google/wiki40b huggingface dataset:
יועץ עסקי

יועץ עסקי הוא כל אדם העוסק במתן שרותי ייעוץ בתחום תכנון, קביעת מדיניות וליווי פעילויות עסקיות.
היועץ העסקי הוא בעל ידע והשכלה רחבה בתחומי הניהול והעסקים, כשמקובלות התמחויות רבות ושונות כגון: שיווק, מימון, עסקים משפחתיים, לוגיסטיקה, מערכות מידע, אסטרטגיה, שיקום והבראת עסקים, קמעונאות, עסקים קטנים ובינוניים ועוד. בנוסף קיימות התמחויות לפי תעשייה כגון: מלאכה זעירה, תעשייה מסורתית והיי-טק.
כחלק מהתהליך היועץ ראשית יבחן את המצב הקיים בחברה או בארגון (בתחום הכלכלי, בדרכי העבודה של החברה ובפוטנציאל הגלום בעסק). לאחר מכן היעדים אליהם  שואף הארגון להגיע ויחד יבנו תוכנית עבודה שתוביל להשגת היעדים באמצעות כלים ניהוליים, נקודות הסתכלות חדשות על בעיות קיימות ועוד. תהליך הייעוץ נעשה בדרך כלל בשלבים, באמצעות פגישות עבודה בתדירות קבועה.

מקצוע הייעוץ העסקי בישראל

בעולם כל תחום הייעוץ הניהולי כולל: ייעוץ עסקי, ייעוץ לניהול, וייעוץ לארגונים (Management Consulting) מהווה חלק בהתנהלות העסקית המודרנית. בישראל קיימת פעילות ענפה בתחומים אלו לאורך עשרות שנים הן על ידי המט"ים (מרכזי טיפוח יזמות) והן על ידי יועצים עצמאים וחברות ייעוץ פרטיות.
לשכת היועצים העסקיים והניהוליים בישראל - מהווה את הגוף היציג של היועצים העסקיים והניהוליים בישראל והיא חברה מן המניין בארגון הגג ל.ה.ב (לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל).
מדנים

מדנים (בערבית مدنية) הם קבוצה מעמדית של ערבים - ברבם בני דת האסלאם, אך גם ערבים נוצרים, המתגוררים בערי הלבנט והיו היסטורית למעמד המשכיל והעשיר יותר. בני המעמד העירוני המשכילים מזוהים גם כבעלי המבטא הרהוט בערבית - המבטא המדני. לעיתים קרובות המדנים המוסלמים היו בעלי האדמות, אשר עובדו בידי הפלאחים מחוץ לערים.
באופן מסורתי הערבים מדנים מחולקים למשפחות, אשר לרב נחשבים למעמדות עשירים יותר ומשכילים יותר לעומת הערבים הפלאחים והבדואים, על אף שבמהלך המאה ה-20 גם אלה היגרו בהמוניהם לערים.

מדנים בישראל

בשנת 1961, היוו בישראל העירוניים 60% מהערבים הנוצרים, 17% מהערבים המוסלמים ורק 9% מהדרוזים. עם השנים גדל מאוד היחס של תושבי הערים בקרב הערבים בישראל ובמדינות הערביות עקב תהליכי הגירה של הפלאחים והבדואים אל העיר וכן עקב אורבניזציה של כפרים שגדלו לידי גודל של ערים קטנות. בשנת 1983, היחס של העירוניים היה 58.6% מהערבים הנוצרים, 25.4% מהמוסלמים ורק 5.6% מהדרוזים.

מקור השם

בערבית המדנים נקראים מדניה (مدنية). השם נגזר מהמילה הערבית מדני (مدني), שפירושה עירוני.
המדנים לרב מכנים את עצמם פשוט כערבים (عَرَب).
לעיתים השתמשו ומשתמשים בכינוי מדניה גם כהתייחסות לקבוצות לא ערביות-מוסלמיות של עירוניים, למשל היהודים, האשורים ואחרים במזרח התיכון.
יונתן קולבר

אודות

קולבר הוא אחד משני ילדיו של הסנטור הקנדי ליאו קולבר. אביו הוא בעליה של חברת ההשקעות קלארידג' קנדה. 
קולבר למד מזרחנות באוניברסיטת הרווארד וכן למד ערבית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר. בשנת 1989 קולבר הגיע לישראל כנציג של איש העסקים צ'ארלס ברונפמן, שותפו של אביו בקנדה. כשהיה בן 27 החליט קולבר לעשות עליה ועשה שירות צבאי מקוצר. הוא מונה לתפקיד נשיא חברת קלארידג' ישראל שהקים ברונפמן והחזיק ב-15% ממניותיה. 
בשנת 1997 רכשה החברה את קונצרן כור מידי קבוצת שמרוק בעבור רבע מיליארד דולר. במארס 1998, החליף קולבר את בני גאון בתפקיד מנכ"ל החברה. במהלך הכהונה של קולבר העבירה החברה את המיקוד שלה מתעשיות מסורתיות לתעשיות מידע והיי-טק. אולם בעקבות המשבר בתעשיית ההיי-טק סבלה החברה מהפסדים קשים, בעיקר עקב הפסדי חברת ECI.
כיום הוא שותף בקרן הפרייבט אקויטי הישראלית ויולה.
גווידו פוביני

