google/wiki40b huggingface dataset:
תל עירני

במלחמת העצמאות

במלחמת העצמאות היו התל והכפר עיראק אל-מנשייה שהיה מדרומו, מעוזים צבאיים בחלק המזרחי של כיס פלוג'ה. צה"ל ניסה לכבשו מספר פעמים ונכשל. ב-27 ביולי 1948 במסגרת מבצע גי"ס תקפו כוחות גבעתי את התל ונהדפו.
ב-16 באוקטובר 1948 במסגרת מבצע יואב תקפו כוחות של חטיבת הנגב וטנקים של חטיבה 8 את התל אך נהדפו באבידות כבדות.
ב-28 בדצמבר 1948 במסגרת מבצע חיסול תקפו כוחות של חטיבת אלכסנדרוני, כבשו את עיראק אל מנשיה והתכוננו לתקוף את התל אך כוח מצרי שהגיע מפלוג'ה כיתר את אחת הפלוגות, הפלוגה הדתית, וחיסל אותה. 87 החללים היו קבורים בתחילה בקבר אחים למרגלות התל.
ב-18 באוקטובר 2012 פלוגת מפץ, מגדוד 198, ביצעה עבודות שיקום על התל: נבנה שביל העולה לתל והוקמה אנדרטה בראשו לזכר הנופלים מחטיבת אלכסנדרוני במבצע חיסול.

מחקר

הארכאולוג ויליאם פוקסוול אולברייט שיער שעל התל נמצא העיר הפלישתית גת, בין השאר על פי עדות של הירונימוס שגת הייתה כפר גדול בדרך בית גוברין-עזה. בנוסף, סקר חרסים לא מצא בתל חרסים מהתקופה שלאחר התקופה הישראלית, דבר שתואם את הירידה של גת מגדולתה בסוף התקופה הישראלית. זיהוי זה נתן לקיבוץ גת הנמצא מצפון לתל ולעיר קריית גת הנמצאת מדרומו, את שמם.
בקיץ 1956 הוחל בחפירות בתל בהנהלת שמואל ייבין, במטרה למצוא ממצאים שיאשרו את זיהוי התל עם גת הפלישתית. בראש אחד הצוותים שחפר בראש התל עמד שמריה גוטמן ובראש צוות אחר, שחפר במורדות המערביים עמדה אורה נגבי. בתחילת עונת החפירות הראשונה נמצאו שכבה ישראלית ושכבה פרסית ובהמשך העונה נמצאו בתים מתקופת הברונזה. בסוף העונה הראשונה נמצאו כלי חרס שלמים שיוחסו לייבוא בשמים בתקופה הכלכוליתית, שהיו הכלים השלמים הראשונים שנמצאו בחפירות. כבר בסיכום עונת החפירות הראשונה בתל קבעו החוקרים שלא מדובר בגת המקראית ושינו את שם התל לתל עירני. בעונת החפירות השנייה, בקיץ 1957 נמצאו בתל חותמות למלך עם השמות שוכה ו"ממשת" וכן נמצאו שברי פסלי עשתורת. בחפירות למרגלות התל נמצא אסם תבואה עם כמות נכרת של חיטה. בעקבות מציאת החותמות העלה שמואל ייבין את ההשערה שהתל היא העיר ממשת. בקיץ 1958 נמצא בתל מבנה רב ממדים שיוחס לתקופה הכלכוליתית, שהיה אז היחיד מסוגו שנמצא בישראל. בקיץ 1959 הגיעו החוקרים אל הקרקע הבתולה. בראש התל נמצא מתקן לעיבוד מתכת וכן כתובת "ליחזא" על כתף כד. אחד הממצאים החשובים שנמצאו בתל היה כד חרס עליו היה רשום שמו של נערמר. 
חלק מממצאי החפירות בתל הוצגו במוזיאון בקיבוץ גת שנפתח בשנת 1964. 
בחפירות שנערכו בתל בשנים 1956–1962 נמצאו ממצאים מהתקופה הישראלית ומתקופת הברונזה הקדומה. לא נמצאו כל ממצאים מהתקופה הפלישתית לפיכך סוברים החוקרים כי הזיהוי של התל כגת הפלישתית הוא מוטעה וכי העיר גת היא קרוב לודאי בתל צפית. במפות מופיע התל כעת בשם תל עירני. השם העברי נובע משמו הערבי של התל - תל שיח' אחמד אל עריני. צבי אילן שיער בשנות ה-70 שבתל נמצא העיר לבנה המקראית.
אליהו שפייזר

