google/wiki40b huggingface dataset:
סופי מרסו

ילדות

סופי מרסו נולדה בשם סופי דניאל סילבי מופו (Sophie Danièle Sylvie Maupu) בפריז, לבנואה - ותיק מלחמת אלג'יריה שעבד כנהג משאית, צייר וברמן, ולסימון, ששימשה כדיילת בחנויות כלבו. אחיה סילבן מבוגר ממנה בשלוש שנים.
מרסו גדלה בעיירה של, פרבר ממזרח לפריז. משפחתה עברה מאוחר יותר לז'נטיי, פרבר דרומי של פריז, והפעילה מסעדה בפריז. 
המשפחה קשת היום ניהלה חיים צנועים. במהלך השבוע סייעה מרסו בהפעלת המסעדה המשפחתית. את סופי השבוע נהגה המשפחה לבלות בבקתה באזור אסון. הוריה התגרשו כאשר הייתה בת תשע.

קריירה

בפברואר 1980, כאשר חיפשה עבודה במהלך החופשה, נתקלה מרסו במודעה של סוכנות דוגמנות שחיפשה בני-עשרה. מרסו הגיעה אל הסוכנות והצטלמה בה. באותה עת חיפש המלהק של הסרט "שיגעון של מסיבה" (La Boum), של קלוד פינוטו, שחקנית צעירה עבור הסרט. כחודש לאחר הצילומים בסוכנות הוזמנה מרסו למבחן בד יחד עם כאלף מועמדות אחרות. לאחר המבחן נקראה מרסו להיבחן שנית בפני הבמאי שהחליט לבחור בה לתפקיד. הצילומים לסרט החלו ב-17 ביולי והסתיימו לפני חזרתה ללימודים. מיד לאחר מכן הוחתמה מרסו על חוזה ארוך טווח עם חברת הסרטים גומון. באותה העת החליפה את שמה בעצת הסוכנות מ"מופו" ל"מרסו". הסרט La Boum זה להצלחה רבה גם בצרפת וגם באיטליה, יפן ומדינות אחרות. בעקבות ההצלחה זכתה גם מרסו לפרסום רב, צולמה לשערי עיתונים, התראיינה ואף השתתפה בכמה פרסומות לסבון Lux Beauté. ב-1981 השתתפה מרסו באלבומו של הזמר הצרפתי פרנסואה ואלרי Dream in Blue, ובשנת 1985 הקליטה את אלבומה הראשון והיחיד לפי שעה Certitude.
בשנת 1983 השתתפה מרסו בסרט ההמשך של הסרט La Boum שבגינו זכתה בפרס סזאר בקטגוריית השחקנית המבטיחה ביותר. בשנת 1984 השתתפה בסרט Fort Saganne יחד עם ז'ראר דפארדייה וקתרין דנב. באותה שנה השתתפה בסרט Joyeuses Pâques עם ז'אן פול בלמונדו.
מאמצע שנות השמונים השתתפה מרסו בשורת סרטים של בן זוגה, הבמאי אנדריי צולאווסקי: L'Amour braque (ב-1985), Mes nuits sont plus belles que vos jours (ב-1989), La Note bleue (ב-1991), ו-Fidélité (ב-2000).
בשנות התשעים השתתפה בכמה סרטים מצליחים באנגלית: סרטו של מל גיבסון "לב אמיץ" (1995) בו שיחקה את הנסיכה איזבל, הסרט חלום ליל קיץ (1999) והסרט "העולם אינו מספיק" בסדרת סרטי ג'יימס בונד לצידו של פירס ברוסנן (1999).
בשנת 1995 מרסו כתבה וביימה סרט קצר של תשע-דקות בשם L'Aube à l'envers. בשנת 1996 כתבה ספר אוטוביוגרפי למחצה בשם Menteuse: Recit (הספר תורגם לאנגלית בשנת 2001 ונקרא Telling Lies); ובשנת 2002 כתבה וביימה את הסרט Parlez Moi D'Amour (דבר אליי על אהבה) בגינו זכתה בפרס בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל מונטריאול.

חיים אישיים

מרסו נישאה למפיק הקולנוע אנדריי צולאווסקי, המבוגר ממנה בעשרים ושש שנים. ביוני 1995 נולד בנם וינסנט. בשנת 2001 השניים נפרדו. מרסו ניהלה מערכת יחסים עם המפיק ג'ים למלי, ובשנת 2002 נולדה בלונדון בתם המשותפת ג'ולייט. בשנת 2007 דיווחו עיתונים אחדים על כך שמרסו מנהלת מערכת יחסים עם כריסטופר לאמברט עמו שתפה פעולה בסרט La disparue de Deauville.
שירה חברתית

שירה חברתית היא תמת שירה שמתמקדת במציאות ועוסקת בנושאים של צדק חברתי.