חייו

פוביני נולד בוונציה. אביו היה מורה למתמטיקה שדחף אותו להצטיין בתחום זה כבר מגיל צעיר.
בשנת 1896 התחיל את לימודיו באוניברסיטת פיזה, שם למד תחת המתמטיקאים הידועים אוליסה דיני ולואיג'י ביאנקי.
לאחר קבלת הדוקטורט, שימש כפרופסור במספר אוניברסיטאות. בשנת 1901 הוא החל ללמד באוניברסיטת קטניה בסיציליה. זמן קצר לאחר מכן עבר לאוניברסיטת ג'נובה. בשנת 1908 עבר לאוניברסיטה הפוליטכנית בטורינו ומשם לאוניברסיטת טורינו, שם הוא חקר ולימד רוב חייו.
במהלך תקופה זו מחקרו התמקד בעיקר בנושאים באנליזה מתמטית, משוואות דיפרנציאליות ואנליזה פונקציונלית. כמו כן עסק בחקר חשבון וריאציות, תורת הקבוצות, גאומטריה לא-אוקלידית וגאומטריה פרויקטיבית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר לחקור גם נושאים מעשיים יותר, כגון הדיוק של ירי ארטילרי. לאחר המלחמה הוא המשיך בכיוונים מעשיים והחיל תוצאות ממחקריו על בעיות במעגלים חשמליים ואקוסטיקה.
בשנת 1939, כשפוביני היה בן 60 והיה עתיד לפרוש לגמלאות, המשטר הפאשיסטי של בניטו מוסוליני אימץ את חוקי הגזע שקידם המשטר הנאצי בגרמניה.
פוביני, בהיותו יהודי, חשש לחיי משפחתו באיטליה ולכן החליט לקבל הצעה למשרת פרופסור באוניברסיטת פרינסטון שבארצות הברית.
הוא נפטר בעיר ניו יורק 4 שנים לאחר מכן.
ממד (אלגברה ליניארית)

באלגברה ליניארית, הממד של מרחב וקטורי הוא מספר האיברים בבסיס של המרחב. משום כך, הממד שווה למספר הפרמטרים החופשיים הנחוצים לתאר נקודות של המרחב, ובכך הוא מכליל את המספרים המוכרים אינטואיטיבית מן המרחבים האוקלידיים הראשונים: הקו הישר הוא חד-ממדי, המישור דו-ממדי, והמרחב המוגדר לפי אורך, רוחב וגובה הוא תלת-ממדי. כעוצמה של קבוצה, הממד הוא מספר טבעי (לרבות אפס), או עוצמה אינסופית. לממד מהאלגברה הליניארית יש הכללות לתחומים רבים במתמטיקה.
מקובל לסמן את הממד של מרחב V מעל שדה F בסימון ; כשרוצים לציין את התלות בשדה הבסיס מסמנים , ולפעמים גם . הממד של מרחב וקטורי מעל שדה נתון, מאפיין אותו באופן מלא: כל שני מרחבים וקטוריים בעלי אותו ממד הם איזומורפיים זה לזה. המרחב היחיד מממד 0 הוא מרחב האפס, הכולל את וקטור האפס בלבד. הממד קובע גם תכונות מסוימות של תת-מרחבים. למשל, אם V מרחב וקטורי מממד סופי ו-U תת-מרחב מאותו ממד, אז הם מוכרחים להיות שווים. 
משפט הממדים קושר את הממד של סכום וחיתוך תת-מרחבים: אם , אז .
הממד של מרחב הווקטורים  שווה ל-n, והממד של אלגברת המטריצות  הוא . 
הממד של סכום ישר של מרחבים הוא סכום הממדים, והממד של המכפלה הטנזורית שווה למכפלת הממדים. גם הממד של מרחב ההעתקות הליניאריות  שווה למכפלת הממדים של המרחבים המעורבים. אם V מרחב וקטורי מעל שדה K שיש לו תת-שדה F, אז K מרחב וקטורי מעל F, והממדים מקיימים . בפרט, אם  שדות, אז . עובדה בסיסית זו מאפשרת להסיק, למשל, שאי אפשר לקבל מספרים מסוימים על ידי פעולות של הוצאת שורש ריבועי, וזו הסיבה לכך שלא ניתן לבנות את השורש השלישי של 2, את הזווית בת 20 מעלות, או את השורש השביעי של היחידה (או את הרכיב הממשי שלו, הקוסינוס של שני פאי חלקי 7 ) - כולן בעיות מפורסמות של ימי קדם.
יחסי אוסטריה–רומניה

האימפריה האוסטרו-הונגרית

בשנת 1883 הצטרפה רומניה לברית המשולשת, אולם במלחמת העולם הראשונה התנערה רומניה מהברית, ובשנת 1916 הצטרפה למלחמה לצד מדינות ההסכמה. בעקבות כך כבשו הגרמנים והאוסטרים את רומניה, אולם לאחר תבוסתם במלחמה, קיבלה רומניה את טרנסילבניה ובוקובינה שהיו תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית.

