google/wiki40b huggingface dataset:
ז'אן-בטיסט סימאון שארדן

חייו

אביו של שארדן היה נגר, ושארדן הבן נאלץ, ללא השכלה פורמלית, לחנך את עצמו. הוא הושפע רבות מהסגנון הריאליסטי של הציירים במאה השבע עשרה. שארדן נתמך על ידי האריסטוקרטים שבצרפת, ובהם לואי החמישה עשר למרות ציוריו הלא-קונבנציונליים (באותם ימים) של הבורגנות המתפתחת. 
ב-1728 התקבל שארדן לאקדמיה המלכותית הצרפתית לפסלים וציירים. כיום מוצגים ציוריו במוזיאון הלובר ובמוזיאונים גדולים אחרים. עבודתו הפכה לפופולרית בקרב הציבור לאחר שתחריטים זולים של ציוריו החלו להימכר. בשנותיו האחרונות החל שארדן לעבוד עם צבעי פסטל.
מחוז בתומי

מחוז בתומי או אובלסט בתומי (בגאורגית: ბათუმის ოლქი, בַּתוּמיס אוֹלכּה, ברוסית: Батумская область, בטומסקיה אובלסט) הוא אובלסט במלכות המשנה של הקווקז, שהורכב ממועצה אזורית בתומי ומועצה אזורית ארטווין בשנת 1883, והיה שייך, עד לשנת 1903 לפלך כותאיסי. בראש המחוז עמד מושל צבאי. 
שטח המחוז היה 6,109 ורסטה ריבועית (кв. верста ). ואוכלוסייתו מנתה כ-142,000 איש.
הסיירת הירוקה

הסיירת הירוקה, או בשמה הרשמי היחידה הארצית לפיקוח בשטחים הפתוחים, היא יחידת אכיפה ברשות הטבע והגנים.

רקע והקמה

בשנת 1976 מינה שר החקלאות אהרון אוזן ועדה על מנת לחקור את תופעת ההשתלטות על אדמות מדינה. בראש הוועדה עמד מאיר זורע, אז מנהל מינהל מקרקעי ישראל.
בהמלצת הוועדה הוקמה באותה שנה הסיירת הירוקה והוכפפה לרשות שמורות הטבע. 
מנהלהּ הראשון של היחידה היה אלון גלילי. ב-1990 החליפו אל"ם במיל. גלעד אלטמן. משנת 2005 עד שנת 2014 כיהן בתפקיד נפתלי כהן. משנת 2014 מכהן בתפקיד אורי מלכה. 
ב-1992 הועברה האחריות על רשות שמורות הטבע ממשרד החקלאות אל המשרד להגנת הסביבה.
סמכויות הפיקוח והאכיפה מוקנות לפקחי הסיירת מכוח סעיף 60(א) לחוק הגנים הלאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, תשנ"ב-1992.
ב-22 באוגוסט 1995 קיבלה ממשלת ישראל את החלטה 6014, מכוחה מונתה ועדת מנכ"לים שתפקידה לתאם את פעולות הסיירת.

ביקורת

ב-1994 כינה חוקר הבדואים יצחק ביילי את הסיירת "גולם שקם על יוצריו". לטענתו לא מסתפקת הסיירת באכיפת החוק אלא מתווה מדיניות שמטרתה להצר את צעדיהם של הבדואים, כולל אלה מהם המשרתים בכוחות הביטחון.
בשנים 2002-2004 הפעיל מינהל מקרקעי ישראל בשיתוף הסיירת מטוסים קלים לשם ריסוס אדמות מדינה שנזרעו שלא כדין על ידי בדואים. ב-2005 הוצא צו על תנאי האוסר להשתמש באמצעי זה. ב-2007 הכריע בית המשפט העליון כי פעולות אלה אינן חוקיות.
סאנדמן (ורטיגו)