ביוגרפיה

שפייזר נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי. עם פרוץ מלחמת העצמאות גויס להגנה לשמירה בעיר התחתית, ונפצע מכדור שפגע בידו. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות ועבר ללימודי בקטריולוגיה באוניברסיטה העברית, שם היה מזכיר הסתדרות הסטודנטים. בהמשך למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטת פריז ובמקביל עבד בשגרירות ישראל בצרפת. בשנת 1958, בשובו מלימודיו בפריס, נתמנה למנהל אגף המחקר בקרגל. בהמשך עבד במכון לפריון העבודה והייצור. באמצע שנת 1962 מונה לדובר מפא"י, אך פרש מתפקיד זה לאחר מספר חודשים, מכיוון שבמקביל הוא כיהן כמנהל המחלקה לאקדמאים במפא"י ומזכיר הוועדה הכלכלית שלה. בראשית 1963 נתמנה למזכיר מזכירות מפא"י. באוגוסט 1963 נתמנה למנהל המחלקה לקשרי חוץ במפא"י.
בינואר 1967 נבחר למזכיר מפא"י במחוז תל אביב. במהלך השנים התגברה פעילותו במוסדות המפלגה כמזכיר ועדת הכלכלה המפלגתית ומזכיר תנועת העבודה הבינלאומית. בשנת 1969 ויתר על ההצעה להשתלב ברשימת המערך לכנסת והעדיף להיות מועמד לתפקיד בכיר בעיריית תל אביב יפו. כנציג המפלגה נבחר לסגן ראש עיריית תל אביב וכיהן מתוקף תפקידו כיו"ר איגוד ערי דן. בשנת 1974, לאחר שהנהלת העירייה עברה לידי הליכוד בראשות שלמה להט, התפטרו ראשי הרשימה ממועצת העיר ושפייזר הוביל את האופוזיציה. במקביל מונה לעמוד בראש לשכת המס של הסתדרות העובדים הכללית. באוקטובר 1975 הודיע שלא יוביל את רשימת המפלגה בבחירות הבאות לעיריית תל אביב והתמקד במישור הארצי. הוא כיהן כיו"ר הוועדה המוניציפלית במפלגת העבודה ובאוגוסט 1976 נבחר ברוב מוחלט למזכיר מחוז תל אביב במפלגת העבודה. בשנת 1981, היה בין מקימי ומובילי "חוג יחדיו" במפלגת העבודה ותמך בשמעון פרס אולם כעבור זמן היפנה לו עורף והפך ליריבו המושבע.
שפייזר כיהן כחבר כנסת מטעם המערך בשנים 1977–1988, מהכנסת התשיעית ועד לתום כהונתה של הכנסת ה-11, שבה היה יו"ר ועדת הכלכלה. בשנת 1989, הוא פרש לחלוטין מהפוליטיקה לאחר שמועמדותו לכנסת ה-12 נכשלה.
שפייזר נחשב לדמות מיוחדת בעולם הפוליטי. מצד אחד היה עסקן רב-כוח והשפעה (כמזכיר מחוז ת"א של העבודה וכראש לשכת המס של ההסתדרות), ומצד שני היה אינטלקטואל בעל תחומי עניין ועיסוק מגוונים.

משפחה ותחביבים

בשנת 1951 התחתן עם אורה רפפורט. ד"ר אורה שפייזר, רופאת ילדים, ניהלה את המרכז הרפואי לילדים ברמת אביב ג'. נולדו להם 3 ילדים - ארנון, נילי ודפנה.
בעת שכיהן כראש אגף התרבות בעירייה יזם שפייזר את הקמת סינמטק תל אביב שנפתח ב-1973 והיה בין יוזמי הקמת היכל הספורט ביד אליהו.
בשנות השמונים היה יו"ר אגודת השחמט בארץ.
שפייזר כתב את הספר 'פוליטיקה שימושית' (הוצאת דביר, תשמ"ח) המציג את עולם הפולטיקה מזווית שונה. יש אומרים שכתיבת הספר פגעה בקריירה הפוליטית שלו, בשל הביקורתיות והסאטירה שבה מוצג עולם זה בספר.
סרגל

סרגל הוא כלי שלו יש לפחות צד אחד ישר, שעל פי רוב מסומן בשנתות המיועדות למדידת מרחקים. עם זאת, לסרגל ישנם גם שימושים נוספים מעבר למדידת האורך.
על פי רוב הסרגל עשוי מפלסטיק או מתכת, אך יש גם סרגלים מעץ ומחומרים נוספים. הסרגל יכול להיות בשלל צבעים וגדלים. משום שהסרגל מיועד להיכנס לקלמר או לתיק בדרך כלל אורכו לא עולה על אורך של 40 ס"מ, אך ישנם גם סרגלים מתקפלים אשר ניתן לפתוח אותם לאורכים גדולים יותר.

שימוש בסרגל לצורכי מדידה

שימושו העיקרי של הסרגל הוא כמכשיר מדידה המיועד למדידת אורכם של קווים קצרים / בינוניים. לרוב הסרגלים הם בעלי שנתות של סנטימטרים ומילימטרים (במרבית העולם) או של אינצ'ים וחלקי האינץ' (באנגליה, בארצות הברית ובמספר מדינות נוספות).
סרגלים משמשים לרוב למדידת מרחקים שאינם מצריכים דיוק רב במיוחד (פחות ממילימטר) או אורך גדול במיוחד (לרוב מעבר לשניים שלושה מטרים יש להשתמש בשיטות אחרות למדידת מרחק).

