google/wiki40b huggingface dataset:
אטרופיוס

חייו

אטרופיוס החל את הקריירה שלו כסריס בארמונו של תאודוסיוס הראשון. לאחר מותו של תאודוסיוס בשנת 395, אירגן אטרופיוס בהצלחה את נישואיהם של ארקדיוס ואליה אודוקסיה, בסכלו ניסיון של רופיניוס, ראש השרים של ארקדיוס, להשיא את ביתו לקיסר הצעיר וחלש האופי. 
לאחר הירצחו של רופיניוס באותה השנה גדלו מעמדו וחשיבותו של אטרופיוס בארמון, וזמן קצר לאחר מכן הוא נעשה ליועץ הקרוב ביותר לארקדיוס. עליית כוחו של אטרופיוס הואצה עוד יותר כאשר הוא הצליח לסכל בשנת 398 ניסיון פלישה הוני לאימפריה. בשנה שלאחריה היה אטרופיוס לסריס הראשון שמונה לקונסול. 
אטרופיוס יצר לעצמו שני אויבים רבי עוצמה: גאינס, מפקדו של צבא שכירי החרב הגותים של האימפריה; ואאודוקסיה, הקיסרית אותה אטרופיוס עצמו העלה לשלטון. שתי דמויות עוצמתיות אלו תכננו את הדחתו באותה השנה בה הוא מונה לקונסול. לאחר הדחתו, תחינתו של יוחנן כריסוסטומוס להשאיר אותו בחיים הועילה לזמן מה, אך עוד לפני תום השנה הוצא אטרופיוס להורג. 
במהלך עלייתו לתפקיד הקונסול, היה אטרופיוס דמות שנואה בקרב העם בגלל אכזריותו ותאוות הבצע שלו. כמו כן, הדבר אפשרי שאטרופיוס היה שותף בהתנקשות בקודמו, רופיניוס.
אריה ליב ילין

ביוגרפיה

נולד בעיירה סקידל שבאימפריה הרוסית, לחיה שרה מלכה בת הרב שלום מאוסטרהא ולרב שלום שכנא בן הרב נפתלי ילין. בהיותו בן 13 (1833) נפטרה אמו, ואביו נשא לאשה את אחותה דובקה. ב-1858 עלה אביו עם אשתו החדשה וחלק מבני המשפחה לארץ ישראל, ועוד באותה שנה יצא בשליחות רבני ירושלים לחלב כדי להעתיק את הנוסחאות המדויקות שבכתר ארם צובא, הוא הספיק להגיה לפי ה"כתר" רק את התורה והנביאים אך לא את הכתובים, והחזיר עמו את העותק המוגה לירושלים, עבודתו הושלמה 10 שנים מאוחר יותר בידי אחר.
אריה ליב נותר במזרח אירופה ולמד בישיבת וולוז'ין בה היה תלמידו של ראש הישיבה, רבי יצחק מוולוז'ין. נישא למיכלה בת ר' משה פנחס מז'טל. כיהן ברבנות העיירה יאשינובקה עד לשנת 1856, אז עבר לכהן ברבנות העיר בילסק, עד פטירתו בז' בניסן תרמ"ו, 12 באפריל 1886.

משפחתו

מאשתו הראשונה נולדו לו שני בנים ובת. אחרי פטירתה בשנת 1870 נישא בשנית ונולדה לו בת בשם צביה לאה (שפירא).

כתביו

ספרו "יפה עיניים" נדפס בש"ס וילנא, ומאז בכל מהדורות התלמוד הבבלי המבוססות על מהדורה זו, ספר זה הוא תשתית ללימוד ומחקר השוואתי בין התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי, הוא מציין על כל סוגיה בתלמוד הבבלי את הסוגיות העוסקות בנושא זה בתלמוד הירושלמי. מלבד חיבורו המפורסם, כתב גם את הספר "מצפה אריה" על הלכות הרי"ף, ואת ספר דרשותיו "קול אריה".
אלונסו אלברז דה פינדה

