google/wiki40b huggingface dataset:
רפי כהן (שף)

ביוגרפיה

רפי כהן נולד בירושלים וגדל במושבה הגרמנית. הוא החל לבשל בחיק משפחתו בגיל צעיר. את רזי המטבח המרוקאי למד בגיל תשע מסבתו עזיזה, ילידת קזבלנקה, שהתגוררה בקטמונים. כהן התקבל בגיל שלוש עשרה כמתלמד במחלקת קונדיטוריה של מלון המלך דוד בירושלים, כנער עבד במסעדת גראפה. במהלך שירותו הצבאי עבד במסעדת ארקדיה מיום פתיחתה תחת השף עזרא קדם. לאחר שחרורו מצה"ל, שהה במשך שנתיים בפריז, ושם התלמד אצל הטובים שבטבחי צרפת: אלן פאסאר ופייר גנייר. לאחר מכן עבר ללונדון למשך שנה וחצי, ושם התלמד אצל השף מרקו פייר וייט, באיטליה למד במלון-מסעדה "דון אלפונסו" במאסה לוברנסה, ביישוב סנט'אגאטה סואי דואה גולפי, שעל יד נפולי. ארבעת המורים שלו היו בעלי שלושה כוכבים במדריך מישלן כל אחד. בשובו לישראל שב לעבוד במלון המלך דוד, במסעדת "לה רז'אנס", הפעם כשף ראשי.
ב-17 באוקטובר 2001 פתח כהן את מסעדת רפאל בתל אביב. התבשילים מבוססים על המטבח הישראלי, ולהם נוספו בשרים ופירות ים. המסעדה זכתה לתשבחות במדורי ביקורת המסעדות השונים. בשנת 2004 נפתח במקום בר חמארה, שבו מוגש מגוון של משקאות אלכוהוליים יחד עם מנות בר. במסעדה העסיק בין השאר את השף יובל בן נריה כטבח, אשר הקים בהמשך מספר מסעדות משלו.
מאז שנת 2009 מפתח כהן קו סלטים ביחד עם סלטי צבר.
הוא מושפע ממטבחים רבים, בעיקר מהמטבח הצפון-אפריקאי, מהמטבח האיטלקי ומהמטבח הצרפתי ומנסה לתרגם את זה למטבח ים-תיכוני, עם שימוש בחומרי גלם מקומיים בעיקר. הוא הושפע בעיקר מסבתו. מבין השפים, הושפע בעיקר מאלן פאסאר.
בסוף 2013, פתח כהן מסעדה נוספת, "חמש" ברחוב מנדלי בתל אביב.
באפריל 2014 סגר רפי כהן את המסעדה זמנית לחודש לאחר שלטענתו התגלתה מעילת ענק בכספי המסעדה באמצעות מערכת המחשוב. בשיאה של הפרשה התמוטט כהן ואושפז.
באפריל 2017 נסגרה המסעדה שוב ועובדיה ביקשו לקבל צו פירוק מאחר שלטענתם לא שולמו להם משכורות מאז פברואר והשף אינו ניתן להשגה.
קדמו לסגירה זו שנתיים בהן רפי כהן הסתבך בתביעות משפטיות מול עובדים לשעבר.
ב-7 בספטמבר 2017 שב כהן לישראל ונעצר בנתב"ג עם שובו בגין היעדרותו מדיונים משפטיים המתנהלים נגדו בגין תקיפה.
ב 6 בנובמבר נעצר שוב בחשד כי איים לרצוח את שותפו העסקי לשעבר, הלה הגיש תלונה במשטרה ולאחר זמן קצר, כהן נעצר
באפריל 2018 הוכרז כהן כפושט רגל.
ספציה (כדורגל)

היסטוריה

בשנת 1906 נוסד מועדון הספורט ספציה ובשנת 1911 נוסד מועדון הכדורגל ספציה. עד שנת 1917 שיחק המועדון משחקי ידידות ועד עונת 1928/1929 שיחק בליגות אזוריות. בעונת 1929/1930 נוסדה הליגה האיטלקית השנייה בכדורגל והמועדון העפיל לליגה זו בעונתה הראשונה. המועדון שיחק 6 עונות ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת 1934/1935 ירד לליגה השלישית. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השלישית וחזר לליגה השנייה.
המועדון שיחק 3 עונות בליגה השנייה מעונת 1936/1937 ועד עונת 1938/1939. בעונת 1936/1937 הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת אינטר מילאנו. בסוף עונת 1938/1939 ירד לליגה השלישית ואחרי עונה אחת חזר לליגה השנייה. המועדון שיחק 11 עונות ברציפות בליגה השנייה מעונת 1940/1941 ועד עונת 1950/1951. בעונת 1940/1941 הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת לאציו. בעונת 1941/1942 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת נובארה. 
בסוף עונת 1950/1951 ירד לליגה השלישית ואחרי עונה אחת ירד לליגה הרביעית. המועדון שיחק בליגה השלישית ובליגה הרביעית לסירוגין עד עונת 2005/2006 שבסופה העפיל לליגה השנייה אחרי 55 שנה. המועדון שיחק שנתיים בליגה השנייה וירד לליגה השלישית. המועדון שיחק 4 עונות בליגה השלישית ובסוף עונת 2011/2012 העפיל לליגה השנייה. המועדון משחק בליגה השנייה מעונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת מילאן.
בוטן מתוק בקרקס