שימוש בסרגל לקריאה

בהיותו חפץ קל ומוארך הסרגל יכול לסייע במעקב אחר השורות של טקסטים כתובים. פעולה זו חיונית ליכולת הקריאה שהיא חלק ממיומנויות האוריינות.
השימוש בסרגל יכול לסייע לתלמידי כיתות היסוד בשלבי רכישת הקריאה הראשוניים ולאנשים הסובלים מקשיי קריאה על רקע של גרמים שונים כמו דיסלקסיה, הפרעת קשב וקשיים במיקוד ראייה.

שימוש בסרגל לענישה

במערכות חינוך בעבר, בהן נהוג היה להכות תלמידים כאמצעי משמעתי, שימש הסרגל בידי מורים, מנהלים ואנשי צוות חינוכי אחרים להכאת תלמידים, אם באמצעות הכאה בסרגל על אצבעותיו הפרושות של תלמיד, ואם בחלקי גוף אחרים. זכר לנוהג זה נשמר בשיר ״יש לנו תיש״ (בנוסחיו העממיים, לא אלו שכתב יצחק אלתרמן) בנוסחים הבאים: ״יש לנו תיש/ לתיש יש זקן/ ולו ארבע רגליים/ וגם זנב קטן// במקל, בסרגל — / מה שבא ליד!״ ובנוסח ״יש לנו רבי/ לרבי יש זקן/ ולו הרבה תלמידים/ והוא מכה אותם// במקל, בסרגל — מה שבא ליד!״
עורלה

מאפיינים

העורלה היא רקמה מעוצבבת עם כלי דם ושטחה באדם בוגר הוא 30-50 סמ"ר. השכבה החיצונית של העורלה מורכבת עור והיא המשכית לעור הפין בעוד שהשכבה הפנימית של העורלה מורכבת שכבה רירית התורמת ליצירת סמגמה. מתחת לשכבת עור העורלה ישנה רקמה שרירית המכונה הַגְּלִימָה הַבְּשָׂרִית. רקמה זו רגישה לטמפרטורה- היא מתרחבת בחום ומתכווצת בקור. בקצה הגלימה הבשרית ישנם סיבים גמישים היוצרים פתח טבעתי צר לפני פתח השופכה. הטבעת נפתחת וכך מאפשרת מעבר של שתן, אולם ביתר הזמן היא סגורה ומגנה על פתח השופכה. העורלה מחוברת לעטרה באמצעות רקמה עתירת כלי דם המכונה רִסְנִית הָעָרְלָה. בפעוטות העורלה מחוברת לעטרה במצב המכונה פימוזיס פיזיולוגי ומגנה עליה בקביעות עד אשר חלה היפרדות טבעית המאפשרת את הסגת העורלה. בכ-92% מהילדים העורלה משתחררת עד גיל שש ובכ-99% מהנערים היא משתחררת עד גיל שש עשרה.

תפקידים

תפקידי העורלה אינם ברורים, אך יש הסוברים שחלב העורלה המופרש שימושי בהגנה על העטרה (פין) ופתח השופכה מפני התייבשות, ושיחד עם גמישות העורלה ותאי העצב הרבים המצויים בה, תורם להנאה המינית. מחקרים שנערכו על השלכות המילה על ההנאה המינית מראים תוצאות סותרות, חלקם לא מצאו שיש לה השפעה, חלקם תומכים בכך שהיא מגבירה את ההנאה וחלקים מראים שהיא פוגעת בהנאה המינית של הגבר או זוגתו.

היבטים רפואיים

מצב שבו העורלה אינה ניתנת להסגה מעבר לעטרה מכונה פימוזיס. פימוזיס פתולוגי מגדיל את הסיכון להתפתחות דלקת בפין (בלניטיס), ובגיל מבוגר יותר, גם עלול לגרום כאבים בעת זקפה. פימוזיס פתולוגי ניתן ברובו לטיפול באמצעות משחה סטרואידית או תרופות. מקרים שאינם מגיבים לטיפול תרופותי ניתנים לטיפול באמצעות ניתוח משמר עורלה או באמצעות ניתוח מילה. הילכדות של העורלה ברוכסנים, בפרט לאחר היפרדותה מהעטרה, קורית לרוב בילדים אולם תיתכן גם במבוגרים והיא מצריכה לרוב טיפול בטשטוש או בהרדמה במיון ילדים.
מתחת לעורלה מצטברת הפרשה סמיכה ולחה הקרויה "סְמֵגְמָה" (ובעברית חֵלֶב העורלה וחֵלֶב הדגדגן). בהיעדר הקפדה על היגיינה נאותה, עלולה הסמגמה להצטבר ולהוות מצע נוח להתפתחות חיידקים.
מצב שבו רסנית העורלה קצרה (frenulum breve) מונע הסגה מלאה של העורלה ועלול לגרום לחוסר נוחות בעת משגל. הטיפול במצב זה נעשה באמצעות ניתוח משמר עורלה או באמצעות מילה.
בשנת 2016 פורסם מחקר דני בכתב העת Pediatrics אשר בחן מחלות עורלה אשר חייבו ניתוח בבנים בדנמרק בגילאים 0–17. נמצא שהסיכון המצטבר לעבור ניתוח כלשהו בעורלה עד גיל 18 הוא 1.66%. מתוך 181 בנים שנכללו במחקר ושעברו ניתוח, 53 בנים עברו לבסוף מילה וביתר בוצעו ניתוחים משמרי עורלה. החוקרים הסיקו שאין להתעלם מבעיות הילדות הקשורות לעורלה בארצות בהן אין מסורת של מילת כלל התינוקות.
במקרים נדירים נולדים תינוקות ללא עורלה (aposthia).