אלונסו אלבארז דה פינדה (1494- 1519) היה קונקיסטאדור וקרטוגרף ספרדי, שתועד לראשונה בתולדות טקסס. בשנת 1519 הוא הוביל מספר משלחות למיפוי קווי החוף המערביים של מפרץ מקסיקו, מחצי האי יוקאטן ועד נהר פאנוקו, צפונית לוורוצ'וז. פונסה דה לאון מיפה בעבר חלקים מפלורידה, שלדעתו הוא אי. החקירה של אנטון דה אלמינוס ביטלה את האזורים המערביים כאתר המעבר, והשאירה את השטח בין נהר פאנוקו לפלורידה.
אלמינוס שכנע את מושל סנטיאגו, פרנסיסקו דה גאראי, לממן משלחת למיפוי בשאר מפרץ מקסיקו. גאראי קיבל שלוש אוניות עם מאתיים ושבעים חיילים, והציב אותן בפיקודו של דה פינדה.  הם עזבו את סנטיאגו בתחילת 1519 והפליגו מערבה לאורך קו החוף הצפוני של המפרץ. בקצה המערבי של דרום פלורידה הוא ניסה להפליג מזרחה, אך הרוחות לא היו מתאימות. במקום זאת, הוא הפליג מערבה לאורך חוף מפרץ המפרץ.
ב־2 ביוני 1519 נכנס אלברז דה-פינדה למפרץ גדול עם ההתיישבות צפופה של ילידים אמריקאיים בחוף אחד. הוא הפליג במעלה נהר המיסיסיפי. תיאור הארץ והתיישבותה, הביאו היסטוריונים רבים להאמין שהוא תיאר את מפרץ מוביל ואת נהר אלבמה. 
אלונסו אלבארז דה פינדה המשיך במסעו מערבה. ב־24 ביוני 1519, ביום החג הרומי הקתולי של קורפוס כריסטי, הפליג אל מה שהוא כינה מפרץ קורפוס כריסטי. אין שום עדות אמינה לכך שאי פעם הגיע לחופי טקסס, אך הוא עגן מווילה ריקה דה לה וראקרוס זמן קצר לאחר שהרנן קורטס עזב.
קורטס חזר ששמע על בואו של דה פינדה.  דה פינדה ביקש לסמן גבול בין האדמות שהוא טוען כשייכות לגאראי לאלה שקורטס כבר טען לבעלות עליהן. קורטס לא היה מוכן להתמקח, ודה פינדה עזב כדי לחזור צפונה. זמן קצר לאחר מכן הפליג במעלה נהר ששמו לאס פלמאס, שם בילה למעלה מארבעים יום בתיקוני ספינותיו. לאס פלמאס היה ככל הנראה נהר פאנוקו ליד טמפיקו של ימינו, טאמוליפס, מקסיקו.
אף על פי שדה פינדה נהרג בקרב עם ילידי נהר פאנוקו, המפה שלו הגיעה למושל גאראי.
המשלחת סימנה את גבולות מפרץ מקסיקו, תוך שלילת הרעיון של מעבר ים לאסיה. המיפוי גם אימת שפלורידה הייתה חצי אי במקום אי, ואפשרה לאלבארז דה פינדה להיות האירופי הראשון שראה את אזורי החוף של מערב פלורידה, אלבמה, מיסיסיפי, לואיזיאנה וטקסס, אדמות שכינה "עמיחל." "
המפה שלו היא המסמך הידוע הראשון בהיסטוריה של טקסס והייתה המפה הראשונה של אזור חוף מפרץ המפרץ בארצות הברית והיא מאוחסנת בארכיב הכללי דה אינדיאס בספרד.
צמח שאבאד

צֶמַח שַׁאבַּאד (5 בפברואר 1864–1935) היה עורך עיתונות ביידיש, רופא ופוליטיקאי יהודי ליטאי, בין שתי מלחמות העולם.

חייו

צמח שאבאד נולד בגטו היהודי בווילנה, לאב סוחר שחי כל ימיו במוסקבה. עם מות אביו הוצא מה"חדר" והועבר לגימנסיה רוסית. בשנת 1881, עבר עם הוריו למוסקבה, לאחר שלוש שנים החל ללמוד באוניברסיטה בעיר, ובשנת 1883 סיים את לימודיו עם תזה בנושא מחלת הסוכרת. כמו כן היה חבר בולט בתנועות שונות, בהן חברת מרבי השכלה, הס"ר ו"הקבוצה הדמוקרטית היהודית". לאחר זמן חזר לווילנה, והפיץ את רעיונות התנועה המהפכנית בעיר. בעקבות מהפכת 1905 נאסר על ידי השלטונות וישב כחצי שנה בכלא. הוא נידון לגלות, שהומרה לאחר השתדלויות רבות אצל השלטון בהרחקה מהמדינה למשך שלוש שנים. התגורר במשך שנתיים בגרמניה, בשווייץ ובאנגליה, ובשנת 1907 הורשה לחזור לווילנה. עם שובו חזר לפעילותו הציבורית, והשתייך להסתדרות הדמוקרטית של המיעוטים הלאומיים. בעת מלחמת העולם הראשונה התנדב לשרת כרופא צבאי, ונשלח לחזית גליציה. עם תום המלחמה הצטרף וייסד ועדי-עזרה רבים לפליטים ונצרכים יהודים. ייסד וניהל מוסדות ציבור רבים, והיה רופא ילדים מפורסם. בשנת 1911 העלה רעיון הקמת החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא, חזון שהגשים עצמו. 
שאבאד הקים, ערך והוציא לאור במשך שנים רבות דו-שבועון ביידיש, בשם "פאלקס-געזונט", לבריאות העם, ותרם רבות לקידום הבריאות, ההיגיינה והרפואה המודרנית בקהילת וילנה. כתב-העת נתקיים משנת 1923 ועד יוני 1940 (כתב העת המשיך לצאת בווילנה גם אחרי מותו של צמח שאבאד). היה מקימה של "המפלגה היהודית הדמוקרטית", ששמה הוחלף לאחר מכן ל"מפלגה העממית", חבר במועצת העיר, ונציג ב"סיים" הפולני כחבר רשימת המיעוטים.
במסגרת פעילותו הציבורית והציונית סייר ד"ר שאבאד עם קבוצת רופאים ליטאים בארץ ישראל ב-1932. במהלך מסעו נערכה לכבודו ולכבוד ד"ר אבא לפין מקובנה, קבלת פנים על ידי ועדת הבריאות של כנסת ישראל והסתדרות הרופאים בירושלים. 
צמח שאבאד זכה להיכנס לאחד מספרי הילדים המפורסמים ביותר בשעתם, "לימפופו", מאת סופר הילדים הרוסי הנודע קורניי צ'וקובסקי (תרגם: נתן אלתרמן; צייר וחרט: יהושע קוברסקי; הוצאת עם עובד, תל אביב; תש"ג, 1943). בזכרונותיו סיפר צ'וקובסקי, כי התכוון להנציח את הרופא היהודי המפורסם מווילנה, בדמותו של "דוקטור אויזמר", הרופא המיטיב מציל החיות (בעקבות "דוקטור דוליטל" מאת יו לופטינג). הוא טיפל בילדים יהודים ונוצרים ללא הבדל והיה מוערך מאד בווילנה שם הקימו לזכרו ב-2007, אנדרטה בצורה פסל בו הוא משוחח עם ילדה.
קממבר

