Don't Cry for Me Argentina

רקע ופיתוח

השיר "Don't Cry for Me Argentina" נכתב על ידי אנדרו לויד ובר וטים רייס בזמן שהם פיתחו את המחזמר "אוויטה" בשנת 1976, לקראת עלייתו בברודוויי. שניהם היו מסוקרנים מאוד מהסיפורים המקיפים את קורות חייו של אווה פרון שהגיעו לאוזניהם, במהלך עריכת התחקיר אודותיה, באמצע שנות ה-70. "אוויטה" הופק בתחילה כאלבום, לפני שעובד למחזה, בהתאם לנוסחה שובר ורייס השתמשו כבר בעבר, במהלך ההפקה של "ישו כוכב עליון", המחזמר הקודם שלהם. השניים כתבו יחד שירים המיועדים לביצוע על ידי זמרת, אישה, בעלת יכולות ווקליים טובים.
המחקר של ובר ורייס הראה כי במציאות, אווה לא נאמה שום נאום מרכזי ביום טקס השבעתו של בעלה חואן פרון, אבל זמן קצר לאחר שהפכה להיות הגברת הראשונה של ארגנטינה, היא החלה לשאת נאומים רגשיים מאוד, שאת האינטנסיביות שלהם רצו היוצרים לבטא בשיר "Don't Cry for Me Argentina". השיר הולחן בכוונה כי יבוצע בפתיחת המחזה, ואחר כך לקראת סופו; תחילה - כרוח רפאים של אווה המתה, המטיפה לאנשי ארגנטינה שלא להתאבל עליה, ולבסוף - במהלך נאומה של אווה מהמרפסת של הקאסה רוסאדה. המנגינה של שיר זה דומה לזה של שיר הפתיחה של המחזמר, "Oh What a Circus", ששם דגש על ההלוויה של אווה. כאשר השיר "Oh What a Circus" מסתיים, עם הדמות צ'ה שמתייחסת באופן סרקסטי לביטויי האבל שבעקבות מותה של אווה, השיר "Don't Cry for Me Argentina" מתחיל, אך רק מספר בודד של שורות ממנו נשמע; שאר השיר שמור לסיום המחזמר.
אחרי שהשיר הולחן, ובר ורייס התקשו למצוא שחקנית-זמרת מתאימה לגלם את דמותה של אוויטה ולבצע את השיר, מאחר שהשחקנית היחידה שהכירו, איבון אלימן, עברה להתגורר בארצות הברית. יום אחד הם צפו ב-Rock Follies, תוכנית טלוויזיה מוזיקלית בריטית, והבחינו בשחקנית-זמרת ג'ולי קובינגטון, ששיחקה מוזיקאית רוק בתחילת דרכה. קודם לכן קובינגטון שיחקה במחזות זמר בלונדון, כמו Godspell, ויכולות המשחק שלה ב-Rock Follies שיכנעו את ובר ורייס להחתימה לבצע את אוויטה.
קובינגטון הייתה מאוד מסוקרנת מהצעתם, בהתחשב בכך שדמותה של אווה פרון הייתה רעיון לא-מסחרי למחזמר. עם זאת, היא חשבה שהשירים היו יצירות מופת, והיא חתמה על חוזה הקלטה איתם. ובר ורייס התחילו מייד להקליט את הדמו הראשון של "Don't Cry for Me Argentina",‏ "I'd Be Surprisingly Good for You"‏ ו-"Buenos Aires", עם ליווי של פסנתר בלבד. הם המשיכו וחתמו על חוזה עם חברת התקליטים MCA Records, אשר תוציא ותפיץ אלבום המבוסס על שיריהם, אולם עם שיעורי תמלוגים נמוך מאוד, מאחר שמנהלי חברת התקליטים לא ציפו שהאלבום יצליח.
בינתיים, הוחתמו זמרים לכל התפקידים האחרים של המחזמר, והשחקנים עברו לאולפני Olympic Studios על מנת להתחיל בהקלטות.