שימושים היסטוריים במונח

צירוף המילים "שירה חברתית" כמונח בתחום השירה, הופיע לראשונה בספרדית (Poesia Socíal), כשם כולל לקבוצה של משוררים שעסקו ספציפית בתמות חברתיות בשנות ה-50 וה-60, בהשפעתה ובהשראתה של מלחמת האזרחים בספרד. מאוחר יותר החל המושג להתקבל גם בשפה האנגלית, תחילה בהקשר של שירה שנכתבה בספרדית בידי מקסיקנים-אמריקנים בטקסס. לאחר שהתבסס המושג השתמשו בו חוקרי ספרות על מנת להתייחס לשירתם של מספר משוררים, בהם ג'ורג' ברנרד שו, ויסטן יו אודן וססאר ואייחו.

שירה חברתית בישראל

במהלך המחאה החברתית של 2011, ראתה אור בהוצאת גרילה תרבות החוברת 'שירון המהפכה: שירת האוהלים', שהתמקדה בשירים בעלי תוכן חברתי. דוגמאות נוספות לשירה חברתית בישראל, הן האנתולוגיה 'אדומה', ספר השירה הראשון של יודית שחר, וערבי השירה של ערס פואטיקה.
שנות ה-60 של המאה ה-1

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
רשות בתי החולים הממשלתיים

רשות בתי החולים הממשלתיים (אשר נודעה בראשיתה גם כ"רשות האשפוז"), הייתה רשות ממשלתית הכפופה לשר הבריאות, אשר נוסדה באוקטובר 2014 על ידי שרת הבריאות דאז, יעל גרמן ואמורה הייתה להיות מופקדת על הניהול, הפיקוח והבקרה על 11 בתי החולים הממשלתיים. למנכ"לית הרשות מונתה אסתר דומיניסיני. לאחר הקמת ממשלת ישראל ה-34 ומינויו של יעקב ליצמן לסגן שר הבריאות הוקפאו הליכי הקמת הרשות ודומיניסיני התפטרה מתפקידה. בשנת 2016 הוקמה במקום הרשות "חטיבת המרכזים הרפואיים הממשלתיים" במשרד הבריאות, ולראשת החטיבה מונתה ד"ר אורלי ויינשטיין, שמעמדה בהיררכיה מקביל לסמנכ"ל.
משפט גלפונד-שניידר

במתמטיקה, משפט גלפונד-שניידר הוא משפט הקובע תחת אילו תנאים העלאת מספר אלגברי בחזקת מספר אלגברי נותנת מספר טרנסצנדנטי. המשפט עונה בחיוב על הבעיה השביעית של הילברט. המשפט הוכח על ידי המתמטיקאי הרוסי אלכסנדר גלפונד בשנת 1934 ובאופן בלתי תלוי על ידי המתמטיקאי הגרמני תאודור שניידר בשנת 1935.
המשפט קובע כי אם  מספרים אלגבריים כך ש-, ו- אי-רציונלי, אז  טרנסצנדנטי.
גליל ארקטי

גליל ארקטי או ארקטיק רול (באנגלית: Arctic roll) הוא קינוח בריטי העשוי רולדה של עוגת ספוג דקה הממולאת בגלידת וניל. בין העוגה והגלידה מפרידה שיכבה דקה של ריבת תות שדה. ישנה גרסה של המוצר ובה גלידת שוקולד.
הקינוח הומצא בשנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי עורך הדין הצ'כי ד"ר ארנסט ולדן (Ernest Velden), אשר היגר לבריטניה בשנת 1939 כשהוא נמלט מפני הנאצים. בשנת 1940 הקים ולדן מפעל לגלידה והחל לפתח מוצרים שונים. לימים, זכה ולדן בתואר אבירות על השגיו.
יצור הגליל הארקטי החל באופן מסחרי בשנת 1958 והקינוח זכה לפופולריות רבה באנגליה, כאשר חנויות מקומיות רבות ברחבי אנגליה יצרו גרסאות מקומיות. פופולריות המוצר הגיעה לשיאה בשנות ה-80 של המאה ה-20 (בתקופה זו נמכרו באנגליה מדי חודש מוצרים, שלו היו שמים אותם זה אחר זה, היה אורכם מגיע ל-40 קילומטרים). בשנות ה-90 של המאה ה-20 פחתה פופולריות המוצר, וייצורו הופסק.
בשנת 2008, בעקבות גל של נוסטלגיה, החל ייצור מסחרי מחודש של הקינוח, ופופולריותו שבה. במחצית הראשונה של שנת 2009 נמכרו 3 מיליון מוצרים (שלו היו מונחים זה לצד זה היה אורכם מגיע ל-400 קילומטרים).
PRESENT (צופן)

