מוצוהיטו

רקע

שוגונות טוקוגאווה התבססה בראשית המאה ה-17, ומנהיגה, השוגון, שלט ביפן. כ-180 אדונים, שנקראו דאימיו, שלטו בנחלות אוטונומיות תחת השוגון, שמדי פעם הזדקק לעזרתם אך לא הטיל עליהם מסים. השוגון שלט בדאימיו בדרכים אחרות: כל נישואי דאימיו היו חייבים באישור השוגון, השוגון יכול היה לשלול מדאימיו את נכסיו וכל דאימיו היה חייב לבלות מחצית מזמנו בבירה אדו (טוקיו כיום).
ב-1615 פרסם מייסד שוגונות טוקוגאווה, טוקוגאווה איאיאסו, מסמך המתאר את קוד ההתנהגות של האצולה. לפי קוד זה היה על הקיסר להקדיש את זמנו ללימודים ולאמנות, והחצר הקיסרית אכן הלכה לפי הקוד. לשוגון היה עניין לשמר את סבילותו של הקיסר, ולא התייעץ עמו בעניינים מדיניים. הקיסרים כמעט מעולם לא עזבו את ארמון הקיסרות בקיוטו, מלבד אחרי פרישתם, אז עברו לגור במנזר.
לאחר שנטלו את השליטה במדינה בראשית המאה ה-17, הגבילו פקידי השוגונות את המסחר עם המערב ואסרו על כניסת מיסיונרים לשטח המדינה. מכל מעצמות המערב, רק ההולנדים המשיכו במסחר עם יפן, אך עשו זאת דרך נקודה אחת באי דג'ימה הסמוכה לנגסאקי. עם זאת, בראשית המאה ה-19 החלו להופיע ספינות אירופאיות ואמריקאיות מול חופי יפן.

ילדותו

מוצוהיטו נולד ב-3 בנובמבר 1852 ליושיקו נקיָאמה, פילגש של הקיסר קומיי, ובצעירותו ניתן לו התואר "הנסיך סאצ'י." שנה לאחר לידתו, ביולי 1853, נכנסו קומודור מת'יו פרי ושייטת הספינות השחורות שלו למפרץ אדו, במטרה לאלץ את השוגונות, באיום פעולה צבאית, לפתוח את נמליה לסחר. במהלך המשבר שפרץ בעקבות איום זה, נהגה השוגונות באופן יוצא דופן, והתייעצה עם החצר הקיסרית באשר לדרך הפעולה הרצויה, ויועצי הקיסר קומיי טענו שיש לפתוח במסחר עם האמריקאים, וביקשו שהשוגונות תודיע להם על דרך הפעולה שינקטו לבסוף. בידיעה שאין באפשרותם להדוף את האמריקאים, איפשרה הממשלה היפנית את פתיחת נמליה לסחר, ונאלצה לחתום על חוזים בלתי שוויוניים שהוציאו את סמכות קביעת התעריפים מידיה וכן קבעו שזרים יישפטו בבתי משפט משלהם.
מקור המידע העיקרי על תקופת ילדותו של הנסיך סאצ'י מדיווחים מאוחרים יותר, ולכן לעיתים סותרים זה את זה. למשל, דיווח אחד טען שהנסיך סאצ'י היה נער בריא וחזק ואף הצטיין בסומו, בעוד שאחרים טענו שהיה נער עדין וחולני. ב-16 באוגוסט 1860 הפך הנסיך סאצ'י ליורש העצר, והמלכה הרעיה אימצה אותו באופן רשמי. ב-11 בנובמבר באותה שנה התמנה לנסיך הכתר וניתן לו שמו הבוגר - מוצוהיטו.