היסטוריה

הלהקה הוקמה על ידי הסולן גדי אלטמן יליד קיבוץ מגל והגיטריסט אלעד גזית.
בהקלטת אלבומה הראשון, "כל מה שנשאר", חברי הלהקה היו: גדי אלטמן (שירה וגיטרה), גלעד אפרת (גיטרה בס), דני וייצפלד (גיטרה) (עידן רייכל - קלידים וקולות) ורוני הוד (תופים).
לאחר הקלטת האלבום הראשון פרשו מהלהקה רייכל, וייצפלד ואפרת. אלעד גזית פרש עוד קודם ועבר לניו יורק. מספר שנים מאוחר יותר, צירף אלטמן אל הלהקה את מאור שטרית בגיטרה בס, ירון מיטלמן בגיטרה ואריאל קשת-אליאן (בנם של ששי קשת ויונה אליאן) בקלידים. מאוחר יותר החליף אותו אייל "פרסון" שחר.
ב-2003 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, כל מה שנשאר. שיר הנושא של האלבום, מספר 13 מתוך 15, היה ללהיט. בנוסף, השיר האחרון בדיסק, "את לא לבד", זכה בתקופה מאוחרת יותר לקאבר על ידי להקת הפיל הכחול.
ב-2005 יצא האלבום השני של הלהקה, יום עדין. מתוכו יצאו כסינגלים השירים "הרגע" ו"אלמוג". באלבום השתתפו מספר זמרים אורחים, בהם מיקה שדה, גבע אלון ואמילי קרפל.
ב-2016 יצא האלבום השלישי של הלהקה, "3".
מתחם התנגשות

מתחם התנגשות (collision domain) הוא אזור לוגי ברשת מחשבים, שבו קיימת הסתברות גדולה מאפס שיותר מתשדורת אחת תמצא ברשת באותה נקודה ובאותו זמן. המתחם עשוי לכלול מחשבים, ותווכי תקשורת (כבלי רשת, סיבים אופטיים וכולי). מתחם ההתנגשות נתחם על ידי רכיבי תקשורת "חכמים" – כאלו המבצעים החלטות ניתוב על בסיס כתובות MAC או כתובת IP. יוצא מזה שרכיבי רשת מסוג של נתב ומתג יכולים להיות רק בגבולות של המתחם. באופן שקול, מתחם התנגשות מוכל, ובעולם המעשי אף זהה, למתחם השידור הקטן ביותר שעדין מכיל אותו. ולמעשה רק מרכזת (hub) ומשחזר (repeater) לא מגבילים את מתחם ההתנגשות.
לגודלו של מתחם ההתנגשות יש חשיבות גדולה ברשתות Ethernet, בהן כל מחשב יכול לשדר בכל זמן נתון. ברשתות כאלו - ככל שמתחם ההתנגשות גדל, כך גדל הסיכוי להתנגשות (collision) בין שתי חבילות מידע – מה שמוביל לאיבוד המידע שהיה בשתי החבילות והפסקת התקשורת בכל מתחם ההתנגשות לפרק זמן אקראי (בסדר גודל של אלפיות שנייה). אחת הדרכים לשפר את ביצועי הרשת היא חלוקתה ליותר מתחמי התנגשות, ובכך הקטנת הסיכוי ליצירת התנגשויות.
מודל עסקי

מודל עסקי מתאר את האופן בו חברה מסחרית מניבה הכנסות ורווחים ומייצרת ערך לעסק, המודל העסקי מתאר תהליך בו נמכר מוצר או מוענק שירות תמורת תשלום, תהליך זה הוא "מנגנון יצירת ההכנסות" והאסטרטגיה העסקית על פיה פועל העסק, והוא לב ליבו של הרעיון העסקי.
בעוד שמודלים עסקיים כשלעצמם היו חלק מהתנהלות עסקית בעבר, המושג מודל עסקי עלה לכותרות עם התפתחות האינטרנט באמצע שנות ה-90, במיוחד נעשה בו שימוש לתאר התנהלות עסקית של חברות אינטרנט וחברות בתחום האי-ביזנס (e-business), אשר הדרך בה הניבו הכנסות הייתה חדשנית או שנויה במחלוקת. מודלים עסקיים חדשים, ובמיוחד כאלה המתאפשרים באמצעות שינויים טכנולוגיים, מאפשרים יצירת עסקים חדשים ותחרותיים בסביבה עסקית קיימת.
סנטוס (כדורגל)

סנטוס בישראל

בשנת 1961 הגיע פלה וקבוצתו סנטוס לישראל למשחק ראווה נגד קבוצת כוכבים מעורבת משחקני האלופה הפועל פתח תקווה וקבוצת מכבי תל אביב. המשחק נערך ב-11 ביוני 1961 באצטדיון רמת גן. סנטוס ניצחה בתוצאה 1:3.
זוהר עננים