בין המלחמות

ב-27 באוגוסט 1920 כוננו יחסים בין הרפובליקה האוסטרית הראשונה לממלכת רומניה, אולם הם בוטלו בעקבות האנשלוס בשנת 1938.

לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם ברומניה משטר קומוניסטי, ובשנת 1955 הועלתה המשלחת האוסטרית ברומניה למעמד צירות. בשנות ה-60 התחממו היחסים בין המדינות, בעקבות פעולתם של שרי החוץ יון גאורגה מאורר וברונו קרייסקי, ובשנת 1963 הועלתה הצירות האוסטרית למעמד שגרירות. בשנת 1969 ביקר נשיא אוסטריה פרנץ יונאס ברומניה, ובשנת 1970 ביקר ניקולאה צ'אושסקו באוסטריה.
בשנות ה-80 החמיר בידודה הדיפלומטי של רומניה בעולם, ובעקבות כך חל קיפאון ביחסיה עם אוסטריה. בשנת 1989 הופל משטרו של צ'אושסקו, ובעקבות כך התחממו מחדש היחסים עם אוסטריה, שהפכה להיות אחת המשקיעות הגדולות ברומניה, ואף תמכה בהצטרפותה של רומניה לאיחוד האירופי. בשנת 1999 ביקר נשיא אוסטריה תומאס קלסטיל ברומניה, ובשנת 2009 ביקר נשיא רומניה טראיאן בססקו בווינה, והתקבל בטקס ממלכתי על ידי נשיא אוסטריה היינץ פישר.

יחסים דיפלומטיים

אוסטריה מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט, ו-2 קונסוליות בטימישוארה וסיביו. מאידך, רומניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, ו-5 קונסוליות באייזנשטט, גראץ, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג.
נפאלם

נפאלם (באנגלית: Napalm) הוא שם כולל לנוזלים ג'ליים דליקים המשמשים כאמצעי לחימה. הנוזל מורכב מג'לי המעורב בדלק נוזלי, לרוב פטרוליום (נפט). מקור השם הוא במרכיבי תערובת הג'ל הקלאסית של הנפאלם: Naphthenic acid ו-Palmitic acid (חומצה פלמיטית וחומצה נפתנית). כאשר ג'ל הנפאלם מעורב עם בנזין, הוא יוצר ג'ל דביק ביותר. הנפאלם פותח על ידי כימאים מאוניברסיטת הרווארד בראשות לואיס פאיסר בזמן מלחמת העולם השנייה לשימוש ארצות הברית.

הנפאלם המודרני

נוזלי הבעירה שקדמו להמצאת הנפאלם, כגון אלה שהשתמשו בהם בלהביורים, התפזרו ואזלו מהר מדי. צבא ארצות הברית מצא כי ג'ל בנזין האריך את טווח ויעילות הלהביור. אולם לשם ייצור נוזלי בעירה המבוססים על ג'ל בנזין, נדרש גומי טבעי שהיה נדיר ויקר בזמן המלחמה. פיתוח הנפאלם הציע חלופה זולה ופתר את הבעיות הקשורות לנוזלי בעירה מבוססי גומי.
נפאלם מודרני מורכב בעיקר מבנזין ופוליסטירן, ונקרא גם נפאלם-B.
נפאלם היה בשימוש בלהביורים ובפצצות של ארצות הברית ובעלות בריתה. הנפאלם שימושי בפצצות מאחר שהוא מנצל את החמצן באוויר במהירות, ויוצר כמויות גדולות של פחמן חד-חמצני כך שבני האדם היו נחנקים. מסיבה זו נוצלו פצצות נפאלם במלחמת וייטנאם כדי לטהר אזורי נחיתה למסוקים.

הרכב

נפאלם הוא לרוב תערובת של בנזין עם מרכיבים מעבים מתאימים. המעבים המוקדמים ביותר היו סבון, אלומיניום וחומצות שומן מהחי (רווי, עם מגנזיום) ומהצומח. כמות המעבים משפיעה על צמיגות התערובת, שיכולה לנוע בין סירופ נוזלי לג'ל אלסטי ועבה. שרשרות ארוכות של פחמימן מקנות לתערובת הידרופוביות גבוהה, שמקשה על כיבוי.
ישנם שני סוגי נפאלם: מבוסס שמן עם מעבה אלומיניום וסבון, וכן מבוסס שמן עם מעבה שומני (נפאלם-B).

