google/wiki40b huggingface dataset:
דיפנבכיה

מאפיינים

לצמח עלים גדולים ובשרניים, פשוטי שפה ומסורגים. לעיתים יש על העלים דוגמת כתמים בגווני ירוק וצהוב (תלוי בזן). 
העלים החדשים בוקעים מגולגלים ונפרשים בהדרגה. הצמח ירוק עד, ולא מאבד את עליו פרט לתהליך טבעי של התחדשות הדרגתית. 
העץ מתפתח לגובה ככל שהוא מתבגר - עלים חדשים צצים בראש הצמח ועלים ישנים מצהיבים ונושרים בתחתיתו, מה שמייצר עם הזמן גזעים צינוריים ירוקים בעלי פסים אופקיים ובראשם ציצת עלים.
הצמח מעדיף אדמה יבשה יחסית ואור שמש בינוני, ללא חשיפה לשמש ישירה. לפיכך הוא מהווה צמח בית עם דרישות השקיה מועטות ומתאים לאור המגיע דרך חלונות.

רעילות

מוהל הצמח רעיל ומכיל גבישים דמויי-מחט של אוקסלט הסידן (Calcium oxalate), היכולים לגרום בין השאר צריבה ונפיחות בפה במקרה אכילה. מנגנון הפגיעה הוא מכני ואיריטטיבי (בגירוי). רובן המכריע של הפגיעות כואבות אך מוגדרות כקלות, ואינן מסכנות חיים. במקרים נדירים תיתכן פגיעה קשה יותר, בעקר לאחר לעיסה ממושכת של העלים או שתייה של מיץ הצמח. במקרים אלו הפגיעה מתבטאת בבצקת בנתיב האוויר וחסימתו עד כדי סכנת חנק. לא תוארו בספרות תגובות סיסטמיות או אנפילקסיס בחשיפה לצמח זה. סיפורים על הסכנה שבגידול הצמח נפוצים כאגדה אורבנית.

בתרבות

בארצות הברית, שמו המקובל של הצמח הוא מוט אילם, ונקרא לעיתים "צמח החותנת". 
בברזיל, הצמח נחשב במרחיק רוחות רעות ובר מזל, ונכרך עם עוד צמחים כגון רוזמרין ופלפלת צ'ילי בכד צמחים בני-מזל.
דעיכת לנדאו

דעיכת לנדאו היא תופעה בפיזיקת הפלזמה בה גלים אלקטרומגנטיים העוברים דרך פלזמה דועכים עקב אינטראקציה עם החלקיקים הטעונים מהם מורכבת הפלזמה. הגל מעביר אנרגיה לחלקיקים הנעים במהירות הנמוכה במעט ממהירות הפאזה שלו, ומקבל אנרגיה מחלקיקים הנעים במהירות הגבוהה במעט ממהירות הפאזה שלו. כיוון שבדרך כלל יש יותר חלקיקים איטיים, בסך הכול הגל מפסיד אנרגיה ולכן דועך. עקב מעבר האנרגיה לחלקיקים משתנה התפלגות המהירות שלהם, לכן הדעיכה אינה ליניארית (כלומר עוצמת הגל אינה דועכת באופן אקספוננציאלי).
דעיכת לנדאו מעידה על יציבות הפלזמה - הפרעה הנוצרת בפלזמה תדעך ולא תתפשט.
תופעה זו קרויה על שם הפיזיקאי לב לנדאו, מבכירי הפיזיקאים התאורטיים של המאה ה-20, אשר גילה אותה באופן תאורטי בשנת 1946.
הגביע המקסיקני

קופה טאואר (1907 - 1919)

הגביע המקסיקני החל את פעילותו בשנת 1907, כאשר הגביע נתרם על ידי רג'ינלד טאואר, השגריר הבריטי במקסיקו, מה שנתן למפעל את שמו הראשון. בתחילה, שותפו בטורניר רק מועדונים ממקסיקו סיטי ומסביבתה. פצ'וקה הייתה לזוכה הראשונה במפעל, לאחר שגברה בגמר הראשון 4-0 על רפורמה.

קופה אלימינטוריה (1920 - 1926)

החל משנת 1920, שב המפעל לפעילות לאחר הפסקה בת עונה אחת, עם שם וגביע חדשים. בין 1922 ל-1924 זכתה קבוצת אסטוריאס בשלושה גביעים רצופים. המפעל סיים את דרכו ב-1926 לאחר שש מהדורות בלבד.