סקירה

הדמות המרכזית בסיפור, חלום, ידוע בשמות רבים כגון מורפיוס, מלך החלומות ואיש החול, שם הלקוח מאגדות עם אירופיות. בסיפוריו של גיימן, חלום הוא הילד השלישי מתוך שבעה אחים ואחיות, הנקראים "הנצחיים" (The Endless). האחים והאחיות במשפחה, על פי גילם, הם גורל (Destiny), מוות (Death), חלום (Dream), זוג התאומים ההרמאפרודיטיים תשוקה ויאוש (Desire and Despair), הרס (Destruction), והזיה (Delirium), שנקראה במקור עונג (Delight). כל אחד מהאחים הוא האנשה של המושג על שמו הוא נקרא, וגם אחראי על התפקוד הנכון של המושג הזה בעולם. 
שבעת האחים והאחיות מתקיימים לצד אלים ואלות (ודמויות מיתיות אחרות, כגון מלאכים ושדים) מכל המיתוסים והאמונות, אך בעוד האלים תלויים באמונת בני האדם בהם, הנצחיים תלויים ביכולת הבריאה ותושביה להיות בעלי גורל, לחשוק, להרוס, להזות, להידרדר אל תהומות הייאוש, לחלום ולמות, ולכן הם נחשבים נצחיים.

פרסים והוקרה

בשנת 1991 זכה הסיפור A Midsummer Night's Dream, המבוסס על המחזה חלום ליל קיץ, מתוך חוברת מספר 19 ובאוגדן השלישי בפרס פנטזיה העולמי לסיפור הקצר הטוב ביותר. מיד לאחר הזכייה שונו חוקי התחרות כך שקומיקס לא יוכל לזכות בפרס, ובכך השתמר מעמדו כרומן הגרפי היחידי לזכות בפרס זה. כמו כן, סדרת הדגל וסדרות הספין אוף זכו ב-26 פרסי אייזנר, ביניהם שלושה לסדרה הרצה הטובה ביותר, אחד לסיפור הקצר הטוב ביותר, ארבע לכותב הטוב ביותר (גיימן), שבעה לעבודת האיות הטובה ביותר (טוד קליין) ושניים לצוות האיור/דיו הטוב ביותר (צ'ארלס ווס ופ. קרייג ראסל). The Sandman: Dream Hunters זכה למועמדות לפרס הוגו בשנת 2000. גם Endless Nights וגם Dream Hunters זכו בפרס ע"ש ברם סטוקר לנרטיב המאויר הטוב ביותר בשנים 2004 ו-2000, בהתאמה.
סדרת החוברות זכתה בפרס ה-Comics Buyer's Guide לשנים 1992–1994. בנוסף, הסיפורים Season of Mists ו-The Kindly Ones זכו בקטגוריית סיפורי הקומיקס הפופולריים ביותר של שנים 1991 ו-1994, והרומנים הגרפיים Sandman: Preludes and Nocturnes, ‏Sandman Midnight Theatre ו-Sandman: Endless Nights זכו בקטגוריית הרומן הגרפי הפופולרי ביותר של שנים 1991, 1995 ו-2003. 
דמותו של חלום מהנצחיים מדורגת במקום ה-15 ברשימת מאה גיבורי הקומיקס הגדולים, לפי אתר IGN. כמו כן, דמותו מדורגת במקום השישי ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות, לפי מגזין אמפייר, ואילו דמותה של מוות מדורגת במקום ה-15. דמותו של הנבל לוציפר מדורגת במקום ה-68 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים.

עיבוד קולנועי

במהלך שנות ה-90 נעשה ניסיון להפיק סרט קולנוע באורך מלא בהתבסס על סדרת הקומיקס, ותחילה אולפני האחים ורנר שכרו את רוג'ר אייווארי כבמאי, ואף שנכתב תסריט הוא עבר שכתובים רבים וההפקה נדחתה כל פעם מסיבות שונות ומגוונות. ב-2013, מנהלת DC קומיקס דיאן נלסון אמרה כי העולם של סנדמן יהיה עשיר בדומה ליקום של הארי פוטר ואולפני האחים ורנר הכריזו על דייוויד ס. גויר כמפיק לסרט, לצד ג'וזף גורדון-לוויט וניל גיימן כבמאים.
בשנת 2016 נטפליקס החלה לשדר את הדרמה משטרתית לוציפר המבוססת על דמותו של לוציפר כפי שהופיעה בסאנדמן ובהשראה מהספין אוף לקומיקס באותו שם.
סינגולריות (מתמטיקה)

במתמטיקה, נקודה סינגולרית היא נקודה שבה פונקציה (בדרך כלל פונקציה מרוכבת) או משוואה דיפרנציאלית איננה מוגדרת היטב.