שימוש במלחמה

ב-17 ביולי 1944 הוטלו לראשונה פצצות נפאלם על מצבור דלק בקוטאנס, ליד סנט לו, צרפת. הפצצות הוטלו על ידי טייסי P-38 אמריקאים. בזירת האוקיינוס השקט הופיעו לראשונה פצצות נפאלם בזמן הקרב על טיניאן.
בזמן מלחמת העולם השנייה הפציצו בעלות הברית ערים ביפן בעזרת נפאלם, כמו כן השתמשו בו בלהביורים בגרמניה ובאיים בשליטת יפן. היוונים השתמשו בנפאלם נגד לוחמי הגרילה הקומוניסטים בזמן מלחמת האזרחים. שימוש נוסף נעשה על ידי כוחות האו"ם בקוריאה ועל ידי מקסיקו נגד לוחמי גרילה.
במלחמת וייטנאם, צבא דרום וייטנאם עשה שימוש בפצצות נפאלם. באחת ההפצצות תועדה הילדה פאן טי קים פוק רצה עירומה בכביש לאחר שנכוותה קשות בגבה מפצצת נפאלם. תצלום זה הפך לאחד מתצלומי המלחמה המפורסמים בעולם.
בזמן מלחמת האזרחים בסוריה, הכוחות הנאמנים לבשאר אל-אסד הפציצו בנפאלם בית ספר בעיר חלב, דבר שהביא למותם של ילדים.
במרבית הצבאות המודרניים מתבצע שימוש בפצצות נפאלם או בנגזרות שלהן בעת לחימה.
דיאלקטיקה

דיאלקטיקה (מיוונית: διαλεκτική - אומנות השיחה, הדיון או הוויכוח) היא מונח פילוסופי מערבי המשמש לתיאור שיטות שונות להשגת האמת או לתיאור תנועת ההתפתחות בעולם הרוח או החומר, או שניהם יחד. השימוש הנפוץ ביותר במילה דיאלקטיקה הוא  כהתפתחות מתוך קונפליקט.

דיאלקטיקה בכתיבה עיונית

דיאלקטיקה בכתיבה באה לידי ביטוי בכתיבת רעיון או הנחה (תזה), לאחר מכן כתיבת ביקורת (אנטי תזה) ולבסוף כתיבת המסקנה (סינתזה). 
הליך זה יכול להתרחש פעם אחת בספר או במאמר, ויכול להתבצע פעמים רבות ביחס לרעיונות או הנחות שונות לאורך החיבור. כדוגמה מובהקת לסופר בעת החדשה שחיבוריו העיוניים נכתבו באופן דיאלקטי, מובא קרל פון קלאוזביץ.

דיאלקטיקה הגליאנית

ההוראה הנפוצה של 'דיאלקטיקה' מכוונת לתורתו של הגל.
על פי הגל, הדיאלקטיקה אינה רק שיטת היסק אלא התהליך עליו מושתתת התפתחות ההיסטוריה והיקום בכללו. הגל טען כי עולם הרוח והחומר מתפתחים בדרך של היווצרות ניגודים ויישובם. לפי ההפשטה המקובלת של היינריך מוריץ כליבאוס לתורת הגל, מדובר בתהליך משולש של מעבר מתזה לאנטי תזה, הנמצאים במאבק, עד להיווצרות סינתזה שהיא בעצם הרכב שני הקטבים. התהליך הדיאלקטי עליו מדבר הגל בכתביו, איננו תהליך משולש כפי שנוטים לייחס לו (ובאופן אירוני הוא למעשה התנגד לפורמליזם זה). הדיאלקטיקה ההגליאנית לא מתבססת על קוטביות זו של התזה והאנטי תזה . להפך. מבחינתו, שני הניגודים נמצאים זה בתוך זה בתור חלק מתוך אחדות או שלמות כוללת המהווה את עצמה ומתפתחת כסובייקט. ניתן לראות דמיון בין הדיאלקטיקה של הרקליטוס לדיאלקטיקה של הגל בכך ששניהם תופסים את אחדות הניגודים בתור הדבר המוביל את המהלך של העולם. מעבר לכך ניתן להבין את הדמיון בין הגל להרקליטוס בתור מימוש של הדיאלקטיקה לפי שיטת הגל עצמו, כלומר, בכתיבתו על הדיאלקטיקה הוא מקיים אותה בפועל.
מרקס נטל מהגל את הרעיון הדיאלקטי, השתית אותו על ההתפתחות החברתית ופיתח ממנו את המטריאליזם הדיאלקטי. השלטון הקומוניסטי בברית המועצות אימץ את הדיאלקטיקה המרקסיסטית ובמסגרתו התפתח גם הקולנוע הדיאלקטי של אייזנשטיין, חלוץ העריכה, שפיתח את שיטת המונטאז'.
יורדנס

יורדנס (Iordanis, Jordanes) היה איש דת והיסטוריון רומי, שחי במאה השישית לספירה. 
בסביבות שנת 551 כתב את ספרו המוכר יותר - הגטיקה (Getica), המקור ההיסטורי המוקדם ביותר המתעד את חיי הגותים. בנוסף כתב את ספרו רומנה, על ההיסטוריה של רומא.
קרב סולווי מוס

קרב הסולווי מוס (Solway Moss) הוא קרב שהתרחש ב"סולווי מוס" (אזור ביצות) ליד נהר אסק (Esk) שנמצא בצד האנגלי של הגבול האנגלו-סקוטי, בנובמבר 1542, בין כוחות אנגליים לכוחות סקוטיים.

