הרמת כוח

אופן התחרות

התחרות המסורתית, כפי שהתעצבה במשך השנים, היא כזו הכוללת סקוואט, לחיצת חזה ודדליפט. כל תחרות אחרת בה מבצעים רק תרגיל אחד או שניים בלבד אינה נקראת תחרות פאוורליפטינג. תחרויות בהם מבצעים אך ורק לחיצת חזה נקראות "Bench Only או Single Lift". תחרויות בהן מבצעים לחיצת חזה ודדליפט לאחריה נקראות "Push&Pull". תחרויות בהן מבוצע תרגיל הדדליפט נקראות "Pull/ Deadlift".
הרמת כוח היא ספורט רב תרגילים, כמו קרב עשרה באתלטיקה קלה או קרב שניים בהרמת משקולות אולימפית. המתחרים משתתפים ב"קרב שלוש" עם שלושה ניסיונות בכל תרגיל: 3 בסקוואט 3 בלחיצה בשכיבה ו-3 בדדליפט. על המתחרה לבצע לפחות הרמה חוקית אחת בכל אחד מהתרגילים בנפרד. זו אחת הסיבות שה"דדליפט" נחשבת כ "מלך התחרות", כיוון שעד שלא בוצעה הרמה אחת חוקית בדדליפט, הספורטאי אינו בתחרות תרתי משמע. מכאן התפתחה אמרה בבז'רגון הפאוורליפטינג "התחרות מתחילה רק כאשר המשקולת מכה ברצפה" או באנגלית: "The meet doesn't start until the bar hits the floor". תחרויות של שני תרגילים / הרמות או תרגיל / הרמה אחת בלבד אינן נמנות בסדר הפאוורליפטינג ומתחריהם נחשבים. בות כ מומחי הרמה "Single lift specialist" ,בחור האם ברצונם להתחרות בכל שלושת התרגילים ("קרב שלוש") או אך ורק בתרגיל הלחיצה בשכיבה ("בנץ'-פרס"). כל מתחרה זכאי לשלוש "כניסות/נסיונות" הרמה בכל תרגיל. מתחרה אשר כשל בניסיון מסוים, לא יוכל להוריד את המשקל בכניסתו הבאה, אם כי רק להותירו ללא שינוי או להעלותו במינימום של ק"ג אחד ההרמה המוצלחת הטובה ביותר נמנית כנגד הכלל ההרמות "TOTAL" בחישוב המיקום בסוף התחרות . ב"קרב השלוש" המנצח הוא המתחרה אשר הרים את המשקל הרב ביותר בקטגוריה אליה הוא שייך (הקטגוריות נקבעות על-פי משקל גוף המתחרה וגילו, ומשתנות בהתאם לפדרציות). או במקרה של שוויון בכמות כלל ההרמות בקבוצת משקל המנצח הוא המתחרה הקל יותר במינימום של 50 גרם. בתחרויות הרמה אחת המנצח נקבע ע"פ ההרמה המוצלחת ביותר או ע"פ משקל גוף במקרה של שוויון.
כאמור, במהלך ה-25 שנים האחרונות התפתח טרנד חדש בעולם זו, בו ישנם ספורטאים הבוחרים להתמחות בתרגיל אחד בלבד ולהביא אותו אל המקסימום. ספורטאים אלו אינם מתחרים בתחרות מלאה אלא לרוב בתחרויות מיוחדות בהם נערכים רק תרגילים אלו.

ציוד אופייני

עולם הפאוורליפטינג מתחלק לשני זרמים עיקריים. הראשון/אחרון הוא Raw/ Classic Powerlifting. סגנון תחרות בו מותר להשתמש כאמצעי עזר אך ורק בחגורה וברצועות פרק כף יד. לעיתים, איגודים שונים מתירים במסגרת זו את השימוש גם ברצועות רגליים בביצוע הסקוואט. הזרם הgerh tu vabh השני הוא Equipped Powerlifting בו מותר להשתמש באמצעי ייצוב ותמיכה שיפורטו בהמשך.

Classic/Raw Powerlifting

בתחילת הספורט ב-1964 כל התחרויות התנהלו ללא ציוד עזר (למעט מתחרים שרימו ואלתרו ציוד עזר בהסתר) . כאמור, במסגרת זו הספורטאי מרים/מה לפי יכולתו בהתאם לגנטיקה ואיכות אימוניו/נה. הספורטאי מנצל כמעט 100% מהיכולת הגופנית האמיתית שלו, מאחר שלבושו אינו מאפשר לו אפילו גרם אחד. תקופה זו ארכה כ-15 שנים כמו כן נאסרה, הגשת משקולות, בתרגיל הלחיצה או "spotters" בתרגיל הכריעה "סקוואט". היו הרבה סיבות שמנעו הן את הבטיחות שבשמוש בספוטרים והן את השימוש באמצעי תמיכה כפועל יוצא של בטיחות המתחרה. אך הסיבה העיקרית הייתה הפוריטאניות הקשיחה של ארגון הספורט האמריקאי A.A.U שחוקתו כפתה את רוח הרמת משקולות האולימפית חד משמעית ומבלי לקחת בחשבון את הסיכונים הקיימים בענף ספורט זה.