באנליזה מרוכבת

נקודת סינגולריות של פונקציה מרוכבת היא נקודה שבה הפונקציה אינה הולומורפית, אך כך שהיא הולומורפית בסביבתה. יש שלושה סוגים שונים של נקודות סינגולריות מבודדות, השונים זה מזה באופיים, וניתנים לאפיון באמצעות פיתוח הפונקציה לטור לורן סביב הסינגולריות.

סינגולריות סליקה

נקודת סינגולריות סליקה היא נקודה אשר הפונקציה שואפת בה לגבול סופי. מקור שמה של סינגולריות זו בכך שהשלמת הפונקציה באופן רציף בנקודה זו תיתן פונקציה אנליטית, כלומר, ניתן "לסלק" את הסינגולריות. טור לורן של פונקציה סביב נקודות סינגולריות סליקה מתאפיין בכך שלא מופיעים בו איברים עם חזקות שליליות - כלומר, טור לורן הופך לטור טיילור. כדוגמה לנקודת סינגולריות סליקה, ניתן להתבונן בנקודה  עבור הפונקציה 
. ניתן "לסלק" את הסינגולריות של הפונקציה הזאת על ידי החלפת פונקציה זאת בפונקציה הרציפה:

קוטב

קטבים מסדר  הם נקודות סינגולריות בהן הפונקציה מתבדרת לאינסוף. טור לורן סביב נקודה כזו מצטיין בכך שיש לו מספר  סופי () של איברים עם חזקות שליליות. החזקה השלילית הגדולה ביותר בטור לורן של הפונקציה מכונה סדר הקוטב. אפשר לגרום לפונקציה להתכנס לערך סופי השונה מאפס על ידי הכפלה של הפונקציה ב-. כדוגמה לקוטב בסדר גודל 3 של פונקציה מרוכבת, ניתן להתבונן בנקודה  עבור הפונקציה .
כאשר מכפילים את הפונקציה ב- הפונקציה מתכנסת לערך סופי .

סינגולריות עיקרית

נקודות סינגולריות עיקריות הן אלה אשר לפונקציה אין גבול (סופי או אינסופי) בסביבתן. משפט קסורטי-ויירשטראס מאפיין נקודות אלה כנקודות אשר הפונקציה מקבלת ערכים הקרובים כרצוננו לכל נקודה מרוכבת בסביבתן. בניסוח אחר: תמונתה של כל סביבה של נקודת סינגולריות עיקרית היא צפופה במישור המרוכב. טורי לורן של פונקציה סביב נקודת סינגולריות עיקרית מכילים מספר אינסופי של איברים עם חזקות שליליות. כדוגמה לפונקציה בעלת נקודת סינגולריות עיקרית ניתן לראות את הפונקציה  אשר יש לה אין סוף תנודות קרוב לנקודה .

במשוואות דיפרנציאליות

עבור משוואה דיפרנציאלית ליניארית מסדר כלשהו, אפשר להגדיר נקודות סינגולריות באמצעות הצגתה כמשוואת אוילר. נקודות סינגולריות קורות כאשר המקדם של הנגזרת הגבוהה ביותר מתאפס. סביב נקודות סינגולריות אפשר לנחש פתרון בצורה של טור אינסופי, שיטה זו נקראת שיטת פרוביניוס.

ביריעות אלגבריות

אם V יריעה אלגברית ו- נקודה על היריעה, אז P נקראת סינגולרית אם החוג המקומי המתקבל על ידי לוקליזציה של חוג הקואורדינטות של V באידיאל הראשוני של אוסף הפונקציות המתאפסות בP אינו חוג מקומי רגולרי. יריעה ללא נקודות סינגולריות היא יריעה חלקה.
משטח אלגברי במרחב האפיני התלת-ממדי מוגדר על ידי משוואה פולינומית אחת. ידוע שמספר נקודות הסינגולריות של משטח כזה חסום, כפונקציה של מעלת הפולינום. מקובל לסמן את המספר המקסימלי של נקודות הסינגולריות על עקום מהצורה , כאשר P פולינום ממעלה d, ב-. הערכים הידועים של הפונקציה הם . לדוגמה, למשטח קומר  יש 16 נקודות סינגולריות, וזהו המספר המקסימלי האפשרי בדרגה זו. כמו כן ידוע ש- ו-. עבור ערכים גדולים של המעלה d, ידוע ש-.

