בעיקר עם יחידות גרנדירים (נושאי רימון). הברסקין נפוץ כיום בתור כובע צבאי הנחבש במדי שרד יצוגיים בעיקר בקרב חיילי יחידות גרנדירים וחיילי משמר במספר צבאות בעולם.

היסטוריה

יחידות גרנדירים חבשו באופן מסורתי כובעים או מצנפות ללא שוליים, כדי לא להפריע לפעולת הטלת הרימון. במהלך המאה ה-17, כובעים אלו לעיתים עוטרו בפרווה בקצוות, אך מנהג זה הופסק עד לאמצע המאה ה-18 כאשר החלו להופיע כובעי פרווה הגבוהים בצבאות בריטניה, צרפת וספרד. בשנים הראשונות כובעים אלו היו בעלי חלק עליון מבד ולפעמים עוטרו בעזרת פלטת מתכת מעוצבת בקדמת הכובע. משום היותם של הגרנדירים חיילים מובחרים ובדרך כלל גם גבוהים יותר משאר חיילי הצבא, ככל הנראה תפקיד הכובע הגבוה היה להעצים את גובהם והמראה המרשים של הגרנדירים בשדה הקרב.
כיום הברסקין השתמר בעיקר לצרכים רשמיים ויצוגיים, כאשר הוא נחבש במספר יחידות ברחבי העולם, רובם יחידות גרנדירים או יחידות משמר. בין היחידות המוכרות אשר עושות שימוש בברסקין ניתן למנות את חמשת הרגימנטים של משמר הרגלים בצבא הבריטי, בנוסף ליחידות משמר ברחבי אירופה ומספר להקות צבאיות ברחבי העולם.
קורנית (כלי נגינה)

קורנית (לעיתים קורנט, באנגלית: Cornet) היא כלי נשיפה ממתכת.
הקורנית דומה מאוד לחצוצרה, אך קצרה ממנה במקצת. בנוסף, החצוצרה מורכבת מצינור שקוטרו שווה לכל אורכו (דמוי גליל), ואילו קוטרו של צינור הקורנית גדל בהדרגה (דמוי חרוט). מנעד הצלילים המופק בשני הכלים דומה, אך הטון של הקורנית עמוק ועמום יותר מזה של החצוצרה.
הקורנית מועדפת על נגנים מתחילים, שכן בשל עיצובה קל יותר להחזיקה מאשר את החצוצרה. בדומה לחצוצרה, גם לקורנית יש שלושה שסתומים (לעיתים נדירות ארבעה), באמצעותם מפיק הנגן את הצלילים השונים.
גם לקורנית, בדומה לחצוצרה, ניתן להרכיב עמעם.
בר פאלי

ביוגרפיה

פאלי נולדה בשם ורורה אלכסנדרובנה פָאלי (ברוסית: Варвара Александровна Палей) בהרי אורל שברוסיה (בברית המועצות דאז). היא עלתה לישראל בגיל 7, אז שונה שמה לברברה (בר) פָּאלי. גדלה בתל אביב, ולמדה במגמת תיאטרון בבית הספר עירוני א' בעיר.
בגיל 17 החלה לדגמן, כשהשתתפה בתחרות נערת השנה של "מעריב לנוער" וסוכנות יולי. פאלי לא שירתה בצה"ל, לדבריה משום שהיה עודף בנות במחזור הגיוס שלה.

בישראל

תפקידיה הבולטים בישראל היו בסרט הטלוויזיה המוקומנטרי "זהירות מצלמה" בהפקת קשת ב-2003, שבו גילמה את דיוי, בתו של מקס טונה שרייבר, במאי המתיחות הראשון בישראל; וכן בסדרת הדרמה "אהבה מעבר לפינה" באותה שנה, בתפקיד יוליה, ובמחזמר "ספיד וגלגלי הקסם" ("מחזמר על גלגלים") בתור כריסי. ב-2004 השתתפה בסרט "לנצח עם מיקי ברקוביץ'" בתור מלאני, וב-2007 בסרט "אין לה אלוהים" כמלצרית. ב-2012 גילמה את ג'ניפר שוורצבאום גושן בסדרת הדרמה-פעולה הישראלית, "נויורק". ביוני 2015 נבחרה להיות נערת "תפוזינה" החדשה.