הלחנה מוזיקלית והקלטה

בין האנשים הרבים שעבדו על האלבום "אוויטה" נכללים טכנאי ההקלטה דייוויד המילטון-סמית', סיימון פיליפס על התופים, מו פוסטר על הבס, ג'ו מורטי וריי ראסל על הגיטרות ואן אודל על הקלידים. דייוויד סנל ניגן בנבל בעוד אנתוני בולס ניצח על התזמורת הפילהרמונית של לונדון, כאשר על תזמורת אחרת נוספת, בשם London Boy Singles, ניצח אלן דוגט. חברי The Grease Band, וביניהם הבסיסט אלן ספנר והגיטריסט ניל האברד גם ניגנו עבור האלבום. זה לקח בסך הכל 3-4 חודשים כדי לסיים את ההקלטות.
הרגשנות שרייס שאף להגיע אליה בביצוע שיר זה לא הושגה באופן מיידי בזמן ההקלטה, בגלל התוכן הלירי של השיר, והיותו בלדת רוק. ככל שמועד סיום ההלקטות המתוכנן התקרב, הם נעשו מתוחים יותר ויותר, מאחר שהקלטות רוב האלבום כבר הסתיימו. רק שיר זה נשאר אחרון, כשהם לא מסוגלים להכריע על שם השיר הסופי; רייס ניסה מספר שמות, שלא התאימו לאווירה הפוליטית והדרמטית של העלילה. בתחילה, הם ניסו מספר שמות, אך חששו לעשות בהם שימוש על רקע מסחרי. רייס מספר: "איזו החלטה קשה! זו הייתה כנראה הפעם היחידה (באמת) שעשיתי את הטעות שהיה אכפת לי יותר האהדה הפוטנציאלית של השיר מחוץ להצגה עצמה, מאשר חשיבותו של השיר בתוכה, וכתוצאה מכך גם השיר וגם ההצגה נפגעו". בשלב זה, קובינגטון כבר הקליטה את הביטוי "אל נא תבכי, ארגנטינה" לשימוש בתחילת ההצגה. זמן קצר לפני שלב עריכת הסאונד של האלבום, ובר הציע לרייס שהשורה תהיה מוצלחת גם עבור שם השיר של נאומה של אווה. ברגע שקובינגטון הקליטה את השיר עם השם החדש, השיר התאים בצורה "מושלמת" לסיקוונס שבו הוא נכלל בתוך האלבום.
מקורו של שם השיר הוא כתובת על שלט בקברה של אווה פרון, בבית הקברות של לה רקולטה שבבואנוס איירס. השלט הוצב על ידי איגוד נהגי המוניות בעיר, ובו כתוב: "אל תבכי עליי, ארגנטינה; נשארתי די קרובה אליך". אני נשאר די קרוב אליך". במקור, השיר נקרא "מחרוזת של קלישאות חסרות משמעות" מאת טים רייס, שהוסיף כי מדובר בנאום של "אישה מגלומנית", המנסה לזכות באהבתו של העם של ארגנטינה, עם מעט תוכן, אך עם הרבה רגשנות; מילות השיר כוללת: "וכל העושר, התהילה / אני לא ביקשתי אותם / אך כי יש האומרים: "רק בהם היא חשקה" / רק אשליות הם".
הליווי התזמורתי של אנדרו לויד ובר הוסיף מימד נוסף לשיר, עם שימוש בטכניקת פיציקטו בנגינה על כלי המיתר, והטמפו הזורם המקדים את שירתה של קובינגטון. השיר הופך מלהיות קליל לשיר כבד ובזבזני, עם קטע אחד של רחש המבוצע על ידי מקהלה. כאשר המילים האחרונות של השיר נשמעות, "אבל הביטו בי, ואז תדעו מיד / שכל מילה - אמת", התזמורת הפילהרמונית של לונדון מגיעה לשיאה.