בסכמות

באופן יותר כללי, אם  היא סכמה ואם , אז P נקראת סינגולרית אם החוג  אינו חוג מקומי רגולרי.

בהעתקות ליניאריות

יהי T אופרטור ליניארי או מטריצה ריבועית. אם T הפיך אז T נקרא גם רגולרי או לא-סינגולרי.
אם T לא הפיך אז T נקרא גם לא-רגולרי או סינגולרי.
בית עארף אל-עארף

בית עארף אל-עארף (נבנה בין השנים 1938-1937) היה ביתו הפרטי של מושל נפת באר שבע, עארף אל-עארף, שבנה אותו והתגורר בו. הבית ממוקם בפינה הצפונית של הצטלבות הרחובות הרצל והעצמאות בבאר שבע, ובשעתו נחשב לבית הנאה ביותר בעיר.

בנייתו של הבית

בעת שלטונו בבאר שבע, רכש עארף מגרש מעבר לכביש, מול מעון המושל הישן (כיום מוזיאון הנגב לאומנות), והקים שם את ביתו. הבית מעיד על בעליו: בנוי בהידור רב, כראוי לאדם הנוטה להתגנדר בלבושו ולהתפאר במעשיו. בנייה שכזו הייתה מבליטה מסגרות וכרכובים באבן צחורה "מיזי חילו" והייתה מקובלת בבתי הערבים האמידים בעיקר בירושלים. חזית הבית המפואר נבנתה באבן גיר דולומיטית ("מיזי אחמר") האדמדמה, שהובאה מאזור ירושלים. 
ביתו יוצא דופן בבאר שבע בעיקר בגלל סגנון הבנייה שהיה שונה מסגנון הבתים הישנים בעיר, שבנויים לרוב מאבן בהירה שמתפוררת בקלות.
הבית היה ממוקם במרכז העיר ומוקף חומה נמוכה דבר שעלול להעיד על מעורבותו של האדם המתגורר בו בחברה. 
הבית השתמר היטב, ואף השינויים החיצוניים שנעשו בו מועטים. את שטחו הפנימי איחדו, הרסו את הקירות של חדרי בית המגורים, סגרו את הדלת שהובילה מהמרפסת ל-"דיוואן", שהיה חדר-האורחים הפרטי של עארף אל-עארף, והפכו אותו לחלון. הבית כלל גם חדר בקומה שנייה, והייתה אפשרות להוסיף קומה.

שימושיו של הבית

במקור שימש הבית בתור ביתו הפרטי של מושל הנפה (בשנים 1939-1929), העסקן הציבורי וההיסטוריון עארף אל-עארף. עארף שאף להמשיך ולנהל את ענייני הנפה, אך מאורעות המרד הערבי הגדול טפחו על פניו ובממשל גברו כנראה החשדות נגדו, וב-1939 הועבר עארף לנפת עזה.
לאחר שעזב את באר שבע, הושכר ביתו של עארף אל-עארף למגורי אישים רמי יחס במנהל הנפה ובמשטרה. בשנת 1948 התיישב בו המפקד של הכוח המצרי ששהה בעיר. לאחר כיבוש העיר על ידי צה"ל, שימש המבנה כחנות שקם של צה"ל, ולאחר מספר שנים צה"ל, שהזניח את המקום, ויתר עליו והוא הוצע לעיריית באר שבע. מפאת סכום הכסף שעמד על כחצי מיליון דולר, סכום בו עיריית באר שבע לא יכלה לעמוד, חברת האחים פרץ לוזון קנו את האתר והחליטו לשפץ אותו, להחזירו למראהו העתיק ולהעביר אליו את משרדי החברה שלהם. כיום נמצא שם בית ההשקעות "SHERY & ALEX" 
הבית נחשב בשעתו כבית הנאה ביותר בעיר, ואף כיום הוא מרשים ביותר, ובולט על רקע בתי העיר הישנים, הבנויים אבן מקומית בהירה. הבניין הוכרז כ"בניין היסטורי לשימור" על ידי המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות, ושוחזר בשנת 2003.
ולדימיר קוץ

ביוגרפיה

קוץ נולד בכפר שבמחוז סומי, באוקראינה של היום. בשנת 1943, כאשר הצבא האדום שיחרר את האזור מכיבוש הנאצי, קוץ הצהיר שהוא כבר בן 18 והתגייס לצבא. קוץ החל להתאמן בריצה בשנת 1945 לאחר שהועבר לצי הבלטי. בשנת 1953 הוא זכה באליפות ברית המועצות.