בארצות הברית

פאלי עברה להתגורר בארצות הברית ותפקידה הראשון בתעשיית הטלוויזיה בארצות הברית היה בסרט הטלוויזיה הדרמטי "Filthy Gorgeous"‏ (2006), לצד איזבלה רוסליני. בהמשך הופיעה בתפקידי אורח בסדרות "CSI: ניו יורק" (2007), "Unhitched"‏ (2008) "The Starter Wife"‏ (2008) ו"איך פגשתי את אמא" (2010). ב-2008 גילמה ארכאולוגית בסרט האימה "The Ruins".
ב-2012 הופיעה בתפקיד משנה בקומדיה "הצצה למוחו של צ'ארלס סוון השלישי" לצד צ'ארלי שין. השתתפה גם בסדרה "מובטלים" של MTV בתור טטניה, ובסדרה "Game Shop".
ב-2013 זכתה לפרסום כשהופיעה בתפקיד משנה (התפקיד הנשי העיקרי) בתור סורינה לומיניטה בסרט הפעולה "רווח וכאב", לצידם של מארק וולברג ודוויין ג'ונסון ובבימויו של מייקל ביי. בהמשך באותה שנה הופיעה גם בסרט המותחן "נון-סטופ", לצד ליאם ניסן וג'וליאן מור. בשנה זו דורגה על ידי מגזין מקסים במקום 52 ברשימת 100 הנשים הסקסיות בעולם.
ב-2014 השתתפה בדרמת הספורט של אולפני דיסני "יד בשווי מיליון דולר" בכיכובו של ג'ון האם. כמו כן, לוהקה לתפקיד מרכזי בתור לורן דה איסיגני בסרט "Headlock", לצידם של דיאנה אגרון ואנדי גרסיה שעתיד לצאת ב-2018.
ב-2016 שיחקה בתפקיד זוטר בתור דניס בסרט המתח "דחף" לצד פירס ברוסנן.
בשנים 2016–2017 שיחקה משנה קבוע בתור קריסטינה בסדרה "ז'אן-קלוד ואן ג'ונסון", לצד ז'אן-קלוד ואן דאם.
בשנים 2015–2019, השתתפה בסדרה "NCIS: לוס אנג'לס", בתפקיד חוזר וגילמה את אנה קולצ'ק.
ב-2017 גילמה בפרק אחד את הלנה מטרויה בסדרת גיבורי העל "אגדות המחר" של יקום החץ. בנוסף, שיחקה במספר פרקים בסדרה "Bosch" בתור לני. לפני כן, גילמה בפרק אחד בסדרה "יום אימונים מסוכן" את נטלי.

חיים אישיים

נשואה לתסריטאי היהודי-קנדי, איאן קסנר, שבנעוריו התנדב בקיבוצים בישראל. הם מתגוררים בלוס אנג'לס שבארצות הברית.
ב-2016 פאלי התאזרחה כאמריקאית.
ב-2003 פאלי סיפרה בראיון לידיעות אחרונות: "בחו"ל יצא לי להיתקל לא פעם בהערות אנטישמיות או ביקורתיות כלפי ישראל, ובמקום לפחוד ולסתום את הפה, אף פעם לא התאפקתי ותמיד נכנסתי לעימותים מילוליים".
איגור מיטרבסקי