השלכות והשפעות

כאשר החל תהליך הליהוק של צוות השחקנים עבור גרסת המחזמר הלונדונית של "אוויטה", ובר ורייס פנו, באופן טבעי, אל ג'ולי קובינגטון, והציעו לה לשחק את התפקיד הראשי. עם זאת, היא בחרה שלא לשוב ולגלם את דמותה של אוויטה. המפיק האל פרינס רצה ללהק שחקנית אלמונית יחסית, וכך הוחתמה איליין פייג' לבצע את התפקיד. בשנת 1977, הוענק לובר ולרייס פרס Ivor Novello, בעבור השיר הטוב ביותר מבחינת מילים ולחן. במהלך מלחמת פוקלנד שבין בריטניה וארגנטינה, נעשה שימוש ציני בשיר, על ידי גדודים בריטיים שנפרסו בפוקלנד; האם שינוי את מילות השיר ל: "You don't frighten me Argentina / The truth is we will defeat you / We'll sink your carrier, with our Sea Harrier / And with our Sea Kings subs'll be sinking".‏ במהלך אותו הזמן, הקלטתה של קובינגטון נאסרה להשמעה ב-BBC.‏ השיר גם נאסר בפיליפינים, במהלך שנות הדיקטטורה (1972-1986) של הנשיא פרדיננד מרקוס. קורות חייה של הגברת הראשונה לשעבר אימלדה מרקוס, אשתו של מרקוס, דומים לאלו של אוויטה פרון. העלאת המחזמר "אוויטה" נדחתה. בארצות הברית, השיר מזוהה באופן הדוק עם פטי לופון, שגילמה את דמותה של אווה בהפקת ברודוויי המקורית של המחזמר.

גרסאות כיסוי

מאז השקתו, נעשו לשיר "Don't Cry for Me Argentina" גרסאות כיסוי (קאברים) על ידי אמנים רבים. אחד מהקאברים המוקדמים של השיר היה על ידי הקרפנטרז בשנת 1977, גרסה שהוקלטה עבור אלבום Passage. היה זה תוך שילוב שיר אחר מאוויטה, "On the Balcony of the Casa Rosada".‏ באותה השנה, אוליביה ניוטון-ג'ון שיחררה קאבר משלה לשיר, כסינגל מאלבום האולפן העשירי שלה, "Making a Good Thing Better".‏ בשנת 1978, שירלי באסי ביצעה גרסה איטית יותר של השיר עבור אלבומה, "The Magic Is You".‏ היא הקליטה את השיר שוב בשנת 1993, עבור אלבומה "Sings the Songs of Andrew Lloyd Webber". סיימון גייג מהדיילי אקספרס שיבח את הביצוע של באסי. הפרשנות של הזמר טום ג'ונס לשיר בזה, באלבומו משנת 1979 בשם "Rescue Me", קיבל ביקורות שליליות; הביוגרפית לוסי אליס תארה זאת בתור "הטבח המגוחך ביותר ב-LP".‏ פלומה סן בסיליו ביצעה את השיר, כשהיא שיחקה את דמותה של אוויטה בעיבוד הספרדי של המחזמר בשנת 1980.‏ נחה גווארה, שגם כיכבה במחזמר בשנת 1986, ביצעה את השיר מספר פעמים בהופעות חיות.
מארטי ווב ביצעה גירסת כיסוי לשיר, באלבומה Won't Change Places‏ (1985), וכן כללה אותו גם באלבומה משנת 1995‏ Music and Songs from Evita. ג'ו פרנסיס מ-AllMusic החמיא לה על הקלטה זו. הזמרת שינייד או'קונור כללה את "Don't Cry for Me Argentina" באלבומה Am I Not Your Girl‏ (1992). גרסתה זכתה לתגובות מעורבות; ג'וי פרס, מהמגזין "Spin", תיארה את ביצועה כ-"התנצלות מלודרמטית סוחפת ... לאו'קונור יש ייעוד. אובססיבית עם טוהר ועם אמת, היא מציבה את עצמה איפשהו בין ישו לבין מרים הבתולה, כבעלת חזון א-מינית שסבלה קשור עם הכאב של אירלנד ושל שאר העולם". השיר הופץ כסינגל, והגיע למקום 31 בבלגיה ולמקום 44 בהולנד. גרסת פאנק רוק הוקלטה על ידי הלהקה האלטרנטיבית Me First and the Gimme Gimmes בשנת 1999, עבור אלבום האולפן השני שלהם, Are a Drag. אנגוס קרגיל, מחבר Hang the DJ: An alternative book of music lists, הופתע מהביצוע הזה, ואמר כי "יש כאן משיכה אפילה, כמו המחשבה של לקחת מלמד בקר לסבתא שלך".
אחיו הצעיר של אנדרו לויד ובר, נגן הצ'לו ג'וליאן לויד ובר, ביצע את השיר באלבומו משנת 2001, ‏Lloyd Webber Plays Lloyd Webber.‏ גרסה נוספת הוקלטה בשנת 2010, על ידי שחקני סדרת הטלוויזיה "Glee", ליאה מישל וכריס קולפר, כשהם מגלמים את דמויותן של רייצ'ל ברי וקורט האמל בהתאמה. השניים ביצעו דואט, כאשר כל אחד שר בית אחר של השיר. גרסאות הסולו שלהם נכללו באלבום Glee: The Music, The Complete Season Two, והגיעו למקום 67 בבריטניה ולמקום 97 בארצות הברית. הרביעייה הבינלאומית Il divo הקליטה את השיר באלבומם משנת 2011, Wicked Game, וביצעה אותו גם בהופעות חיות של ההרכב בסיבובי הופעות. בן וולש, מבקר של The Independent, כתב כי הקול של ההרכב מתאים לביצוע שירי מחזמר כגון "Don't Cry for Me Argentina".‏ ניקול שרזינגר ביצעה את השיר בהופעה חיה במופע המחווה Andrew Lloyd Webber: 40 Musical Years. לואיס וירטל מה-The Backlot החמיאה לה על שירתה, וכתבה כי "היה צריך לראות [את הופעתה] על מנת להאמין, בעוד קולה הצלול כקריסטל של שרזינגר ממריא כמו כידון נוצץ".