שיקולי פיתוח ויעדים

טכנולוגית מחשוב מפושט (Pervasive Computing) מצריכה התייחסות שונה מהיבט קריפטוגרפי. הכלים הקיימים כמו AES או סרפנט אינם מתאימים במיוחד כיוון שהם פותחו תוך חשיבה על מחשבים שולחניים או שרתים המצוידים במעבד חזק וזיכרון בשפע ולא על סביבה מוגבלת במשאבים כמו כרטיס חכם או תיוג אלקטרוני עם או בלי מקור אנרגיה עצמאי. כבר אפשר לראות את סכנות השימוש במכשירים אילו מהיבט ביטחוני והשימוש בהם רק הולך וגובר בקצב מסחרר. בגלל הצורך בכלים קריפטוגרפיים ייעודיים לחומרה זעירה גבר לאחרונה העניין בפיתוח פרימיטיבים כאלו, במיוחד צופן בלוקים וצופן זרם.
במסגרת פרויקט eSTREAM פותחו מספר צפני זרם מאוד יעילים בחומרה ביניהם גריין ו-Trivium. אך בניגוד לצופן זרם, צופן בלוקים נחשב לפרימיטיב יותר ורסטילי. יתרה מזו, אמנות פיתוח צופן בלוקים מבוססת ומובנת יותר מפיתוח צופן זרם. למרות שקיימת תאוריה עשירה בנושא LFSR שנחשב לכלי הטוב ביותר לבניית צופן זרם מהיר במינימום מעגלים, עדיין קשה להגיע לשילוב בטוח ובשל כך האמון בצופן זרם מסוג כזה חלש יותר. בבניית צופן בלוקים קל משקל כמו PRESENT, אין די במיטוב אלגוריתם קיים אלא עדיף לפתח אותו מההתחלה תוך התחשבות בסביבה בה יפעל. כמובן בהתחשב במינימום הביטחון ההכרחי בסטנדרטים של ימינו. למשל יש לקחת בחשבון שאם הצופן מקבל בלוק קצר מדי, למשל 64 סיביות הדבר חושף אותו להתקפת יום הולדת ואם ההתקן אמור להצפין כמויות גדולות של מידע (מה שלא סביר שיקרה בהתקנים זעירים) יש צורך להחליף מפתחות בתדירות גבוהה יותר.
ידוע שצופן DES נחשב ליעיל מאוד בחומרה אפילו בהשוואה לצפנים מודרניים. הסיבה היא שמפתחי הצופן מראש שאפו לייעדו לחומרה. בהתחשב בעובדה שבעת פיתוח DES מיזעור המוליכים למחצה היה עדיין בחיתוליו זה לא מפתיע שניתן לממש את DES בחומרה עם 2300 GE (שערים לוגיים).  לשם השוואה AES במימוש הכי ממוטב בחומרה, צורך לפחות 3600 שערים. בקטגוריה של צפנים קלי משקל קיימות מספר הצעות טובות כמו SEA, TEA, mCrypton ו-HIGHT שבממוצע צורכים כ-2500 GE. הבעיה עם DES היא העובדה שהמפתח קצר מדי (רק 56 סיביות לעומת צפנים מודרניים 128 סיביות לפחות), הגרסה המשופרת שלו DESXL (עם מפתחות באורך כולל של 168 סיביות) צורכת כ-2200 GE. את PRESENT אפשר לממש בחומרה עם 1570 GE מה שמעמיד אותו כמתחרה ראוי אף לצופן זרם.

חיבור מפתח

החיבור עם המפתח שנקרא "addRoundKey" הוא חיבור XOR של 64 סיביות המצב הפנימי (הזיכרון) של הצופן עם 64 הסיביות הראשונות של תת-המפתח .

ביטחון ויעילות

לאור העובדה שהצופן מיועד מראש לספק ביטחון בינוני אין לראות בו כתחליף ל-AES והקריפטואנליזה שלו בהתאם צריכה להתחשב בעובדה זו. הצופן חדש יחסית ובאופן כללי לא התגלו בו בעיות רציניות. התקפת איזון זמן/זיכרון המבוססת על פרדוקס יום ההולדת בדרך כלל מהווה איום משמעותי על צופן בלוקים עם בלוק קטן יחסית כמו PRESENT, אולם בהתחשב בסביבה המיוחדת בה הוא אמור לפעול האיום הזה לדעת המפתחים אינו חמור. התקפת ערוץ צדדי יכולה להיות ישימה נגד PRESENT כמו נגד צפנים אחרים, שוב בשל הפלטפורמה הספציפית שבה אמור הצופן להיות מיושם התקפה זו אינה מהווה איום ממשי לדעת המפתחים.
ADC

ADC (ראשי תיבות של Analog-to-Digital Converter, נקרא גם: A/D או A to D), הנקרא גם דוגם או ממיר אנלוגי לדיגיטלי, הוא התקן אלקטרוני המבצע המרה של אות אנלוגי לאות דיגיטלי. דוגמה נפוצה לשימוש בדוגם היא בהמרת אנלוגי שנקלט על ידי מיקרופון ומייצג קול, לאות דיגיטלי אשר ניתן לעיבוד ושמירה באמצעים ממוחשבים.
ההמרה כרוכה בקוונטיזציה של המידע הנכנס ולכן בהכרח הוא מוסיף אלמנט של שגיאה. בנוסף, במקום לבצע המרה בצורה רציפה, ADC מבצע המרה מחזורית, כשהוא דוגם את האות הנכנס. התוצאה היא רצף ערכים מספריים אשר הומרו מאות אנלוגי, רציף בזמן ובאמפליטודה, לאות דיגיטלי, עם זמן ואמפליטודה דיסקרטיים.
הפעולה ההפוכה לזו של ה ADC היא המרה מדיגיטלי לאנלוגי, על ידי מכשיר DAC
בית סוהר שמור