קריירה

מיטרבסקי החל את הקריירה בשנת 1998 במועדון המקדוני סילקס קארטובו שבו שיחק עד עונת 2000/2001. בעונת 2001/2002 עבר לספרטק מוסקבה הרוסית ושיחק בליגת האלופות שבה הציג יכולת טובה שגרמה להתעניינות מצד מספר מועדונים בכירים באירופה. הוא המשיך לשחק בספרטק עד עונת 2004/2005. לאחר שסיים את חוזהו בספרטק, חתם מיטרבסקי בפורטסמות' מהפרמייר ליג, אך העסקה נכשלה והוא נאלץ לחפש קבוצה אחרת.
בעונת 2005/2006 עבר לשחק בקבוצת מטאלורג ז'פורוז'י האוקראינית במשך חצי עונה, ומשם עבר לבית"ר ירושלים. את שער הבכורה שלו בישראל כבש בנגיחה בניצחון 0-4 על עירוני קריית אתא במסגרת משחקי שמינית גמר גביע המדינה. מיטרבסקי לא זכה להצלחה רבה בבית"ר ועזב אותה בתום העונה. לאחר מכן הצטרף לאנרגי קוטבוס הגרמנית, שם זכה ליותר הזדמנויות משחק. מיטרבסקי שיחק בקוטבוס ברציפות עד שנת 2010, למעט תקופת השאלה בבירשחוט הבלגית.
בינואר 2010 חתם לשנתיים בצסק"א סופיה הבולגרית, אולם חוזהו הותר בטרם הסתיים, דבר שאיפשר לו לחתום בנפטצ'י באקו האזרית. בסוף עונת 2013/2014 עזב את המועדון.
מיטרבסקי הוא שחקנה לשעבר של נבחרת מקדוניה הצפונית. בשנת 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת צ'כיה. בשנת 2011 הודיע על פרישה מהנבחרת, לאחר ששיחק במדיה עשר שנים ורשם 70 הופעות ושער אחד.
צו עיון מחדש

צו עיון מחדש (Writ of Certiorari) הוא סוג של צו אשר בית משפט יכול לפרסם על מנת להביא לפניו תיק שנדון בבית משפט אחר, בדרך כלל בערכאה נמוכה יותר. בזמנים ובמקומות שונים, היה הדבר ידוע גם כ-"Writ of Review".

היסטוריה

במאה ה-21, צו זה ידוע בעיקר בהקשר של בית המשפט העליון של ארצות הברית, אשר משתמש בו כמכניזם כמעט-בלבדי להתחלת דיון בתיקים. הדבר נובע מאופן קבלת התיקים בבית המשפט העליון, שהוא בית משפט לערעורים: התיקים מתקבלים על בסיס וולונטרי (discretionary review) ולא על בסיס מחייב (mandatory review).‏ לפיכך, שופטי בית המשפט העליון עצמם הם אלו שקובעים אילו תיקים יגיעו לדיון לפניהם (מתוך כ-7,500 בקשות לערעור על החלטותיהם של בתי משפט נמוכים יותר, המגיעות, בממוצע, מדי שנה לביהמ"ש העליון). מתוך תשעת שופטי ביהמ"ש האמריקאי, מספיקה הסכמתם של ארבעה שופטים (מה שמכונה "Rule of Four") כדי להגיע להחלטה כזו. במקרה זה, מוציא בית המשפט צו עיון מחדש עבור אותו תיק.
מקורה של מדיניות ה-discretionary review וצווי העיון מחדש, בצורתה הנוכחית, הוא בחוק שעבר בקונגרס בשנת 1925. באותה תקופה, היה נדמה כאילו עומס התיקים על השופטים העליונים הופך לבלתי נסבל, והייתה דרושה דרך להקטין את העומס ולאפשר לבית המשפט לדון רק בתיקים בעלי חשיבות חוקתית עליונה. הפתרון שנמצא היה השימוש בצווי העיון מחדש. על מדיניות זו נמתחה ביקורת. למשל, על כך שבמהלך שנת המשפט של 2007 העניקו שופטי בית המשפט העליון 72 צווי עיון מחדש בלבד, אחד המספרים הנמוכים בהיסטוריה.

במשפט הישראלי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
נעמי לוי

נעמי דה-מאיו (התפרסמה בשם נעוריה, נעמי לוי) היא זמרת ישראלית, שעיקר פרסומה בא מכיכובה בילדותה כסולנית מקהלת הילדים של צדיקוב שבה החלה להופיע כבר בגיל 12. 
לוי השתתפה כסולנית באלבום הראשון של מקהלת ילדי צדיקוב, שיצא בשנת  1963. היא שרה את השירים "פעמונים" וכן את השיר מהמחזמר "צלילי המוסיקה", "שיעור בזמרה". בפסטיבל הזמר של 1964 השתתפה לוי בת ה – 14 בפסטיבל הזמר תשכ"ד. לוי  ביצעה את השיר "דברים של לא כלום", מאת חיים קינן ושמעון כהן, שזכה במקום השני. התפרסמה בעיקר בזכות ביצועה לשיר "אחרי השקיעה בשדה", מאת נעמי שמר, עם להקת גייסות השריון. חיה כיום בקצרין.
אלתר אליהו רובינשטיין

הרב אלתר אליהו רובינשטיין (כסלו תש"ז, 1946 - י"ח באייר תשס"ה, מאי 2005) היה רבה החרדי של אנטוורפן. מחבר סדרת ספרי שו"ת מגדנות אליהו.

