google/wiki40b huggingface dataset:
שוגון

שוֹגוּן (ביפנית: 将軍 (מידע • עזרה)) הוא תוארו של השליט הצבאי של יפן החל ב-1192 ועד 1867. לאורך תקופה זו, המכונה "ימי הביניים של יפן", היו השוגון השליט בפועל של המדינה אף על פי שהתמנו על ידי הקיסר. כשהגיעו מגלי ארצות פורטוגזים לראשונה ליפן בתקופת נאנבאן הם תיארו את המצב הפוליטי ביפן במונחים של אירופה: הם השוו את הקיסר לאפיפיור, בהיותו דמות סמלית חשובה אך חסרת כוח פוליטי, ואת השוגון לשליט אירופאי חילוני. 
המערכת השלטונית של השוגון נקראת "שוגונות", וביפנית "באקוּפוּ" (幕府). המשמעות המילולית של המילה באקופו היא "שלטון אוהל", והכוונה הסמלית הייתה לאוהלים שסימלו את מעמדם של הלוחמים בשדה הקרב. כיום מקביל התואר שוגון לתואר גנרליסימו. אף על פי שהמשמעות המקורית של המילה שוגון היא "מצביא", התואר עצמו הוא קיצור של התואר המלא סייאי טאישוגון (征夷大将軍), השליט היחיד לאורך ימי הביניים בהיסטוריה של יפן.

אטימולוגיה

משמעות הביטוי "סייאי טאישוגון" הוא "המצביא הגדול מכניע הברברים". השוגון הראשון, מינאמוטו נו יוריטומו, נטל כוח רב ואדמות רבות מהאצולה בבירה קיוטו לקראת סוף תקופת הייאן, וקיבל את תוארו מהקיסר. לאחר מכן שימש התואר את ראשי שלוש השוגונויות ששלטו ביפן במהלך ימי הביניים. לאחר נפילת שוגונות מינאמוטו בסוף תקופת קאמאקורה נקבע התנאי לפיו על מנת לקבל את התואר שוגון על המצביא להיות נצר לשבט מינאמוטו. בתקופת אדו, האחרונה בימי הביניים, החליף התואר טאיקון (大君) את התואר שוגון בהתכתבויות רשמיות עם מדינות זרות, והיווה את המקור למילה טייקון.

שימוש כיום

אף על פי שמנהיג יפן כיום הוא ראש הממשלה, השימוש בכינוי שוגון ממשיך גם בימינו. ראש ממשלה שפרש אך ממשיך להחזיק בהשפעה רבה מאחורי הקלעים של הפוליטיקה מכונה לרוב "שוגון צללים", גרסה מודרנית לתפקיד שמלאו קיסרים שפרשו לטובת בניהם.
קורנונסקי

מוריס אדמונד סאיאן (בצרפתית: Maurice Edmond Sailland)‏

(12 באוקטובר 1872, אנז'ה, צרפת – 22 ביולי 1956, פריז), ידוע יותר בשם העט שלו קורנונסקי (בצרפתית: Curnonsky, שם החיבה: קור, בצרפתית: 'Cur), וכונה 'נסיך הגסטרונומים', היה הסופר המפורסם ביותר של גסטרונומיה בצרפת במאה העשרים. הוא כתב בעצמו או היה סופר צללים של למעלה מ-65 ספרים ומספר רב של מאמרי טורים בעתונים. הוא נחשב לעיתים קרובות כממציא תיירות המכוניות כפי שקיבלה פופולריות מידי מישלן, אם כי הוא עצמו לא נהג.

שמו

השם "קורנונסקי (Curnonsky) בא מהלטינית cur + non (למה לא ?), פלוס הסיומת הרוסית sky, שהייתה פופולרית כמו כל דבר רוסי אחר ב-1895, כשהיא נטבעה. הוא אמר פעם שהכינוי היה: "טוניקת נסוס (במיתולוגיה היוונית: החולצה המורעלת שהרגה את הרקולס) שלי, איני רוסי, לא פולני, גם לא יהודי, לא אוקראיני, אלא רק צרפתי ממוצע ואיש יין".
הוא כונה תכופות הנסיך הנבחר של הגסטרונומיה (Prince-élu de la Gastronomie) או של הגסטרונומים, והוא אכן נבחר לכך במשאל של 3,000 שפים שנערך בידי היומון הצרפתי Paris-Soir ב-1927. היה זה בתקופה שסדרה של 'נסיכים', בכללם המחזאי אנדרה דה לורד, נסיך האימה.

פילוסופיה

פתגם מפורסם של קורנונסקי היה: "La cuisine, c'est quand les choses ont le goût de ce qu'elles sont. בישול טוב הוא כשחשים את טעמם האמיתי של המוצרים."
הוא ביכר אוכל פשוט על פני מורכב, גס על פני מעודן, ולעיתים חזר על הביטוי: " Et surtout, faites simple! ומעל הכול, תשמרו על פשטות!" היה זה בוודאי הודות לאסקופייה.