שימוש בגדם העורלה

נעשו מספר ניסיונות מוצלחים ליצור תרביות עור מעורלות שנכרתו מתינוקות בני יומם, כנהוג במחלקות היולדות בארצות הברית. תוצר התרביות הן יריעות עור אנושי שמשמשות לכיסוי כוויות ופצעים פתוחים, והן יעילות מאוד בטיפול בפציעות קשות.
החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית

החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית (ברוסית: Импера́торское правосла́вное палести́нское о́бщество, בקיצור ИППО) הוא ארגון מדעי בינלאומי והומניטרי שנוסד ברוסיה ב-1882, לצורך סיוע לעלייה לרגל לארץ הקודש ופיתוח מדעי המזרחנות, שיתוף פעולה הומניטרי עם עמי המזרח התיכון ובתור סוכנות לרכישת קרקעות ונכסים בארץ ישראל עבור הצליינים הרוסיים.
החברה רכשה בארץ ישראל אלפי דונמים ולפעילותה המדינית והדתית לא היה אח ורע בהיקפה בין מעצמות אירופה האחרות.

היסטוריה

בשלהי המאה ה-19 עסק הפלג הארצישראלי של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית בקניית קרקעות ונכסים בארץ ישראל, כמו לחוף הכנרת וביפו.
קודמיו של החברה היו ועדת ארץ ישראל (Палестинский комитет) שנוסדה בשנת 1859 והוועד הארץ-ישראלי (Палестинская комиссия) שאורגן מחדש בשנת 1864.
החברה הוקמה ב-21 במאי 1882 על פי אוקאז של קיסר רוסיה אלכסנדר השלישי ביום הזיכרון לשליחים קונסטנטינוס ופלוויה יוליה הלנה, תחילה נקראה בשם החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית (Православное Палестинское Общество). בשנת 1889 נוסף לחברה שם תואר הכבוד הקיסרית והיא הייתה פעילה מאוד בניהול נכסי הכנסייה הפרבוסלבית בארץ ישראל. לאחר מהפכת אוקטובר, החברה חולקה לשני גופים עצמאיים, החברה הרוסית והחברה הזרה.
בירושלים רכשו עסקני הכנסייה הפרבוסלבית, בעידודו ובמימונו של הצאר ניקולאי השני את מגרש הרוסים ובנו עליו מבני ציבור גדולים, ששימשו בעיקר צליינים רוסיים.
נשיא החברה היה הנסיך סרגיי אלכסנדרוביץ, שפורסם בעקבות בניית חצר סרגיי.
בשנת 1918 החברה הרוסית שינתה את שמה לחברה הארץ-ישראלית הרוסית (Российское палестинское общество) והוכפפה לאקדמיה למדעים; ב-22 במאי 1992 שוחזר שמה ההיסטורי — החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית (Императорское Православное Палестинское Общество).
מאז 2007, בראש החברה עומד סרגיי סטפאשין.

סמל

סמל החברה מופיע עד ימינו על כל המבנים שנרכשו או נבנו ביוזמת החברה. הסמל מעוצב בצורת אליפסה וכולל במרכזו את האותיות היווניות כִי ורוֹ. אותיות אלו מסמלות את ראשית שמו של ישו - כריסטוס ("משיח"). כן מופיעות על הסמל האותיות היווניות אלפא (α) ואומגה (ω), האות הראשונה והאחרונה באלפבית היווני המסמלות את דברי ישו בברית החדשה: "אֲנִי הָאָלֶף וְהַתָּו" ("אני הראשית ואני האחרית"), המסמל את האב והבן ומופיע כפסוק בחזון יוחנן א' 8. סביב הסמל מופיע בסלאבונית כנסייתית הפסוק מספר ישעיהו, ס"ב א': "לְמַעַן צִיּוֹן לֹא אֶחֱשֶׁה, וּלְמַעַן יְרוּשָׁלִַם לֹא אֶשְׁקוֹט".
אנת'רונד

אינת'רונד (Enthroned) הבלגית היא להקת בלאק מטאל אופיינית שנוסדה ב־1993, עם אלמנטים חזקים של סצנת הבלאק מטאל הנורווגית.
בשנת 1997 התאבד המתופף המקורי Cernunnos ומאז אין ללהקה מתופף קבוע.
גאורגי שרמדיני