רקע

כאשר הנרי השמיני, מלך אנגליה התנתק מהכנסייה הקתולית, הוא ביקש מג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד, אחיינו, לנהוג כמוהו. ג'יימס התעלם מדרישתו של דודו והוסיף ועלב בו בסירובו להיפגש עם הנרי ביורק. כשהוא זועם, הנרי השמיני שלח כוחות צבא נגד סקוטלנד. בתגובה לפלישה האנגלית המסיבית לסקוטלנד, ג'יימס מינה את רוברט, לורד מקסוול - האחראי על הגבול המערבי (Warden of West March), להקים צבא שיפלוש לאנגליה.

הקרב

ב-24 בנובמבר 1542, צבא המונה 15,000-18,000 לוחמים סקוטיים התקדם לתוך אנגליה. לורד מקסוול, למרות שמעולם לא מונה למפקד הכוח, הכריז כי הוא יוביל את המתקפה באופן אישי. על פי כמה דיווחים היסטוריים מאוחרים יותר, בהיעדרו של מקסוול, אוליבר סינקלייר (Oliver Sinclair), חביבו של ג'יימס החמישי, הכריז כי הוא המפקד שנבחר על ידי ג'יימס. על פי אותם דיווחים, המפקדים האחרים סירבו לקבל את פיקודו והמבנה הפיקודי התפרק. 
ההתקדמות הסקוטית לתוך אנגליה נתקלה בלורד וורטון (אחד המפקדים האנגליים) ו-3,000 אנשים. הסקוטים, לאחר ההתנגשות עם חיל הפרשים האנגלי ב- Oakshawhill ("גבעת אוקשו") נסוגו לכיוון ה- Arthuret Howes. הם מצאו את עצמם לכודים מדרום לנהר אסק, בשטח אנגלי בין הנהר והביצות. לאחר לחימה אינטנסיבית נכנעו הסקוטים ומסרו את רוביהם לחיל הפרשים האנגלי. ייתכן וכמה מאות סקוטים טבעו בביצות ובנהר.
ג'יימס, שלא היה נוכח בקרב, נסוג לארמון פוקלנד (Falkland Palace) כשהוא מושפל וקודח מחום. החדשות שאשתו ילדה בת, מרי, במקום בן ריסקו את רוחו עוד יותר ומסופר שהוא אמר שבית סטיוארט "התחיל עם עלמה ויסתיים עם עלמה" (הוא התייחס לשושלת סטיוארט, שזכתה בכס המלוכה באמצעות מרג'ורי, בתו של רוברט דה ברוס). הוא מת בפוקלנד שבועיים לאחר מכן בגיל שלושים. על פי ג'ורג' דאגלאס, בעת שהזה, הוא התאבל על נפילתם בשבי של דגלו ואוליבר סינקלייר ב"סולווי מוס" יותר מאשר על אבדותיו האחרות.
אוטאקאר שווצ'יק

ביוגרפיה

אוטאקאר שווצ'יק נולד בחוראז'דיוביצה, באזור פלזן שבבוהמיה, אז באימפריה האוסטרית.
את שיעורי הכינור הראשונים הוא קיבל מאביו.
מאוחר יותר היה תלמידו של אנטונין בנביץ בקונסרבטוריון של פראג (1870-1866).
התחיל את הקריירה שלו כקונצרטמייסטר של המוצרטאום בזלצבורג, שבו לימד. 
אחרי שנת 1873 היה קונרטמייסטר של "התיאטרון הזמני" בפראג ושל אנסמבל האופרה הקומית שבתיארטון הרינג בווינה.
פעל בהמשך באוקראינה, אז חלק מהאימפריה הרוסית, במסגרת האגודה הרוסית למוזיקה.
ניגן שם בהרכבים שונים, לצד המלחין האוקראיני מיקולה ליסנקו ואחרים. בשנים 1874-1875 לימד כפרופסור במכללה למוזיקה בחארקוב ואחר כך בשנים 1875-1892  במכללה למוזיקה של אותה האגודה בקייב.
בשנת 1892 חזר למולדתו והתמנה לראש המחלקה לכינור בקונסרבטוריון של פראג, תפקיד שמילא עד שנת 1906. אחר כך לימד שיעורים פרטיים בעיר שבו התגורר, פיסק. בשנים 1909-1918 כיהן כראש החוג לכינור בהאקדמיה הקיסרית למוזיקה ואמנויות הבמה. עזב בשנת 1918 כשהפך לאזרח של צ'כוסלובקיה החדשה. הוא חזר ללמד בקונסרבטוריון של פראג עד שנת 1921. נסע לאחר מכן לבריטניה ולארצות הברית, בהן המשיך ללמד שיעורי כינור, בין השאר, בלונדון, בשיקגו, בבוסטון ובניו יורק.
שווצ'יק נפטר בשנת 1934 בעיר פיסק, בצ'כוסלובקיה.
עם תלמידיו נמנו קונסטנטין וואוט, יאן קובליק, רודולף קוליש, ואצלב טאליך, אריקה מוריני, מרי הול, סילווסטרה רבואלטאס, ויקטור קולאר, ירוסלב קוציאן, אפרם צימבליסט, האחים אמנואל וסטניסלב אונדז'יצ'ק ואחרים.