בית סוהר שמור הוא מונח המשמש לתיאור בתי כלא או אגפים בתוך בתי סוהר, שנשמרים ברמת האבטחה הגבוהה ביותר. בתי סוהר שמורים משמשים כמקום מגורים עבור אסירים המסווגים המהווים איום ביטחוני חמור ביותר.

היסטוריה

המונח "בית סוהר שמור" אומץ בארצות הברית ומאז הוא אומץ במספר מדינות אחרות. בית הכלא של ארצות הברית אלקטרז, שנפתח ב -1934, נחשב לאב טיפוס מוקדם לכלא סופרמקס.
בשנת 1975, נבנה בית סוהר שמור בשם "Katingal" באוסטרליה. בית הסוהר הכיל 40 תאים, דלתות אלקטרוניות ומצלמות מעקב, ולא הכיל חלונות. המתקן נסגר כעבור שנתיים בשל פגיעה בזכויות אדם. מאז, נסגרו בתי כלא שמורים נוספים, בעוד אחרים נבנו על תקן בית סוהר שמור.
בתי סוהר שמורים נעשו נפוצים בארצות הברית לאחר 1984. עד אז רק בית כלא אחד בארצות הברית עמד בסטנדרטים של בית סוהר שמור, בית הכלא הפדרלי במריון שבאילינוי. בשנת 1999, כבר היו בארצות הברית מעל 50 בתי סוהר שמורים, מפוזרים על פני כ-30 מדינות. בתי סוהר שמורים נעשו נפוצים יותר לאחר ששני קצינים בבית הכלא במריון, נדקרו למוות בשתי תקריות שונות על ידי האסירים. הדבר גרם לנורמן קרלסון, מנהל הלשכה הפדרלית של בתי הכלא, לקרוא להקמת סוג חדש של מתקני כליאה לבידוד אסירים בלתי נשלטים. לטענתו, בית כלא כזה הוא הדרך היחידה להתמודד עם אסירים ש"לא מראים כל דאגה לחיי אדם".
בשנים האחרונות מדינות רבות הקימו בתי כלא שמורים כמתקנים עצמאיים או כאגפים מאובטחים בתוך בתי כלא רגילים.
בספטמבר 2001, ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה הקימה בגולבורן בית סהור שמור. אמנם התנאים שבו עדיפים על אלה של Katingal, אך עדיין עומד בסטנדרטים של בתי סוהר שמורים, עבור אסירים המסכנים את ביטחון המדינה, או אסירים שלא ניתנים לשיקום.

יתרונות וחסרונות

לא קיימת הגדרה רשמית לבית סוהר שמור, עם זאת, מחלקת המשפטים של ארצות הברית ומכון התקנים האמריקני מסכימים שהמשותף למתקנים אלה הוא שהם משמשים בדרך כלל כדי לספק דיור בבידוד למשך זמן ארוך עבור אסירים המסווגים כמסוכנים ביותר.
לבניית בית סוהר שמור, או לשדרוג בית סוהר קיים נדרש כסף רב. בבניית בית הכלא השמור ADX פלורנס  בשנת 1994, הושקעו 60 מיליון דולר. בשנת 2010, כאשר נשיא ארצות הברית ברק אובמה רצה להעביר אסירים ל"מרכז התיקון תומסון", הדבר היה כרוך בעלויות של 237 מיליון דולר שנדרשו כדי לשפץ את המרכז. העלות השנתית הממוצעת לאסיר בבית סוהר שמור נכון לשנת 1999 במדינת קולורדו, עמדה על 32,383 דולר. הדבר נובע בעיקר בשל הטכנולוגיה הדרושה כדי לשמור על האסירים: דלתות כבדות, קירות מבוצרים, ומערכות אלקטרוניות מתוחכמות, יש להוציא יותר כסף על משכורות לעובדים, מכיוון שדרושים יותר עובדים על מנת לתחזק את המקום. יתר על כן, ישנן עלויות רבות שקשה למדוד. למשל, מכיוון שבבתי כלא שמורים יש היסטוריה של בעיות נפשיות בקרב האסירים. הדבר עולה לציבור כסף נוסף כאשר אסירים משוחררים מתקשים להסתגל לחיים רגילים לאחר השחרור. על אף העלויות הגבוהות, ישנם גם יתרונות לבתי סוהר שמורים, מכיוון שהרבה יותר קשה לברוח מהם, ותנאי הבידוד ששוררים בהם מספקים הגנה מפני קטטות אסירים שעלולים לפגוע זה בזה.