קריירה במועדוני כדורסל

בעונת 2004-05, שרמדיני היה מלך הסלים של ליגת הנוער הגאורגית. השיא שלו נרשם במשחק בו קלע 89 נקודות מול הקבוצה סטייט סוקוהומי, ולכך הוסיף 16 ריבאונדים ו-6 אסיסטים. היו לו גם משחקים בהם קלע 52 נקודות, 54 נקודות, ובמשחק אחד השיג 60 נקודות, 17 ריבאונדים ו-7 אסיסטים. הוא גם השתתף במחנה סופרסטאר אדידס. בינואר 2005 זומן שרמדיני לאימוני הקבוצה הצעירה של מכבי טביליסי, בה החל לשחק כדורסל באופן מקצועי בגיל 16.
בעונתו הראשונה בליגה הגאורגית, בעונת 2005-06, כשהוא בן 17, הוא העמיד ממוצע למשחק של 28.5 נקודות, 14.7 ריבאונדים, 2.8 אסיסטים, 3.0 חסימות, ו 1.2 חטיפות. במהלך עונת 2005-06, שרמדיני הוזמן ל"כדורסל ללא גבולות" במחנה אירופה (BWB) שנערך באוניברסיטת וילנה, במדינת ליטא בתאריך 30 ביוני עד 3 ביולי. במהלך עונת 2006-07, בגיל 18, הוא העמיד ממוצע נקודות שהיה הגבוה ביותר למשחק אי-פעם בליגה הגאורגית. הוא העמיד ממוצע של 35.1 נקודות למשחק, 16.4 ריבאונדים, 4.7 אסיסטים, 3.4 חסימות ו -2.6 חטיפות. עונה זו כללה משחק בו קלע 60 נקודות, לקח 17 ריבאונדים, וחילק 6 אסיסטים. במהלך עונת 2007-08, בגיל 19, בליגה הגיאורגית, הוא העמיד ממוצע של 33.5 נקודות למשחק, 18.4 ריבאונדים, 4.8 אסיסטים, 3.2 חסימות ו-2.3 חטיפות.
בשנת 2008 שרמדיני חתם בקבוצת היורוליג מהליגה היוונית פנאתינייקוס. הוא שיחק לראשונה ב -29 בנובמבר 2008, במשחק נגד אגלאו, משחק בו שיחק 6 דקות וקלע 4 נקודות. הופעת הבכורה שלו ביורוליג הייתה ב -17 בדצמבר 2008, שם הוא שיחק 10 דקות וקלע נקודה אחת במשחק נגד נאנסי. המשחק הבא שלו נערך בליגה היוונית ב-15 בפברואר 2009, נגד הקבוצה טריקלה. הוא קלע 9 נקודות (שיא אישי מאז חתימתו בפנאתינייקוס) שכללו שתי הטבעות, וקלע את כל חמש זריקות העונשין. הוא שבר את השיא האישי שלו שוב, למרות ששיחק רק 12 דקות, כאשר קלע 13 נקודות במשחק בית נגד קבלה-פנורמה מהליגה היוונית ב -15 באפריל 2009.
בשנת 2012 הצטרף שרמדיני למכבי אלקטרה תל אביב, אך לאחר 3 חודשים בקבוצה, בדצמבר 2012 שוחרר עקב אי שביעות רצון ואי התאמה לקבוצה ולכן חתם באולימפיאקוס פיראוס.
באוגוסט 2013 חתם שרמאדיני בסרגוסה באסקט.
נכון ל-2017 שרמרדיני משחק בקבוצה אוניקאחה מאלגה מהליגה הספרדית הראשונה.
גשר מים

גשר מים (באנגלית: Water Bridge) הוא גשר שעליו בנויה תעלת מים פתוחה, המיועדת לשימושם של כלי שיט. הוא מיועד למעבר התעלה על פני עמקים, נהרות ודרכים.
הגם שאמות מים שימשו למעבר כלי שיט כבר בתקופה הרומית, הרי שגשרי מים החלו לשמש בעיקר למן המאה ה-17 – במיוחד באירופה - כאשר החלה להתפתח מערכת התעלות המודרנית כאמצעי תחבורה.
גשר מים דומה בצורתו לאמת מים (ומכאן אחד משמותיו באנגלית – Navigable Aqueduct), אך מידותיו לרוב גדולות ממנה, על מנת שיוכל לשאת על גבו תעלה רחבה ועמוקה דיה לשימוש כלי שיט. כיוון שבעבר נגררו כלי שיט לאורך תעלות על ידי בהמות משא, נבנו בצד חלק מהתעלות שעל גשרי מים ובמקביל להן שבילים שיועדו עבור הבהמות. על פני חלק מגשרי המים נבנו גם שבילים עבור הולכי רגל.
גשרי המים המוקדמים נבנו מאבן או לבנים, אך ככאלה הם לא היו יכולים לתמוך במשקל רב. רק ב-1796 נבנה גשר המים הראשון מברזל יצוק על פני תעלת דרבי שבאנגליה, באורך של 13 מטרים. תשע שנים לאחר מכן נחנכה אמת פונטקיסילטה בוויילס, הבנויה מתכת, באורך של 307 מטרים.
אקוודוקט בריאר (Briare) שבצרפת, בן 662 מטרים, אשר החל לפעול בשנת 1896, היה גשר המים הארוך בעולם עד לשנת 2003. אז נטל ממנו את התואר גשר המים של מגדבורג שבגרמניה, בעל אורך של 918 מטרים.
ניקולס ג'ונס