ייצור

הגבינה מיוצרת מחלב פרה לא מפוסטר, לרוב בצורת עיגולים קטנים במשקל של כ-250 גרם. הגבינה נוקשה לאחר יצורה, ועם הזמן הופכת רכה יותר ובעלת טעם וריח חזק יותר. הגבינה מבשילה בעזרת עובש הפנציליום קנדידה (Penicillium candida) והפניציליום קממברטי (Penicillium camemberti) - תהליך שאורך לפחות כשלושה שבועות.

היסטוריה

על פי הסברה המקובלת, הגבינה הומצאה בשנת 1791 על ידי מרי הרל, איכרה מנורמנדי שבצרפת, ואולם, הגבינה שמוכרת לנו כיום מבוססת על התיעוש והפיתוח שנעשה בתהליך ייצור הגבינות החל מסוף המאה ה-19. עם זאת, הגבינה המשיכה להיות אחד המאכלים המייצגים את אזור נורמנדי.
לפני שנערך מחקר מדעי שבדק את הפטריות על קליפת הגבינה, היה המעטה של הגבינה שונה מגבינה לגבינה. רוב הגבינות היו בצבעי כחול-אפור עם נקודות חומות. רק החל מתחילת המאה ה-20, בעקבות המחקר המדעי הפך צבע המעטה להיות לרוב לבן צחור.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הגבינה הונפקה במיוחד בשביל חיילים צרפתיים - והפופולריות שלה גדלה בכל רחבי צרפת.

ישראל

בשנת 1967 החלה שטראוס לייצר גבינת קממבר. תנובה הצטרפה גם היא והחלה לייצר גבינת קממבר בשם "עין גדי". במקביל שווקו בישראל גבינות מיובאות, יקרות יותר. את גבינת הקממבר רכשו בעלי אמצעים, שכן מחירו היה קרוב לפי 10 ממחיר גבינה לבנה ופי 2.5 מגבינה צהובה באותו משקל, והעלייה בצריכת גבינת קממבר בישראל הייתה לאחד מסמלי עליית רמת החיים בישראל. בתחילת שנות ה-70 הוחל במשקים קטנים לייצר גבינת קממבר מחלב עיזים, בשם "עזיזה".

השפעה אמנותית

הגבינה שימשה השראה עבור הצייר הסוריאליסטי סלבדור דאלי בציורו המפורסם "התמדתו של זיכרון". השעונים הנמסים ביצירה הושפעו מגלגל גבינת קממבר בשלה מדי.
אריאל כהנא

קריירה תקשורתית

נולד להורים ניצולי השואה מהולנד. למד בישיבת בני עקיבא מטה בנימין בבית אל ובישיבת אור עציון והוא בעל תואר שני בלימודי תקשורת. החל את עבודתו העיתונאית ב-1996 כעורך ומגיש ברדיו ערוץ 7. ב-2009 החל כהנא לשמש ככתב המדיני של "מקור ראשון" ושל אתר nrg. במאי 2018 החל כהנא לשמש ככתב המדיני של "ישראל היום". 
בשנת 2016 פרסם את החוברת "מיקרופון, מקלדת והמקורות: 50 ערכים על עיתונאות ויהדות".
מלבד עבודתו העיתונאית כהנא מורה לכתיבה עיתונאית במכללת הרצוג וכחבר מליאת מועצה אזורית מטה בנימין.
נשוי ללימור, מורה, ואב לשבעה. מתגורר בגבע בנימין.
טננט קריק

היסטוריה

האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה החוקר ג'ון מקדאול סטיוארט (John McDouall Stuart) שעבר במקום בניסיון הראשון והבלתי מוצלח שלו לחצות את היבשת מדרום לצפון. הוא קרא לערוץ הנחל הזורם מצפון לעיירה על שמו של ג'ון טננט שמימן את מסעו. ראשיתו של היישוב בתחנת ממסר על קו הטלגרף בין מלבורן לבין לונדון  שנבנתה ב-1872. בתחילה נבנתה תחנת הממסר כמבנה עץ זמני ושנתיים לאחר מהן הוקם מבנה אבן הקיים עד היום והוא אחד מארבעת המבנים מסוג זה שהשתמרו באוסטרליה עד היום. 
טננט קריק הייתה האזור השלישי בתפוקת הזהב שלו בתקופת הבהלה לזהב של שנות השלושים של המאה ה-20. גילויים ראשונים של מרבצי זהב התגלו באזור ב-1926 וב-1927 ובאזור העיירה פעלו מכרות זהב עד לשנת 1942.
במלחמת העולם השנייה הקים צבא אוסטרליה ליד העיירה בית חולים שדה וחיל האוויר המלכותי האוסטרלי הכשיר מנחת חרום ליד העיירה.
ביגמיה