זוהר עננים היא תופעה אופטית אטמוספירית שבה עננים נראים צבעוניים.
ענן זוהר הוא ענן דק המורכב מטיפות מים קטנות בגודל כמעט אחיד. כשהשמש ממוקמת בזווית מסוימת ביחס לענן, הטיפות גורמות לעקיפה של קרני האור המגיעים מהשמש. העקיפה יוצרת תבנית המורכבת מצבעי הקשת.
ויליגר דליקטס

ויליגר דליקטס היא חברה השייכת לקבוצת נטו, אחת מחמש קבוצות המזון הגדולות בישראל.
ויליגר מתמחה בייצור וייבוא שימורים (טונה, סלמון קפוא וסלמון מעושן, פטריות) ומוצרים יבשים אחרים  (פסטה, אורז ועוד). בתחום שימורי הטונה מחזיקה ויליגר שני מותגים - טונה ויליגר הנושאת את שמה, ופוסידון הנושא את מותג קבוצת נטו, אך שניהם מיוצרים באותו המפעל.
ויליגר מחזיקה במפעל באזור התעשייה של קריית מלאכי לייצור שימורי הטונה והסלמון, כמו גם אריזת המוצרים האחרים.
אנכידו

אֶנכּידוּ (Enkidu; פירוש שמו בשומרית הוא "יצירו של אנכי") הוא גיבור בעל עוצמה במיתולוגיה המסופוטמית. על פי האגדה, אנכידו נברא על מנת להאבק בגילגמש על מנת להסיר את עולו של גילגמש מעל תושבי ארך, העיר עליה שלט. אנכידו חזק כגילגמש, ואף דומה לו.

האגדה

אנכידו ירד לעולם, התנהג כחיה וחי בחברת החיות. כמו כן, ניצל את יתרונו על מנת להפריע לפעולת הציידים, בכך שפינה את המלכודות שטמנו לחיות. הצייד, שמקור פרנסתו נפגע, ביקש למתן את התנהגותו של אנכידו בכך שקרבו לחברה האנושית: הוא הביא עמו את שמחת הקדשה, כוהנת לאלה אשתר, ותוצאת המעשה היא יחסי מין שנמשכו שבעה ימים ושישה לילות. אנכידו עבר לחיות עם הציידים שהתגוררו מחוץ לעיר ולמד לחיות כבן אדם. בשלב הבא שמחת הקדשה הביאה את אנכידו העירה והוא נאבק עם גילגמש, בלא הכרעה. לאחר המאבק צמחה ביניהם ידידות מופלאה ושותפות גורל, והם יצאו להיאבק יחדיו במפלצת חמבבה ששכנה ביער הארזים. השניים הביסו את המפלצת וכרתו את העץ שבמרכז היער, והביאו אותו חזרה לארך. בארך הם נאבקו עם מפלצת מיתולוגית נוספת - "שור השמים", שנשלח על מנת להטיל רעב וצמא על הארץ, בתגובה על סירובו של גילגמש לחיזוריה של אשתר.
לבסוף, אנכידו חלה לפתע על מנת להבהיר להם את מעמדם כבני תמותה וכך סיים את חייו. בעקבות מותו יצא גילגמש למסע אל עבר גילוי סוד חיי הנצח.
מרק אלן

ביוגרפיה

מרק אלן נולד בגלנדייל, קליפורניה, הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, שם הוא זכה ב-All-American בשחייה, וסיים תואר ראשון בביולוגיה. 
לאחר שזכה אלן במדליית ארד בשנת 1983 ובשתי מדליות כסף בשנים 1986 ו-1987 באליפות העולם בטריאתלון איש הברזל, הוא זכה במדליית זהב באליפות ב-1989. הייתה זו הפעם הראשונה מבין ששה ניצחונות באליפות העולם של אלן, האחרונה הייתה ב-1995, בהיותו בן 37, ובכך היה האלוף המבוגר ביותר אי-פעם. הוא גם הצטיין במרחק האולימפי, השתתף באליפות העולם הראשונה בטריאתלון שנערכה באביניון, צרפת, ב-1989, וזכה במדליית זהב. הוא ניצח עשר פעמים, בטריאתלון ניס (אליפות העולם הבלתי רשמית בטריאתלון), ובשנים 1988 - 1990 עמד לזכותו מאזן ניצחונות ב-20 תחרויות.
במהלך הקריירה שלו, שהסתיימה ב-1996 הוא שמר על ממוצע של 90% בהגעה לאחד מבין שלושת המקומות הראשונים בתחרויות בהן השתתף. הוא הוכתר שש פעמים כטריאתלט השנה בידי Triathlete magazine, וב-1997 כינה אותו Outside magazine כאדם בעל הכושר הטוב ביותר בעולם. אלן נבחר להיכל התהילה של טריאתלון איש הברזל ב-1997. 
אלן נשוי לטריאתלטית ג'ולי מוס.
אנני איזלי