תולדות חייו

קורנונסקי היה סופר הצללים של ווילי, בעלה של קולט.
Arbellot, הביוגרף שלו, מספר שהוא טבע את המונח Bibendum עבור איש המישלן ב-1907, וכתב את הטור השביעי של מישלן "Les Lundis de Michelin" ביומון הפריזאי Le Journal החל מ-25 בנובמבר 1907. במקור הוא חתם "מישלן" אבל החל מ-2 במרץ 1908 הוא חתם בשם "ביבנדום". מישלן השתמשו במונח " Nunc est bibendum" ( "Cheers!") בלטינית) על פוסטר ב-1898, הראו את איש המישלן בולע כוס מלאה במסמרים, אולם לא ברור מתי השתמשו במילה ביבנדום לדמות הזו.
ב-1921 הוא התחיל את פרסום La France Gastronomique ביחד עם מרסל רוף.
הוא נבחר לאביר לגיון הכבוד ב-1929 וקודם לקצין ב-1938.
ב-1930 ייסד, יחד עם Romain Coolus את האקדמיה להומור.
ב-1930 הוא היה מייסד שותף של האקדמיה לגסטרונומיה (Académie des Gastronomes), שהוקמה לפי מודל של האקדמיה הצרפתית וכיהן כנשיאה הראשון, עד 1949. ב-1947 הוא השיק את כתב העת Cuisine et Vins de France,‏

ביחד עם מאדלן דקור. ב-1950 הוא היה מייסד-שותף של מסדר אבירי הגריל.
על מנת לחלוק כבוד ליום הולדתו השמונים, שמונים מסעדנים רשמו על השולחן האהוב עליו 
Cette place est celle
de Maurice Edmond Sailland-Curnonsky
Prince élu des gastronomes
Défenseur et illustrateur de la Cuisine française
Hôte d'honneur de cette maison
הדבר הוביל לאגדה ששמונים מסעדות שמרו לו שולחן מדי ערב למקרה שיופיע, אם כי הוא הגיע רק לעיתים רחוקות.
קורנונסקי נהרג כשהוא נפל מחלון דירתו. הוא שקד על שמירתה של דיאטה באותה עת, לכן משערים שהתעלף.
Z/VSE

z/VSE היא מערכת הפעלה של IBM למחשבי מיינפריים. VSE הן ראשי תיבות של Virtual Storage Extended ‏(Virtual Storage ידוע היום כזיכרון וירטואלי). המערכת מיועדת למחשבים קטנים יחסית. המערכת התפתחה ממערכת ההפעלה DOS/360 ששוחררה לזמינות כללית לצרכנים בשנת 1965. מערכת ההפעלה VSE היא הגרסה הראשונה של מערכת הפעלה ממשפחת DOS/360 שהשתמשה בזיכרון וירטואלי. בשלב מאוחר יותר תמכה בכתובות מורחבות של 31 ביטים לעומת כתובות של 24 ביטים שהיו נהוגות במערכות ההפעלה שקדמו לה.

מערכת ההפעלה z/VSE נמצאת בירידה בעולם ובישראל. מתקנים גדולים יחסית עוברים למערכת ההפעלה z/OS ומתקנים קטנים יחסית מהגרים ממחשבי המיינפריים ל־Unix, לינוקס או ל־Windows.
איראן במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של איראן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והייתה הגדולה ביותר עד כה. המשלחת כללה 52 ספורטאים שהתחרו ב-13 ענפי ספורט. המשלחת זכתה ב-5 מדליות, מתוכן 2 מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים בענף הטאקוונדו, בה היא זכתה במדליית זהב (בנים עד 55 ק"ג) ומדליית כסף (בנים עד 48 ק"ג). בענף הרמת משקולות זכתה המשלחת במדליית זהב (בנים מעל 85 ק"ג) ובענף ההיאבקות זכתה המשלחת במדליית כסף (בנים, סגנון חופשי עד 46 ק"ג) ומדליית ארד (בנים, סגנון יווני-רומי עד 69 ק"ג). בענפי הכדור הגיעו הנבחרות להישגים נאים. נבחרת הבנות בכדורגל סיימה את הטורניר במקום הרביעי. נבחרת הבנים בכדורעף סיימה במקום החמישי.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 16 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפים. המשלחת זכתה ב-6 מדליות, מתוכן 3 מדליות זהב. המשלחת המשיכה להציג הישגים נאים בענף הטאקוונדו, בה היא זכתה בשתי מדליות זהב ומדליית ארד. הישגים נוספים נרשמו בענף הג'ודו בה זכתה המשלחת במדליית זהב (בנים עד 100 ק"ג) ובענף ההיאבקות בה היא זכתה בשתי מדליות ארד. לעומת אולימפיאדת הנוער סינגפור נבחרת הבנים בכדורעף חופים לא העפילה מעבר לשלב הבתים ובענף ההרמת משקולות הנציגים סיימו במקום הרביעי. אולם, הישג נאה נרשם בענף הקליעה בה הגיעה הנציגה למקום הרביעי בשלב הגמר.