ביקורת

ישנם המבקרים בתי סוהר שמורים בטענה שהם מפרים זכויות אדם בסיסיות, בין השאר משום תנאי המחיה הירודים במתקנים אלה. בשנת 1996, צוות של האומות המאוחדות שהוקצה לחקור עינויים תיאר את התנאים כהשפלה לא אנושית. מחקר מקיף שנערך בשנת 2011 על ידי לשכת עורכי הדין בניו יורק הראה שבתי הכלא שמורים הם בגדר עינוי לפי החוק הבינלאומי ו"עונש אכזרי ויוצא דופן על פי חוקת ארצות הברית".
מרכז חסידי נדבורנה

בניית בית המדרש ופעילותו

אבן הפינה הונחה בי' בסיוון תשמ"ד, בניית המבנה ארכה כ-16 שנה וחנוכת הבית נערכה בניסן תשנ"ב. 1992
המבנה תוכנן על ידי האדריכל ישעיהו אילן, הידוע ביצירת הקשתות למניעת עמוד באמצע אולם בית הכנסת הגדול.
ביציקת הבטון השתתף האדמו"ר, רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים, והכניס ליציקה חפצי קדושה בעלי סגולה, האדמו"ר היה מעורב גם בתכנון ובעיצוב בית המדרש.
גובהו של המבנה יותר מ-15 מטר. תשומת לב רבה הופנתה לתחום האקוסטיקה, כך שניתן יהיה לשמוע את שליח הציבור ואת קריאת התורה בכל היציעים.
בית המדרש מבוסס על תרומות חסידים ואוהדים.
בית המדרש הגדול נמצא בחלקו הימני של הבניין משמש לתפילה בשבתות ובחגים. בשאר ימות השבוע מתקיימות התפילות בקומות התחתונות של המבנה. בנוסף ישנם במבנה אולם לעריכת הטישים, ספרייה תורנית גדולה, מקוה טהרה גדול וחדרי לימוד. נמצאים בו גם משרדי החסידות וחדר האדמו"ר, את בית המדרש סובבת חצר היכולה להכיל אלפי אנשים ובה נערכים שמחות ואירועים מיוחדים בחסידות.
בבית המדרש לומדים ומתפללים אף מי שאינם חסידי נדבורנה, ובהם חרדים ליטאים.

היכל התפילה

היכל עזרת הגברים מונה כ-450 מקומות ישיבה. מאירות אותו 3 נברשות ענק. בשורות הראשונות יושבים התורמים והרבנים הבולטים. בבית המדרש שתי גלריות המשמשות למקום ישיבה לנשים.
ארון הקודש המפואר גובהו 10 מטר ורוחבו כ-8 מטר. הוא עשוי שיש ועץ . כ-30 ספרי תורה מונחים בארון בעמידה כמקובל בחסידות.
אלנה מאוולור

עלילה

אלנה היא נסיכה ממוצא לטיני בממלכת אוולור. כשהייתה בת 16 (כפי שניתן לראות באלנה והסוד של אוולור) הייתה כלואה בתליון של אוולור, לאחר 41 שנים שוחררה על ידי הנסיכה סופיה הראשונה. מאז אלנה עוברת הרפתקאות עם חבריה הטובים, במיוחד עם אחותה, ובמקביל צריכה ללמוד לשלוט על הממלכה.
אמיל מאירסון

קורות חיים

מאירסון נולד בלובלין שבפולין. אביו, ברנרד, עמד במשך שנים רבות בראש הקהילה היהודית בעיר, ואמו, מַלווינה (מלכה) מאירסון לבית הורביץ, הייתה סופרת ששלטה בשפות רבות וכתבה רומנים היסטוריים בפולנית על ההיסטוריה של יהודי פולין.
בגיל צעיר נסע ללימודים בברלין, סיים את לימודיו בבית־ספר ריאלי, למד כימיה במספר אוניברסיטאות בגרמניה. בשנת 1882 סיים את לימודיו ונסע לפריז, שם עבד תקופה קצרה ככימאי, ולאחר מכן היה עורך לענייני חוץ של סוכנות הידיעות HAVAS.
בשנת 1893 הצטרף לאגודת חובבי ציון, "יישוב ארץ־ישראל". בינואר 1894 היה נציג אודסה בוועידה בין־ארצית של חובבי ציון ונבחר למזכיר הוועד.
באפריל 1896 חלה נקודת מפנה בחייו של מאירסון; בעקבות מותו של מייסדה ונשיאה של חברת יק"א, הברון מוריס דה הירש, התאפשר להפעיל את יק"א גם בארץ ישראל, ובשלושים השנים הבאות התמסר מאירסון לפעילות התיישבותית בארץ ישראל.
באפריל 1899 נסע מאירסון לראשונה לארץ ישראל לשם הכשרתו לתפקיד בכיר ביק"א. לשם כך ביקר במושבות ולמד על מוסדות בעלי חשיבות ליהודי ארץ ישראל. לאחר מכן התמנה למנהל משותף של חברת יק"א, ולבעל אחריות מיוחדת לענייני ארץ־ישראל, תפקיד זה מילא עד לפרישתו בשנת 1923.
מאירסון מת בשנתו מאוטם שריר הלב בגיל 74.
מאירסון היה אחיה של המשוררת והמחזאית הפולנית ממוצא יהודי פרנצ'ישקה אַרנשטַיינובה .
תחרות מחשבים

תחרות מחשבים היא תחרות שבה המשתתפים מתמודדים בהפגנת כישורים מסוימים בתחום המחשוב, כגון  יכולת תכנות, ידע באלגוריתמים, חיפוש באינטרנט ונושאי מחשבים דומים.