ביוגרפיה

איזלי נולדה באלבמה וגדלה בימים שלפני התנועה לזכויות האזרח. אמה של איזלי הקפידה להזכיר לה, שהיא יכולה להשיג כל מה שתרצה - בתנאי שתעבוד קשה. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, נסעה לניו אורלינס, שם היא למדה רוקחות במשך שנתיים. בשנת 1955 הגישה בקשת עבודה בוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה (NACA) ותוך שבועיים התקבלה לעבודה. בזמן קבלתה לעבודה היא הייתה אחת מארבעה אפרו-אמריקאיים מתוך 2,500 עובדים.
במהלך חייה היא עבדה במרכז לואיס ובארגון החלל נאס"א. היא הייתה חלק מהצוות המוביל ולקחה חלק בפיתוח טיל הקנטאור. איזלי הייתה חלק מצוות האחראי על פיתוח פונקציות מתמטיות מורכבות שנדרשו על ידי מדענים לפיתוח.
בפיתוח הקריירה שלה ב-NACA ומאוחר יותר בנאס"א, היא השלימה קבלת תואר במתמטיקה באוניברסיטת קליבלנד.
אלי פישר

ד"ר אלי (אליעזר) פישר (נולד בשנת 1935) הוא תעשיין ומדען ישראלי, מומחה בתחום הפרמצבטיקה. נשיא תשלובת "ד"ר פישר".

ביוגרפיה

נולד בצ'כוסלובקיה לרלה וד"ר וולטר פישר, רופא במקצועו. בשנת 1939, כמה חודשים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והיא התיישבה בתל אביב. למד בבית חינוך לילדי עובדים בתל אביב, ועם הקמת הכפר הירוק עבר ללמוד בו. בעל תואר שני בביוכימיה ומיקרוביולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן למד ולימד ביוכימיה באוניברסיטת הרווארד וקיבל דוקטורט ברוקחות במרכז הרפואי באוניברסיטת קליפורניה (.PHARM.D וכן PHD). בתקופת שהותו בארצות הברית היה חבר בצוות המחקר של מומחה העיניים פרופ' ריגלמן ופיתח איתו תרופה בשם 'אפי' (EPPY) למחלת הגלאוקומה.
בשנת 1963 שב ד"ר פישר לישראל ומונה לאחראי על תחום הפרמצבטיקה בחברת אסיא. בשנת 1964 יצא שוב לארצות הברית והתמחה בפיתוח תרופות בחברת ברנס היינד. בשנת 1965 שב לישראל והקים בבני ברק את מפעלי "ד"ר פישר". הוא החל לפתח ולייצר תרופות ושיווק אותן באופן עצמאי לבתי מרקחת. בשנות ה-70 פיתח את משחת פולידין לטיפול בעור. בשנות ה-80 החל בייצור תכשירי טיפול לגוף ובהם תכשירים להגנה משמש 'אולטרסול' ואל-סבון 'קמיל בלו' לתינוקות, שעם הזמן הפכו למותגים.
בשנת 1986 מסר את הניהול לידי משה זילברשטיין והפך ליו"ר הדירקטוריון. במשך השנים רכש חברות שונות ומיזג אותן עם החברה. בסוף שנות ה-80 רכש את חברת הלטיס (זכיינית הלן קרטיס ארצות הברית) מקונצרן כור. כמו כן רכש מפעל למגבונים לחים בטבריה. בבעלות התשלובת רשת חנויות "בודי שופ" בישראל וחברת שיווק בבלגיה.
ד"ר אלי פישר זכה בצוותא עם רעייתו דבורה בפרס התעשייה לשנת 1995 בקטגוריית הכימיה. בשנת 2005 פרסם ספר אוטוביוגרפי, שתורגם גם לאנגלית ולרוסית. בשנת 2011 הפכו בנותיו סיגל בר-און ונורית הראל ליושבות ראש התשלובת.
אלי פישר, מפעליו ומשפחתו עוסקים רבות בפעילות חברתית. כמו כן הוא פעיל באמנות, בעל אוסף "אמנים שולחים שלום" וכן מנהל את גלריית האמנות בבית ZOA בתל אביב.
מתגורר בשכונת נווה אביבים בתל אביב.

משפחתו

ד"ר פישר היה נשוי לדבורה לבית ביטקובר, בוגרת מדעי הרוח מהאוניברסיטה העברית בירושלים וכימיה ומיקרוביולוגיה מאוניברסיטת סן פרנסיסקו, שהייתה שותפתו ביסוד ובניהול מפעלי "ד"ר פישר" (נפטרה בשנת 2006).
לאלי ודבורה פישר שלוש בנות: ד"ר דפנה מוריה - מטפלת באמנויות, מחברת הספר "טיפול באמנויות בבתי הספר", נשואה לד"ר נצר מוריה, מדען ויזם היי-טק, מחבר הספר "תעתועי עניבה"; סיגל בר-און, הנשואה לאיש העסקים דן בר-און; וד"ר נורית הראל, הנשואה לאיש העסקים יוסי הראל. שתיים מבנותיו וחתניו של ד"ר פישר הם בעלי תפקידי מפתח בתשלובת "ד"ר פישר" וחלקם עבדו בה בעבר.
אמילי אוסמנט

ביוגרפיה

אוסמנט נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. אחיה הגדול הוא השחקן היילי ג'ואל אוסמנט.

