היראדו

היסטוריה

מתקופת נארה הייתה היראדו נמל ביניים עבור ספינות שהפליגו מנמלים ביבשת אסיה ליפן. במהלך תקופת קאמאקורה ותקופת מורומאצ'י החזיקה משפחת מצואורה (松浦) בזכויות לסחר עם קוריאה ועם סין של שושלת סונג. במהלך תקופת סנגוקו ובתחילת תקופת אדו, התחזק מעמדה של היראדו כמרכז הסחר הבינלאומי, בייחוד המסחר עם סין של שושלת מינג ועם חברת הודו המזרחית ההולנדית (VOC).
ב-1549 הגיעו להיראדו האירופאים הראשונים - היו אלו סוחרים פורטוגזים. בספטמבר 1550 הגיע לאי המיסיונר הישועי פרנסיסקו חאווייר. קבלת הפנים שהעניקו לו הסוחרים הפורטוגזים שבנמל שכנעו את מצואורה טקאנובו, הדאימיו המקומי, בחשיבותו של האיש והוא דאג לארח אותו. חאווייר שהה בהיראדו חודש ימים, ובתקופה קצרה זו הצליח לשכנע כמאה מתושבי האי להמיר את דתם לנצרות. הוא המשיך בדרכו כשהוא משאיר לכומר הישועי קוסמה דה טורס (Cosme de Torrès‏; 1570-1510) לטפל בקהילה שבאי. אחד מבני הקהילה, סבסטיאן קימורה, היה ליפני הראשון שהוסמך לכמורה, אך הוא סיים את חייו על המוקד ב-1597. הקהילה הנוצרית ירדה למחתרת לאחר שהדת הנוצרית קתולית נאסרה כליל ביפן ב-1614. המיסיונרים גורשו מיפן, ומיסיונרים שניסו לחזור ליפן בהיחבא ונתגלו הוצאו להורג. ב-1622 הועלה המיסיונר הישועי האיטלקי קמילוס קוסטנצו (Camillus Costanzo) על המוקד בהיראדו.
ההולנדים הגיעו לראשונה להיראדו ב-6 ביולי 1609. השלב הראשון ביחסי המסחר הרווחיים שבין היפנים להולנדים היה הענקת רישיון סחר (בהולנדית handelspas) ב-1609.‏ בשיאו השתרע מרכז המסחר ההולנדי על כל השטח של פארק סקיקאטה של ימינו. ב-1613 הקימו גם האנגלים תחנת מסחר בהיראדו אך נטשו אותה ב-1623 לאחר שהגיעו למסקנה שהמסחר עם יפן איננו רווחי. בינתיים הלכו והתערערו היחסים בין שוגונות טוקוגאווה ששלטה בפועל ביפן לבין ספרד ופורטוגל. השוגון חשד שפעילות המיסיונרים נועדה להכשיר השתלטות של המעצמות האיבריות על יפן. ב-1636 הוגבלו הפורטוגזים לנמל נגסאקי בלבד, וגורשו מיפן לאחר מרד שימאברה שהתחולל ב-1637, שבו נטלו יפנים נוצריים חלק פעיל. ההולנדים שסייעו לשוגון לדכא את המרד זכו לתקופת חסד קצרה. ב-1637 וב-1639 נבנו מבנים גדולים מאבן שיועדו לשם כמחסנים, והבנאים ההולנדים חרתו תאריכים על אבני הבניינים. הממשל היפני ראה בתאריכים סמלים נוצריים אסורים על פי החוק ותבע את הריסתם המידית של המבנים. ראש המשלחת ההולנדית (Opperhoofd) פרנסואה קארון (François Caron‏; 1673-1600) הורה מיד על ביצוע ההוראה, אבל היפנים בכל זאת תבעו מההולנדים לעזוב את היראדו ולהתמקם באי המלאכותי דג'ימה שהוקם במפרץ נגסאקי. ב-24 ביולי 1641 עזבו ההולנדים את היראדו.
אף שהדאימיו של היראדו תמך בצד המפסיד בקרב סקיגהארה (21 באוקטובר 1600) שהעלה לשלטון ביפן את שוגונות טוקוגאווה הרשה המנצח, טוקוגאווה איאיאסו, לדאימיו ממשפחת מצואורה לשמור על האחוזה הפיאודלית שלו. בתקופת אדו הייתה היראדו מקום המושב של ההאן של היראדו, כשהדאימיו התגורר בטירת היראדו (נבנתה בשנים 1717-1704 ופורקה ב-1868).
באמצע המאה ה-17 התפתחה באי תעשיית החרסינה שהובאה לאי על ידי קדר מקוריאה (שבה הייתה תעשיית קדרות מפותחת) שהתיישב באי לאחר שהתחתן עם יפנית. הקדר סננוג'ו (Sannojô) מצא קאולין באיכות מעולה ליד הכפר מיקאווצ'י והחל בייצור כלי חרסינה עדינים. תור הזהב של החרסינה של היראדו (Hirado porcelain) היה בין 1751 ל-1843 שבה יצרו באי את החרסינה הטובה ביותר ביפן. באמצע המאה ה-19 היה ביקוש רב לחרסינה של היראדו באירופה, וגם כיום היא פריט אספנות מבוקש.
העיר המודרנית של היראדו נוסדה ב-1 בינואר 1955. העיר התרחבה כאשר מוזגו לתוכה ב-1 באוקטובר 2005 העיירות הסמוכות טַבִּירָה (田平町), אִיקִיטְסוּקִי (生月町) ואוֹשִימָה (大島村). הכלכלה המקומית מבוססת בעיקר על חקלאות, דיג עיבוד מזון ותיירות.

תחבורה

שדות התעופה הקרובים ביותר לעיר נמצאים בפוקואוקה, צפונית להיראדו ובנגסאקי, דרומית להיראדו. משני שדות התעופה יש קווי אוטובוסים סדירים להיראדו. בשתי ערים אלו מצויה גם התחנה הקרובה ביותר של רכבת הקליע, השינקנסן, ומהן אפשר להגיע להיראדו ברכבות או בקווי אוטובוסים סדירים. בעיר עצמה פועלת תחבורה ציבורית בתדירות נמוכה, וכן פועלת מעבורת בין היראדו לאושימה.

מסחר ומזון

בעיר יש כמה רובעי מסחר ומרכזי קניות גדולים דוגמת מרכז הקניות אמו פלאזה. המסעדות שבעיר מגישות מאכלים המבוססים על המטבח האזורי: מרק צ'מפון (מרק דגים ואיטריות) בסגנון היראדו; אומצות היראדו (מבשר הבקר השחור של האזור); דגים כדוגמת דג הסנדל המוכן בהיראדו במגוון דרכים (למשל סשימי או טמפורה) ומוגש בין במסעדות בין ינואר למאי או דגים מעופפים הקרויים ביפנית אגו המוגשים מיובשים ומומלחים או "מאדאי" סוג של דג הדומה לדניס (Pagrus major); וטאיצ'אזוקה – אורז מבושל שעליו פרוסות מאדאי שעליהם נוהגים לשפוך תה ירוק רותח. להיראדו מבחר קינוחים ייחודיים: האנה קסטלה (עוגת פרח), גובומוצ'י (עוגיות אורז בסוכר חום), קאסדוסו (עוגיות טבולות בחלמון ובמולסה) ואומרימונו (פסלים מסוכר).
פומלת היראדו (היראדו בונטאן - Hirado Buntan) היא סוג מיוחד של פומלה שנתגלה בהיראדו ב-1910 והוא במקום שני במכירות הפומלה ביפן.