קופה מקסיקו (1932 - 1997)

לאחר הקמתה של התאחדות הכדורגל המקסיקנית ב-1927, יצא המפעל להפסקה, שהסתיימה עם תרומתו של גביע חדש, קופה מקסיקו, ב-1932. לאחר שש שנות הפסקה שב המפעל לפעילות בעונת 1932/1933, והפעם בתמיכתו הרשמית של נשיא מקסיקו דאז, לאסרו קארדנאס. עד לשנת 1942 שוחק המפעל במתכונת חדשה, אך תקופה זו נתפסת כתקופה החובבנית של הכדורגל המקסיקני, שהגיעה לסיומה רק ב-1943. פעם נוספת, קבוצת אסטוריאס הייתה הדומיננטית בתקופה זו, הוסיפה חמש זכיות בגביע ובסך הכול עמד מאזנה על שמונה זכיות, שיא לעידן החובבני.
החל מ-1943 החל העידן המקצועני במקסיקו, עם זכייתה של מוקטסומה בגביע. ב-1950 הצטרפו למפעל גם קבוצות ליגת המשנה. המפעל יצא להפסקה ארוכה בת 11 שנים בין 1976 ל-1987, ולהפסקה נוספת בין 1992 ל-1994.
ב-1997 החליטה ההתאחדות המקסיקנית להוציא את המפעל לפגרה ללא תאריך יעד לחזרה.

קופה MX‏ (2012 - )

ב-2012 הודיעה הליגה המקסיקנית על שובו של המפעל במתכונת ובשם חדשים. במפעל החדש התחרו קבוצות הליגה הבכירה וקבוצות ליגת המשנה, והוא נקבע להתקיים פעמיים בשנה, בחופף לטורנירי האפרטורה וקלאוסורה של הליגה המקסיקנית. החל מ-2016 נקבע הפורמט הנוכחי, בו נוטלות חלק 24 קבוצות, מתוכן 12 קבוצות מהליגה הבכירה (כל המועדונים למעט המשתתפות במפעלים היבשתיים) ו-12 מליגת המשנה (11 בעלות הניקוד הגבוה ביותר בעונה החולפת, בנוסף ליורדת מהליגה הבכירה). הקבוצות מחלוקות לשמונה בתים בני שלוש קבוצות כל אחד. שתי המובילות מכל בית מעפילות לשמינית הגמר, ומשם ממשיך המפעל בשיטת גביע עד למשחק הגמר.
פרס פריצת דרך במדעי החיים

יוזמי  הפרס

המיליארדר הרוסי יורי מילנר, העומד בראש חברת ההשקעות הרוסית דיגיטל סקיי טכנולוג'יס, שייסד בשנת 2012 את קרן הפרס לפיזיקה בסיסית, הוא היוזם של הרעיון להקמת קרן לפריצת דרך במדעי החיים. הוא גייס את מייסד פייסבוק,  מארק צוקרברג ואשתו פרסיליה צ'אן, את סרגיי ברין,המייסד השותף של גוגל ואת אשתו אן וויקיקי, מייסדת החברה 23andMe‏, העוסקת בפיתוח ערכות בדיקת DNA וכן את ארט לווינסון. 
צוות השופטים של הקרן כלל את מארק צוקרברג, אשתו פריסיליה צ'אן, סרגיי ברין ואשתו אן וויקיקי.  שווי הפרס הוא 3 מיליון דולר לכל זוכה (33 מיליון דולר בסך הכול). בראש ועדת הפרס עומד ארתור לוינסון, יו"ר אפל. הפרס הוענק לראשונה ב-2 בפברואר שנת 2013.

על הפרס

קרן הפרס היא ארגון ללא כוונת רווח. הזוכים בפרס נבחרים על סמך השגי העבר שלהם. סכום הפרס זה הוא יותר מכפליים מפרס נובל. חלוקת הפרס לא לוותה בטקס רשמי, כפי שנהוג בפרסי נובל. אבל הזוכים של השנה יהיו אלה שיבחרו את המועמדים לשנה הבאה. בשנה זו, הם מתחייבים להעניק ראיונות והרצאות בנושאי עבודתם.
"אנחנו מאמינים שלפרס יש הזדמנות לתת פלטפורמה למודלים חדשים של פילנתרופיה, כך שלאנשים בכל מקום יהיה סיכוי גדול יותר לעתיד טוב יותר", אמרה אן וויקיקי. "אנחנו נרגשים לתמוך במדענים שחושבים בגדול, לוקחים סיכונים ומצליחים להשפיע באופן משמעותי על החיים שלנו". יוזמי הפרס טוענים כי מטרתם היא "להסב את תשומת לב הציבור "לעבר המדענים שמקדישים את חייהם לקידום הידע האנושי. המייסדים הדגישו כי אין שום סיבה שמדענים יקבלו פחות כבוד או תשומת לב מכוכבי קולנוע וספורט' והם מתכוונים לגייס עוד תורמים כדי שיהיו, יותר זוכים ויותר פרסים. אין הגבלת גיל או כל הגבלה אחרת על מי שיכול לזכות. וגם אין הגבלה על מספר הפעמים שאדם יכול לזכות בפרס. אמר יו"ר אפל וחבר בצוות השופטים, כי "אם אתה איינשטיין, אז כנראה תזכה שלוש פעמים".
My World 2.0

רקע

בראיון לבילבורד בשנת 2009, ביבר הסביר את חלוקת האלבום לשני חלקים בכך שאנשים לא רוצים לחכות יותר משנה וחצי למוזיקה חדשה.