קריירה

ב-1998 לוהקה לפרסומת של FTD (חברת משלוחים אמריקאית). לאחר מכן השתתפה במספר פרסומות. הפריצה הקולנועית שלה הייתה בסרט "The Secret Life of Girls" (החיים הסודיים של בנות), שיצא לאקרנים ב-1999. באותה שנה זכתה גם בפרס האומנית הצעירה, בשל השתתפותה בסרט הטלוויזיוני "Sarah, Plain and Tall: Winter's End". לאחר מכן שיחקה בסרטים "ספיי קידס 2" ו"ספיי קידס 3".
בשנת 2006 קיבלה אוסמנט, כשהייתה בת 13, את תפקיד לילי טרסקוט בסדרה המצליחה של דיסני "האנה מונטנה".
בנוסף, היא דיבבה בסרט "Holidaze: The Christmas That Almost Didn't Happen". היא שיחקה בסדרת המשחקים של ערוץ דיסני בקבוצה הירוקה בשנת 2006 ובקבוצה הצהובה בשנת 2007; בשנתיים אלו הקבוצה שלה זכתה במקום השני.
בשנת 2007 שיחקה אוסמנט בסרט "שעה מכושפת: אל תחשבו על זה" וגילמה את קאסי, הדמות הראשית. בנוסף הקליטה את פסקול הסרט, והשתתפה בוידאו קליפ שלו. באותה שנה הקליטה גם את השיר "You've Got a Friend" מתוך אלבומו של בילי ריי סיירוס.
ב-2008 כיכבה בסרט "אם הכדורגל". בשנת 2009 כיכבה אוסמנט בתפקיד ראשי בסרט מבית דיסני "אבא בצרה", וכן בעיבוד הקולנועי של הסדרה בכיכובה, "האנה מונטנה: הסרט".
ב-2009 הוציאה אוסמנט את השיר "All The Way Up". מאוחר יותר הוציאה סינגל שני, "You Are The Only One". אלבומה הראשון, "All the Right Wrongs", יצא באוקטובר 2009. ב-2010 יצא אלבומה השני, "Fight or Flight", הכולל את סינגל הבכורה "Let's Be Friends", והסינגל השני "Love Sick".
במקביל לקריירה המוזיקלית, המשיכה להופיע כשחקנית. מ-2010 דיבבה תפקיד משנה בסדרת האנימציה "קיק". ב-2011 דיבבה בסרט "הצ'יוואווה מבוורלי הילס 2". ב-2011 היא גם כיכבה בסרט "בריונות ברשת" ("Cyberbully"). בשנים 2015–2016 שיחקה בעונה השלישית והרביעית בתפקיד חוזר בסיטקום "ממי" ברשת CBS, בתור ג'ודי.
במשך השנים, אוסמנט שיחקה בתפקיד אורח בסיטקומים רבים: "מפגשים מהסוג האישי", "חברים", "שני גברים וחצי", "ג'ונאס", "החיים היפים על הסיפון", "לחיות עם בנים".
בשנים 2012–2017 היא דיבבה ב-20 פרקים של סדרת האנימציה הקומית "איש משפחה" דמויות שונות.
בשנים 2014–2018 היא מככבת בתור גבי דיימונד בסיטקום "רעבה לאהבה" ברשת ABC Family (כיום Freeform).
תמורה (קורבנות)

מקור המצווה

המצווה מופיעה בתחילת פרשת ההקדשות שבסוף ספר ויקרא: 
לֹא יַחֲלִיפֶנּוּ, וְלֹא-יָמִיר אֹתוֹ טוֹב בְּרָע--אוֹ-רַע בְּטוֹב; וְאִם-הָמֵר יָמִיר בְּהֵמָה בִּבְהֵמָה, וְהָיָה-הוּא וּתְמוּרָתוֹ יִהְיֶה-קֹּדֶשׁ.
— ויקרא כ"ז, י

טעם המצווה

הקב"ה רצה להטיל מורא בלב בני אדם בכל ענייני הקדש. האדם מטבעו מנסה לחסוך וכך ירצה להחליף בהמה שהקדיש בבהמה פחותת ערך. אם יותר לו להחליף רע בטוב, יבא גם להחליף טוב ברע וכך כל החלפה נאסרה.
אד הומינם

טיעון אַד הוֹמִינֶם (מלטינית, argumentum ad hominem - "טיעון לגופו של אדם"), הוא כשל לוגי שבו משיבים לטיעון או לקביעה באמצעות התייחסות לאדם המציג את הטיעון או את הקביעה, במקום להציג טיעון אחר; או מצב שבו במקום להציג טיעון, מצביעים על היעדר עקביות בין ההשקפה המובעת על ידי האדם לבין שאר דעותיו או אמונותיו. 
הכשל בטיעוני אד הומינם טמון בכך שההנחה הראשית וההנחה המשנית (הכלל והמקרה) אינם קשורים זה בזה, ולכן, המסקנה אינה רלוונטית להנחות המוצא. המונח אד הומינם נטבע על ידי ג'ון לוק ב"מסה על שכל האדם" (Essay concerning Human Understanding) משנת 1690. 
הכשל קיים במקום שבו משיבים לגופו של טוען במקום לגופו של טיעון, כאשר למציג הטיעון אין כל נגיעה לעניין הנטען. כאשר הטיעון כולל, במפורש או במשתמע, עדות אישית, אמינותו של הטוען נעשית חלק חיוני בטיעון, ואז תשובה לגופו של הטוען עשויה להיות תקפה מבחינה לוגית (גם אם היא בלתי נעימה). קל וחומר כאשר הטוען מציב את עצמו בחזית הטיעון - "הסיפורים על חלקיק שיכול להיות בשני מקומות בו בזמן אינם נראים לי סבירים" - "ומה בכך, הרי גם פיזיקה ניוטונית אינה ידועה לך".
ישיבת מאור התלמוד