משחקי החורף

ההשתתפות של איראן במשחקי החורף האולימפיים לנוער היא בעיקר סמלית. איראן השתתפה לראשונה באולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012) ושלחה משלחת המונה שלושה ספורטאים בשני ענפי ספורט, סקי אלפיני וסקי למרחקים. באולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016) שלחה איראן משלחת יותר קטנה המונה שני ספורטאים, גולש וגולשת, שהתחרו בענף הסקי אלפיני.
גרוס-רוזן

היסטוריה

את מחנה גרוס-רוזן הקימו אסירי מחנה זקסנהאוזן כמחנה-משנה, ובנייתו החלה ב-2 באוגוסט 1940. במרץ 1941 הושלמה בניית "המחנה הקטן", שהכיל ארבעה בלוקים. מסוף אפריל באותה שנה היה המחנה עצמאי ולא כפוף לזקסנהאוזן. מפקדי המחנה היו ארתור רודל (Rodl), וילהלם גדעון (Gideon) ויוהנס האסנברוק (Hassenbrock).
הקמת "המחנה הגדול", שתוכנן במקור ל-7,000 אסירים, ושהורחב עד לקיבולת של 20,000 אסירים, הושלמה בתחילת 1944. בשנה זו הורחב המחנה והוקם בו "המחנה האושווייצרי", שתוכנן ל-45,000 אסירים ונועד למקרה של העברת מחנה אושוויץ עם התקדמות הצבא האדום בחזית המזרחית.
רוב אסירי המחנה היו יהודים, תחילה ממחנות זקסנהאוזן ודכאו, ואחר כך מבוכנוולד.
מפקדת הגסטפו בברסלאו ניהלה בגרוס-רוזן "מחנה עבודה וחינוך". אסירי המחנה הועסקו במחצבות של גרוס-רוזן בחציבת גרניט. במחנות-חוץ רבים הועסקו האסירים ככוח עבודה זול במפעלים שהיו חיוניים לכלכלת המלחמה.
אחת התעסוקות העיקריות לאסירי המחנה הייתה בבניית "מפקדת הפיהרר" "הענקית" (Riese) בוויסטֵוַלטרסדורף שברכס ההרים אוילנגבירגה.
בראשית 1945 פונה המחנה, ואסיריו הועברו למחנות אחרים או שנשלחו לצעדות מוות. אסירים אחדים בלבד נשארו מאחור, ושוחררו ב-13 בפברואר 1945 על ידי הצבא הסובייטי.
ב-2017 אותר קבר אחים בו נקברו כ-300 בני אדם בשטח המחנה, בעקבות עדות מוקלטת של אחד הניצולים - רופא ממוצא בלגי.
תדרארת אכאכוס

אומנות ציורי הסלע

תדרארת אכאכוס נודע בציורי הסלע הפרהיסטוריים העשירים שבו. כאשר הוכרז טאסילי נאג'ר הנמצא מעבר לגבול עם אלג'יריה כאתר מורשת עולמית ב-1982, הבחינו שליחי הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים גם בסגולותיו של תדרארת אכאכוס, והאתר בשטח של יותר מ-250 קמ"ר צורף לרשימת המורשת העולמית.
ציורי הסלע באזור מתוארכים לתקופה שהחלה בתחילת האלף ה-13 לפנה"ס ונמשכה עד לסוף המאה ה-1 לספירה, והם משמשים ראייה לתמורות התרבותיות והטבעיות שחלו באזור. סך הכל נסקרו באתר אלפי ציורים ומאות תחריטים המתחלקים לחמש תקופות עיקריות, ואשר השתמרו במצב מצוין הודות לאקלים היבש ולעובדה שהם נמצאים בדרך כלל במקומות חבויים. מהתקופה המוקדמת (מ-12000 עד 8000 לפנה"ס) שרדו תחריטים המתארים בעלי חיים כמו ג'ירפות, פילים, ויענים שהיו נפוצים בסהרה לפני מדבורה. בתקופה שבין 8000 ל-4000 לפנה"ס נוספו לתחריטים גם ציורים, ואלה מתארים את עולם החי לצד נושאים דתיים. החל משנת 4000 לפנה"ס (או 5000 לפנה"ס) התמקדו הציורים בעדרי בקר, והחל משנת 1500 לפנה"ס הופיעו ציורים של סוסים. במחצית השנייה של האלף ה-1 לפנה"ס היו ציורי גמלים שהיו בעל החיים המבוית החשוב ביותר באזור והנושא העיקרי של אמנות הסלע.
נמל התעופה הבינלאומי סקיאתוס