ביוגרפיה

נולד בסיגט לר' אפרים פישל. הוריו עלו לארץ ישראל והתגוררו בבית גמליאל. בילדותו למד בקרטשניף ברחובות. בבחרותו נסע ללמוד בקריית צאנז, והיה מראשוני הבחורים ב"מתיבתא" שנפתחה על ידי רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם. היה מקורב לרבו. נישא לזיסל לאה בת הרב יהושע סג"ל דייטש. השידוך נעשה על ידי רבו. לאחר נישואיו התגורר בקריית צאנז, והשתתף בשיעור מיוחד מרבי יקותיאל יהודה בענייני הוראה. לאחר תקופה עבר לגור ברחובות, לאחר שלאשתו הוצעה עבודה ביסודות. 
בשנת תש"ל מונה על ידי רבו לכהן כרב "היכל צבי" בבתי ורשה. בהמשך מונה לכהן כראש כולל לחסידי צאנז בירושלים, לצד הרב משה טוביה ויסברגר והרב שלום איזנברגר. בשנת תשנ"ג מונה לרב קריית שומרי החומות ברמת שלמה. לפני כן כיהן כראש כולל בשומרי החומות. כמו כן כיהן כחבר ועד ההלכה של בית החולים לניאדו.
בשנת תשס"ד מונה לרבה של אנטוורפן, על מקום הרב חיים קרייזווירט אך שנה לאחר מכן נפטר בצורה פתאומית. אלמנתו נישאה לרב חיים אורי פריינד.
בשנת תשמ"א הוציא את ספרו הראשון שו"ת מגדנות אליהו. בסוף ימיו החל לעבוד על ספריו ותשובותיו אך נפטר בטרם הספיק. ילדיו הוציאו עוד שלושה חלקים של ספרו מגדנות אליהו. ספריו נכללו בפרויקט השו"ת.
ניקול ראידמן