היסטוריה

הישיבה הוקמה בשנת תשל"ח (1978) לאחר שהרב שך הורה לתלמידו הרב קוק להקימה. הרב אברהם יצחק קוק הזמין את הרב חיים זליבנסקי, שלפני כן היה ראש ישיבה בירושלים להצטרף אליו כראש ישיבה. הרב שמחה הכהן קוק, רב העיר רחובות ואחיו הגדול של ראש הישיבה, התמנה לנשיא הישיבה. בתשנ"ה נפטר הרב זליבנסקי, בגיל 56, והרב אברהם יצחק קוק נשאר כראש ישיבה יחיד.
בשנים הראשונות שכנה הישיבה ברחוב פרץ בעיר, בביתו של הרב שלמה קוק - רבה הקודם של רחובות ואחיהם של הרבנים אברהם יצחק ושמחה. בשנת תשנ"ו עברה הישיבה למבנה הישן של בית היולדות ברחוב בנימין, ששימש כפנימייה, ולצדו נבנה מבנה ארעי של בית מדרש. בשנת תשנ"ט הסתיימה בנייתו של בניין פנימייה וחדר-אוכל על שטח של כדונם וחצי.
בשנת תשס"ה הועבר בית המדרש באופן זמני לרחוב נורדאו, לצורך בניית בית מדרש חדש (המכיל כ-500 מקומות ישיבה), הכולל גם אולם אירועים. הבנייה הסתיימה בשנת תש"ע. הבניין נתרם ברובו על ידי הנגיד יוסי שטרן מארצות הברית.

הישיבה כיום

נכון לשנת תשע"ט לומדים בישיבה כ-400 תלמידים.
בעלות וניהול הישיבה מתחלקים בין משפחת קוק למשפחת זליבנסקי. משפחת קוק אחראית על צביונה הרוחני, והרבנית מרים זליבנסקי, אלמנת הרב חיים, אחראית על תפעול הישיבה הטכני והפיננסי.
מוסדות הישיבה ברחובות כוללים גם שתי ישיבות קטנות: "ישיבה למצוינים" ספרדית בראשות הרב מיכאל חסין וישיבת "חכמת שלמה" הליטאית.
בשנת תשע"ה הוסיפה עיריית רחובות כיכר בצומת הרחובות הרוא"ה-בנימין, הנושא את השם 'כיכר הישיבה', לזכרו של הרב שלמה קוק.
בתשע"ט נערך כנס במלאת 40 שנה לקום הישיבה, ובו נכחו כ-2000 מבוגרי הישיבה.
סולם מינורי

הסולם המינורי (בעברית - סולם זעיר) הוא אחד משני סוגי הסולמות העיקריים במוזיקה מערבית קלאסית.
מקורו במודוס האאולי העתיק. גם הסולם המינורי, כמו הסולם המז'ורי, מקבל את שמו לפי הטוניקה (התו הראשון). אם מסתכלים בפסנתר על הסולם הזה, ומתחילים מלה, אז צליליו של הסולם יהיו על הקלידים הלבנים: לה, סי, דו, רה, מי, פה, סול, לה.