היסטוריה

רוב סוגי הספורט קיימים מאות שנים, ולכן נערכות בהם תחרויות עם היסטוריה של מאות שנה, למשל האולימפיאדה. לעומת זאת, נושא המחשבים הוא צעיר למדי - המחשב הראשון נוצר רק במחצית המאה העשרים, ולכן גם תחרויות בנושא זה הן עניין של עשרות שנים בודדות בלבד.
התחרות המוקדמת ביותר התקיימה בסוף שנות השבעים, אך בשנים האחרונות חל גידול מרשים במספר התחרויות ובהיקפן.
המשתתפים נדרשים להפגין מיומנות במחשוב. השיפוט בתחרות מתבסס על זמן ועל איכות. דוגמה: בתחרות פיתוח יישומים המשתתפים משתמשים במחולל יישומים שונים, ונדרשים לפתח יישום תוך שעות אחדות. התוצאות נבחנות על ידי חבר השופטים לפי משך הזמן שנדרש לכל מפתח ואיכות התוכנה שיצר. 
בעוד שחלק מהתחרויות כוללות התכנסות של המשתתפים במקום אחד, התפוצה הרחבה של תקשורת מחשבים ורשת האינטרנט בפרט גרמה לכך שההשתתפות בחלק מהתחרויות היא מרחוק והמשתתפים אינם נפגשים פנים אל פנים.

פרסים

בחלק מהתחרויות הפרס הוא כספי; בחלקן הוא יכול להיות מקום עבודה; וקיימות תחרויות בהן ה"פרס" הוא פרסום המקומות הראשונים ב-"Hall of Fame" ("היכל תהילה") מקומי (צורה זאת צברה תאוצה רבה מאז הופעת האינטרנט, ומקובלת במיוחד באתרי חידות ואתגרי מחשב).
חברות היי-טק משתמשות בתחרות ככלי לאיתור מועמדים לעבודה. זוכי התחרות מקבלים לעיתים מלגות לימודים למוסדות אקדמיים המעוניינים למשוך אליהם קהל זה.

רשימת תחרויות

אירועים רבים יכולים להחשב כתחרות הושמטו מהרשימה משום שאינם מתקיימים באופן סדיר. כך, למשל, תערוכת Y2Hack‏ היא תחרות האקרים שהתקיימה, נכון ל-2010 עד כה שלוש פעמים - בשנת 2000; בשנת 2004; ובשנת 2009.
אבו יוסף

קורות חייו

אבו יוסף חי בכופה ובגדד, עיראק של היום, במהלך המאה ה-8. על פי מסורות שונות, הוא גדל בתנאים של עוני, אך ניחן בתשוקה עזה לידע. אמו התנגדה לשאיפות האקדמיות שלו, והתעקשה שירכוש מקצוע כדי שיוכל לתרום לפרנסת המשפחה. ישנן עדויות שגורסות כי הוא אכן מילא את משאלותיה של אימו, אך לצד זה לא זנח את לימודיו האקדמאים. כישוריו האינטלקטואלים, לצד נחישותו והתמדתו, הובילו את אימאם אבו חניפה להבחין בו, ולאמץ אותו כחניכו. כך הפך לתלמיד המצטיין שלו, ממשיך דרכו, מפיץ משנתו, וזה אשר היה יותר מכל אחראי על קידום האסכולה החנפית בעולם, אסכולה שעד היום הזה (2018) היא אסכולת ההלכה הגדולה בעולם האסלאמי.
אבו יוסף תואר כאישיות בעלת כישורי למידה יוצאי דופן, אשר לא חדל מעולם להעשיר את הידע שלו, ולהעמיק את הבנתו בעולם המשפטים וההלכה האסלאמית.
אבו יוסף חי בכופה עד למינויו כשופט, ולאחר מכן כשופט העליון בבגדד, על ידי הארון א-ראשיד. הוא החזיק במשרתו כשופט העליון עד לפטירתו השנת 798.