ביוגרפיה

ראידמן נולדה באודסה שבאוקראינה הסובייטית דאז, והיא בת יחידה. אביה איגור איש עסקים, ואמה ויקטוריה קרוטיאנסקי היא מוזיקאית שניהלה את הקונסרבטוריון באוקראינה ואת "מגדל אור" - תיאטרון מוזיקלי ביידיש באודסה. מגיל צעיר למדה בבית הספר הגבוה למוזיקה באוקראינה.
בשנת 1996, בהיותה בת 10, עלתה לישראל והתגוררה ברמת גן. בשנת 2000, בגיל 14, עבדה כמוכרת בחנות צעצועים כדי לעזור בכלכלת המשפחה. בסיום התיכון עבדה כמאפרת אופנה וכעוזרת הפקה, וקודמה לתפקיד מנהלת פרויקטים.
ב-2004, בגיל 18, פתחה משרד פרסום שהתמחה בתדמיתנות אופנה ובין היתר הפקות אירועים פרטיים ויוקרתיים לאלפיון העליון הרוסי. היא הפיקה את אירוע החתונה היקר ביותר בישראל, בעלות של כ-20 מיליון ש"ח, של בתו של בן זוגה, האוליגרך מיכאל צ'רנוי, וכן בבלעדיות את הופעותיו של הזמר הרוסי פיליפ קירקורוב בישראל.
התפרסמה בעקבות השתתפותה בתוכנית מעושרות שעלתה לשידור בערוץ עשר ב-24 באוקטובר 2011. לאחר מכן השתתפה גם בעונה השניה של התוכנית.
ב-2011 הוציאה ראידמן שני סינגלים מתוקשרים. באותה שנה פתחה חנות לבגדי יוקרה בשם "מאדאם דה פומפדור" בכיכר המדינה בתל אביב, במהלך שנת 2019 החליטה ראידמן לסגור את העסק.
ראידמן דיבבה לעברית את דמותה של המלכה הל בסרט האנימציה האיסלנדי "תפוס ת'פטיש", שיצא לאקרנים ב-2011. 
בתחילת 2012 הייתה פרזנטורית של רשת השיווק "טיב טעם", ותרמה את ההכנסות לאגודה למלחמה בסרטן.
באפריל 2013 השיקה בושם הנושא את שם החנות ונמכר בדיוטי פרי. במאי 2013 השיקה בלוג אופנה חדש בנושא אופנה ולייף סטייל באתר נענע10. ב-3 באוגוסט 2013 הודיעה ראידמן בחשבון האינסטגרם שלה כי לא תמשיך לעונה השלישית של הדוקו-ריאליטי "מעושרות" בערוץ 10, עקב מיצוי ורצון להתפתח לתחומים אחרים.
במהלך מבצע "צוק איתן" ביולי 2014 תרמה ראידמן, לבקשתה של אמא לחייל, קניית אפודים קרמיים לחיילי צה"ל בסכום של 300,000 ש"ח ועוד כ-200,000 ש"ח חבילות לחיילים. באותה שנה, במהלך חג החנוכה, הופיעה בעיבוד מחודש לאגדת הילדים "עמי ותמי" בשם "עמי ותמי, הרפתקה מתוקה", בתפקיד המכשפה.
החל ממאי 2015 מגישה ראידמן תוכנית רדיו בשם "ראידמן סטייל" ברדיוס 100FM, בה מתארחים שחקנים, זמרים, חברי כנסת וסלבס.
באוקטובר 2017 נבחרה לפרזנטורית של רשת נעלי גלי יחד עם בתה מישל.
בספטמבר 2019, הוציאה שלושה שירים וקליפים שונים: "אישה קטנה עם כוח", "צ'או בייבי", ו-"מחפשת את האחד". את הקליפים צילמה ראידמן במשך תשעה חודשים, תוך שהשתתפו בהם למעלה מ-3,500 ניצבים. תקציבם של הקליפים מוערכים בכמה מיליוני שקלים. כמו כן, היה בקליפים שימוש ב-80 תלבושות שונות, תוך שהם צולמו בחמש מדינות שונות: צרפת, תאילנד, איטליה, ישראל ואוקראינה. בחלק מהקליפים מופיעים אקי אבני , בני ציפר, חנה לסלאו, ננסי ברנדס, ניקי גולדשטיין, טל קלאי, ציונה פטריוט וילדיה של ראידמן.
ב-3 באוקטובר, שודר בערוץ קשת 12 סרט דוקומנטרי הנקרא: "החיים החדשים של ניקול ראידמן", בסרט ראידמן חושפת על הפקת הסינגלים שלה, חייה האישים והפרידה מצ'רנוי.

חיים אישיים

ראידמן מתגוררת בהרצליה פיתוח. משנת 2008 ניהלה מערכת יחסים זוגית עם האוליגרך הישראלי-רוסי מיכאל צ'רנוי, ולשניים בן ובת. הם התארסו במהלך חגיגות יום הולדתה ה-32 של ראידמן ב-27 ביוני 2018. בשנת 2019 החליט הזוג להיפרד לאחר 11 שנות זוגיות.
ליאה מישל

ביוגרפיה

מישל נולדה בברונקס, ניו יורק כבת יחידה וגדלה בניו ג'רזי. אמה, אדית טומסינה (לבית פורסלי) אחות, ממשפחה נוצרית-קתולית ממוצא איטלקי. אביה, מארק דייוויד צרפתי, ממשפחה יהודי-ספרדי ממוצא יווני. מישל גדלה כנוצריה, וציינה שאביה שמח ללכת עמה ועם אמה לכנסיות קתוליות.
מישל התקבלה לבית הספר טיש לאומנויות באוניברסיטת ניו יורק, אך בחרה להמשיך לעבוד על הבמה.