שימוש בסולם מינורי

ישנם שלושה אופני שימוש בסולם המינורי במוזיקה המסורתית קלאסית.
סולם המינור הטבעי הוא המודוס האאולי הנקי, ללא שינויים. הוא מורכב מהמרווחים הטונליים הבאים: פרימה זכה, סקונדה גדולה, טרצה קטנה, קוורטה זכה, קווינטה זכה, סקסטה קטנה, ספטימה קטנה (ובניסוח טכני טון - חצי טון - טון - טון - חצי טון - טון - טון). המדרגות בסולם לה מינור טבעי, למשל, הן - לה, סי, דו, רה, מי, פה, סול, לה.
שימוש בסולם מינור טבעי משרה תחושה מודאלית  על אוזניהם של מאזינים מערביים, עקב היעדרותו של הטון המוביל. מאחר שהחל מהמאה ה־16 שאפו מלחינים קלאסיים להלחין מוזיקה פונקציונאלית וטונאלית (בה יש משיכה אל הטוניקה), החלו מלחינים להשתמש בסולם המינור בשילוב עם טון מוביל (היינו, מדרגה שביעית מוגבהת). מאחר שהגבהת המדרגה השביעית על מנת שתהווה טון מוביל מהווה פונקציה הרמונית – אקורד הדומיננטה במהלכים קדנציאליים הוא אקורד מז'ורי, ובכך הטרצה של האקורד היא טון מוביל אל הטוניקה – מכונה הסולם מינור הרמוני.
אם כן, סולם לה מינור הרמוני יכיל את אותם צלילים שמכיל סולם לה מינור טבעי, אך המדרגה השביעית של הסולם תוגבה על מנת לשמש כטון מוביל אל צליל הטוניקה. את ההגבהה של המדרגה השביעית אין מסמנים במפתח, אלא בגוף היצירה. לדוגמה:
המרווח שנוצר בין המדרגה השישית לטון המוביל הוא מרווח של סקונדה מוגדלת (מרווח של טון וחצי, שהוא אנהרמוני לטרצה קטנה), אשר נשמע חריף ולא מערבי. על מנת שתהיה אפשרות לכתוב קו מלודי עולה בלי שתווצר סקונדה מוגדלת, החלו מלחינים להגביה בחצי טון גם את המדרגה השישית של הסולם, כך שלמעשה נוצר טטרקורד מז'ורי מהמדרגה החמישית אל המדרגה הראשונה של הסולם (בסולם לה מינור יהיו אלה הצלילים מי־פה דיאז־סול דיאז־לה). מאחר ששינויים אלה נובעים על מנת למלא פוקנציה מלודית, מכונה הסולם מינור מלודי.
אומנם כאשר ישנו קו מלודי אשר יורד מצליל הטוניקה דרך המדרגה השביעית, נהוג להשתמש במצב הטבעי של הסולם המינורי ולא במדרגות השביעית והשישית המוגבהות. ניתן בכל זאת למצוא דוגמאות רבות בספרות המוזיקה לשימוש בסולם המינור המלודי גם בירידה, למשל, בנושא של המנחה המוזיקלית מאת באך.
דוגמה לסולם לה מינור מלודי בעלייה ובירידה:
(גם בשימוש במינור מלודי אין מסמנים את השינויים במפתח אלא בגוף היצירה.)
במוזיקת ג'אז נהוג להתייחס אל המינור המלודי כמודוס בפני עצמו והוא מנוגן בעליה ובירידה עם המדרגות השישית והשביעית מוגבהות.
שלושת המצבים של הסולם המינורי הם חלק אינטגרלי מן השימוש בסולם המינורי במוזיקה הקלאסית. אין יצירות שכתובות אך ורק במינור טבעי, במינור הרמוני או במינור מלודי. יצירה שכתובה בסולם מינורי עושה שימוש בשלושת מצבי הסולם, ולמעשה השימוש התדיר ביותר הוא בסולם המינור ההרמוני.
כווית במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער סינגפור התחרתה תחת הדגל האולימפי לאור ההשעייה של הוועד האולימפי של כווית לאור התערבות ממשלתית בניהול התאחדויות הספורט המקומיות. המשלחת כללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית ארד אולם היא אינה נספרת במניין המדליות הרשמיות של כווית. המשלחת הגיעה להישגים בענפים שחייה עם זכייה במדליית ארד במשחה 50 מטר בסגנון שחיית גב לנערים והעפלה לגמר במשחה ל-100 מטר בסגנון שחיית גב, ובקליעה עם העפלה לגמר וסיום במקום השמיני בירי ל-10 מטר ברובה אוויר לנערות. המשלחת לא הגיעה להישגים בענף האתלטיקה.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת הראשונה של כווית למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג ומנתה חמישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת לא זכתה במדליות. המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה עם העפלה לגמר ריצת 100 מטר לנערים וסיום במקום החמישי. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים קליעה ושחייה. המשלחת גם לא הגיעה להישג בענף הסיף.
ציפור גן עדן (קבוצת כוכבים)

כוכבי הקבוצה

α בציפור גן עדן הוא ענק כתום במרחק של כ-410 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.8. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
β בציפור גן עדן הוא ענק כתום במרחק של כ-160 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.2. זהו למעשה כוכב זוגי ובן הזוג הוא עמום מאוד עם בהירות מדרגה 12.
γ בציפור גן עדן הוא ענק צהוב במרחק של כ-160 שנות אור עם בהירות מדרגה 3.7.
δ בציפור גן עדן הוא כוכב כפול המורכב מענק אדום, שבהירותו משתנה בין דרגות 4.7 ו-4.9 באופן לא סדיר, ומענק כתום עם בהירות מדרגה 5.3. ניתן להבחין בזוג הכוכבים בעזרת משקפת. הכוכבים נמצאים במרחק בין 660 ל-770 שנות אור ולא ברור האם מדובר בכוכב זוגי או בשני כוכבים שאינם קשורים זה לזה.
אדגר זליגמן

ביוגרפיה

זליגמן נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית להורים יהודים מהגרים מגרמניה. הוא לחם במלחמת הבורים במסגרת גדוד פרשים מתנדבים בדרגת רב-טוראי. אחיו, הרברט, שימש כבריגדיר גנרל.
זליגמן היה צייר מוכשר והוא הציג את עבודותיו באקדמיה המלכותית לאמנויות ובחברה לאמנות בלונדון.