משנתו

משנתו של אבו יוסף נשענת ומתבססת ברובה על זאת של מורהו, אבו חניפה. כתביו ותפקידיו בתחום הפוליטיקה, אפשרו לו לקדם את האסכולה החנפית ברחבי העולם האסלאמי. אף על פי שרוב פסיקותיו נשענות על הגותו של מורו, היו מספר עניינים שבהם חלק אבו יוסף על אבו חניפה. אבו יוסף התבסס על החדית' יותר מאשר מורהו, מכיוון שבזמנו כבר היו יותר מסורות מאומתות. כמו כן, הוא מתח ביקורת על השימוש המופרז, לדעתו, של אבו חניפה בלוגיקה. עם זאת, הוא צידד בשימוש מבוקר בלוגיקה בתהליך פסיקת ההלכה.
משנתו של אבו יוסף בולטת בעומק אליו הוא הגיע בתחומי הכלכלה ומדע המדינה.
המרכז האקדמי כרמל

היסטוריה והווה

המבנה בו שכנה המכללה היה בעבר מחסן קירור והוסב על ידי חברת "ש.א.א. רשת מכללות בע"מ" למבנה מתאים להוראה בתכנון משרד קנפו כלימור אדריכלים. בשנת 2008, לאחר אישור המועצה להשכלה גבוהה, החל המרכז האקדמי כרמל לקלוט סטודנטים אשר עמדו בתנאי הקבלה למסלולי בוקר וערב לתואר ראשון במשפטים ובמנהל עסקים. במקביל ללימודיהם של הסטודנטים של המכללה, המשיכו להתקיים במבנה המכללה לימודים של שלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל (שהופעלה על ידי אותה חברה) וזאת עד שהסטודנטים של השלוחה סיימו את חובות לימודיהם. החל משנת 2011 ועד 2017 התקיימו במקום לימודים של המרכז האקדמי כרמל בלבד. 
בקיץ 2016 החליטה המועצה להשכלה גבוהה למנוע מן המכללה רישום סטודנטים חדשים לבית הספר למשפטים עד לתיקון הליקויים שעליהם הצביעה המועצה. לאחר הליכים משפטיים שונים, הסכימה מל"ג בדיון שנערך בבית המשפט המחוזי בחיפה לאפשר לקריה האקדמית אונו לפתוח שלוחה בחיפה במקומו של המרכז האקדמי כרמל.
מדד המחירים לצרכן בישראל

מדד המחירים לצרכן בישראל מקורו ב"מדד המחירים לצרכן בארץ ישראל", שפורסם בתקופת המנדט הבריטי משנת 1922. הוא מחושב על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומפורסם מדי חודש (עבור החודש הקודם). במהלך
הזמן, התפתחה ולוּטשה שיטת חישוב המדד והשימוש בו התרחב מעבר לתחום מדידת האינפלציה גם לתחום יחסי העבודה (תוספת יוקר, עוד מתקופת המנדט והסכמי שכר), הצמדה של התחייבויות כספיות ומיסוי.
המדד מתפרסם מדי חודש (עבור החודש הקודם), ביום ה-15 בחודש בשעה 18:30 (אם ה-15 הוא יום שבת, מפורסם המדד יום קודם). בערבי שבת וחג, מפורסם המדד בשעה 14:00.

עדכון הסל של מדד המחירים לצרכן

החל מינואר 1999, משקלות המדד מתעדכנים מדי שנתיים. זאת בהתאם לתקנות של ארגון העבודה הבינלאומי (International Labour Organization) לעריכת מדד המחירים לצרכן,  הממליצות לעדכן את סל המדד לעיתים תכופות, על מנת להקטין הטיות אפשריות במדד הנובעות משינויים בדפוסי הצריכה של האוכלוסייה.
סל התצרוכת שמחיריו נמדדים במדד המחירים לצרכן, מייצג את הרכב ההוצאות לתצרוכת של משקי הבית. נתונים לגבי הרכב ההוצאות לתצרוכת של משקי הבית מתקבלים מסקר הוצאות משק הבית אשר נערך באופן שוטף בכל שנה. אלה מייצגים את ההוצאות לתצרוכת של כ-2.3 מיליון משקי בית באוכלוסייה.
מרישומי ההוצאות על הסעיפים השונים, כפי שנמסרו על ידי משקי הבית שהשתתפו במדגם, חושבה ההוצאה החודשית הממוצעת למשק בית למצרכים ולשירותים שונים.
יאיר רחלי