בתרבויות בהם ישנה הקפדה על מונוגמיה בחיי הנישואין, ביגמיה היא המעשה בו אדם מתחתן עם אדם אחר, בעודו נשוי/נשואה מבחינה חוקית לאדם אחר. ביגמיה נחשבת לפשע ברוב מדינות המערב, וכאשר היא מתרחשת בהקשר זה, לעיתים קרובות בן/בת הזוג הראשון איננו מודע לבן/בת הזוג השני/ה. במדינות בהן יש חוקים נגד ביגמיים, הסכמת בן/בת הזוג לכך שהאדם לו הם נשואים יתחתן עם אדם אחר בעודם נשואים להם איננה משנה את עובדת אי החוקיות של הנישואין השניים.

מעמד משפטי

רוב מדינות המערב אינן מכירות בנישואים פוליגמיים, ורואים בביגמיה פשע. מספר מדינות אף אוסרים על אנשים לחיות חיים פוליגמיים.
סנדו פררו-ברזילי

סַנדוּ פררו-ברזילי (Sandu Feraru-Barzilay;‏ 1918 לערך, פיאטרה ניאמץ, רומניה – ?) היה פסנתרן ומלחין ישראלי של מוזיקה קלה, שפעל בעיקר בשנות ה-50.

ביוגרפיה

נולד בסוף שנות ה-20 בפיאטרה ניאמץ שברומניה. עבד כמוזיקאי בשירות השידור הרומני ובתיאטראות שונים במדינה. אחרי מלחמת העולם השנייה היה זמן-מה מורה להיסטוריה של הג'אז ב"קונסרבטוריון האמריקאי" של אדמונד דדה בבוקרשט והופיע יחד עם דדה ברסיטלים של ג'אז ומוזיקה קלה לשני פסנתרים.
לאחר קום מדינת ישראל עלה אליה בעלייה ההמונית (ב-1948 או בתחילת שנות ה-50), ומיד מצא תעסוקה במקצועו. כשג'ורג' ואל, יוצא רומניה, היה לבמאי-המנהל של התיאטרון המוזיקלי התל אביבי "לי-לה-לו" בסתיו 1951, הוא שכר ללהקה אמנים עולים חדשים מרומניה – שחקנים-זמרים ואת המלחינים עמוס יוסטר וסנדו פררו-ברזילי. הוא הלחין פזמונים עבור הצגות התיאטרון עד 1953, והמשיך להלחין עבור תיאטרון "תיאטרון דו-רה-מי" תחת המנהל-המייסד ואל עם היווסדו ב-1954. עשרות מהפזמונים פרי עטו שצמחו בתיאטראות הקלים של ואל היו ללהיטים בשנות ה-50, בהם "ג'וזפינה", "יהיה טוב", "כינור נגן לי" (הידוע בביצועה של דורותיאה ליביו) והמפורסם בשיריו: "יפו" ("יפו, שם ביפו"), והם הושמעו בתחנות הרדיו בפי כוכבי הזמר של אותה תקופה כגון ישראל יצחקי, שמשון בר-נוי, פרדי דורה ושמואל פישר.
בשלהי שנות ה-50, ובמיוחד מאז מותו של ג'ורג' ואל ב-1961, ירדה קרנו. הוא ניגן כפסנתרן בהצגות תיאטרון בשנות ה-60 ו-70, והמשיך להלחין (גם מוזיקה קלאסית), אך כמעט לא נמצא ביקוש ליצירותיו. הוא הידרדר לעוני לאחר שהתקשה למצוא פרנסה, בין היתר בשל דבקותו בגאווה מקצועית כמלחין, שבעטיה המתין שיזמינו ממנו יצירות ולא אבה להציע את מרכולתו מיוזמתו.
אחת מרגליו נקטעה עקב תאונת דרכים. התגורר בעיר התחתית של חיפה.
קומפני מן

עלילה

הסרט מתרחש על רקע המשבר הכלכלי העולמי של שנת 2008, כאשר תאגיד גלובלי העוסק בבניית ותפעול מספנות, בשם GTX, עובר צמצומים בעיצומו של המיתון, מה שגורר גל פיטורים נרחב. בין המפוטרים נכלל בובי ווקר (בן אפלק), הגיבור הראשי, המוצג כעובד צווארון לבן טיפוסי, נשוי ואב לשני ילדים.
הסרט מציג את התמודדותו של ווקר עם פיטוריו הפתאומיים, כאשר עקב התדרדרות הדרגתית במצבו הכלכלי, וחוסר הצלחתו למצוא עבודה חדשה, הוא נאלץ להיפרד ממספר סמלי סטטוס, כדוגמת מכונית הפורשה שבבעלותו, מנוי במועדון הגולף המקומי, ולבסוף, בית מגוריו. בסופו של דבר, ועל אף סירובו הראשוני, ווקר נאלץ להסכים לקבלת עבודת כפיים פיזית, המוצעת לו מצד גיסו ג'ק (קווין קוסטנר), במטרה לסייע למשפחתו להתמודד עם אובדן הכנסתם.
במקביל, הסרט עוקב אחר שני עובדים נוספים בתאגיד, מנכ"ל הכספים ג'ין מק-קלרי (טומי לי ג'ונס), ומנהל זוטר בחברה פיל וודוורד (כריס קופר), אשר מצאו עצמם אף הם מפוטרים מהחברה כתוצאה מהקיצוצים.
אופן ההתמודדות של כל אחד מהשלושה עם פיטוריהם, המוצגים כסוג של "גזירה משמים", ומערערת את יסודות עולמם, היא הבסיס לסרט, כמו גם ניסיונם לחזור ולהשיג שליטה בגורלם על רקע המיתון הכלכלי בארצות הברית באותה התקופה.