רקע

בשנת 1996, מדונה כיכבה בעיבוד הקולנועי של המחזמר "אוויטה" לסרט קולנוע מוזיקלי באותו השם, בתפקיד הראשי של אווה פרון. במשך זמן רב מדונה רצתה לגלם את התפקיד, ואף כתבה לבמאי הסרט אלן פארקר, והסבירה לו מדוע היא תהיה מושלמת לתפקיד. לאחר שסוכם כי תבצע את התפקיד, היא עברה הכשרה קולית עם המאמנת ג'ואן ליידר, שכן "אוויטה" דורשת מכל אחד מהשחקנים שישיר את הקטעים שלו. ליידר ציינה כי הזמרת "נאלצה להשתמש בקול שלה באופן שהיא מעולם לא השתמשה בו לפני כן. 'אוויטה' היא תיאטרון מוזיקלי אמיתי -... אופראי, במובן מסוים". מהרגע שהוחתמה לסרט, מדונה הביעה עניין בהקלטת גרסת ריקודים לשיר "Don't Cry for Me Argentina". על פי היחצ"נית שלה, לי רוזנברג, מדונה "לא כתבה את המוזיקה ואת המילים של השיר, אך היא רצתה את חתימתה עליו ... הדרך הטובה ביותר לעשות את זה היא להיכנס לאולפן הקלטות ולעבוד על רמיקס".
לשם כך, באוגוסט 1996, כאשר עדיין נמשכה העבודה על הפסקול של הסרט, מדונה שכרה את הטכנאים פבלו פלורס וחבייר גרזה. על פי פלורס, הזמרת רצתה משהו אשר "יהיה [מוזיקה ל]ריקוד, אבל נאמן לסרט ולארגנטינה, עם תחושה לטינית". מדונה עצמה אמרה שהיא רוצה שלרמיקס יהיו "טעם ואלמנטים לטיניים של מוזיקת הטנגו". הרמיקס הושלם במשך שבועיים במיאמי ובלוס אנג'לס. מדונה הייתה צריך להקליט מחדש את שירתה באנגלית ובספרדית, כן בנדונאון ארגנטיני התווסף לפתיח של השיר. תחת השם "מיאמי מיקס", השיר נשלח לתחנות רדיו ותקליטנים בסוף דצמבר 1996 ושוחרר באופן רשמי כסינגל השני של הפסקול ב-4 בפברואר 1997. בארני קילפטריק, סמנכ"ל הקידום של חברת התקליטים של האחים וורנר, אמר כי "הסיבה היחידה שמיקס זה נעשה הייתה כדי לרצות את מצעד הרדיו Top 40 [...] מאחר שיש לנו אלבום כפול של הפסקול, אנחנו מעוניינים למכור אלבומים, לא סינגלים". האחים וורנר רצו ליצור באז לסרט עם השיר, לא עם הרמיקס של הסינגל. היו גם שיחות על שיחרור מיני-אלבום, אשר יכיל גרסאות רמיקס של "Buenos Aires",‏ "Don't Cry for Me Argentina" ו-"Another Suitcase in Another Hall", אך תוכניות אלו לא יצאו אל הפועל.