מתקנים

נמל התעופה נפתח בשנת 1972. הוא נקרא על שמו של הסופר והמשורר בן סקיאתוס אלכסנדרוס פפדיאמנטיס (Alexandros Papadiamantis).
הנמל נבנה בחלקו הצפון-מזרחי של האי, על גבי שטח ים שיובש במצר שבין סקיאתוס לבין האי לזרטה (Lazareta) הקטן ממנו. פעולת הייבוש הפכה את שני האיים לאחד.
בנמל יש כיום (2018) מסלול טיסה אחד, שכיוונו הכללי הוא מצפון לדרום. בנייני הנמל ניצבים ממערב למסלול. אורך המסלול - 1,628 מטר - מתאים לשימוש מטוסים עד לגודל של הדגם בואינג 757. המסלול צר יחסית ואין לצידו מסלול הסעה, ובשל כך עורכים חלק מהמטוסים את ההסעה על המסלול עצמו לאחר נחיתה ולפני המראה. בשנת 2014 הוארך המסלול בכ-110 מטר לכיוון צפון.
טרמינל נוסעים ומגדל פיקוח נבנו בנמל בשלהי שנות השמונים. הטרמינל הנוכחי שבנמל נפתח בשנת 2002. בטרמינל אין גשרי עלייה למטוס, והנוסעים עושים את הדרך בינו לבין המטוסים ברגל. 
בנמל היו שלוש רחבות חנייה למטוסים ובשנת 2014 הוספו לו עוד חמש.
באפריל 2017, במסגרת הפרטת ההפעלה של 14 נמלי תעופה אזוריים ביוון, עבר הנמל לניהולו של תאגיד בשליטת החברה הגרמנית פראפורט (מפעילת נמל התעופה בפרנקפורט) וחברת האנרגיה היוונית קופלוזוס. התאגיד פרסם את תוכניתו לשדרוג נמל התעופה עד לשנת 2021, לרבות הרחבת שטח הנמל, הגדלת טרמינל הנוסעים והרחבת עמדות השירות לנוסע שבו.

פעילות

חברות התעופה אולימפיק אייר וסקיי אקספרס מקיימות קווי טיסה סדירים מנמל התעופה של אתונה אל סקיאתוס. 
הנמל משרת כ-25 חברות תעופה נוספות, מרביתן חברות שכר. הן מפעילות טיסות עונתיות בינו לבין יעדים רבים באיטליה ובבריטניה, וכן יעדים בסלובניה, סרביה, קפריסין, הולנד, פולין, אוסטריה, צ'כיה, רומניה, פינלנד, שוודיה, נורווגיה ודנמרק.
בשל מסלול הטיסה הקצר שבו, היעדר מסלול הסעה לצידו וקרבתו של המסלול לכבישים ואזורי מגורים, הנמל הוא יעד מבוקש לתצפיתני כלי טיס, המצלמים את תנועת המטוסים שבו ממרחק קצר. ככזה שכיחה ההשוואה בינו לבין נמל התעופה הנסיכה יוליאנה שבים הקריבי.
סבסטיאן ברנט

חייו

ברנט הוסמך להיות דוקטור למשפטים בשנת 1489 לאחר שסיים את לימודיו בבזל, ולזמן מה החזיק פרופסורה בתורת המשפט. לאחר מכן חזר לשטרסבורג, שם היה מעורב במערכת המשפטית המקומית עד למותו.

יצירתו

ברנט משך את עיקר תשומת הלב מהחוגים ההומניסטים לראשונה בזכות כתיבת שירה בלטינית, וערך עבודות רבות הקשורות לכנסייה.
אולם כיום שמו של ברנט ידוע בזכות הסטירה המפורסמת שלו 'ספינת השוטים' (Das Narrenschiff), אשר פרסומה ואהדתה חרגו מגבולות גרמניה בלבד. גרסאות נוספות של היצירה, בין השאר של אלכסנדר ברקלי ויקובוס לוכר זכו לפופולריות רבה לא פחות. 
ספינת השוטים היא סיפור אלגורי, בו ספינה עמוסת שוטים ומנווטת על ידם מפליגה לנרגוניה, גן העדן של השוטים. ביצירה זו מצליף ברנט בעצמה חסרת רחמים במידות הרעות של החברה בת זמנו, תוך רמיזה לאישים ספציפיים. 
למרות שבדומה לשאר ההומניסטים הגרמנים היה שמרן בכל הנוגע לענייני הדת, הוא היה ער לרקב והשחיתות בתחומי הכנסייה, והיה נכון ודרוך לבקרה. ניתן לומר אף שיצירתו המפורסמת הייתה בגדר קרש קפיצה לרפורמציה הפרוטסטנטית.
יקוטסק

היסטוריה

המקום נוסד במאה ה-17 כאוסטרוג. במאה הראשונה להיווסדה, גרו בעיר תושבים רוסים, אך מאמצע המאה ה-18 התיישבו בה גם תושבים יקוטים ובמאה ה-19 הם היוו למעלה משליש מהאוכלוסייה.
מאז תחילת היישוב בה, הייתה יקוטסק עיר בסיס למשלחות גילוי בסיביר. בשנת 1851 העיר הוכרזה כבירת גוברניית יקוטסק.
בזמן מלחמת האזרחים הרוסית נכבשה יקוטסק ב-1918 על ידי הצבא הלבן.
מאז 1991 העיר מהווה למרכז האדמיניסטרטיבי ועיר הבירה של רפובליקת סאחה (הקרויה גם יקוטיה).