אלוף אירופה ושיאן עולם

באליפות אירופה בברן, שווייץ בשנת 1954 זכה קוץ במדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא עולם חדש של 13:56.6 דקות, שיפור לשיא העולם של אמיל זטופק (13:57.2 דקות).

אלוף אולימפי

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה קוץ זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בשיא אולימפי חדש של 13:39.6 דקות, לפני גורדון פירי (13:50.6 דקות) ודרק איבטסון (13:54.4 דקות), שניהם בריטניה ובריצת 10000 מטר בשיא אולימפי חדש של 28:45.6 דקות, לפני יוז'ף קובאץ' מהונגריה (28:52.4 דקות) ואלן לורנס מאוסטרליה (28:53.6 דקות).
לאחר שפרש מספורט תחרותי עבד קוץ כמאמן אתלטיקה. הוא סבל מכאבי בטן חוזרים שהובילו לאלכוהוליזם ועד לאובדן העבודה. בשנת 1972 עבר קוץ שבץ ונפטר בשנת 1975. הוא נפטר מערבוב גלולות ואלכוהול ישן, ייתכן שהתאבד.
איולי

אַיוֹלִי (בצרפתית Aïoli; באוקסיטנית פרובנסלית: Alhòli) הוא רוטב המורכב משיני שום ושמן זית. יש הנוהגים להוסיף לרוטב גם חלמון ביצה, או לחלופין חלב סויה (בגרסאות טבעוניות בדומה להכנת מיונז טבעוני). כמו כן עשוי הרוטב להכיל גם מחית חרדל, פלפל לבן ומיץ לימון.
מקור הרוטב הוא בחבל הארץ פרובאנס, והשם "איולי" מורכב מהמילים "שום" ו"שמן" בשפת המקום. לרוטב מספר וריאציות, בהן רוטב האליולי.
אפיקורוס (יהדות)

אפיקורוס (כופר) מוזכר במשנה (מסכת סנהדרין, פרק י', משנה א') בתור מי שאין לו חלק לעולם הבא. המשנה אינה מגדירה מהו אפיקורוס, אך ברור כי שם זה נגזר משמו של החכם היווני אפיקורוס, שהשקפותיו הנוגדות את ההשגחה ואת ידיעת האל, התפשטו בעולם ונקראו על שמו. 
התלמוד פירש-דרש שם זה כבא מן השורש פק"ר, דהיינו הפקר, ובהתאם לכך פירש את המושג כמי שמבזה תלמיד חכם או המבזה אדם בפני תלמיד חכם. 
הרמב"ם שילב בין המושגים, ועל פי פרשנותו זלזול בתלמידי חכמים אינו אלא מקרה פרטי של זלזול בתורה בכללותה או בכלל חכמיה. למעשה, בספרו משנה תורה פסק כי אפיקורוס הוא הכופר במהות הנבואה, או בנבואת משה רבנו או שטוען שהאל אינו יודע ממעשה האדם (כלומר טוען שאין השגחה אלוהית), אך לאו דווקא נחשב לאתאיסט (המכונה מין). סביר להניח שהגדרתו זו של הרמב"ם את המונח נבעה מהיכרותו עם המקורות היווניים שהביאו את משנתו של אפיקורוס.
בעקבות פעולות הצנזורה הנוצרית פשט מושג זה בספרי הקודש היהודיים, שכן הצנזורה לא ראתה בעין יפה ביטויים כגון "מין", שבעיניה כוונו אל הנוצרים, והחליפה אותם בביטוי "אפיקורוס" (או "אפיקורס"), דהיינו כופר, שהרי גם הכנסייה נלחמה בכופרים.
עמנואל ולד