ביקורות

עם יציאתו לאור, הסרט זכה בדרך כלל לביקורות חיוביות. באתר עגבניות רקובות, 67% מכלל הביקורות על הסרט היו חיוביות, בהתבסס על 162 ביקורות, עם ציון ממוצע של 6.4/10.
מבקרים רבים שיבחו את הסרט על ניסיונו לשקף את האקלים הכלכלי של ארצות הברית בעשור הראשון של שנות ה-2000. הסרט אף תואר כאחד מהסרטים הטובים ביותר של שנת 2010 על ידי דייוויד דנבי, כתב הניו יורקר.
בוט חברתי

בוט חברתי הוא בוט שמתקשר באופן אוטונומי במידה זו או אחרת על גבי מדיה חברתית, לעיתים קרובות עם המשימה להשפיע על מהלך הדיון ודיעותיהם של קוראיו. בוט חברתי דומה לצ'טבוט אבל לרוב מקיים אינטראקציות פשוטות או לא מגיב כלל. המסרים (למשל טוויטים) שבוט חברתי מפיץ הם בעיקר פשוטים מאוד, או מוגדרים מראש. הבוט מתוכנן לרוב למטרות קידום רעיונות מסוימים, תמיכה במסעות פרסום, או בקידום מקורות אחרים - למשל כעוקב ברשת חברתית או באיסוף עוקבים לעצמו. בהקשר מוגבל זה בוטים חברתיים יכולים לעבור מבחן טיורינג. אם הציפייה היא כי מאחורי כל פרופיל במדיה חברתית צריך להיות אדם, הבוטים החברתיים משתמשים תמיד בחשבונות מזויפים.
נראה שבוטים חברתיים מילאו תפקיד משמעותי בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016 והם פעלו עוד לפני כן גם בבחירות האמצע בארצות הברית, 2010. ההערכה היא כי 9–15% מהחשבונות הפעילים בטוויטר הם בוטים חברתיים וכי 15% מכלל ממשתמשי טוויטר שפעלו בדיונים על הבחירות לנשיאות ארצות הברית היו בוטים. לפחות 400,000 אלף בוטים היו אחראים על כ -3.8 מיליון טוויטים, בערך 19% מהנפח הכולל.
בוטי טוויטר הם כבר דוגמאות ידועות, אבל בוטים חברתיים פעילים גם בפייסבוק ובמקומות אחרים. כיום הבוטים החברתיים מסוגלים ליצור זהויות וירטואליות באופן משכנע אשר מסוגלים להשפיע על אנשים אמיתיים, אף על פי שהם לא תמיד אמינים.
הבוטים החברתיים מלבד היכולת לייצר מחדש או להפיץ מחדש הודעות באופן אוטונומי, חולקים גם תכונות רבות עם בוטי ספאם ביחס לנטייתם להגיע לקבוצות משתמשים גדולות.
שימוש בבוטים חברתיים מנוגד לתנאי השירות של פלטפורמות רבות, במיוחד טוויטר ואינסטגרם. עם זאת, מידה מסוימת של אוטומציה נתמכת על ידי המדיות החברתיות באמצעות API. משתמשים רבים, במיוחד עסקים מפעילים באופן אוטומטי את פעילות האינסטגרם שלהם כדי להשיג עוקבים אמיתיים במקום לקנות עוקבים מזויפים. לרוב זה נעשה באמצעות חברות צד שלישי המתמחות באוטומציה חברתית.
הנושא של רגולציה חוקית בנוגע לבוטים חברתיים מעורר עניין במדינות רבות, אולם בשל הקשיים לזהות רוטים חברתיים ולהבחין אותם מאוטומציה "כשרה" באמצעות ממשקי API של מדיות חברתיות, קיים קושי כיום להגדיר ולאכוף כללים בנושא. בוטים חברתיים צפויים לקחת חלק בעיצוב דעת הקהל ידי פעולה אוטונומית.
רכניץ

גאוגרפיה

העיירה שוכנת בדרום בורגנלנד, על הגבול עם הונגריה, ליד בוז'וק וסומבטהי. ההר הגבוה ביותר בבורגנלנד (בגרמנית: Geschriebenstein) ומרגלותיו המזרחיים של האלפים נמצאים בחלקם בתחומי העיירה.