ביוגרפיה

ג'ונס נולד בלונדון. הוא אחיה הצעיר של השחקנית ג'מה ג'ונס. שניהם ילדיו של השחקן גריפית' ג'ונס.
הוא למד בבית הספר וסטמינסטר ואת הכשרתו המקצועית רכש באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה ובבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק". על הבמה הופיע ג'ונס בתיאטרון המלכותי הלאומי ובתיאטרון אולד ויק.
ג'ונס הלך בעקבות אביו והופיע עם הלהקה השייקספירית המלכותית. הוא כיכב בתיאטרון "שייקספיר גלוב". אחד מתפקידיו הראשונים על המסך היה ב-1970 כלארטס לצדו של ריצ'רד צ'מברליין במחזה "המלט".
בטלוויזיה ידוע ג'ונס בעיקר מתפקידו כקפטן טריגרס בסדרה "כנפיים" משנות השבעים העוסקת במלחמת העולם הראשונה. עוד הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה "קאוואנה QC" בתפקיד ג'רמי אלדרמרטן.
פמלה באך

ביוגרפיה

פמלה אן וייסנבאך (Pamela Ann Weissenbach) נולדה בטלסה שבאוקלהומה כאמצעית מבין שלוש בנות, אמה הייתה דוגמנית וגם היא דגמנה כנערה. היא התפרסמה כששיחקה בסדרה "משמר המפרץ" ונבחרה בגרמניה כאחת השחקניות האהובות על הנוער הגרמני.
היא שיחקה פסיכולגית בסדרת הטלוויזיה "סירנות".
ב-1998 שיחקה בסרט "מסלול 66" לצד דיאן לאד.
ב-2000 שיחקה בשני סרטים.
היא שיחקה תפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "חופשי על הבר", "צעירים חסרי מנוח" ו"נחש צפע".
הייתה נשואה לשחקן דייוויד הסלהוף בשנים 1989–2006, ולהם שתי בנות.
ליאור ורונה

ליאור ורונה (נולד ב- 1972) הוא בעליה של חברת "גשרים לעסקים" המקדמת מיזמים בתחום העסקי ומספקת פתרונות ושירותי ניהול. ליאור משמש כיום וב-7 השנים האחרונות גם כמנכ"ל פורום החברות הסלולריות.
ורונה בעל תואר ראשון בחינוך וביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית. הוא כיהן בשנים 1988–1999 כיו"ר אגודת הסטודנטים באוניברסיטה, וב-1999–2000 כיו"ר התאחדות הסטודנטים הארצית. במסגרת תפקידו היה מעורב במאבק להורדת שכר הלימוד שהוביל למינויה של ועדת וינוגרד להורדת שכר הלימוד, בה הוא אף כיהן כחבר ועדה. הוא מילא מספר תפקידי ניהול, בהם מנהל רשת חנויות בקבוצת סקאל, מנכ"ל "צמצם", מנהל סניף הדגל של "מקדונלד'ס" - קניון איילון ויו"ר מועצת המנהלים של חברת איסתא.
בשנת 2006 מונה למנכ"ל פורום החברות הסלולריות במסגרת חברת הייעוץ האסטרטגי GCS.
ורונה הוא ממייסדי וחבר מועצת המנהלים של עמותת "שגרירים של רצון טוב" העוסקת בהגברת המודעות לחשיבות התנהגות התייר הישראלי ושיפור תדמית המטייל הישראלי בעולם.
כיום הוא משמש גם כחבר דירקטוריון בחברת "מסע" של ממשלת ישראל והסוכנות היהודית וכחבר דירקטוריון של תוכנית "אות הנוער הישראלי", ארגון ללא מטרות רווח המהווה חלק מתוכנית "אות הנוער הבינלאומי" להעצמה אישית, באמצעות פיתוח ערכי התמדה ועמידה במשימות אישיות וקהילתיות, בקרב 7 מיליון בני נוער בכ- 136 מדינות ברחבי העולם.
ורונה מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לארבעה ילדים.
ג'ון הובן

ביוגרפיה

הובן נולד בביסמרק שבדקוטה הצפונית. ב-1978 סיים תואר ראשון בדרטמות' קולג' וב-1981 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת נורת'ווסטרן. עבד כבנקאי, בשנים 1986 עד 1993 שימש סגן נשיא בבנק במיינוט ובשנים 1993 עד 2000 כיהן כנשיא וכמנכ"ל בנק המדינה של דקוטה הצפונית. 
בשנת 2000 ניצח בבחירות למשרת מושל דקוטה הצפונית, כשגבר על יריבתו מהמפלגה הדמוקרטית היידי הייטקאמפ, ברוב של 55%. הוא נבחר לתפקיד פעמיים נוספות ב-2004 וב-2008. 
בנובמבר 2010 ניצח בבחירות לסנאט של ארצות הברית ברוב של 76%. בנובמבר 2016 נבחר לכהונה נוספת. הוא מכהן כחבר בוועדת ההקצבות ומשמש יו"ר ועדת המשנה לביטחון המולדת, מכהן כחבר בוועדת האנרגיה והמשאבים הטבעיים, כחבר בוועדת החקלאות, תזונה וייעור ויושב ראש הוועדה לענייני אינדיאנים. 
הובן נשוי ואב לשניים.
אגן הקונגו