פעילותו בהוראת כינור

ה"אטיודים" ו"שיטות הלימוד" שלו לכינור מהווים עד היום חומר לימוד חשוב ללומדים לנגן בכלי הזה.
אסף בן ברכיהו

אָסָף בֶּן בֶּרֶכְיָהוּ הוא דמות מקראית מהלויים המשוררים. אסף השתתף בהעלאת ארון הברית לירושלים בימי דוד המלך. שמו מופיע בספר דברי הימים ומוקדשים לו שנים-עשר מזמורים בספר תהילים.
בספר דברי הימים מתואר אסף אשר עומד מימינו של הימן: " וְאָחִיו אָסָף, הָעֹמֵד עַל-יְמִינוֹ - אָסָף בֶּן-בֶּרֶכְיָהוּ". רשימה זו לפי הסדר הימן, אסף ואיתן מופיעה בספר דברי הימים, בסיפור העלאת ארון הברית לירושלים. כמו כן מופיעה רשימה זו בסיפור טקס חנוכת בית המקדש הראשון בימי שלמה. יש הסוברים כי זוהי מגמת בעל ספר דברי הימים לבסס את מעמדם של משוררי בית הימן כאשר היא מתחילה במשפחת קהת.
מסדר הופעת משפחות המשוררים המופיע בסיפור בו הוצב האוהל לארון הברית בירושלים, מינה דוד את אסף לדבר בשבח ה' ואילו הימן וידותון עמדו ליד הבמה בגבעון.
משמעות תפקידו החשוב בא לידי ביטוי באופן בו הוא מוצג בספר דברי הימים: "עַל, יַד-אָסָף, הַנִּבָּא, עַל-יְדֵי הַמֶּלֶךְ." אסף אם כן הוא הראשון, אשר מונה על ידי דוד לשרת בכלי הנגינה מבין שלושת הלויים. מצודת דוד מסביר בפירושו: "עַל, יַד-אָסָף" - רוצה לומר הם השכילו בחכמת הניגון על יד אסף אביהם כי הוא למדם. השירה בספר דברי הימים נתפסה כהינבאות. ייתכן כי הנביאים נמנו עם אנשי הקודש במשכן ובבמות הפולחן וזאת בנוסף על תפקידם כמשוררים. בספר דברי הימים מכונה "אָסָף הַחֹזֶה".

צאצאיו

בימי יהושפט, אחד מצאצאיו של אסף, יחזיאל הלוי, שאף מודגש שהוא "מן בני אסף", מנבא ליהושפט כי ה' יושיעו במלחמה על עמון ומואב. בזמן שיבת ציון השתתפו בני אסף בחנוכת בית המקדש השני. בני משפחת משוררים זו שימשו בבית המקדש כמשוררים. בספר עזרא מצוין מספרם כ-128, ובספר נחמיה מספרם 148. בסיפור זה מורה המלך חזקיהו לשרים ולאסף בראשם להלל ולשבח את ה': "וַיֹּאמֶר יְחִזְקִיָּהוּ הַמֶּלֶךְ וְהַשָּׂרִים לַלְוִיִּם לְהַלֵּל לַה' בְּדִבְרֵי דָוִיד וְאָסָף הַחֹזֶה וַיְהַלְלוּ עַד לְשִׂמְחָה וַיִּקְּדוּ וַיִּשְׁתַּחֲו".
אסף מוזכר בכותרת של שנים-עשר מזמורים בספר תהילים המכונים מזמורי אסף.
טביעת הספינה מוגושואיה

טביעת הספינה מוגושואיה (ברומנית: Catastrofa navei Mogoșoaia) התרחשה בבוקר של 10 בספטמבר 1989, כששיירה של 6 דוברות בולגריות, שהובילו מחצבי ברזל, וספינת הדחף Petar Karamincev התנגשו בספינת הנוסעים הרומנייה "מוגושואיה" והטביעו אותה בדנובה, אחרי גאלאץ, במקום הקרוי "פיתול החתולה" (Cotul Pisicii (רומ')), שם מגיע עומק הדנובה ל-20 מטר.
ב-10 בספטמבר 1989, "מוגושואיה", שנבנתה ב-1975, הייתה אמורה לצאת להפלגה מגאלאץ אל כפר הדייגים "גרינדו" (רומ') (לשעבר "פיזיקה", המילה הרומנית ל"חתולה" ומכאן שם הנפתול, "פיתול החתולה") בשעה 8:00 בבוקר, אך רב החובל, יון פוסטולקה, עיכב את היציאה בגלל ערפל כבד. כעבור עשר דקות התפזר לפתע הערפל והספינה יצאה לדרך. "מוגושואיה" נועדה לשאת 160 נוסעים, אך באותו היום מספר הנוסעים על סיפונה היה מעל 200, בנוסף לאנשי הצוות. מנגד הגיע השיירה הבולגרית, שמסלולה חתך את מסלול מוגושואיה וכתוצאה מכך נפגעה מוגושואיה פגיעה קשה וגרמה לשקיעתה תוך זמן קצר ביותר. באסון טבעו 213 נוסעים ו-9 אנשי צוות. היו רק 16 ניצולים, אחד מהם איש צוות.
וילהלם, הלורד של לינבורג