ביסוס השלטון

לאחר הדחת השוגונות לא התקינו המורדים ממשלה מרכזית חדשה. ב-23 במרץ 1868 הורשו נציגים זרים להיכנס לקיוטו ולברך את הקיסר, וב-7 באפריל פרסם הקיסר הצהרה בת חמש נקודות שהציגה את שיטת הממשל החדשה. הצהרה זו, שהכירה רשמית בקיסר מוצוהיטו, ביטלה את הפאודליזם והכריזה על הקמת ממשלה דמוקרטית מודרנית ליפן. באמצע חודש מאי עזב מוצוהיטו לראשונה את ארמון הקיסר בקיוטו כדי לטול את הפיקוד על הצבא הקיסרי במאבקו בנאמני השוגון. יועציו רצו שנתיניו ונתיני המעצמות הזרות יראו אותו, ולאחר שהות של שבועיים באוסקה שב מוצוהיטו לקיוטו.
ב-19 בספטמבר 1868 הכריז הקיסר על שינוי שמה של העיר אדו לטוקיו, והוכתר רשמית ב-15 באוקטובר. כשבועיים לפני טקס ההכתרה, הכריז הקיסר על תקופת מייג'י, ומנקודה זו והלאה ניתן לכל תקופת שלטונו של הקיסר שם אחד, בניגוד לנוהג בעבר לשנות את השם כל מספר שנים.
לאחר הכתרתו יצא הקיסר לטוקיו, בה ביקר לראשונה. הוא הגיע בסוף נובמבר, והחל במסע ברחבי העיר תוך שהוא מחלק סאקה לתושבים, שהיו להוטים לחזות בקיסר, בעיקר בשל העובדה שחששו שלאחר התמוטטות השוגונות תדעך יוקרת העיר. אולם, ההחלטה להעביר את הבירה לטוקיו התקבלה רק ב-1869. בטוקיו ביקר הקיסר גם על סיפון ספינות הצי הקיסרי היפני, ואף הורה למצוא דרכים להרחיבו. עם שובו לקיוטו התפרסמה הצהרה בשמו של הקיסר לפיה יתחיל מוצוהיטו לפקוד את ישיבות הממשלה וייקח חלק פעיל בניהול המדינה. במהלך חייו אמנם השתתף מוצוהיטו בישיבות ממשלה רבות, אך עם זאת, דיבר רק לעיתים נדירות.

רפורמה פוליטית

לאחר הדחת השוגון הקימו המורדים המנצחים מועצה מדינית, שעברה מספר שינויים ובסופו של דבר התייצבה מערכת שלטונית בה הממשלה נשלטת על ידי שלושה שרים ראשיים. שיטה זו הייתה בשימוש עד שהונהגה שיטה בראש הממשלה הוא השר הראשי, ב-1885. מנהיגיה החדשים של יפן שאפו לערוך רפורמות בכל הנוגע לחלוקת המדינה להאן שבשליטת דאימיו שונים. ב-1869 השיבו מספר דאימיו שתמכו במהפכה את אדמותיהם לחזקת הקיסר ובתמורה קיבלו מינויים בממשלה החדשה, וכשנה לאחר מכן הלכו בעקבותיהם כל שאר הדאימיו ביפן.
ב-1871 הכריז הקיסר על ביטול שיטת ההאן, ויפן התחלקה לשבעים ושניים מחוזות. הדאימיו, שאיבדו את אדמותיהם, זכו לפיצוי בדמות משרות בממשלה או משכורות בשווי עשרה אחוז מההכנסה הקודמת שלהם, אך שדרשו מגורים בבירה, ורבים אחרים פרשו מהחיים הפוליטיים.
אף על פי שהוקם בית מחוקקים, הוא היה כל כוח אמיתי, בדומה לקיסר עצמו. השליטה במדינה עברה מהשוגון לסמוראים שהנהיגו את ההפיכה, שהיו לאוליגרכיה בה היו חברים האנשים החזקים ביותר בתחומי הצבא, הפוליטיקה והכלכלה. לעומת זאת, דווקא הקיסר מוצוהיטו הראה אורך חיים פוליטיים בכך שנותר על כסאו הרבה אחרי שהתחלפו כל חברי האולגרכיה, והיה לקיסר הראשון שכיהן אחרי גיל חמישים מאז הקיסר אוגימצ'י ב-1586.
רסטורציית מייג'י מהווה מקור גאווה ליפנים, משום שהיא מסמלת את תהליכי התיעוש והמודרניזציה שעברה יפן בעקבותיה, ושהציבו אותה כמעצמה שלטת באזורה בתוך דור אחד. אולם, תפקידו של הקיסר ברסטורציה אינו ברור לחלוטין. אין ספק שהשליטה ביפן לא הייתה בידיו, אך מידת השפעתו המדויקת אינה ידועה. אחד המקורות מהם ניתן להסיק על אופיו הוא השירה שכתב, ובה מופיעים אלמנטים פציפיסטים, או לפחות כאלה הרומזים להתנגדותו למלחמה.

מותו

הקיסר מוצוהיטו סבל מאורמיה ונפטר כתוצאה מכך ב-30 ביולי 1912. לאחר מותו קיבל את שם התקופה בה חי - הקיסר מייג'י.