חיות וצמחים ביער

ביערות קונגו ישנה צמחייה טרופית עם עצים שונים בעלי גזעים עבים כמו הפיקוס וכן ישנם מספר דקלים וכן צמחים נמוכים יותר. באזורים שונים ישנן קרחות יער אליהן הולכים רבים מהמינים הגדולים ביער. ביערות ישנם פילי יערות, גורילה, שימפנזה, נמרים, תנינים כמו תנין היאור, תנין צר-חרטום והתנין הגמדי שהוא הקטן בתנינאים. ישנם גם עטלפי פרי ענקיים המקימים מושבות בביצות ומחפשים פירות שונים, עיטם קולני, קלאוניים שונים, קופי קולובוס וגנון וכן קופיפי גלגו, פיתון אנגולה, פיתון מלכותי, כוח המים, טווס קונגו, בבון גינאה וליד הביצות עופות מים שונים. מבין הפרסתנים בולטים המינים: היפופוטם ננסי, חזיר הסבך וחזיר נהרות, קובוס המים וקובוס המשקפיים, מינים רבים של צביונים, קרוב משפחתו הנדיר של הג'ירף - אוקפי, בונגו, קודו הביצות ותת-מין של תאו אפריקני - תאו היער. 
ביערות ישנם מעט טורפים כמו אריות וצבועים, אך ישנם גם נמרים, קרקלים, נחשי ממבה וביטיס וכן תנינים ודגי ענק בביצות.
התרנגולת שהטילה ביצי זהב

הסיפור התרנגולת שהטילה ביצי זהב הוא משל ממשלי איזופוס, שמוסר ההשכל שלו הוא להסתפק במה שיש ולא להתפתות לחמדנות יתר, שיכולה להותיר אותך בלי כלום. הסיפור המקורי מדבר דווקא על אווזה המטילה ביצי זהב, אולם זה התרגום המוכר למשל בשפה העברית.

המשל ומוסר ההשכל

המשל מספר על איכר עני ואשתו שאחת התרנגולות שלהם הטילה ביצי זהב, ביצה אחת בכל יום. האיכר לא הסתפק בביצה אחת ביום ורצה להשיג יותר ולהתעשר בבת אחת, הוא חשב שאם היא מטילה ביצת זהב בכל יום בוודאי מסתתר בתוכה מצבור זהב ולכן יום אחד הוא החליט להרוג את התרנגולת ולחתוך את בטנה, אך כשעשה זאת, לא מצא שם אפילו ביצת זהב אחת, והוא גילה כי בתוכה היא הייתה זהה לחלוטין לשאר התרנגולות, וכך במחשבה להתעשר בבת אחת האיכר העני ואשתו שללו מעצמם את האפשרות של רווח נאה יום אחר יום.

המשל במזרח

אנלוגיה למשל מן המזרח נמצאה ב"סובנהאמסה ג'אטאקה", שמופיע בסעיף הרביעי של ספר המשמעת של הנזיר הבודהיסטי.
במשל הזה - אבי משפחה ענייה נולד מחדש בתור ברבור שנוצותיו עשויות זהב, מדי פעם הוא נוהג לחזור אל משפחתו ולהציע להם לקחת נוצת זהב אחת מכנפיו כדי שתהווה עבורם מקור לפרנסה. לבסוף, חמדנותה של אם המשפחה גורמת לה לתלוש את כל נוצותיו של הברבור בבת אחת וכשהוא מתאושש מהמריטה כל נוצותיו הופכות לנוצות רגילות.
נוצות הזהב של הברבור הן כביצי הזהב של התרנגולת, בשני המקרים הרצון להשיג עושר מיידי, מבטל למעשה את היכולת לעושר שיפרנס את העניים למשך חייהם בכבוד.
ישראל נבות

ביוגרפיה

נבות נולד בליטא ועלה עם משפחתו בשנת 1935 כשהוא בן 13. נבות שירת כנוטר במשטרת המנדט משנת 1942 לשנת 1945 ושירת בחיל המדע במהלך במלחמת העצמאות.
הוא למד באוניברסיטה העברית בירושלים, סיים תואר שני בשנת 1951, בחוג ראשי פיזיקה וחוגים משניים מתמטיקה וכימיה. 
בין השנים 1952 ל-1955 למד לדוקטורט  בהנדסת חשמל באימפריאל קולג' בלונדון. עם סיום לימודיו בשנת 1955 הצטרף נבות לפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. בשנת 1959-1960 קיבל Fellowship באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. בשנת 1990 פרש לגמלאות. משנת 1973 שימש נבות כעורך משנה של כתב-העת Journal of the Franklin Institute.
היה נשוי לחנה נבות, שהייתה מורה לאזרחות, ממנה התאלמן ב-1976, ואב לבת. נפטר בנובמבר 2010 ונקבר בכפר סמיר בחיפה.
הוועד נגד המלחמה בלבנון

הוועד נגד המלחמה בלבנון היה ארגון שניהל מחאה ציבורית בישראל נגד מלחמת לבנון הראשונה החל מהימים הראשונים לפריצתה ב-6 ביוני 1982 והמשיך בארגון אירועי מחאה שונים נגד הטבח במחנות הפליטים סברה ושתילה ובהמשך נגד הכיבוש הצבאי הישראלי של חלקים מלבנון ובקריאה לנסיגה מלאה של הצבא הישראלי מארץ זו.