קריירה כסייף

באולימפיאדת אתונה (1906) זכה זליגמן במדליית כסף בתחרות בדקר קבוצתי.
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה זליגמן במדליית כסף בתחרות בדקר קבוצתי, אחרי צרפת ולפני בלגיה, לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות עם קבוצתו נגד דנמרק. בשורות הנבחרות הזוכות במדליות סייפו שלושה סייפים יהודים: בנבחרת צרפת ז'אן שטרן ואלכסנדר ליפמן ובנבחרת בלגיה פאול אנספך. בתחרות בדקר אישי הוא הפסיד בקרב הראשון.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה זליגמן במדליית כסף בתחרות בדקר קבוצתי. בתחרות בדקר אישי הוא סיים במקום שישי כללי לאחר שניצח שני קרבות בשלב הגמר מתוך 7 קרבות ובמקום שישי בתחרות ברומח אישי לאחר שניצח שלושה קרבות בשלב הגמר מתוך 7 קרבות. 
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) סיים זליגמן במקום חמישי בתחרות קבוצתית בדקר ובמקום שביעי בתחרות קבוצתית ברומח.
באולימפיאדת פריז (1924) סיים זליגמן במקום שמיני. בשלושת הסיבובים הראשונים בתחרות האישית ברומח הוא ניצח ב-12 קרבות מתוך 13. בסיבוב הגמר הוא החליק בקרב השני ומתח את שריריו ונאלץ לפרוש. בשלב רבע הגמר הוא ניצח את רוג'ה דוקרט מצרפת שזכה לבסוף במדליית הזהב.
אלכסיי בסטוז'ב-ריומין

אלכסיי בסטוז'ב-ריומין (ברוסית: Алексей Петрович Бестужев-Рюмин;‏ 1 ביוני 1693 - 21 באפריל 1768) היה מדינאי רוסי בתקופת יליזבטה, קיסרית רוסיה. 
הוא נולד במשפחת אצילים וותיקה. אביו היה מושל ניז'ני נובגורוד ומקורב לאנה, קיסרית רוסיה. ביחד עם אחיו למד בסטוז'ב בברלין ובקופנהגן. בהתאם לאישור של פיוטר הגדול החל לשרת אצל גאורג, שליט הנובר. כאשר גאורג עלה על כס המלכות באנגליה בסטוז'ב-ריומין התמנה לשגריר בלונדון. לאחר שלוש שנים בלונדון הוחזר לרוסיה. 
בשנת 1718 נשלח לילגבה להיות ליד דוכסית קורלנד אנה. לאחר מכך עבר לדנמרק והמבורג. עוד בהיותו בילגבה התקרב לארנסט בירון. בשנת 1740 הוחזר לסנקט פטרבורג במטרה לעזור לבירון במאבקי כוח נגד אנדריי אוסטרמן. בסטוז'ב-ריומין אכן עזר לארנסט בירון להתמנות לעוצר ליד איוואן השישי. עם נפילת בירון בנובמבר 1740 נעצר בסטוז'ב ונכלא במבצר שליסלבורג. הצליח להשתחרר אך נשללו ממנו כל תפקידיו.
עם עלייתה של יליזבטה, קיסרית רוסיה לשלטון הוחזר לשרות ותוך זמן קצר מונה לסגן-קנצלר, חבר סנט, מנהל הדואר ובסופו של דבר לקנצלר. קיבל עיטור אנדריי הקדוש שהוא העיטור הגבוה ברוסיה.
בהיותו קנצלר במשך 16 שנים ניהל את מדיניות החוץ של האימפריה הרוסית. היה קרוב מאוד לאוסטריה ולכן התנגד מאוד להתקרבות של הרוסים לצרפת ופרוסיה. בהתאם למדיניותו רוסיה הצטרפה למלחמת שבע השנים שעלתה לרוסיה בחיי 300 אלף חיילים והון עתק.
בתקופת היותו קנצלר הוא היה פעיל בעריכת כל ההסכמים שנחתמו.
יורש העצר הנסיך פיוטר נמנה עם מעריצי של מלך פרוסיה פרידריך הגדול, ולכן לא סבל את בסטוז'ב-ריומין. משום כך פעל בסטוז'ב-ריומין בעד בחירתו של הנסיך פאבל ליורש העצר. 
בשנת 1757 הקיסרית יליזבטה חלתה. בסטוז'ב-ריומין חשב שהיא כבר לא תחלים ועל דעת עצמו נתן פקודה לצבא שלחם בפרוסיה לחזור לרוסיה. כשהבריאה ילזבטה זעמה על הנעשה וב-27 בפברואר 1758 פיטרה אותו מכל תפקידיו. הוא עזב את הבירה והתגורר מספר שנים בכפר במחוז מוסקבה שהיה בבעלותו.
עם עלייתה שלטון של יקטרינה הגדולה הוא הוחזר לחצר, הוחזרו לו כל תאריו ועיטוריו והוא התמנה לגנרל-פלדמרשל.
בהתאם לעדויות מן התקופה הוא היה איש חכם, בעל ניסיון ויכולת ביצוע לא מבוטלת.