קריירה

מישל הופיעה בברודוויי כבר מגיל שמונה. תפקידה הראשון היה כשחקנית מחליפה בעלובי החיים. ב-2004 שיחקה מישל בהפקה המחודשת של "כנר על הגג", וב-2005 היא שיחקה בהצגה "יומנה של אנה פרנק".
בין השנים 2006–2008 כיכבה מישל כוונדלה ברגמן במחזמר "אביב מתעורר".
בשנת 2009 החל מישל לככב בסדרה "Glee", שם היא שיחקה את רייצ'ל ברי, ילדה יהודייה בעלת שני אבות הומואים. בנוסף, רייצ'ל מתוארת כילדה אנוכית שרוצה לבצע את רוב השירים בעצמה, וזה מה שהיא אכן עושה. בעונה השנייה דמותה של רייצ'ל מתבגרת והיא מתחילה להתחשב גם ברצונות אחרים.
מישל הייתה מועמדת לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב על משחקה בסדרה. בשנת 2011 שיחקה מישל לצד אשטון קוצ'ר זאק אפרון מישל פייפר ושרה ג'סיקה פרקר ושחקנים נוספים בסרט "סילבסטר בניו יורק".
בנוסף היא שיחקה את דמותה של רייצ'ל ברי בסדרות אנימציה כגון "משפחת סימפסון" ו"המופע של קליבלנד", היא גם דובבה את דורותי בסרט "הקוסם מארץ עוץ". בין הפרסים בהם זכתה או הייתה מועמדת אליהם:מועמדת - טקס "פרסי בחירת הנוער", "גלובוס הזהב", "האמי", "הגראמי", "לווין". זכתה - פרסי "בחירת הקהל של ברודוויי", "פסטיבל הטלוויזיה של ניו יורק", "לווין", "גילדת השחקנים האמריקאית", "נשות השנה".
ב-28 בפברואר 2014 יצא אלבום הבכורה שלה, Louder שכולל בתוכו גם שיר מחווה לקורי מונטית'.
במאי 2014 יצא ספרה של מישל "Brunnete Ambition", (״אמביציה ברונטית״), שכולל חוויות שחוותה עד כה וטיפים לבריאות ויופי.
. באותה שנה היא התארחה בפרק בסדרה "ילדי האנרכיה".
מ-2015 ועד 2016, שיחקה בסדרת הקומדיה-אימה מלכות הצעקה של רשת פוקס האמריקאית.

חיים אישיים

מישל פעילה למען זכויות להט"ב וזכויות בעלי חיים. בנובמבר 2009, מישל וג'ונתן גרוף גייסו כספים למען קהילת ההומואים והלסביות. בשנת 2008 הפיקה מישל קונצרט הנקרא "Alive in the World" למען מגדלי התאומים.
מישל יצאה בעבר עם מת'יו מוריסון. בנובמבר 2011, היא החלה לצאת עם קורי מונטית', ששיחק לצידה גם כבן זוגה בסדרה "Glee", עד למותו ביולי 2013 מתוצאה של מנת יתר של סמים. לאחר מותו היא כתבה לו שיר יחד עם הזמרת האוסטרלית סיה פרלר בשם "If You Say So". החל מיוני 2014, היא יוצאת עם הדוגמן מתיו פייץ'. הזוג הכיר במהלך צילומי קליפ לשירה של מישל "On My Way". בפברואר 2016 הם נפרדו לאחר כמעט שנתיים של זוגיות. ב-28 באפריל 2018, מישל הודיעה דרך הרשת החברתית אינסטגרם על אירוסיה לזנדי רייך, מנכ"ל של מותג הבגדים AYR. השניים התחתנו ב-9 במרץ 2019.
מישל היא דמוקרטית וליברלית ותמכה בבחירות ב-2012 בברק אובמה. היא תומכת בנישואים חד מיניים וזכויות בעלי חיים. על עבודתה עם בעלי חיים היא קיבלה פרס מארגון "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים".
קוואנגמיונגסונג 3

לוויין חלופי

הודעה רשמית של קוריאה הצפונית בדבר שיגור לוויין נוסף בשם זה במהלך חודש דצמבר 2012 פורסמה בראשית דצמבר. בהודעה הרשמית של ממשלת קוריאה הצפונית מצוין שמו של הלוויין כ־"קוואנגמיונגסונג 3 (2)".
הלוויין שוגר בהצלחה לחלל ב־12 בדצמבר 2012.
SQL Server Compact