קורות חייו

עמנואל ולד נולד ב-1944 בחיפה. את שירותו הסדיר עשה בחיל השריון. הוא סיים תואר ראשון בפקולטה למדעי החברה של האוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים תואר מוסמך ודוקטורט בניתוח מערכות באוניברסיטת סירקיוז במדינת ניו יורק.
במאי 1973 חזר לישראל ושימש מרצה באוניברסיטה העברית וחוקר במרכז לחיזוי טכנולוגי שבאוניברסיטת תל אביב. בעבודתו זו ביצע עבודה לאגף התכנון של צה"ל, בעקבותיה נקרא לשרות קבע באגף ב-1975 וקיבל דרגת ייצוג של סגן-אלוף. בנובמבר 1978 מונה על ידי סגן הרמטכ"ל וראש אג"ם יקותיאל אדם לעוזרו והוענקה לו דרגת ייצוג של אלוף-משנה, תפקידו היה להציג ניתוחים בלתי תלויים לנושאים שהגיעו להתייחסות סגן הרמטכ"ל. ב-1982 החל בלימודים במכללה לביטחון לאומי והכין עבודה על לקחי מלחמת לבנון הראשונה. באוגוסט 1983 מונה לראש מחלקת תכנון לטווח ארוך באגף התכנון.
ולד נתבקש על ידי הרמטכ"ל משה לוי להכין דו"ח לבניין צה"ל בעשר השנים הבאות על בסיס לקחי המלחמות הקודמות. במהלך עבודתו טען ולד שמונעים ממנו לבצע את המשימה והוא אינו מקבל את המסמכים הדרושים לו, ולכן הגיע בלילות לצלם מסמכים, דבר שגרר חקירת שב"כ נגדו. הרמטכ"ל משה לוי טען שמי שהצר את צעדיו של ולד היה ראש אגף התכנון, מנחם עינן. בסופו של דבר ולד הכין דו"ח חריף ביותר וביקש מהמטכ"ל לדון בו. לאחר שזמן רב עבר והמטכ"ל התעלם מהדו"ח הוא פנה לשר הביטחון יצחק רבין וביקש ממנו לדרוש מהמטכ"ל לדון בדו"ח שלו. למרות הוראה של שר הביטחון, המשיך המטכ"ל להתעלם מהדו"ח. לאות מחאה, פרש ולד מהצבא.
לאחר פרישתו מצה"ל, פרסם ולד את הספר "קללת הכלים השבורים" בו טען שצה"ל תפקד באופן לקוי ביותר במלחמת לבנון הראשונה ובעצם הובס ללא שעמד מולו אויב. ולד טען בספרו שצה"ל הפך ל"גוף מנופח, מנוון וחסר שרירים" ושכושרו לנצח במלחמה הולך ופוחת. בספרו הוא טען שמדינת ישראל סובלת מחולשה צבאית ומחסרון של אסטרטגיה מדינית מאוזנת, התורם לאין אונים מדיני.
ולד גם הגיש תצהיר - ""הנני מצהיר בזאת כי הנני משוכנע שיש קשר ישיר בין גיוסם של תלמידי הישיבות לשירות סדיר ולאחר מכן לשירות מילואים לבין משך הזמן שבו ישרתו העותרים במילואים איש איש בתפקידו".  במידה ולא ידחה גיוס תלמידי הישיבות כמבוקש בעתירה, יתקצר פרק הזמן בו משרתים העותרים במילואים מידי שנה"." - בעתירה של יהודה רסלר בדרישה לגיוס בני ישיבות, שהוגשה ב-1986.
כלל בית צ'טהאם

כלל בית צ'טהאם (או כלל צ'טהאם האוס, באנגלית: Chatham House Rule) הוא שיטה לקיום חבר דיונים, פגישות ושיחות על נושאים השנויים במחלוקת. הכלל נקרא על שמו של מטה המכון המלכותי ליחסים בינלאומיים הממוקם בבית צ'טהאם (צ'טהאם האוס) בלונדון. הכלל נוצר ביוני 1927.
כלל צ'טהאם נועד להגדיל את פתיחותם של דיונים על ידי כך שבפגישה הנערכת תחת כלל זה, כל מי שנכח בפגישה חופשי להשתמש במידע מן הדיון שהתקיים בה ולציין הערות שעלו בה, אך אינו יכול לחשוף את זהות הדוברים.