אקלים

יקוטסק היא אחת הערים הקרות בעולם. שורר בה אקלים קיצוני: בינואר, החודש הקר בשנה, עומדת הטמפרטורה הממוצעת על 43 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. בקיץ, מאידך, עולות הטמפרטורות לעיתים קרובות מעל ל-30 מעלות. הטמפרטורה הממוצעת ביולי עומדת על 19°, חם יותר ממדינות רבות במרכז אירופה. ההבדל בין טמפרטורות הקיץ והחורף עשוי להגיע לכ-100 מעלות.
עקב הבדלי הטמפרטורות הקיצוניים, נבנים הבתים על יסודות מבטון, שאינם אמורים להתערער עם הפשרת האדמה הקפואה.

תשתית

חיבור העיר יקוטסק לרשת הכבישים הרוסית אינו מושלם, כיוון שהכביש היוצא מהעיר עובר על הגדה המערבית של הנהר לנה, בעוד שהרשת הלאומית עוברת בצדו המזרחי. התנועה מועברת בחודשי הקיץ על ידי מעבורות, ובחורף על גבי הנהר הקפוא. בחודשי האביב והסתיו לא ניתן לחצות את הנהר ואז ניתן להגיע ליקוטסק אך ורק בדרך האוויר.
זה שנים נבנית מסילת ברזל לאזור באיקל, השלמתה נדחית באופן קבוע עקב מחסור במימון. עם זאת, בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 הורגשה תנופת פיתוח, ובשנת 2011 הגיעה המסילה למרחק של כ-80 קילומטר מהעיר. בניית גשר משולב למסילת ברזל ולכביש מעל הנהר לנה בקרבת העיר טרם החלה.
בעיר פועל שדה תעופה בינלאומי.

חינוך

ביקוטסק פועלת האוניברסיטה הפדרלית הצפון מזרחית על שם אמוסוב, אחת מתשע האוניברסיטאות הפדרליות של רוסיה. כמו כן, פועלות בעיר האקדמיה הכלכלית היקוטית, הסניף הסיבירי של האקדמיה הכלכלית הרוסית ומספר מכללות.
אחד מי יודע

אחד מי יודע הוא פיוט הנכלל בהגדה של פסח ומושר לקראת סופו של ליל הסדר. הפיוט נכתב בימי הביניים, ולא ידוע שם מחברו.
אחד הטעמים לקביעתו בסוף ההגדה, הוא כדי לעורר את הנרדמים, ובפרט הילדים הקטנים, בשיר חידה שהכל יודעים את תשובותיו, ויש בכך מעין מקבילה ל"ארבע הקושיות" של תחילת הסדר.

מקור הפיוט

בכתב יד של סידור משנת 1406 נכתב כי הפיוט נמצא בבית כנסת של אלעזר מוורמיזא, בעל "ספר הרקח". הפיוט נדפס לראשונה בהגדות אשכנזיות ב-1590 (דפוס פראג). ישנם כמה מקבילים נכריים לשיר, כולל שיר עם גרמני בשם "Guter freund ich frage dich", שפירושו "ידידי הטוב אותך אני שואל".

נוסח הפיוט

בפיוט שלושה-עשר בתים, העוסקים במספרים 1 עד 13. לכל מספר מוקדש בית, ואורכם של הבתים הולך וגדל, משום שכל בית נוסף מכיל גם את כל המידע שנכלל בקודמו.
להלן הבית האחרון, הארוך ביותר:
שְׁלשָׁה עָשָׂר מִי יוֹדֵעַ? שְׁלשָׁה עָשָׂר אֲנִי יוֹדֵעַ: שְׁלשָׁה עָשָׂר מִדַּיָא. שְׁנֵים עָשָׂר שִׁבְטַיָא, אַחַד עָשָׂר כּוֹכְבַיָּא, עֲשָׂרָה דִבְּרַיָא, תִּשְׁעָה יַרְחֵי לֵדָה, שְׁמוֹנָה יְמֵי מִילָה, שִׁבְעָה יְמֵי שַׁבָּתָא, שִׁשָּׁה סִדְרֵי מִשְׁנָה, חֲמִשָׁה חוּמְשֵׁי תוֹרָה, אַרְבַּע אִמָהוֹת, שְׁלשָׁה אָבוֹת, שְׁנֵי לֻחוֹת הַבְּרִית, אֶחָד אֱלֹהֵינוּ שֶׁבַּשָּׁמַים וּבָאָרֶץ
— הגדה של פסח
בקהילות היהודיות השונות בחוץ לארץ היה נהוג לשיר את השיר גם בשפת המקום או בשפה היהודית השגורה במקום. הפיוט מושר בין היתר בלאדינו, חכיתיה, טורקית, יידיש, רוסית, ערבית יהודית ואיטלקית.
יש הנוהגים להתייחס אל השיר כאל שיר מעגלי ולסיימו בשירת הבית הראשון, להדגשת האלוהות.
קוברה יורקת שחורת-צוואר