בריאון ל- Houston Chronicle, אמר ביבר: 
רציתי לעשות משהו שהוא יותר R&B ושכולם יוכלו לאהוב. רק רציתי להיות מסוגל להראות את היכולות הווקאליות שלי.
— ג'סטין ביבר

ביקורות

רוב הביקורות על האלבום היו חיוביות, בדירוג ממוצע של 68 מתוך 100.אנדי קלמן, מ-Allmusic, נתן לאלבום ארבעה כוכבים מתוך חמישה, כאשר הוא משבח את האלבום על כך שהוא "R&B אופטימי - שירי פופ מתובלים". נוסף על כך, החמיא לשירי הדאנס פופ, על היותם "אור בלתי נשכח לאוזניים, ולבלות יש את כל מה שצריך בשביל להיות שירים בשביל בני נוער".לאה גרינבלאט מ"Entertainment Weekly", נתן לשיר דירוג "B", תוך ציון שהשיר לא יתחבב על ידי מבוגרים כמו שביבר חושב או מקווה, ושהשיר הזכיר לה ימים מוקדמים של אשר ושל ג'סטין טימברלייק, ולבסוף הוסיפה: "יש כישרון אמיתי, כך זה נראה, מתחת לכל השיער הזה."לאן דרו, מהמגזין "US Weekly", נתן לאלבום שלושה וחצי כוכבים, תוך ציון שביבר מציע "קולות ווקאליים של נער מתבגר שקשה להתנגד אליהם."ביל לאמב מ- "About.com", נתן לשיר ארבעה כוכבים מתוך חמישה, ואמר: "זהו לא סתם המשך של הראשון. ג'סטין ביבר הוא באופן משמעותי יותר אומן כאן. הוא מופיע כזמר כשרוני אמיתי של R&B טהור עם נגיעות פופ." לאחר מכן דיבר על U Smile: "שיר שמבטיח ליצור תחושות חמות אצל מיליוני בני נוער מעריצים. בנוסף, השיר לא יאכזב מבוגרים."
מוריץ פון ויקטורין

קריירה מוקדמת

פון ויקטורין נולד ב-13 באוגוסט 1883 בהניבורג, שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1904 התגייס פון ויקטורין לצבא האוסטרו-הונגרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-12, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון ויקטורין לצבא האוסטרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1924 הועלה פון ויקטורין לדרגת אוברסט לוטננט, ובשנת 1927 הועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1932 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באפריל 1934 מונה לראש מחלקת המבצעים במטה הכללי. בשנת 1935 הודח פון ויקטורין מהצבא, עקב קשריו עם גרמניה הנאצית והמפלגה הנאצית האוסטרית.
לאחר סיפוח הצבא האוסטרי לורמאכט, הועלה פון ויקטורין ב-1 באפריל 1938 לדרגת גנרל לוטננט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-20.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פון ויקטורין מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-20, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס הממונע ה-19 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחם פון ויקטורין עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת הארמייה ה-12, וב-15 באוגוסט 1940 קיבל פון ויקטורין על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1940 הועלה פון ויקטורין לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-10 בנובמבר מונה למפקד הקורפוס ה-28.
במהלך מבצע ברברוסה לחם פון ויקטורין עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-16, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-27 באוקטובר 1941 פרש פון ויקטורין מתפקידו. ב-30 באפריל 1942 מונה פון ויקטורין למפקד המחוז הצבאי ה-13, וב-15 באוגוסט 1944 פרש מתפקידו.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר פון ויקטורין בעיר נירנברג, עד למותו ב-16 באוגוסט 1956, והוא בן 73 שנים.
סרטן עכביש יפני

מאפיינים פיזיים

צבעו של הסרטן כתום עם כתמים לבנים על רגליו הדקות. בזכרים, זוג הגפיים הכוללים צבתות ארוכים יותר מהגפיים האחרות. זכר גדול יכול לפרוש את גפיו הארוכות לרוחב של כארבעה מטרים. דיווחים לא מאושרים טוענים לפרישת גפיים לרוחב של קרוב לשבעה מטרים. רוחבו של הגוף האובלי של הסרטן יכול להגיע לשלושים סנטימטרים ואורכו עד לארבעים סנטימטר.
עיניו המורכבות של הסרטן ממוקמות בחזיתו ושתי קרניים בולטות ביניהן. לפרטים צעירים של הסרטן שיער וקוצים על קליפת גופם וקרניים קדמיות ארוכות יותר. עם גדילתם של הסרטנים הצעירים קטנות הקרניים הקדמיות.