היסטוריה

עד 1920 הייתה העיירה חלק מהונגריה, בדומה לכלל מחוז בורגנלנד. ב-1898 נקבע שהיא תקרא בשמה ההונגרי Rohonc, כחלק ממדיניותה של ממשלת בודפשט. בשנת 1919, עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה, מחוז בורגנלנד הועבר לאוסטריה בהתאם לחוזה סן-ז'רמן וחוזה טריאנון. מ-1921 הייתה העיירה חלק מהמדינה האוסטרית בורגנלנד.
חוסיין סלאמי

ביוגרפיה

חוסיין סלאמי נולד ב-1960 בעיר גולפיגאן במחוז אספהאן שבאיראן. ב-1978 הוא החל ללמוד הנדסת מכונות באוניברסיטה האיראנית למדע וטכנולוגיה. כשהחלה מלחמת איראן-עיראק הוא התגייס למשמרות המהפכה. לאחר סיום המלחמה הוא למוד לתואר שני בניהול ביטחוני באוניברסיטת אזאד האסלאמית.
ב-2009 הוא מונה לסגנו של מפקד משמרות המהפכה הגנרל מוחמד עלי ג'עפרי.
ב-21 באפריל 2019 הודיע המנהיג העליון של איראן עלי חמינאי, על מינוי של סלאמי למפקד משמרות המהפכה.
עדנים

אגודת מים מושב עדנים

האגודה החקלאית במושב עדנים היא גם אגודת מים המספקת את רוב תצרוכת מי השתייה של המושב. 
מקור המים בבאר הנמצאת בטבורו של המושב. מי השתייה הנשאבים ומופקים מבאר המושב הם באיכות גבוהה ומספקים את כל הצריכה המקומית לשתייה ולהשקיה חקלאית.

מאבק תושבי עדנים להתקנת רמזור

בעקבות ריבוי תאונות הדרכים שהתרחשו בצומת הכניסה למושב עדנים בכביש 40 וגבו גם חיי אדם, פתחו תושבי המושב בקמפיין ציבורי שנועד להעלות המודעות לצומת המסוכן והחשת הגורמים העוסקים בתחום להתקין רמזור ללא דיחוי.
במסגרת מאבק התושבים, התקיימה הפגנה בצומת הכניסה במקביל לכיסוי תקשורתי נרחב בתקשורת הכתובה, באינטרנט ובתוכניות בוקר בטלוויזיה. מאמצי התושבים נשאו פרי ורשויות התכנון הורו על התקנת רמזור בצומת המסוכן. הרמזור החל לפעול בחודש דצמבר 2015.

פעילות חברה וקהילה

בעדנים מתקיימת פעילות חברתית - קהילתית ענפה לילדים, נוער ומבוגרים, במסגרתה נערכות מסיבות בחגי ישראל, פעולות נוער וכן פעילות התנדבותית שונות למטרות חברתיות. בין הבולטים שבאירועים, קידי מרקט, מרתון עדנים למשפחות, מסיבת שבועות, מסיבת חנוכה, תהלוכת פורים ופורימון לילדים ונשף למבוגרים, נטיעות ט"ו בשבט, "סינמה עדנים" הקרנת סרטים במדשאה המרכזית, ובנוסף התנדבות לנושאי ביטחון המושב.

תוכנית סיפוח להוד השרון

מושב עדנים נכלל בין 65 היישובים בתוכנית המתאר הארצי 35 (תמ"א 35) להם רחוב משותף עם יישוב עירוני צמוד ועתידם להבלע ביישוב העירוני. בנוסף בתמ"א 48-1 עלול גוש המושבים אלישמע, גני עם, ירקונה ועדנים לאבד אלפי דונים ואף להסתפח אל העיר הוד השרון.
מלאגרוס

מלאגרוס (ביוונית: Mελέαγρος; המאה ה-4 לפנה"ס) היה מצביא מוקדוני, ששרת בצבאו של אלכסנדר הגדול ונרצח במהלך מלחמות הדיאדוכים.

ביוגרפיה

היה בנו של אדם בשם נאופטלמוס ככל הנראה ממוצא אפריוטי היחיד הידוע לנו בצבאו של אלכסנדר שהיה ממוצא זה הוא נזכר לראשונה בשנת 335 לפנה"ס כאשר אלכסנדר יצא למסע נגד הגטים בתראקיה מלאגרוס נשלח יחד עם פיליפוס חזרה לפלה יחד עם השלל כדי שלא יכביד על אלכסנדר בהמשך המסע שנה לאחר מכן הוא נזכר כאחד ממפקדי הכוחות המוקדוניים בקרב גרניקוס ושנה לאחר מכן ידוע שהשתתף בקרב איסוס ושנתיים לאחר מכן בקרב גאוגמלה וכן בקרב השערים הפרסיים וכן במהלך מסעות בבקטאריה וקרב הידספס נראה שלמרות כל זאת הוא לא היה מהמצביאים החביבים על אלכסנדר, שכן בכל הקרבות הנ"ל הוא נזכר תמיד כמפקד יחידת פלנקס, ומעולם לא עלה בדרגה בעוד שמפקדים אחרים כן עלו בדרגות. הוא נודע כמתנגד חריף לרפורמות שאלכסנדר ניסה להעביר בצבא, שכללו שילוב של פרסים ובני עמים "נחותים" אחרים בצבא. 
אם כי לאחר מותו המסתורי של אלכסנדר בבבל נראה שהייתה לו השפעה רבה, קציניו של אלכסנדר התכנסו כדי לבחור יורש למלכם, פרדיקס הציע שאחד מהם ישמש כעוצר עד שרוקסנה מלכתו של אלכסנדר שהייתה בהריון תלד. מלאגרוס התנגד לו בחריפות, וטען שלא בטוח שהבן שתלד רוקסנה יהיה זכר, הוא הציע שהרקולס בנו הלא חוקי של אלכסנדר מברסינה, או ארהידאוס אחיו למחצה של אלכסנדר, ישמשו כמלכים. תלמי הציע דעה שלישית כל הגנרלים ישמשו יחד כעוצרים עד שתלד רוקסנה ועד שיגדל בנה. בהשפעת הפרשים ומעמד האצולה התקבלה דעתו של פרדיקס, והוא לאונטס, קרטרוס, ואנטיפטרוס, מונו לעוצרים. 
אולם לוחמי יחידות הפלנקס שהיוו את היסוד העממי יותר בצבא, מחו על כך שלא שיתפו אותם בדיונים, והכתירו את ארהידאוס הלוקה בנפשו כמלך "פיליפוס השלישי". פרדיקס שלח את מאלגרוס ואטאלוס כדי להרגיע את הרוחות, אולם השניים שזעמו על פרדיקס הצטרפו אל המורדים ועודדו אותם. דיודורוס כותב שהמורדים הכתירו את מאלגרוס כמפקדם. שני הצדדים נערכו לקרב באזור בבל, אולם אז ילדה רוקסנה בן, ו-"אישים בעלי רצון טוב ביותר" כהגדרת דיודורוס הצליחו להשכין שלום בין הצדדים, וסוכם שארהידאוס ובנה של רוקסנה ימלכו במשותף. 
מלאגרוס נרצח יחד עם עוד 30 אנשים משפיעים במהלך טיהורים שערך פרדיקס בכל אלו שהיו עלולים לעורר מדנים.
ז'קט פרקה