מאפיינים

אורכה של הקוברה 1.2-2.2 מטר ולפעמים גם יותר. הגוף מכוסה הקשקשים הוא שחור או אפור בהיר עם גחון צהוב או אדמדם. לעיתים ניתן למצוא גם מופע חום-אדמדם. הצוואר, כשמו, שחור וכך גם הראש הרחב. העיניים גדולות והלסת מעוגלת וגדולה, בתוכה ישנה לשון ארוכה העוזרת בהרחה ושיני ארס גדולות וקטלניות היכולות לירוק למרחק את הארס ולפגוע בעיני תוקפים. יריקה זו משמשת רק נגד אויבים.
קוברה זו חיה ברחבי מדינות אפריקה שמדרום לסהרה, בעיקר במערב, ב:אנגולה, בנין, בורקינה פאסו, קמרון, צ'אד, הרפובליקה המרכז אפריקנית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קונגו, אתיופיה, גבון, גאנה, גינאה ביסאו, גויאנה, חוף השנהב, קניה, ליבריה, מאלי, ניז'ר, ניגריה, סנגל, סיירה לאון, גמביה, מאורטניה, סודאן, טנזניה, סומליה, טוגו, אוגנדה וזמביה. ייתכן שהיא נמצאת גם בדרום אפריקה, זימבבואה, סווזילנד, בוצוואנה, נמיביה ומוזמביק. ברוב אזורי תפוצתם הם חיים באזורי סוואנה וגם ביערות גשם שונים, אך הם יכולים לשרוד גם במדבריות צחיחים. הם נמצאים באזורים בהם יש מקווי מים.
הקוברה היא ציידת טובה וזריזה של יונקים קטנים כמו עכברים וחולדות אך גם של לטאות ונחשים אחרים, דו-חיים שונים ועופות. הטורפים הגדולים שלה הם עופות דורסים כמו החיוויאי וגם נמיות גדולות.
חטיבה 600

הקמת החטיבה

החטיבה הוקמה ב-1971 כחטיבת מילואים במחנה חסה ואחר כך עברה למחנה שדה תימן.

מלחמת יום הכיפורים

במלחמת יום הכיפורים לחמה בחזית הדרום בפיקודו של המח"ט טוביה רביב, במסגרת אוגדה 143 בפיקודו של אריק שרון. החטיבה צוידה בטנקי M60A1 פטון ("מגח"), שהיוו באותה עת כוח השריון המתקדם ביותר בצה"ל. החטיבה הורכבה מגדוד 407 בפיקודו של עובד מעוז, גדוד 409 בפיקודו של עוזי בן יצחק, גדוד 410 בפיקודו של אמנון מרטון (ובהמשך בפיקודו של יהודה גלר), פלס"ר ופלוגת חרמ"ש. בין הקרבות העיקריים של החטיבה ניתן למנות את הקרבות במרחב רכס "חמדיה", "מכשיר" ו"טלוויזיה", הקרב על הרחבת מסדרון הצליחה והורדת גשר הגלילים, והקרב לכיבוש חלקו הצפוני של מתחם "מיזורי". ב-22 באוקטובר נהרגו שבעה חיילים מפגיעת טיל סקאד מצרי באזור בו נערכה פלוגת המפקדה של גדוד 410. החטיבה ספגה 119 הרוגים במהלך קרבות מלחמת יום הכיפורים.

שיקום החטיבה לאחר מלחמת יום הכיפורים

בסוף חודש מרץ 1974 חזרה החטיבה לארץ והגדודים, שנערכו בסביבת צאלים, ביצעו אימון וטיפלו בטנקים לקראת החזרתם לימ"ח. חיילי המילואים, שהשתחררו אחרי תקופות של 150 עד 180 ימי שירות מילואים, חזרו לביתם ובהמשך נקראו לתעסוקות מבצעיות ולאימונים בתדירות גבוהה מאוד.
החטיבה עברה תהליך שיקום מזורז. הטנקים שנפגעו הוחלפו ואנשי צוות חדשים תפסו את מקומם של הנופלים ושל הפצועים שלא חזרו לשירות. פצועים שהחלימו, ואף מקצת השבויים, חזרו לשרת בחטיבה.
ההתארגנות המחודשת והחזרה לכשירות נמשכה גם בשנה שלאחר המלחמה. החטיבה, שמספרה הוחלף ל-177, קלטה טנקים, אמצעים ולוחמים וחזרה לסדר כוחות מלא.
שמה של החטיבה הוחלף ל-519 והיא נשאה שם זה עד לשנת 2004. בשנה זו במסגרת ארגון רחב בצה"ל פורקה אוגדה 143 לה הייתה שייכת החטיבה. לאחר לחצים של עמותת חטיבה 600 להחזרת השם המקורי - חטיבה 600, קמה החטיבה לחיים תחת שם זה על בסיס חטיבה 656. ב-2 באוקטובר 2012 בטקס שנערך בלטרון, הוחלף גם תג היחידה לתג המקורי.
ב-2011 זכתה החטיבה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות.