בית גידול טבעי, התנהגות והשפעה אנושית

תפוצתו של סרטן העכביש היפני מוגבלת לצד האוקיינוס השקט של הארכיפלג היפני. לרוב חי הסרטן על קרקעית הים בעומקים של 50 עד 300 מטרים, עם ריכוזים גדולים יותר בעומקים של 200 עד 300 מטרים, בסמוך לפתחים תת-ימיים או חורים אחרים בקרקעית. באביב ניתן למצוא את הסרטנים מטילים ביצים בעומקים רדודים כדי 50 מטרים.
הסרטנים נוהגים לנוע באיטיות רבה על קרקעית האוקיינוס תוך שהם מלקטים מזון. הם אוכלי כל שבתזונתם נכללים צמחים, בעלי חיים ונבלות. לגופם הם מצמידים ספוגיים וחיות דומות כדי להרחיק מעליהם טורפים כגון תמנונים.
אזורי הדיג של הסרטנים נמצאים במפרצי סאגאמי, סורוגה וטוסה ובאזור איי איצו. הסרטנים הנחשבים למעדן נלכדים בעזרת רשתות נגררות קטנות ונאכלים מומלחים או מאודים. באביב אסורה לכידת הסרטנים הנמצאים בעונת ההטלה שלהם. באזור מפרץ סורוגה הצטמצם בשנים האחרונות מספרם של הסרטנים וכתוצאה מכך החלו מאמצי שימורם, אך עדיין ישנם אזורים בהם לוכדים את הסרטנים באביב, בעת נדידתם למים רדודים.
סרטן העכביש היפני משמש גם למחקר וקליפתו משמשת כקישוט, מבנהו העדין וגודלו הפכוהו למוצג מועדף באקווריומים.
משפט החלוקה של אוילר

משפט החלוקה של אוילר הוא משפט הקובע שמספר החלוקות של מספר לחלקים שונים זה מזה שווה למספר החלוקות של המספר לחלקים אי-זוגיים (לא בהכרח שונים).
את המשפט הוכיח לאונרד אוילר ב-1748 באמצעות פונקציות יוצרות, שיטה חדשנית בזמנו.

רקע

חלוקה של מספר טבעי היא הצגה שלו כסכום של מספרים טבעיים. למשל 1+2+2, 2+3, 5 הם דוגמאות לחלוקות של 5. שתי חלוקות הנבדלות רק בסדר המחוברים נחשבות לאותה החלוקה. חלוקה נבדלת היא חלוקה שבה כל החלקים שונים זה מזה. למשל 1+2+4 היא חלוקה נבדלת של 7, ואילו 1+3+3 אינה כזו כי 3 מופיע פעמיים. חלוקה אי-זוגית היא חלוקה שכל חלקיה הם מספרים אי-זוגיים, למשל 1+3+3 היא חלוקה אי-זוגית בעוד ש-1+2+4 אינה כזו.
את מספר החלוקות הנבדלות השונות של מספר  נסמן . את מספר החלוקות האי-זוגיות של מספר  נסמן . משפט החלוקה של אוילר קובע ש- לכל n טבעי.
הפונקציה היוצרת של  היא טור החזקות . אנו מתעניינים בפונקציה היוצרת רק כאובייקט אלגברי המאגד את המידע על  בצורה הנוחה לנו, ואין לנו עניין בשאלת ההתכנסות של הטור. באופן דומה  היא הפונקציה היוצרת של .

הכללה

המשפט הוא מקרה פרטי של משפט גליישר , שקובע כי עבור שלם d, מספר החלוקות לחלקים שאינם מתחלקים ב-d, שווה למספר החלוקות המקיימות ששום חלק לא חוזר d פעמים או יותר (במילים אחרות, כל חלק חוזר לכל היותר d-1 פעמים). משפט החלוקה של אוילר הוא משפט גליישר עבור d=2.
מוסא יודעים

ביוגרפיה

יודעים נולד ב-1940 בטהראן, איראן. הוריו נולדו בטהראן ולהיזאן, בית הכנסת ברובע היהודי בטהראן היה בבעלות משפחתו. בגיל 12 נשלח לבריטניה לבדו שם למד בפנימייה יהודית בברייטון. בשנת 1959 החל לימודי רפואה באוניברסיטת מקגיל שבקנדה. בשלב מסוים הוא הפסיק את לימודי הרפואה והחל לימודי דוקטורט בתחום הביוכימיה והפסיכיאטריה באותה האוניברסיטה. עם סיום לימודיו בקנדה, למד באוניברסיטת לונדון במשך חמש שנים, עבד כחוקר באוניברסיטת קיימברידג' וארבע שנים נוספות באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1977 עלה לישראל.

קריירה ומחקר

בשנת 1977 מונה לראש המחלקה לפרמקולוגיה בפקולטה לרפואה בטכניון. בשנת 1978 חברת טבע החלה לעסוק בפיתוח תרופות, ומחלקתו של יודעים נבחרה כמעבדה הראשונה של החברה לטובת מחקר ופיתוח של תרופות. באותה תקופה יודעים ופרופסור ג'ון פינברג עבדו על תרכובות כימיות אותן הביא יודעים מבריטניה לטיפול בפרקינסון. בשנת 1981 הוצעה התרופה לטבע, אך היא דחתה אותה. לאחר פיתוחים ומחקרים נוספים, הוצעה התרופה בשנית כ-5 שנים לאחר מכן, המדענית הראשית של טבע אישרה את המשך פיתוח התרופה וטבע רכשה את הזכויות עליה. בשנת 2006, לאחר שנים של פיתוחים על ידי טבע, החלה החברה בהפצת התרופה "אזילקט" שמבוססת על מחקריו של יודעים.
יודעים השקיע 5 מיליון דולר והקים את חברת אביטל לפיתוח תרופות. התרופה המובילה שנמצאת בפיתוח היא M30 לטיפול במחלת האלצהיימר ומחלות נוספות.
מחקריו של יודעים התפרסמו במעל 500 מאמרים מדעיים.
שלום אליעזר הלברשטאם

רבי שלום אליעזר הלברשטאם מראצפרט (תרכ"ב, 1862 - ט"ז בסיוון תש"ד, 1944) היה בנו השישי של רבי חיים מצאנז, מייסד שושלת חסידות צאנז. הרב הלברשטאם היה מייסד חסידות ראצפרט. נספה באושוויץ-בירקנאו.