הרקע להקמת הוועד

מה שאיפשר את התארגנות הוועד נגד המלחמה בלבנון מיד בימים הראשונים למלחמה היה קיומו ופעילותו קודם לכן של "הוועד לסולידאריות עם ביר זית" שהיה קואליציה רחבה של גורמי השמאל הרדיקאלי, ביניהם המפלגה הקומוניסטית הישראלית ופעילים מארגונים שונים כמו "מצפן" ו"ברית הפועלים". מבחינות רבות היה הוועד נגד המלחמה בלבנון המשך ישיר של אותה קואליציה תחת כותרת שונה בשל השינוי בסדר היום הפוליטי. סיבה נוספת להקמת הוועד הייתה העובדה שתנועת "שלום עכשיו" לא לקחה עמדה פומבית נגד מלחמת לבנון הראשונה בימים הראשונים לפריצתה.

פעילות בשבועות הראשונים של המלחמה

כבר בימים הראשונים של המלחמה עסק הוועד בתל אביב, בירושלים ובחיפה בפרסום כרוזים המאשימים את ממשלת ישראל באחריות למלחמה ובפרסום טענות שווא כדי להצדיק מלחמה זו. ההפגנה הראשונה בישראל נגד המלחמה התקיימה ביוזמת הוועד מול הכנסת בירושלים כבר במהלך השבוע הראשון למלחמה בהשתתפות מאות אנשים. ההפגנה ההמונית הראשונה התקיימה שבועיים לאחר פרוץ המלחמה בכיכר מלכי ישראל הסמוכה לעיריית תל אביב. המארגנים טענו כי בהפגנה השתתפו 20,000 איש.

פעילות במשך השנים הבאות

מאוחר יותר, לאחר שתנועת שלום עכשיו יצאה כנגד המלחמה, היה תפקיד הוועד נגד המלחמה בלבנון משני יחסית, אולם הוא המשיך בפעילותו במשך מספר שנים, בקריאה לנסיגה מלאה של הצבא הישראלי מלבנון. חודש לאחר הטלת רימון יד בהפגנה של שלום עכשיו בירושלים ורצח אמיל גרינצווייג, ביקש הוועד נגד המלחמה בלבנון לארגן צעדת מחאה בירושלים באותו מסלול בו אורגנה ההפגנה שהותקפה. מפקד המחוז הדרומי במשטרת ישראל סירב לקיום התהלוכה בטענה כי קיים חשש לשלום הצועדים. הוועד פנה לבג"ץ, ובפסק בג"ץ לוי נגד מפקד המחוז הדרומי של משטרת ישראל אישר את התהלוכה וקבע כי אין להיכנע לאיומים באלימות.
ביוני 1983 קיים הוועד צעדת מחאה לציון שנה למלחמת לבנון. ההפגנה, שיצאה משדרות בן-גוריון בתל אביב, עברה ברחובות פרישמן ודיזנגוף לוותה בכוח משטרה גדול והצטרפה אל העצרת המרכזית שהתקיימה בכיכר מלכי ישראל בהשתתפות כ-200,000 משתתפים.
באפריל 1984 קיים הוועד את "התוכנית הקטנה" של מופע מחאה, בגן הפעמון בירושלים שמטרתו הייתה לעורר את הציבור נגד המלחמה בלבנון. המופע התקיים בעקבות התערבות בג"ץ וזאת לאחר התנגדותם של עיריית ירושלים ומשטרת ישראל.

פרסים

בשנת 1983 זכה הוועד נגד המלחמה בלבנון בפרס שלום מטעם מועצת הכנסיות החופשיות של שוודיה.
אליצ'ה, נסיכת פארמה

ביוגרפיה

אליצ'ה נולדה ב-27 בדצמבר 1849 בפארמה, לקרלו השלישי, דוכס פארמה וללואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה בתם של שארל פרדינן, דוכס ברי ומריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי.
בשנת 1854 נרצח אביה קרלו השלישי, דוכס פארמה, ואחיה רוברטו הראשון, דוכס פארמה עלה לשלטון במקומו, תוך שאמה משמשת כעוצרת. בשנת 1859 הודח רוברטו מתפקידו, והדוכסות צורפה לממלכת סרדיניה, כחלק מתהליך איחוד איטליה. אליצ'ה ומשפחתה גורשו על ידי ג'וזפה גריבלדי מהדוכסות, ועברו להתגורר בוונציה, שהייתה תחת שלטון האימפריה האוסטרית.
ב-11 בינואר 1868 התחתנה אליצ'ה עם פרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה, ממנו נולדו לה 10 ילדים. בשנת 1908 מת בעלה פרדיננד, וב-14 בנובמבר 1935 מתה אליצ'ה בשוורטברג באוסטריה.