ז'קט פרקה הוא ז'קט באורך הירכיים עם כובע (המכונה ברדס או קפושון)., בדרך כלל עמיד כנגד גשם. לרוב עם שרוך או חוט גומי מושחל במותניים ובפתחי הידיים לכיווץ או לסגירת הז'קט.
לעיתים ז'קט פרקה מכונה אנוראק. ההבדל ביניהם הוא שלרוב אנוראק עשוי מחומר עמיד למים וז'קט פרקה לרוב כולל גם ריפוד חם. המונח אנוראק במקורו מגרינלנד ופרקה מקורו בשפת ננט שהייתה נהוגה באיים הסמואיים.
ז'קט פרקה שימש את הצבא האמריקאי במלחמת קוריאה. ז'קט פרקה של טייסים הפך למועדף באופנת המוד בשנות ה-60.
פרקה אזרחי יוצר בארצות הברית בשנות ה-80. הוא נקרא שנורקל פרקה כיוון שמחובר לו ברדס (קפוצ'ון) הניתן לשליפה.
היום ז'קט פרקה מעוצב על ידי אופנאי צמרת והוא פריט אופנתי מקובל.
גאווין המילטון

קפטן גאווין ג'ון המילטון (Gavin John Hamilton; ‏1953 לערך – 10 ביוני 1982) היה קצין בשירות האוויר המיוחד הבריטי, אשר השתתף בפעולה מעבר לקווי צבא ארגנטינה באיי פוקלנד במהלך מלחמת פוקלנד בשנת 1982. הוא נהרג במהלך הפעולה, והוענק לו עיטור הצלב הצבאי.

ביוגרפיה

המילטון נולד בצפון יורקשייר. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט ושירת ברגימנט הגרין הווארדס (Green Howards) בטרם הצטרף לשירות האוויר המיוחד. הוא שירת בקפריסין, בבליז ובצפון אירלנד. בשירות האוויר המיוחד שירת כמפקד פלגה (Troop).

מלחמת פוקלנד

לאחר פרוץ מלחמת פוקלנד השתתף המילטון בפעולה לכיבושו מחדש מידי הארגנטינים של האי דרום ג'ורג'יה. במהלך הפעולה היה מעורב בשתי התרסקויות של מסוקים, אך לא נפגע. בהמשך השתתף בפעולה באי פבל (Pebble Island), שבמהלכה הושמדו בו על הקרקע 11 מטוסים ארגנטינאים. המילטון פיקח אישית על השמדת שבעה מהם.
לאחר הנחיתה הבריטית בסן קרלוס ב-22 במאי חדרו המילטון ואנשיו מעבר לקווי הארגנטינים באי המזרחי וקיימו במשך שבעה ימים תצפית על עמדות הארגנטינאים בבירת האיים סטנלי. במהלך הפעולה הדפו הוא ואנשיו שתי התקפות עליהם, הניחו מארב לסיור ארגנטינאי ולכדו ששה שבויים.
ב-5 ביוני יצא המילטון ועמו ארבעה חיילים לאי המערבי באיי פוקלנד. הם הקימו תצפית מוסווית על עמדות הארגנטינים ביישוב פורט הווארד. בבוקר ה-10 ביוני מצאו עצמם מוקפים על ידי סיור של ארבעה חיילים ארגנטינאים מפלוגת הקומנדו 601. חלק מהחיילים הצליחו להיחלץ ובמקום נותרו המילטון וקשר. לפי פקודתו של המילטון נכנסו הוא והקשר לקרב עם הארגנטינאים כדי להיחלץ. המילטון נפצע והורה לקשר לנסות להיחלץ לבדו, כשהוא מחפה עליו. לאחר מכן הוא נפגע ונהרג. הקשר נלקח בשבי. היה זה הקרב היבשתי היחיד שהתנהל באי המערבי במהלך המלחמה.
המילטון נקבר על ידי הארגנטינאים בטקס צבאי בבית הקברות הקטן של פורט הווארד. הוא עוטר לאחר מותו בעיטור הצלב הצבאי על כלל פעולותיו במלחמה.
ליליאן נורדיקה