חגורת גב

לגוף האדם יש חגורה טבעית המחזיקה את עמוד השדרה שלו: קבוצת שרירים העקרית בחגורה זו היא שריר הבטן הידוע בשם שריר הבטן הרוחבי. תמינה נוספת באה משאר שרירי הבטן - האלכסונים השריר הישר של הבטן, שריר הפירמידה שריר המרובע המתני והשרירים הבין-צלעיים. [בנוסף על שרירי השרשרת האחורית כגון השריר הארוך זוקפי עמוד השדרה ועוד] חגורת הרמות כוח מסייעת לשפר את יכולת התמיכה של שרירי הבטן בעמוד השדרה המותני.

תפקיד החגורה

חגורה מייצבת את עמוד השדרה ע”י הגדלת הלחץ התוך בטני, כאשר המתאמן לובש את החגורה בצורה הדוקה, שרירי הבטן נלחצים כנגד החגורה, והיא בהתאמה מחזירה כוח. הפעולה המתרחשת היא לחץ תוך בטני שמסייע רבות לייצב את הטורסו, כתוצאה מכך אפשר לבצע סקוואט ומשיכות עם משקל רב יותר, וכתוצאה מעבודה כבדה יותר הגוף מתחזק בכלליות.
חגורת פאוורליפטינג היא חגורה שרוחבה אחיד לכל אורכה - 10 ס"מ ועובייה 10 מ"מ (לפי חוקת ה I.P.F). חגורות אשר החלק הקדמי שלהן צר ואילו החלק האחורי רחב הן חגורות מתקופת קרב שלוש בהרמת משקולות אולימפית - תרגיל זו בוצע בפעם האחרונה באולימפיאדת מינכן 1972. תפקידן היה ליצור "כן-שילוח" בתרגיל ה "Clean and Press" סוג חגורה זו אינו מספק את התמיכה הדרושה בבצוע הרמות כוח.
כאמור, השימוש בה מותר בכל תחרות פאוורליפטינג.

רצועות שורש כף היד

רצועות אלו נועדו על מנת לשמור את מפרק שורש כף היד של הספורטאי במצב הכי בטוח שניתן לספק. שורש כף היד הוא מפרק צר וגמיש בין כף היד לאמה המופרקות עם עצם הגומד ועם עצם החישור. מטבעו, אזור זה חשוף יותר לפציעות ולדלקות, מאחר שהעצמות בו קטנות מאוד והוא עשיר ברקמות חיבור כלי דם ועצבים. הרצועה ממספקת לחץ משל תחבושת אלסטית על מנת ליצב את מפרק כף היד ובתקווה למוע פציעות לרקמות החיבור ולעצבים העוברים בכף היד בעיקר עצב מנהרת כף היד "Carpal Tunnel" .

רצועות ברכיים

רצועות אלסטיות ארוכות וקשיחות. רצועות אלו מתלפפות בחזקה סביב הברך ומאפשרות לספורטאי להרים באמצעותן משקל רב יותר. בשנות ה-60 כאשר מתחרים השתמשו בתחבושות אלסטיות. בחלוף הזמן מאמנים ואתלטים פתחו "תעשיית קוטג' " והחלו לייצר רצועות חזקות יותר. החלו להשתמש לראשונה ברצועות אלו המטרה הייתה לתת סיוע קינטי בביצוע ההרמה. יש הטוענים ש המטרה הייתה לשמור את מפרקי הברך חמים על מנת למנוע פציעות. מאחר שהמתחרה מסיר את הרצועות בין ניסיונות הסקוואט על מנת לאפשר זרימת דם חפשית זוהי טענה שאין לא אחיזה במציאות. מראיונות שבצעתי בשנות השמונים עם מתחרים מ15 אליפויות העולם הרעיון היה הגדלת ביצועים. אמוץ הרצועות בעיקר כתוצאה של מתחרים שהשתמשו במספר תחבושות אלסטיות על כל ברך והיו שאף שמו כדורי טניס מאחורי הברך על מנת לשבור שיאי עולם בסקוואט ד"א ידוע לי על מספר מתחרים מאותה תקופה בהם מתחרה אירופאי אחד ששבר את השיא העולמי בסקוואט ושבר את שיאו האישי ב-100ק"ג מהתחרות הקודמת על ידי שמוש בכדורי טניס 3 תחבושות אלסטיות לברל ועטיפת גוו במגבת ממתקן מגבות מהשירותים הציבוריים. מקרים אלו ואחרים היטו את התאחדות הפאוארליפטינג לאחר הפרישה מ A.A.U ליצור סטנדרטים שעוגנו בחוקת ההתאחדות ללבוש, חגורה ורצועות ברך. סטנדרטים אילו עצבו את בהמשל את חליפת הסקוואט ואת חולצת הלחיצה.