סגירת החטיבה

ב-22 באפריל 2014, בטקס שנערך בלטרון, פורקה החטיבה באופן רשמי
נעימת נושא

נעימת נושא או נעימת פתיחה של תוכנית רדיו, תוכנית טלוויזיה או סרט קולנוע היא מנגינה המקושרת באופן הדוק לתוכנית, ובדרך כלל מנוגנת בעת פתיחת התוכנית או בעת סיומה (בטלוויזיה ובקולנוע בעת הקרנת כתוביות הסיום של התוכנית או הסרט). אם המנגינה מלווה במילים, אזי מדובר בשיר נושא.
מטרת הנעימה היא ליצור הלך רוח מסוים לקראת שידור התוכנית. במקרים מסוימים, כמו למשל בסדרות הטלוויזיה משפחת בריידי והנסיך המדליק מבל אייר, מילות השיר מהוות אקספוזיציה לאנשים שאינם מכירים את הסדרה – הן מציגות את העלילה בקצרה, וגם את הדמויות הראשיות.
נעימות פתיחה הן חלק מתוכניות טלוויזיה מאז תחילת המדיום, כמו שהיו בתוכניות רדיו לפני כן. תוכניות השתמשו במהלך השנים במבחר גדול של סגנונות לנעימת הפתיחה: חלקן לקחו מנגינות קיימות ושינו אותן לצורכיהן, וישנן כאלה שהולחנו ונכתבו לסדרה. ישנם שירי נושא שיצאו כסינגלים ונהיו להיטים. שיר הנושא של הסדרה "חברים", I'll Be There For You של להקת הרמברנדטס, הפך ללהיט בעצמו. דוגמה נוספת היא שיר הנושא של סדרת הטלוויזיה האו.סי, California, בביצוע להקת "הפנטום פלאנט", אשר הופיע גם כשיר הנושא של סרט קולנוע בשם "מחוז אורנג'" (שנקרא באנגלית "The Orange County" - משמעות ראשי התיבות בשמה של הסדרה). דוגמה נוספת לנעימת פתיחה אשר הפכה מאוחר יותר ללהיט מוכר היא נעימת הפתיחה של הסדרה "חופשי על הבר", Where Everybody Knows Your Name, אשר גרסת כיסוי שלה הוקלטה שנים מאוחר יותר על ידי להקת Phish.
נעימות אחרות, כמו למשל נעימות הפתיחה של אופרות הסבון "צעירים חסרי מנוח", "בברלי הילס 90210" ו"ימי חיינו", הפכו לסמלן המוכר של הסדרות עצמן ואופרות סבון בכלל. זאת כיוון שסדרות אלה משודרות כבר שנים רבות מבלי ששינו הרבה, אם בכלל, את נעימת הפתיחה שלהן ומספר דורות של צופים כבר מכירים אותן.
ניו אינגלנד רבולושן

היסטוריה

עד לניצחון 2–3 על דאלאס בגמר הגביע האמריקני בשנת 2007, ניו אינגלנד מעולם לא זכתה בשום תואר בליגה במשך 12 שנות קיומה. 5 פעמים בעבר הם הגיעו לגמר והפסידו (4 פעמים הפסידו את האליפות ופעם אחת את הגביע).
הופעתם בגמר גביע ה-MLS בשנת 2002, העניקה להם כרטיס לגביע CONCACAF לאלופות בשנת 2003, אך הם הודחו כבר לאחר 2 משחקים, לאחר שהפסידו 5:3 בסיכום לקבוצה הקוסטה ריקנית אלחואלנסה. הם נפגשו עם הקבוצה הקוסטה ריקנית שנית בשנת 2006 באותה מסגרת משחקים, כאשר הם שוב מודחים לאחר תיקו 0-0 בבית והפסד 0–1 בקוסטה ריקה.
לניו אינגלנד הייתה הזדמנות לזכות באליפות ה-MLS בשנת 2006 במשחק נגד יוסטון דינמו, אך הם סבלו מאותו חוסר מזל כמו ב-2002 וב-2005. ניו אינגלנד עלתה ליותרון בחלק השני של ההארכה, כשנותרו רק 10 דקות לשחק, אך היא ספגה שעה דקות ספורות לסיום מה ששלח את הקבוצות לקרב מן הנקודה הלבנה, בו הפסידה ניו אינגלנד לבסוף, 4-3. שנה לאחר מכן נפגשו הקבוצות שוב באותו מעמד, אך הפעם יוסטון ניצחה 1–2 ללא צורך בהארכה. הפסד זה היה הפסדה הרביעי של ניו אינגלנד ב-6 שנים בגמר ה-MLS.
היריבה הגדולה הוותיקה ביותר של ניו אינגלנד, היא ניו יורק אך מתפתחת יריבות גם בינה ובין שותפותיה למזרח, שיקגו פייר ו-די.סי. יונייטד, כמו גם עם יוסטון דינמו. אוהדי הקבוצה מכונים "רוכבי חצות" ו-"צבא המהפכה". הכינוי "רוכבי חצות" הוא לזכר הרוכבים המפורסמים פול רביר וויליאם דווס, שהכריזו את הגעתם לחוף של החיילים הבריטים בבוסטון, ולאחר מכן החלה מלחמת העצמאות האמריקנית. האוהדים ה"שרופים" של הקבוצה יושבים בדרך כלל ביציע הצפוני של האצטדיון, יציע שקיבל את הכינוי "המבצר".