תולדותיו

נולד בחול המועד פסח ה'תרכ"ב לרבי חיים מצאנז ולרעכיל דבורה, נכדתו של רבי מרדכי דוד אונגר האדמו"ר מדומברובה. נקרא על שמם של רבי שלום מבעלז ושל רבי אליעזר מדז'יקוב. 
באלול ה'תרל"ו נישא למרים שרה בתו של גיסו רבי מרדכי דב טברסקי מהורניסטייפול ועבר להתגורר במקום מגורי הוריה ברוסיה. אחרי תקופה מסוימת חזר לגליציה, לאחר שגורש משם על ידי השלטונות יחד עם תושבים זרים אחרים. הוא עבר לעיר שינאווא ליד אחיו, ולאחר תקופה עבר לעיר טארנא. בשנת תר"ס עבר להונגריה שם שהה כחצי שנה, לאחר מכן עבר לרצפרט, העיר שעל שמה הוא ידוע. בימי השואה היה בגיטאות נירג'האזה ואריו-לאפש. נרצח בבירקנאו.
אינסטינקט בסיסי

עלילה

הסרט נפתח בחקירת הירצחו של כוכב הרוק ג'וני בוז, על ידי בלש המשטרה ניק קורן (מייקל דאגלס). החוט היחיד שלו הוא קת'רין טרמל (שרון סטון), שניהלה מערכת יחסית מינית עם הקורבן. לפי החשד, בוז נרצח בדקירות בעת קיום יחסי מין ואילו קת'רין נראתה יחד עם בוז בליל הרצח. קורן ועמיתו הבלש גאס מוראן (ג'ורג' דזונדזה) מאתרים את קת'רין על חוף הים, אך היא אינה מגלה שום אמפתיה למנוח למשמע החדשות על מותו ושני הבלשים חושדים בה. יתרה מכך, עד מהרה מגלים השניים שקת'רין תיארה באחד מספריה כוכב רוק בדוי שנרצח בעת קיום יחסי מין בעזרת דוקרן קרח - כלי הנשק שבעזרתו נרצח בוז.
בעקבות החשדות, בביקורם השני הבלשים עוצרים את קת'רין ומביאים אותה לחקירה בתחנת המשטרה. מאוחר יותר בערב, נפגש קורן בפאב עם כמה מעמיתיו ומתקוטט עם הבלש טאלקוט (צ'לסי רוס). בעת הקטטה מגיעה בת' (ג'ין טריפלהורן), בת זוגו של קורן, ולוקחת אותו הביתה. כשהם מגיעים הביתה, קורן כופה עצמו על בת' ושוכב אתה, למרות שבת' לא משתפת פעולה, ולכאורה, לא מעוניינת לקיים עמו יחסי מין. 
עם התקדמות העלילה, טרמל ממשיכה להטעות את החוקרים. עם הזמן מתפתח רומן סוער בין טרמל לבין בלש קורן והיא משתמשת בכוחה המיני לחילוץ מידע פנימי מהחוקר. זמן מה לאחר מכן, נמצא השוטר טלקוט ללא רוח חיים ורבים חושדים בקורן בגלל המריבה בינו לבין השוטר המנוח. אנשים נוספים נהרגים אף הם והחקירה מעלה שמות של חשודים שונים, אך ללא הועיל. בסצנה האחרונה בסרט טרמל מקיימת יחסי מין עם קורן ומושיטה את ידה לרצפה על מנת לקחת דוקרן קרח, אך ברגע האחרון מתחרטת ולא משתמשת בו.
הדיוויזיה ה-99 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-10 באוקטובר 1940, והועמדה תחת פיקוד קורט פון דר שבאלרי. הדיוויזיה לחמה במבצע ברברוסה הייתה בתחילה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן לחמה כחלק מהקורפוסים ה-17 וה-29 במסגרת הארמייה השישית, והשתתפה בקרב קייב. ב-22 באוקטובר 1941 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ההררית ה-7.
שלמה כהן-אברבנאל