ביוגרפיה

וילהלם נולד ב-11 באפריל 1184 בוינצ'סטר שבאנגליה, להיינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה ולמתילדה, נסיכת אנגליה, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה. וילהלם נולד במהלך גלותו של אביו, לאחר שהודח משלטונו על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואף לאחר חזרתו של אביו לגרמניה נשאר וילהלם באנגליה בחצר דודו ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה.
בשנת 1193 נפל דודו ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה בשבי אצל לאופולד החמישי, דוכס אוסטריה והועבר לידי היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהסכים לשחררו תמורת כופר, ועד לתשלום הכופר נשלחו וילהלם ואחיו אוטו ללאופולד מאוסטריה כבני ערובה.
בשנת 1195 מת אביו היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, ווילהלם ירש אותו יחד עם אחיו היינריך ואוטו. לאחר מכן הגיעו האחים להסכם עם אדולף מאלטונה, ארכיבישוף קלן, ובשנת 1198 הכתיר אדולף את אוטו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1199 מת דודם ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה, ווילהלם והיינריך נסעו לאנגליה לדרוש את ירושתו, אולם דודם ג'ון ירש אותו.
במאי 1202 חילקו ביניהם האחים את נחלות אביהם, ווילהלם קיבל את הנחלות באזור בראונשווייג ולינבורג. ב-12 בדצמבר 1213 מת וילהלם בלינבורג, ובנו אוטו ירש את נחלותיו. בשנת 1235 הפך בנו לדוכס בראונשווייג, ומצאציו יצא בית הנובר.
בית שחור

זמני יציאה

שנת יציאה לאור: 2001
שנת יציאה לאור עברית: 2002
מלך השירים

מהלך המשחק

מספר המשתתפים במשחק יכול לנוע בין מספר משתתפים בודדים לעשרות משתתפים. בוחרים מנחה למשחק, ויתר המשתתפים נחלקים לשתי קבוצות שוות או יותר.
המנחה חושב על שיר כלשהו, שהוא מכיר את מילותיו היטב. בכל סיבוב של המשחק, המנחה חושף מילה אחת מהשיר. בכל סיבוב מתחילה קבוצה אחרת (בסיבוב הראשון, נקבעת זהות הקבוצה בהגרלה), והיא צריכה לשיר קטע משיר כלשהו המכיל מילה זו. אם הקבוצה מצליחה, על הקבוצה השנייה למצוא שיר מתאים, וחוזר חלילה, עד שאחת מהקבוצות איננה מצליחה למצוא שיר. הקבוצה האחרונה שהצליחה למצוא שיר מנצחת בסיבוב ומקבלת 10 נקודות. בשלב זה מתחיל סיבוב חדש, בו המנחה נותן מילה נוספת מהשיר (הקבוצות אינן מחויבות למצוא שיר המכיל את שתי המילים הקודמות שניתנו, אלא די במציאת שיר המכיל את המילה החדשה בלבד).
אם אחת מהקבוצות שרה במקרה או בכוונה תחילה את השיר שהמנחה בחר, מסתיים המשחק, ואותה קבוצה מקבלת 50 נקודות. הקבוצה שלה יותר נקודות לאחר הוספת נקודות אלו מנצחת.

בתרבות הפופולרית

גרסאות שונות של המשחק הופיעו בשעשועון הטלוויזיה הישראלי "לא נפסיק לשיר", ששודר בשנים 2002-2006 בערוץ 2.
בעיטת קרן

בכדורגל, כאשר שחקן באחת הקבוצות נוגע אחרון בכדור, הנהדף אל מאחורי קו השער של קבוצתו שלו, וזה עובר את הקו במלוא היקפו אך לא בתחומי השער, כלומר לא הובקע שער - תיפסק בעיטת קרן. הבעיטה מבוצעת מפינת המגרש הקרובה ביותר למקום יציאת הכדור מתחומיו על ידי שחקן הקבוצה היריבה.
על הכדור להיות נייח, ורק במצב כזה השחקן יוכל להמשיך את המהלך. על שחקני היריבה לשמור מרחק של כתשעה מטרים מן הכדור. השחקן שמבצע את בעיטת הקרן לרוב מעדיף להרים את הכדור לתוך הרחבה, שם מתמקמים שחקנים מקבוצתו על מנת לנגוח את הכדור לתוך שער היריבה. שיטה מוכרת נוספת היא למסור לשחקן הנמצא קרוב לאזור בעיטת הקרן ("קרן קצרה") ולאפשר הרמה מזווית נוחה יותר.
ייתכן מצב בו יובקע שער מבעיטת קרן, ללא נגיעה של שחקן אחר מלבד בועט הקרן, על ידי בעיטה מסובבת אל תוך השער. שער שכזה קרוי בשפת הכדורגל כשער אולימפי. לא ניתן לשרוק למצב נבדל מכדור קרן, מאחר שכל השחקנים נמצאים מאחורי הכדור.
במקרה של בעיטת עונשין או זריקת חוץ רגילה שנכנסת לשער הקבוצה שזרקה או בעטה אותה, ללא נגיעה של שחקן אחר, תינתן בעיטת קרן לקבוצה היריבה, ולא שער עצמי כפי שנראה פיזית. מצב כזה הוא נדיר.
רוברט סדול

רוברט סדול (בלטבית: Roberts Seduls;‏ 1906, לייפאיה, לטביה - 1945, לייפאיה) היה חסיד אומות העולם.