כללי

SQL CE בעל ממשק API זהה לגרסאות אחרות של SQL Server, הממשק כולל את ADO.NET ובעל יכולות סנכרון מובנות. כמו כן הממשק תומך בשאילתות מבוססות קוד ובפרט תומך ב LINQ וEntity Framework.
ההבדל המהותי בין SQL CE לבין גרסאות אחרות של בסיס הנתונים SQL Server הוא ש CE רץ כמערכת משובצת בתוך התהליך של האפליקציה שמריצה אותו. הוא בעל חתימת זיכרון מיזערית של כ-2MB על הדיסק וכ-5MB ב RAM.
כשאר בסיסי הנתונים המשובצים, זה מציב אותו בחזית בסיסי הנתונים מבחינת מהירות, ביצועים אשר בסיסי נתונים "רגילים" כגון SQL Server או Oracle אינם מסוגלים לספק.
אנתוני בנזט

ביוגרפיה

הוא נולד למשפחה פרוטסטנטית בצרפת. כשהיה בן שנתיים משפחתו עברה לאנגליה, ולאחר מכן לאמריקה כשהיה בן 17. הוא הצטרף לקווייקרים בפילדלפיה, ופעל לשכנע אחרים שהחזקת עבדים הייתה בניגוד לכתבי הנצרות. בשנת 1739 הוא החל ללמד כמורה. ב-1750 הוא החל, בנוסף לעבודת היום שלו, לקיים בביתו שיעורי ערב לילדים שחורים עניים. תלמידיו הצליחו ובכך סתרו את המיתוס על אי יכולת בגלל מוצא שחור. בשנת 1750 הוא גם החל לפעול נגד עבדות.
אף על פי שחי באמריקה, השפעתו הייתה גדולה על התנועה לביטול העבדות בבריטניה. הוא פנה למנהיגי הקוויקרים בלונדון וטען כי עליהם להתנגד לעבדות. הוא השפיע בין היתר על John Wesley, על גבריאל שארפ ועל תומאס קלארקסון שפעלו בהמשך לביטול העבדות.
חיים ארנסט ורטהיימר

חייו

ורטהיימר נולד בבִּיל (Bühl) שבדרום-מערב גרמניה, ולמד בעיר הולדתו ובבאדן-באדן. בשנת 1912 החל בלימודי רפואה בברלין, בון וקיל. בשנים 1914–1918 שירת בצבא כרופא בפלנדריה ובאיטליה וקיבל על שירותו את צלב הברזל (דרגה שנייה) ועיטור נוסף. בשנים 1919–1920 המשיך ורטהיימר בלימודי הרפואה באוניברסיטת היידלברג וסיים אותם שם. 
בשנים 1920–1921 עבד כרופא בבית היתומים העירוני של ברלין. לאחר מכן התקבל לעבודה במכון לפיזיולוגיה של אוניברסיטת האלה, ועבד לצד אמיל אבדרהלדן. בשנת 1923 קודם ורטהיימר לדרגת פריבט-דוצנט, ובשנת 1927 לדרגת פרופסור חבר. עם עליית הנאצים לשלטון, בגרמניה הוא פוטר מעבודתו בעקבות חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, ושקל הצעות עבודה במעבדה לביוכימיה במוסקבה, במחלקה לפיזיולוגיה באוניברסיטת סון-יט-סאן בסין, וכן הצעה לשמש זמנית כמנהל המעבדה לכימיה של בית הספר לרפואה "הדסה" באוניברסיטה העברית בירושלים. על אף האי-ודאות שבמשך התפקיד האחרון, ורטהיימר עלה בשנת 1934 לארץ ישראל וקיבל עליו את התפקיד.
עבודתו בבית החולים "הדסה" ובאוניברסיטה העברית נמשכה עד 1963, כפרופסור לפתולוגיה פיזיולוגית ובהיותו ראש מדור הרוקחות (1942–1950) וראש המחלקה לביוכימיה (1953–1963). מחקרו המשותף בשנות הארבעים עם תלמידו בנימין שפירא עסק בתפקיד הליפיד בבני אדם ובצמחים והביא לקביעה בנוגע להיותם של אדיפוציטים כמקור להתפתחות שומן.
ורטהיימר זכה בפרס ישראל לרפואה לשנת 1956.