Equipment Powerlifting

עם התפשטות העיסוק בענף, באמצע שנות ה-70, הוא הפך לעצמאי ונפרד מה-A.A.U. בו בזמן נושא בטיחות במתחרה בזמן ההרמה לקחה חשיבות מרכזית. גורם מרכזי היה עליית המשקלים המורמים ושבירת שיאים אקסטנסיבית במהלך שנות ה-70. עלו שני נושאים בספורט הצעיר: א'. הוספת שומרים "spotters" בזמן ביצוע תרגיל הסקוואט. ב'. סטנדארדטיזציה של מערך השיפוט בראש וראשונה לאמוץ לבוש תחרותי מהרמת המשקולות האולימפית - הסנגלט. זמן מה לאחר מכן התחילו להופיע חליפות סקוואט - "פרימיטיביות" ששמרו על בטיחות המרים. כלוואי החלה עלייה באיכות הביצועים בסקוואט 
.התקדמות בטכנולוגיה של חמרים ועיצוב במחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה העשרים, שנשאה בחובה עליה באמינות, איכות ותמיכה. באותה תקופה עלה השמוש בחולצות הלחיצה. פדרציית ה-I.P.F התירה את הכנסת חולצת התמיכה באירוע הלחיצה שהוכרה לשבירת שיאים באליפויות בינ"ל. התנאים הללו היוו קרקע פורייה התפתחות ענפי ההתמחות בעקר בלחיצה בשכיבה. תופעה לוואי נוספת הייתה עלייה סיטונאית ברמת ביצועי הסקוואט והלחיצה עד כדי כך שהציוד החל להיות גורם מכריע בבצוע שני התרגילים הראשונים בפאוור-ליפטינג. אז החלה "חזרה למקורות" בדמות של "Raw Powerlifting" או כ-"Classic Powerlifting"

חליפה לסקוואט

בתחילת שנות ה-80, ג'ון איינזר ואחרים החלו לפתח בהדרגה ציוד אימונים מסיבי שתפקידו היה הוספת ביצועים לסקוואט וללחיצה עם ניסיונות לחולצת זקיפות וחליפת דדליפט. בתחילה פותחה חליפת הסקוואט [1979] ולאחריה חולצת הלחיצה [1982-83]. ישנן סוגים שונים של חליפות המיוצרות ממרכיבים שונים: קנבס, פוליאסטר, דנים. קבוצת חמרי הפוליאסטר עברה שדרוגים משמעותיים במהלך 20 השנים האחרונות חליפת הסקוואט מגיע למתיחה מקסימלית בתחתית התנועה וכתוצאה מכך עוזרת לספורטאי להרים משקל רב יותר. ישנם שני סוגים של חליפות; חד-שכבתית (Single Ply) ורב-שכבתית (Multi Ply). החליפה החד-שכבתית מיוצרת משכבה אחת קשיחה של פוליאסטר ומאפשרת לספורטאי להוסיף משקל מוגבל לסקוואט שלו. החליפה הרב-שכבתית מיוצרת ממספר שכבות פוליסטר או קנבס, אשר בהתאמה מוסיפות משקל רב יותר למוט.

חולצת לחיצה

חולצה המיוצרת משכבה אחת, או מספר שכבות פוליאסטר או קנבס. תפקידה לעזור לספורטאי להרים משקל רב יותר. חולצות אלו מעוצבות כך שהשרוולים ופלטת החזה מפעילים התנגדות כנגד הורדת המוט לעבר החזה ונמתחים בחזקה בתחתית התנועה כך שהם אוגרים אנרגיה פוטנציאלית שהופכת לאנרגיה קינטית המסייעת באופן משמעותי בעליה חזרה לכדי מצב של נעילה. 
התאחדויות בינלאומיות כגון GPC WPO‏ ו-WPC, מטילות הגבלות לא-משמעותיות על הציוד [אינן מגבילות חמרים או מס' שכבות בחולצות ובחליפות] ההתאחדות הגדלה בעולם והיחידה המוכרת על ידי הוועד האולימפי הבינ"ל היא ה-IPF. התאחדות מגבילה את מספר השכבות בציוד התמיכה לאחד בלבד. כמו כן אוסרת על שימוש בקנבס. ה-IPF עורך בדיקות ציוד ובדיקות סמים בתחרויות. בדיקות הסמים לשוברי שיאים לאומיים או בינ"ל וחובת בדיקת סמים לכל שוברי השיאים הלאומיים או בינ"ל כתנאי הכרחי להכרה בשיא. ה-I.P.F השקיעה מאמץ רב בקידום הספורט בזירה הבינ"ל עם למעלה מ-100 ארצות חברות ופתחה אליפות עולם נפרדת לחלוטין ב "Classic/ Raw pwerlifting"