הצלת יהודים בתקופת השואה

רוברט סדול היה ימאי ומתאגרף. הוא היה שרת בבניין בלייפאיה וידידו של היהודי דוד זיבצון (Zivcon), מדיירי הבניין.
לייפאיה נכבשה על ידי גרמניה הנאצית בשבוע הראשון של מבצע ברברוסה ורוב יהודיה, למעלה מ-7,000 נפש, נרצחו. עם הקמת גטו בעיר, ביולי 1942, נכלא זיבצון בגטו עם 850 יהודי לייפאיה שנותרו בחיים לאחר רצח רוב יהודי העיר. באוקטובר 1943, ערב חיסול גטו לייפאיה, ברח זיבצון מהגטו והגיע עם שלושה יהודים נוספים לביתו של סדול. סדול הסתיר אותם במרתף הבניין ושם הסתתרו במשך כשנה וחצי.
עם הזמן הצטרפו אל ארבעת המסתתרים עוד שבעה יהודים. כדי לכלכל אותם היה סדול מוסר להם עבודות תיקון שקיבל, בתחומים שונים - היו בהם צורף, מכונאי וזיבצון שהיה חשמלאי - והם היו מבצעים את העבודות. סדול היה מוסר את המוצרים המתוקנים לבעליהם, מקבל תשלום ובכסף שקיבל היה קונה מזון ליהודים המסתתרים. בין המסתתרים היו אישה שבעלה נרצח ובתה בת השלוש. כשהצטרפה הילדה למסתתרים, חשש סדול שהיא תחשוף אותם ולכן ארגן לה מקלט אצל אוטיליה שימלפפנינג (Otilija Schimelpfening), תושבת העיר ואלמנה ממוצא גרמני. סדול וידא שהילדה מטופלת היטב, צילם את הילדה והביא תמונות שלה לאמה כדי לעודד אותה. 
ב-10 במרס 1945, חודשיים לפני שחרור לייפאיה על ידי הצבא האדום, נהרג סדול בהפצצה רוסית. אשתו יוהנה טיפלה במסתתרים עד השחרור.

הנצחה

ב-1981 העניק יד ושם לסדול ולרעייתו יוהנה את התואר חסידי אומות העולם.
סוזאן שולטי

סוזאן שולטי (באנגלית: Suzanne Scholte נולדה ב-13 ביוני 1959) היא פעילת זכויות אדם אמריקאית, המכהנת כנשיאת "קרן ההגנה" ויושבת ראש "הקואליציה לקוריאה הצפונית חופשית". היא מתמקדת בפעילות למען זכויות אדם בקוריאה הצפונית ובסהרה המערבית.

ביוגרפיה

שולטי נולדה בנורווק שבקונטיקט. ב-1981 סיימה תואר ראשון באנגלית מקולג' ויליאם ומרי. עבדה כראש מטה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מארק סוויני מטקסס. 
יחד עם בעלה ייסדה ב-1987 את עמותת "קרן ההגנה" לקידום הביטחון הלאומי של ארצות הברית וזכויות אדם ברחבי העולם. משנת 1989 היא מכהנת כנשיאת הארגון. 
ב-1996 החלה לפעול למען שיפור זכויות האדם בקוריאה הצפונית, ב-1999 ארגנה את השימוע הראשון שנערך בקונגרס של ארצות הברית בנושא מחנות המאסר הפוליטיים בקוריאה הצפונית. ב-2003 הביאה להופעתו של הואנג ג'אנג יופ, העריק הבכיר ביותר מקוריאה הצפונית, בפני הקונגרס. באותה שנה ייסדרה את ארגון "הקואליציה לקוריאה הצפונית חופשית" ומאז עומדת בראשו. לאורך השנים סייעה למבקשי מקלט מקוריאה הצפונית ולמשפחותיהם להימלט מהמדינה ולהיקלט בארצות הברית. היא ייסדה ועומדת בראש עמותת ארצות הברית-סהרה המערבית, הפועלת למען זכויות אדם של אנשי האומה הסהראווית.
על פעילותה למען זכויות אדם זכתה בפרס סיאול לשלום ב-2008, בפרס החירות על שם וולטר ג'אד ב-2010 ובמדליית מסדר הכבוד הדיפלומטי של קוריאה הדרומית ב-2013. 
שולטי פעילה במפלגה הרפובליקנית. ב-2014 התמודדה בבחירות למושב מחוז 11 של וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך הפסידה לחבר הקונגרס המכהן גרי קונלי מהמפלגה הדמוקרטית.
שולטי נשואה לצ'דוויק גור ואם לשלושה בנים.