ביוגרפיה

כהן-אברבנאל נולד בהמבורג שבגרמניה, אחד מארבעת הבנים של מרים ווילהלם-זאב כהן. אחיו של המשפטן חיים כהן, של המהנדס והשמאי אלכסנדר כהן (אביו של ידידיה כהן), ושל ליאו כהן, מראשי תנועת הצופים היהודים וממקימי המחתרת היהודית בצרפת שנרצח בשואה. נקרא על שם סבו הרב שלמה קרליבך, שנפטר זמן מה לפני הולדתו. למד בתלמוד תורה.
לאחר עליית הנאצים לשלטון ברחה המשפחה לצרפת, בה למד את התרבות והשפה המקומית. ב-1935 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, עבד כמאייר, מעצב גרפי וקריקטוריסט ובמקביל שירת בארגון ההגנה. ב-1947 נסע ללימודי אמנות בצרפת, הוא גויס לארגון המוסד לעלייה ב' על ידי תמר אשל ופעל ממארסיי בזיוף דרכונים ואשרות מעבר לפליטים יהודים במסגרת מבצע עלייה ד'. בהמשך עבר לצפון אפריקה וסייע בהעלאת היהודים מארצות ערב. בפברואר 1950 הגיע למצרים במסווה של צייר צרפתי בשם שארל דובאל. תערוכה שהציג בנובמבר אותה שנה במוזיאון לאמנות חדשה שבקהיר, אף זכתה לסיקור נרחב של התקשורת ולביקורו של המלך פארוק הראשון חובב האמנות.

קריירה

משנת 1951 נמנה עם סגל המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, ושירת במגוון תפקידים במדינות שונות כשהוא נעזר בכישרונותיו האמנותיים. כהן-אברבנאל הקים את היחידה שעסקה בחיפוש ולכידת פושעים נאצים ברחבי תבל, בסוף שנות ה-50 נפגש בגרמניה עם פריץ באואר, התובע הכללי של מדינת הסן שמסר לו פרטים על מקום המצאו של אדולף אייכמן, מה שסייע לתפיסתו בארגנטינה על ידי סוכני "המוסד". ב-1960 מונה למפקדה הראשון של יחידת "עמל" במוסד, יחידה מיוחדת שהוקמה על מנת להילחם בגילויי אנטישמיות ונאו-נאציות ברחבי העולם. הוא היה ממתכנני המבצע לחיסולו של פושע המלחמה הנאצי אלויס ברונר באמצעות שליחת מעטפת נפץ.
בהמשך הקריירה שלו שימש סגן ראש אגף "צומת", אגף שמפעיל את קציני האיסוף ואת רשת הסוכנים של המוסד ברחבי העולם, במסגרת זו נשלח לטהראן ונפגש עם יוסף שמש, הסוכן שגייס את מוניר רדפא במבצע יהלום להברחת מטוס מדגם מיג 21 לישראל. כהן-אברבנאל שימש נציג המוסד בבואנוס איירס וב-1970 מונה לאחד מראשי המוסד באירופה. פיקד על אגף התיאום המבצעי, התמנה לסגן וממלא מקום ראש המוסד. בתפקידו האחרון במוסד הקים ועמד בראש מחלקת ההיסטוריה של הארגון. הוא נפטר בעודו בשירות בגיל 60, מותיר אחריו אישה ושני ילדים. 
בסוף שנות ה-60 נדרש כהן-אברבנאל לחקור שתי פרשיות של הדלפות לכאורה, הקשורות לספרים אודות המרגל אלי כהן ופרשת לכידתו של אייכמן, שהעכירו את היחסים בין ראש המוסד מאיר עמית לקודמו בתפקיד איסר הראל.
כהן-אברבנאל עיצב את סמל המוסד. לאחר מותו הוציא המרכז למורשת המודיעין את האלבום "מכחול וסתר" ובו מרוכזים איורים וציורים של כהן-אברבנאל בנושאי משימותיו במוסד.
מעמדה המשפטי והבינלאומי של רמת הגולן

רמת הגולן כאזור גאופוליטי היא השטח שנמצא בידי ישראל מאז 1967, והוחל עליו החוק הישראלי ב-1981 בחקיקת חוק רמת הגולן. שטח זה שייך מנהלית לנפת גולן ומונה 1,154 קמ"ר. הוא כולל כשני שלישים מרמת הגולן הגאולוגית, וכן את חלקו הישראלי של החרמון.
מעמדה החוקי של רמת הגולן, על פי חוק רמת הגולן, הוא שרמת הגולן היא חלק ממדינת ישראל. מבחינה בינלאומית מעמדה של רמת הגולן מורכב, ונתון במחלוקת.

העמדה הבינלאומית


מועצת הביטחון קיבלה את החלטה 497 ששללה הכרה בהחלטת ישראל על סיפוח רמת הגולן.
ב-21 במרץ 2019 הצהיר נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כי "לאחר 52 שנים הגיע הזמן שארצות הברית תכיר באופן מלא בריבונות הישראלית ברמת הגולן, דבר חשוב מבחינה אסטרטגית וביטחונית לישראל וליציבות האזורית".". ב-25 במרץ חתם הנשיא טראמפ על צו נשיאותי שבו ארצות הברית מכירה באופן רשמי בריבונות ישראל על רמת הגולן. האיחוד האירופי, רוסיה, מצרים ומדינות נוספות הודיעו שהן אינן מכירות בריבונותה של ישראל שם.
דוד ולך

דוד ולך (נולד ב-23 בינואר 1946) הוא פרופסור מן המניין במחלקה למדעים ביומולקולריים במכון ויצמן למדע, חתן פרס א.מ.ת במדעי החיים בשנת 2014 וזוכה פרס פול ארליך ולודויג דרמשטדר לשנת 2018.