טלוויזיה ורדיו

בשנת 2007 משחקי הקבוצה שודרו באזור ניו אינגלנד בערוצים WSBK-TV, ומספר משחקים בערוץ CSN New England. כל זאת, בנוסף לשירודים בערוצים הארציים דוגמת ESPN, ESPN2, ABC ו-ערוץ הכדורגל של FOX. בשנת 2008 כל משחקיה של הקבוצה ישודרו בערוץ המקומי ערוץ 38. כל המשחקים גם משודרים ברדיו, בתחנת WEEI (בגלי FM ו-AM), אך שידורים אלה נלקחים מהשידור בטלוויזיה.
משפחת אפשטיין

משפחת אפשטיין (נכתב גם: אפשטין ועפשטיין) היא משפחת לויים יהודית, בת כחמש מאות שנה, שהצמיחה מתוכה רבנים, סופרים, מנהיגי ציבור, חוקרים ומלומדים.
הרב ברוך אפשטיין, שחקר את מוצא המשפחה, כתב כי מוצא משפחת אפשטיין מספרד, מצאצאי רבי אהרן הלוי מברצלונה (הרא"ה) ורבי זרחיה הלוי מגירונדי, בעל המאור. שמה המקורי היה בנבנשתי. לאחר פרעות במאה ה-14 בספרד התיישב  חלק מהמשפחה בטורקיה וחלק אחר בגרמניה, בעיר אפשטיין שבמדינת הסן, ושם החליפו בני המשפחה את שמם מבנבנשתי לאפשטיין.
יש ענף אחר של משפחת אפשטיין שאינו קשור למשפחת אפשטיין הלויים. אחד מבני המשפחה, הרב משה מרדכי אפשטיין, אף שינה את איות שם משפחתו לאפשתֵין, כדי למנוע את ייחוסו בטעות למשפחת אפשטיין הלויים. גם ר' פנחס אפשטיין ראב"ד העדה החרדית ואחיו ר' זרח אפרים אפשטיין ראש ישיבת תורת חיים הם מאותה המשפחה.
אפניאה

תיאור

באפניאה אספקת החמצן לגוף מופסקת בעקבות חוסר פעילות של שרירי הריאות ושל הריאות. במקרה זה, לחץ הCO2 בדם עולה ורמת החומציות בדם יורדת. בהיעדר חמצן במחזור הדם למשך של בין 3 עד 4 דקות, עשוי להיגרם נזק מוחי בלתי הפיך ולאחר מכן למוות.

חמצון באפניאה

באפניאה מתאפשר מעבר חמצן בין הריאות למחזור הדם ולכן, במידה ואין חסם בדרכי הנשימה, מתאפשרת העשרת חמצן מלאכותית. במקרה זה רמות הCO2 עולות ועשויה להיווצר חמצת נשימתית ולכן, רצוי כי העשרת החמצן תהיה טהורה (100%) וללא גזים נלווים.
ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר

מודל היופי הנשי ביצירותיו של אנגר

על פי אנגר, מודל היופי הוא קרוב במהותו ליופי הקלאסי. האמן הושפע רבות מהז'אק-לואי דויד, אבי הסגנון הנאו קלאסי ויוהאן יואכים וינקלמן, היסטוריון תולדות האומנות אשר כתב במאה ה-18 בגרמניה אודות יופיים של האנשים והאמנות בימי יוון ורומא העתיקים אשר הגיעה לתמצות אידיאל היופי. וינקלמן טען כי על האומנות הנאו-קלאסית לשאוף ולחקות את אומנות יוון ורומא מכיוון שאמנות זו נעלה יותר מטבע עצמו. נשותיו של אנגר התאפיינו בפנים אובליות ובהירות, עיני שקד גדולות, גבות עגולות ומשורטטות, סנטר קטן וצוואר ארוך וענוג. דוגמאות בולטות לכך הן ביצירותיו: "הברונית רוטשילד" 1848, ו"העלמה ריווייר" 1806. גם מבחינת תיאור גוף נשי נהג אנגר לתאר נשים ענוגות, ארוכות, חלקות וחסרות קמטים וזוויות. מכיוון ששאף לשמור על קו יפה וזורם כמנהג אמני הנאו קלאסיקה לעיתים נהג להוסיף חוליות ולהאריך את גב הדוגמניות או לטשטש את מרפקן. בולטת במיוחד היא יצירתו: "המעיין" 1856 המציגה אידיאל יופי של אישה חלקה, נטולת שיער ערווה, נראית כפסל שיש מימי יוון ורומא. זהו אינו תיאור של אישה בשר ודם, אלא אידיאל נשי חף מפגמים.