הכלל

הכלל נוצר בשנת 1927, עודכן ב-1992 ומאז העדכון האחרון בשנת 2002, הכלל קובע:
When a meeting, or part thereof, is held under the Chatham House Rule, participants are free to use the information received, but neither the identity nor the affiliation of the speaker(s), nor that of any other participant, may be revealed.
— https://www.chathamhouse.org/chatham-house-rule

או בתרגום חופשי:
כאשר פגישה, או חלק ממנה, נערכת על פי כלל בית צ'טהאם, המשתתפים חופשיים להשתמש ולחשוף כל מידע שהתקבל ועלה בה אך אינם רשאים לחשוף את זהותם או שיוכם הארגוני של הדוברים או של משתתפים אחרים בפגישה.
לפעמים ישנה התייחסות לכללי בית צ'טהאם (ברבים). עם זאת, כלל בית צ'טהאם הוא כלל בודד ויש להשתמש בלשון יחיד.
הכלל תורגם לשפות ערבית, סינית, צרפתית, גרמנית, פורטוגזית, ספרדית וגם רוסית.

מטרה

הכלל נועד להבטיח אנונימיות לדוברים וכך להגביר את הפתיחות ולעודד דיון חופשי בסוגיות של מדיניות ציבורית ונושאים אקטואליים נוספים ומאפשר למשתתפים להביע דעות וטיעונים שנויים במחלקות ולאתגר את דעותיהם של משתתפים אחרים ועם הפרדה ברורה בין דעתם לבין עמדת ארגונם וזאת מבלי לסכן את הקריירה או את המוניטין שלהם. הכלל נועד גם להפחית את מה שמתואר כחשיבת קבוצתית ולאפשר לתת מקום לדעות חדשות שעשויות להיות בתחילה לא פופולריות וכך לנתח סוגיות ביחסים בינלאומיים בצורה טובה יותר.
לרוב, התחייבות לכבד את הכלל מהווה תנאי מקדים להשתתפות באירוע. הצלחתו של הכלל תלויה בכך שהוא מחייב מוסרית, במיוחד במקרים שבהן אי ציות לו אינו מלווה בסנקציות.
מטרו (עיתון)

היסטוריה

מטרו נוסד בשוודיה על ידי Modern Times Group. העיתון הראשון של מטרו היה העיתון של סטוקהולם כ"מטרו סטוקהולם". במשך מספר שנים יצאו עיתונים של מטרו באותו שם במקומות שונים ברחבי העולם. העיתון החל את הפצתו בשנת 1995.
מקומות התפוצה העיקריים של העיתון הם בתוך או בסביבת רשתות תחבורה ציבורית (כגון רכבות, רכבות תחתית, אוטובוסים, ועוד), בנייני משרדים גדולים, שווקים, ברחובות ראשיים בערים גדולות, או במקומות אחרים שיש בהם צפיפות או תחלופה גדולה של אנשים (כמו קמפוסים של קולג'ים או אוניברסיטאות).

מטרו בריטניה

בממלכה המאוחדת יוצא חינמון בעל שם זהה -  Metro , שאינו קשור ל-Metro International. חינמון זה הושק בשנת 1999 על ידי קבוצת דיילי מייל, בתחילה הופץ ברכבת התחתית של לונדון ב-85,000 עותקים, ובהמשך בכל רחבי המדינה. נכון לשנת 2018 הוא העיתון השני בתפוצתו בממלכה המאוחדת עם תפוצה של 1.47 מיליון קוראים ביום.
סוחוצ'ין

תולדות היישוב

היישוב סוחוצ'ין נזכר מהמחצית השנייה של המאה ה-14, עת היה כפר בבעלות אצולה, ובסוף אותה מאה הוענקו לו זכויות עיר. במהלך קרבות הפולנים עם האימפריה השוודית באמצע המאה ה-17 נגרם ליישוב נזק רב.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, ניטל מהיישוב מעמדו העירוני. מסוף המאה ה-19 נוסדו ביישוב מספר מפעלי תעשייה קטנים, בעיקר של אריגה.