הלחנה והקלטה

הקלטות השירים של הסרט והפסקול החלו בספטמבר 1995, והתקיימו באולפני CTS בלונדון עם מדונה, בליווי עמיתיה לסרט - השחקנים אנטוניו בנדרס וג'ונתן פרייס. עם זאת, התעוררה בעיה כאשר מדונה לא חשה בנוח להקליט את ביצועיה בו-זמנית עם תזמורת של 84 נגנים בתוך האולפן. היא הייתה רגילה להקלטות בהן המוזיקה מוקלטת מראש, ואין מוזיקאים שמקשיבים לה. כמו כן, בניגוד להקלטות קודמות בהן נטלה חלק, הפעם הייתה לה מעט מאוד, אם בכלל, שליטה על הפרויקט; "אני רגילה לעבוד על השירים שלי וכשאני נכנסת לאולפן, לבחור את הנגנים ולומר מה נשמע טוב או ומה לא [...] לעבוד על ארבעים ושישה שירים עם כל כך הרבה אנשים מעורבים, כשאין לי מילה - נדרשתי להתרגל לזה", היא נזכרת. לפיכך, התקיימה פגישת חירום בין פרקר, וובר ומדונה, שבה הוחלט שהזמרת תקליט את ביצועיה באולפן אחר מזה שבו תוקלט התזמורת. כמו כן, הוחלט על ההפסקות שתיקח בין הקלטות.
לדברי הזמרת, היא הייתה לחוצה מאוד במהלך היום הראשון של ההקלטות. היא מצאה את עצמה "מאובנת" כאשר הגיע הזמן לבצע את השיר; "היה עלי לי לשיר 'Don't Cry For Me Argentina' מול אנדרו לויד וובר [...] הייתי בבלאגן והתייפחתי לאחר מכן. חשבתי שעשיתי עבודה נוראית", היא נזכרת.  הגרסה הסופית שהוקלטה הייתה דומה מאוד לגרסה המקורית של קובינגטון, אף על פי שהיה לה קצב הרבה יותר מהיר, שכן השיר נוצר בסגנון פופ, והיה מכוון מראש לקהל של סצנת המוזיקה העכשווית.