ילדות ולימודים

ליליאן נורדיקה נולדה למשפחת נורטון בבית חוה שבנה סבה על גבעה ליד פרמינגטון, מיין. את שם הבימה שלה אימצה לה בעידודו של מאסטרו איטלקי בראשית הקריירה האופראית שלה. האיש שכנע אותה, שהקהל האירופאי לא יקבל בעין יפה שם אמריקאי על הבימה. השם ג'יליה נורדיקה פירושו "חבצלת צפונית" וליליאן נורטון נודעה עד מהרה בשם מאדאם נורדיקה.
כבר בילדותה גילתה נורדיקה משיכה טבעית למוזיקה, שאותה מצאה בשירת ציפורים ובפכפוך פלגים. כשהייתה בת שמונה עברה משפחתה לבוסטון כדי שאחותה וילהלמינה תוכל להמשיך בלימודי המוזיקה שלה, אך וילהלמינה מתה עוד לפני שמלאו לה שמונה-עשרה. המשפחה תלתה עכשיו את תקוותיה בליליאן, שהחלה את לימודי המוזיקה זמן קצר לאחר הטרגדיה והשתלמה כזמרת בבוסטון, שם סיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה בגיל 18, ואחר במילאנו. הופעתה הראשונה הייתה כסולנית בקונסרבטוריון של ניו אינגלנד עם אגודת הנדל והיידן.

קריירה

את הופעתה האופראית הראשונה כמאדאם נורדיקה הגישה בבריסל בשנת 1879 ומאז ואילך תפסה מקום של כבוד בקרב הפרימדונות, בהופעות בכל בתי האופרה החשובים באירופה, כולל פסטיבל ביירוית,
ובארצות הברית, בייחוד במטרופוליטן אופרה, לעיתים קרובות לצד יאן דה רשקה.
כמו לזמרות רבות, הייתה גם לנורדיקה מריבה רבתי עם נלי מלבה, שדרשה למשך עונה אחת "זכויות בלעדיות" על תפקיד ברונהילדה, על אף חוסר ההתאמה של קולה לתפקיד. נורדיקה יצאה מכליה, אבל בסופו של דבר יצאה בידה על העליונה: ברונהילדה של מלבה הייתה אסון ומעמדה של נורדיקה כסופרן וגנרי ראשון במעלה הושב לה.
ליליאן נורדיקה הייתה זמרת שאפתנית והרפתקנית, בעלת רפרטואר עצום, שכלל את אאידה, ברונהילדה במחזור הטבעת, טריסטן ואיזולדה ולוהנגרין של וגנר, לה טרוויאטה של ורדי, "פאוסט" של גונו, ונישואי פיגרו של מוצרט. הקלטותיה נעשו במועד מאוחר בקריירה שלה ואינן מציגות אותה במיטבה. אף על פי כן, אפשר ללמוד מהן על גודל המנעד שלה כזמרת, שיכלה לשיר הן קולורטורה (Io son Titania) ותפקידים דרמטיים כבדים יותר (Mild und leise). אפשר לשמוע את נורדיקה גם בכמה מגלילי הקול של מייפלסון, המבליטים ביתר הצלחה את הגודל והגמישות של קולה.
הביוגרפיה של ליליאן נורדיקה, "דיווה ינקית" מאת איירה גלאקנס, נכנסת לפרטי פרטים הן בנושא הקריירה האופראית המצליחה שלה והן בתחום חייה האישיים הכושלים. נורדיקה נישאה שלוש פעמים (האמצעית ביניהן לזמר טנור מעוט כישרון בשם זולטאן דום). נישואיה השלישיים היו לבנקאי עשיר מניו יורק, ג'ורג' ו. יאנג. כל נישואיה היו אומללים.

קץ חייה

בשנת 1913 יצאה נורדיקה למסע רסיטלים באוסטרליה. היא איחרה כמעט לאוניה מסידני בדרכה חזרה, אבל שלחה מברק לרב החובל בבקשה שימתין לה. מסתבר, שהייתה זו טעות גורלית. ה"טסמאן" התנגשה בשונית אלמוגים ונשארה תקועה שם למשך שלושה ימים, ונורדיקה סבלה מחשיפה, שממנה לא החלימה עוד. היא שהתה בים הדרומי למשך חודשים, וכשנדמה היה שהיא מתאוששת, חלה שוב התדרדרות במצבה. היא מתה ב-10 במאי 1914 באי יאוה. מותה היה תוצאה של תשישות עצבים ודלקת ריאות. גופתה של נורדיקה הוחזרה לאמריקה ונקברה סמוך לחוות ילדותה במיין.
על אף ביש המזל בחייה האישיים, נודעה נורדיקה בחביבותה ובנדיבותה. היא כתבה מסה נאה בשם "עצות לזמרים", המצורפת כנספח ל"דיווה ינקית". המסה נודעת בהיעדר היומרנות שבה ובנימה העניינית והמעשית של העצות הכלולות בה.