ביוגרפיה

דוד ולך נולד בקריית ביאליק, בה גדל עד גיל הצבא, אז עבר לירושלים. הוריו, צבי ולך וזיוה לבית לודמר, עלו לארץ ישראל מבוקובינה וגליציה זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה. לדוד אח ואחות; אחותו, שרה סטרומזה, היא פרופ' מן המניין למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית, לשעבר רקטור האוניברסיטה.
עשה את לימודיו הגבוהים, מהתואר הראשון לשלישי, במחלקה לכימיה ביולוגית באוניברסיטה העברית. עשה את עבודת המוסמך שלו בהדרכתו של פרופ' יצחק אוהד ואת עבודת הדוקטור בהדרכתו של פרופ' מיכאל שרם. בעבודות אלה חקר את מנגנוני ההיווצרות של ממברנות התא ואת מנגנונים האריזה של חלבונים בגרנולות הפרשה בבלוטות.
לאחר מכן סיים עבודת בתר-דוקטורט בנושא מנגנוני איתות במכוני הבריאות הלאומיים בבת'סדה, מרילנד בהדרכתו של פרופ' אירה פסטן. ב-1977 שב לארץ ישראל והצטרף למכון ויצמן למדע, ב-1983 התמנה לפרופסור חבר וב-1995 התמנה לפרופסור מן המניין.
בשנים 2011–2012 כיהן כנשיא האגודה הבינלאומית לציטוקינים.
מכהן כיושב ראש העמותה הציבורית של יהדות גליציה ובוקובינה.
דוד ולך נשוי לנעמי ולך לבית רוזנברג, ציירת וסופרת ולהם שני ילדים; בתו, רחל ולך היא משוררת.

מחקריו

מאז שנת 1977 ועד היום עובד ולך בשטח הכללי של ציטוקינים ומנגנוני איתות, תוך התמקדות בקבוצה של ציטוקינים שנקראת משפחת ה-TNF (ראשי תיבות באנגלית: Tumor Necrosis Factor, "גורם תמותה של גידולים"), וכן בחקר מנגנוני מותם של תאים. 
מעבדתו הייתה הראשונה שהראתה ש-TNF הוא בעל יכולת להשפיע על פעילויות תאיות שונות ומנוגדות, בכלל זה השריית מוות והשריית עמידות למוות בתאים.
מעבדתו הייתה בין הראשונות שבודדו את TNF
ואת הקולטנים שלו
הוא פיענח את 'נתיב האיתות החיצוני למות תאים' (‘Extrinsic cell-death pathway’), 
וכן מנגנוני הפעלה של גורמי שיעתוק ממשפחת NF-κB. בין המולקולות ששובטו לראשונה במעבדתו נכללות: הפרוטאז 
capspase-8‏,
FADD ‏(MORT1)‏, cFLIP‏, הפרוטאין קינז NIK, 

NEMO‏ (IKK-γ).
עבודתו תרמה לגילויו של המוטיב בחלבונים הנקרא ‘Death-Domain’ והיוותה העדות הראשונה לכך שפרוטאזות יכולות לשמש כמולקולות איתות תוך תאיות.
תגליות אלה תרמו לפיתוח תרופות המעכבות את פעילותו של TNF, בין תרופות הללו כלולות אנברל (Etanercept ,Enbrel) והומירה (Adalimumab Humira).
הן מצויות בשימוש נרחב לטיפול במחלות דלקתיות כרוניות כדלקת מפרקים שיגרונית, ספחת (פסוריאזיס) ומחלות מעי דלקתיות - מחלת קרוהן וקוליטיס כיבית.
משל

משל הוא סיפור אלגורי קצר עם מוסר השכל (דהיינו, שיש לו משמעות מעבר לתוכנו המפורש והגלוי) השייך לסוגת הסיפור העממי יחד עם המעשייה, האגדה, הפתגם והמכתם (Epigram).
על-פי-רוב, דן המשל בבעלי חיים אשר עוברים תהליך של האנשה. שימוש בחיות, או בפשוטי עם, יצורי בריאה פחותי חשיבות ומעמד בעיני המאזין, כנושאי המסר, מטרתו להנמיך הגנותיו, להחליש התנגדותו של המקשיב למסר, לאפשר לו הפעלת שיפוט על נושאי המסר ובעקיפין על עצמו, ובכך להקל על הפנמת מוסר ההשכל. 
בספרי הנביאים שבתנ"ך משתמשים רבות במשלים כדי להעביר מסרים למלך או לעם. על שלמה המלך מסופר שידע משלים רבים ולפי המסורת אף כתב את ספר משלי שבו משלים רבים. משל מפורסם מהתנ"ך הוא "משל יותם" המוכר גם כמשל העצים (שופטים, ט', ז'-כ').
ידועים מאוד הם גם משלי ישו שבברית החדשה, כמו משל הבן האובד או השומרוני הטוב. 
לרוב, משמש המשל כאמצעי חינוכי להעברת מסרים מוסריים או התנהגותיים.
מחברי משלים מפורסמים נוספים היו איזופוס, לה פונטיין וקרילוב.
גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג

ביוגרפיה

גאורג וילהלם נולד ב-26 בינואר 1624 בהרצברג על ההארץ, לגאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ולאנה אלאונורה מהסן-דרמשטדט, בתם של לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטדט ומגדלנה מברנדנבורג.
בשנת 1648 ירש אחיו כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג את נסיכות לינבורג מדודם פרידריך הרביעי, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ומסר לגאורג וילהלם את נסיכות קאלנברג.
בשנת 1665 מת כריסטיאן לודוויג, וגאורג וילהלם עלה במקומו לשלטון. אולם, בעקבות החלטתו של גאורג וילהלם להתחתן עם אלאונור ד'אסמיר ד'אולברוז בנישואים מורגנטים, ויתר גאורג וילהלם על רוב נחלותיו, ואחיו יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1682 התחתנה בתו של גאורג וילהלם סופיה דורותיאה עם אחיינו גאורג לודוויג, וכך הצליח גאורג לודוויג לאחד את כל חלקי הדוכסות. אמו של גאורג לודוויג התנגדה בהתחלה לשידוך משום שאמה של הכלה הייתה פילגש מהאצולה הנמוכה, אולם היא התרככה לבסוף כאשר הבינה את התועלת שהנישואים יביאו למשפחה.
בשנת 1689 מת יוליוס פרנץ, דוכס סקסוניה-לאוונבורג והשאיר אחריו רק שתי בנות, תוך שהוא מנסה לפני מותו לשנות את החוק הסאלי שהיה נהוג במדינה, כדי שבתו תוכל לרשת אותו. אולם, גאורג וילהלם שהיה מהטוענים לשלטון בדוכסות, פלש אליה וכבש אותה. לאחר מכן התנהל מאבק ירושה בינו לבין טוענים אחרים לכתר, עד שהושגה הסכמה בשנת 1693 לשלטונו של גאורג וילהלם.
גאורג וילהלם מת ב-28 באוגוסט 1705 בעיר וינהאוזן, ואחיינו גאורג לודוויג ירש את נחלותיו.
ניבין אבו רחמון

ביוגרפיה

אבו רחמון התמודדה על המקום החמישי במפלגת בל"ד ונבחרה ברוב קולות למקום זה, דבר שהציב אותה במקום ה-19 ברשימה המשותפת לקראת הבחירות לכנסת העשרים. אבו רחמון עמדה במרכזו של סכסוך פוליטי בין בל"ד לחד"ש ברשימה המשותפת בדבר פרשנותם של הסכמי רוטציה בתוך הרשימה המשותפת. על פי עמדת חד"ש ההסכם קוים עם התפטרותם של ח"כ עבדאללה אבו מערוף מחד"ש ואוסאמה סעדי מתע"ל, אף על פי שבמקום אבו מערוף נכנס יוסף עטאונה שגם הוא נציג חד"ש, ולא נציג בל"ד. על פי עמדת בל"ד ורע"ם, מטרת הרוטציה הייתה לקבוע את חלוקת המושבים בין המפלגות ברשימה המשותפת, כך שבמחצית השנייה של הקדנציה יעלה מספר המושבים של בל"ד משלושה לארבעה. עקב ההתפטרות המוקדמת של ח"כ באסל גטאס בשל מעצרו ובהתאם לפרשנות זו, נוצר צורך במשיכת המועמדות של מועמדים נוספים שנמצאים לפני אבו רחמון ברשימה. ב-10 באוגוסט 2018, עם כניסתה לתוקף של התפטרות חבר הכנסת ואאל יונס, נעשתה אבו רחמון לחברת כנסת.
אבו רחמון הייתה נציגת הדור הצעיר בסיעתה. היא הצטרפה למפלגת בל"ד בגיל 17 בהיותה תלמידת תיכון והחל משנת 2007 חברה בוועד המרכזי ובהנהגתה. בבחירות לכנסת התשע עשרה, שהתקיימו ב-2013, התמודדה במקום ה-21 מטעם רשימת בל"ד. המפלגה קיבלה שלושה מנדטים, ואבו רחמון לא התמנתה לחברת כנסת. בבחירות לוועד המרכזי של בל"ד שנערכו בשנת 2016 היא נבחרה במקום הראשון, ולאחר מכן נבחרה לחברת הלשכה הפוליטית של בל"ד.
אבו רחמון מתמקדת בפמיניזם וכן בנושאים הקשורים לצעירים ולמאבק הלאומי הפלסטיני. כחלק מהמאבק הפמיניסטי כמורה לאזרחות היא גם מתמקדת בנושאים הקשורים בחינוך.
בבחירות לכנסת ה-21 לא התמודדה לכנסת.

חייה האישיים

גדלה בריינה ונכון ל-2018, מתגוררת בבועיינה-נוג'ידאת, נשואה לראאד דלאשה ואם לשתי בנות.