ביקורות

עם הפצתו, השיר זכה לביקורות חיוביות, בדרך כלל. גיי' רנדי טאראבורלי, מחבר הספר "Madonna: An Intimate Biography", כתב כי "כאוויטה פרון [...] היא גמישה וחזקה, ולא נשמעה בכלל שאיננה במקומה". הסופרת לוסי או'בריאן, כתבה בספרה "Madonna: Like an Icon" שאף על פי שלשירה של מדונה חסר מורכבות רגשיות במנגינה, היא בכל זאת יצרה גרסה "משכנעת", "עד לסיום התזמורתי הגדול שלה". סאל סינקמאני, מהמגזין Slant, כתב: "ללא ספק אחד מהביצועים הקוליים הגדולים ביותר של מדונה עד היום; הפרשנות הדרמטית של הזמרת לשיר הנושא הבלתי רשמי של אוויטה הייתה הן נאמנה והן מוזר מבחינה אוטוביוגרפית". עבור הלוס אנג'לס טיימס, דייוויד גריטן כתב כי נשמע שלמדונה מאוד נוח עם "שיר השיא של המחזמר, '‏Don't Cry for Me Argentina‏'".‏ ג'ורג' האטזה (Reading Eagle) כתב כי "[מדונה] שרה את '‏Don't Cry for Me Argentina‏' בקונטרה אלט יפיפה ומצמרר". ג'יי. די. קונסידין (The Baltimore Sun) כתב ששיר זה היה אחד מ"השירים הגדולים" של הפסקול. בסקירת הניו יורק טיימס של אוויטה, ג'נט מסלין כתבה שהשיר מושר באופן "מעקצץ".‏ פיטר טראוורס מהרולינג סטון כתב: "מדונה, ייאמר לזכותה, מצליחה להעלות מופע מרשים. היא שרה, היא רוקדת טנגו [...] היא אפילו שרה '‏Don't Cry for Me Argentina‏'".
מתיו ג'ייקובס (הפינגטון פוסט) דירג את השיר במקום 26, ברשימת הלהיטים של מדונה. ג'ייקובס כינה את השיר "אחד השירים החשובים ביותר של מדונה", והחשיב אותו כנקודת המעבר מ"מדונה הסקסית" ל"מדונה לקהל בוגר". באופן דומה, אנני זאלצקי (Spin) כתבה שלביצוע יש ניואנסים, אך השיר מביא גאווה ומסמן את תחילת השלב הרציני בקריירה של מדונה, שלב שבו היא מאזנת היטב בין גנדרנות-נעורים לבין מראה בוגר. חוזה פ. פרומיס מ-Allmusic שיבח את גרסת ה-"מיאמי מיקס" של השיר; "[השיר] הפך לשיר ריקודים מלהיב וזורם", תוך שהוא מדגיש את "הופעתה הבאמת נרגשת של מדונה", אשר "הרתיחה מבקרי מוזיקה טרחניים, אך שימחה את אוהדיה [של מדונה] ואת הציבור הרחב". בסקירתו של "GHV2" - אוסף הלהיטים השני של מדונה משנת 2001, סטיבן תומאס ארלווין (Allmusic) מתח ביקורת על השיר, שכן הוא חש שהשיר לא מוצא את מקומו בין שיריה האחרים של מדונה; "עצם הנוכחות של '‏Don't Cry for Me Argentina‏' [...] מרגישה פשוט לא בנוח ליד שאר המוזיקה המודרנית". ביקורת שלילית הגיעה גם מאלכס נידהאם (NME), שכתב: "בשנת 1996 מדונה הפכה מהר למקבילת מוזיקת הפופ של נורמה דזמונד משדרות סאנסט, הצווחת: אני עדיין גדולה! זו רשימת הלהיטים שנעשתה לקטנה!"; כמו כן כתב כי "'‏Don't Cry for Me Argentina‏' היה מסריח אז, ועדיין מסריח גם עכשיו".