קורות חייו

יאיר רחלי נולד בחיפה ב-1929 ולמד בבית הספר החקלאי במקווה ישראל. בנעוריו הצטרף לפלמ"ח והיה חבר הגדוד הראשון. בינואר 1948 השתתף בפעולת תגמול בשפרעם עליה זכה ביום העצמאות הראשון למדינת ישראל באות גיבור ישראל. כעבור כארבעה חודשים, נפצע קשה בקרב במלכיה מול כוחות אויב מלבנון. בעיטור לו זכה תוארו מעשיו:
ביום ה-19 בינואר 1948, במבואות שפרעם, בשעת פעולת תגמול, חיסל טור' יאיר רחלי ברימונים עמדת אויב שסיכנה את אנשינו, ואיפשר בזאת את החלצותם משדה האש.
— עיטור הגבורה ליאיר רחלי
לאחר פציעתו התגורר רחלי בקיבוץ יזרעאל ונבחר להנהלת הקבוצה. בשנת 1954 החל לעבוד כמדריך בכפר הירוק וכעבור תקופה קצרה גויס לבקשתו ליחידת המבצעים של שירות הביטחון הכללי והשתתף במבצעי ריגול ומעקב בישראל ומחוץ לה. באחת משליחויותיו באירופה, בנובמבר 1967, אף נתפס ונעצר. בתקופה זו הייתה יחידת המבצעים משותפת לשב"כ ולמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ומאוחר יותר נותר רחלי לשרת במוסד. לאחר פרישתו היה שותף בסוכנות ביטוח בשם "כנען סוכנות לביטוח".
בשנת 1991 החל רחלי בכתיבת ספרים העוסקים בשאלות פילוסופיות המשולבות בסיפורים מעברו בשירותי הביטחון.
בספרו "משאו של רוכב האופניים" ובראיון שנתן לאיש גלי צה"ל, דודו דיין, טען שאות הגבורה שניתן לו מקורו בתיאור, על ידי מפקד כיתה שהשתתף בפעולה, שרומם את פעולתו של רחלי בקרב בשפרעם הרבה מעבר לראוי.
יעל אלמוג

ביוגרפיה

אלמוג נולדה בירושלים, והיא הבכורה מבין שלוש אחיות. אביה כלכלן, ואמה חדווה הייתה עורכת תוכניות בקול ישראל. בגיל 6 עד 11 התגוררה אלמוג עם משפחתה בצ'ילה וארגנטינה, ובהמשך חזרה המשפחה לישראל.
אלמוג שירתה בגלי צה"ל כמפיקת חדשות וכתבת לענייני תרבות. לאחר שחרורה הגישה מ-1988 במשך ארבע שנים את מגזין הטלוויזיה הפופולרי לנוער "תוססס" בערוץ הראשון, לצד תמיר קמחי ורוית פררה, אמנון פישר, ירדן בר-כוכבא ואקי אבני. לאחר מכן, הגישה את מגזין הקולנוע "אקשן" בטלוויזיה החינוכית בערוץ 2 (לצד אורנה בנאי); את התוכנית "סל בסלון" בערוץ הספורט; את טקס פרסי "ויוה 2000"; תוכניות בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק; ותוכנית בנושא ספורט אתגרי "G-10" בערוץ 10 (2003, לצד עמית ענבר ולי זיו). כן שיחקה בסרטי הקולנוע "צלקת", "זולגות הדמעות מעצמן" ו"אושר ללא גבול".
במקביל ללימודים לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב, שימשה אלמוג גם ככתבת ועורכת בנושאי תרבות במשך שלוש שנים במדור "גלריה" של העיתון "הארץ". סיימה תואר שני במשפטים בהצטיינות באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. ב-1999 חזרה לארץ והתמחתה במשפטים אצל עו"ד מני מזוז, במחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה.
לאחר ההתמחות, כיהנה אלמוג כעורכת דין במחלקה המשפטית של הרשות לניירות ערך, ובמקביל עבדה כמרצה לדיני ניירות ערך באוניברסיטת חיפה. שימשה כתובעת במחלקת מיסוי וכלכלה בפרקליטות מחוז תל אביב עד 2006 וייצגה את המדינה בתיקים פליליים בתחום העבריינות בשוק ההון. התמחותה היא בעבירות "צווארון לבן".
אלמוג ניהלה את המחלקה הבינלאומית ברשות לניירות ערך. בסמוך לפרוץ המשבר הכלכלי שהכה בעולם בסופו של העשור הראשון של המאה ה-21, מונתה אלמוג לעמוד בראשות ועדת בין-משרדית להסדרת שירותי קסטודי בשוק ההון בישראל. בוועדה לקחו חלק בכירים ממשרד האוצר, הרשות לניירות ערך, בנק ישראל ורשות המיסים. הוועדה פרסמה המלצות ביניים באוגוסט 2010 וב-3 בינואר 2012 מסרה את המלצותיה הסופיות. אלמוג אף ייצגה את הרשות לניירות ערך בארגון רשות ניירות ערך הבינלאומי, וכיהנה כיו"ר ה-monitoring group - ועדה פנימית של הארגון בהשתתפות 80 מדינות שאחראית על מעקב ופיקוח על ביצוע ההסכם המולטי-לטרלי של הארגון הבינלאומי של רשויות ניירות ערך. עד חודש מאי 2011 כיהנה גם כ"יועצת בכירה לראש הרשות לניירות הערך".
ב-23 בינואר 2012 מונתה למנכ"ל IFRS Foundation, ארגון הפועל לקידום אימוץ ויישום התקנים הבינלאומיים לדיווח חשבונאי IFRS.
בפברואר 2017 מונתה אלמוג למשנה למנכ"ל בנק הפועלים. בהמשך היא מונתה ליועצת המשפטית הראשית בבנק הפועלים.