מצעדי פזמונים

בארצות הברית, הפופולריות של גרסת ה-"מיאמי מיקס" של השיר אפשרה לו לקפוץ למקום 18 ברשימת ה-Hot 100 Airplay. הביקוש לשיר המשיך וגדל, והכריח את האחים וורנר לשחרר גירסת סינגל על גבי CD, כדי שהשיר יוכל להשתתף במצעדי פזמונים. השיר נכנס אל רשימת הבילבורד הוט 100 היישר במקום ה-17, בשבוע של ה-22 בפברואר 1997.‏ בשבוע של ה-1 במרץ 1997 השיא הגיע לשיא שלו במצעד - מקום 8.‏‏ "Don't Cry for Me Argentina" הגיע למקום 2 ברשימת אירופה הוט 100, ב-13 במרץ 1996.‏ השיר נכלל בין 20 השירים של מצעד Adult Contemporary ושל Adult Top 40, בעוד ה-"מיאמי מיקס" הגיע למצעד ה-Dance Club Songs של בילבורד. השיר דורג במקום 87 במצעד השנתי לשנת 1997.‏ בקנדה, השיר נכנס למצעד של המגזין RPM  במקום 34, בשבוע של ה-10 במרץ 1997.‏ בסופו של דבר, השיר הגיע למקום השיא שלו - מקום 11 - בשבוע של ה-7 באפריל 1997.‏ בבריטניה, השיר הגיע למקום השלישי בשבוע של ה-28 בדצמבר 1996, ונשאר ברשימת 100 הלהיטים במשך 13 שבועות. הסינגל זכה לתואר "כסף" ב-1 בינואר 1997, על מכירת 400,000 עותקים. באיטליה, השיר הגיע למקום השני במצעד הפזמונים FIMI.‏ במצעד סוף השנה האיטלקי, השיר דורג במקום ה-21.‏ באוסטרליה, השיר הגיע למקום שיא של 9 במצעד הסינגלים ARIA, ונשאר במקום זה שבוע אחד נוסף. בסך הכל, השיר נשאר במצעד במשך 13 שבועות. במצעד השנתי של ARIA, השיר דורג במקום 57.‏ בצרפת, השיר החזיק מעמד במצעד הסינגלים SNEP במשך חודש אחד. באירלנד, השיר הגיע למקום שיא של 8, בשבוע של ה-18 בדצמבר 1996.‏ השיר זכה להצלחה מסחרית במדינות רבות נוספות, לרבות בלגיה, גרמניה, ספרד והולנד, שם הגיע השיר למקום 5.‏

קידום והופעות חיות

לא נערכו צילומים במיוחד עבור וידאו קליפ רשמי לשיר זה. במקום זאת, נעשה שימוש בצילומים מסצנה מתוך הסרט, שבה אוויטה מבצעת את השיר, במרפסת של הקאסה רוסאדה. בשנת 1993 (שנתיים לפני שלוהקה לתפקיד אוויטה), מדונה ביצעה גרסה מאולתרת של השיר במהלך הביקור הראשון שלה בארגנטינה, כחלק מסיבוב ההופעות העולמי שלה דאז "Girlie".‏ שמונה שנים מאוחר יותר, בסיבוב ההופעות העולמי שלה "Drowned World" בשנת 2001, הושמעה גרסה אינסטרומנטלית של השיר כרקע למספר רקדנים שביצעו ריקוד טנגו. הופעה חיה של מדונה מה-26 באוגוסט 2001, שהתקיימה בסמוך לעירה הולדתה דטרויט, הוקלטה ויצאה כאלבום וידאו רשמי של סיבוב ההופעות.‏ בדצמבר 2008, כאשר הגיעה עם סיבוב ההופעות העולמי שלה "Sticky & Sweet" לבואנוס איירס, מדונה ביצעה את השיר "You Must Love Me", ומיד לאחריו את "Don't Cry For Me Argetina", בעוד סצנות מתוך סרט הקולנוע הוקרנו על מסכי ענק ברקע. ביצועי שני השירים הוקלטו ונכללו באלבומי ה-CD וה-DVD הרשמיים של סיבוב ההופעות.‏ מדונה חזרה להופיע שוב בארגנטינה בשנת 2012, כחלק מסיבוב ההופעות העולמי "MDNA Tour", אז ביצעה שוב את השיר. במהלך ההופעה, המילה "EVA" צויירה על גבה.