יהודי סוחוצ'ין

התיעוד הראשון לקיום יישוב יהודי בכפר הוא מסוף המאה ה-18, ועד המחצית השנייה של המאה ה-19 השתייכו יהודי הכפר לקהילת פלונסק הסמוכה. בשנת 1904 נעשה ניסיון לערוך פרעות ביהודי היישוב.
בשנת 1915, עם נסיגת החיילים הרוסים מהיישוב במהלך מלחמת העולם הראשונה, ערכו אלו שוד של רכוש יהודיו. עם כניסת הגרמנים לכפר לאחר מכן החרימו אלו את רכוש היהודים בו, ולאחר כניסת החיילים הפולנים לכפר, עם תום המלחמה, ערכו אלו מעשי התעללות ביהודי היישוב, בסיוע איכרי הסביבה. בפברואר 1919 ובשנת 1920 חזרו ונשנו המהומות נגד יהודי היישוב. בשנים אלו עזבו את הכפר יהודים רבים.
בין מלחמות העולם נמנו בכפר 409 יהודים, כרבע מתושביו, והתקיימה בו פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי הכפר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים, שכללו הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם ועריכת הפגנות אלימות נגדם.

בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו מהיישוב צעירים יהודים רבים. לאחר כיבוש היישוב בידי הגרמנים, החלו אלו בחטיפת יהודיו לעבודות כפייה, בהחרמת רכושם ובביצוע מעשי התעללות בהם, תוך ציווי על גזיזת זקנים ופיאות. כעבור מספר חודשים הרסו הגרמנים את בית הכנסת של היישוב, והטילו קנסות שונים על יהודי הכפר.
ביום כיפור תש"א, לפנות בוקר, פשטו על הכפר אנשי ס"ס, וריכזו את בין 300 ל-350 היהודים שנותרו בו במגרש ריק, בו שדדו את רכושם, וממנו הסיעו אותם במשאיות למחנה פומייחובק, שם הוחזקו כחמישה שבועות. לאחר מכן הועברו יהודי היישוב למחנה המעבר בדז'יאלדובו, בו הוחזקו כשבועיים בתנאי התעללות קשים. לאחר סלקציה הועברו כ-50 גברים למחנה עבודה, וסופם ששולחו לאושוויץ, וכל יתר היהודים הוחזרו לפומייחובק. משם התפזרו אלו ביישובי הסביבה, וחלקו את גורל יתר היהודים בהם.
היהודים הבודדים מהכפר ששרדו את השואה לא שבו להתגורר בו, בשל פוגרום שערכו פולנים בכפר הסמוך קוחארי ז'ידובסקיה.
פרארי 812 סופרפאסט

מנוע

למכונית יש גרסה מוגדלת של 6,496 סמ"ק (6.5 ליטר, 11.2 מ"ק) של מנוע F140 V12 בהשוואה למנוע ה־6.3 ליטר המשמש את פרארי F12 ברלינטה. המנוע מייצר 789 כוחות סוס ב־8,500 סל"ד ומומנט מרבי של 718 קג"מ ב־7,000 סל"ד.
המנוע מוזן מהזרקת בנזין ישירה בלחץ גבוה (350 באר) וגאומטריית יניקה משתנה שאומצה ממנועי הפורמולה 1.

תיבת הילוכים

תיבת ההילוכים של פרארי 812 סופרפאסט היא בעלת 7 הילוכים, כפולת מצמדים, שיוצרה עבור פרארי על ידי ספקית מערכות ההילוכים Magna PT.
היא מבוססת על תיבת ההילוכים בה השתמשו בדגם ה־458.

גלגלים

ל־812 סופרפאסט יש גלגלי 20 אינץ' גם בחזית וגם מאחור. הצמיגים עצמם הם פירלי P Zero
הבלמים עשויים מקרבון קרמי עם דיסק בלמים מעוצב של "ברמבו", שפרארי טוענת שביצועי הבלימה שלו השתפרו ב־5.8% בבלימה מ־100 קמ"ש ל־0 ביחס לפרארי F12 ברלינטה. הבלמים מושאלים מדגם הלה פרארי, עם קוטר של 398 מ"מ (15.7 אינץ') בחלק הקדמי ו־360 מ"מ (14.2 אינץ') בחלק האחורי.

אווירודינמיקה

פלטפורמת ההנעה אחורית עם מנוע ה-V12 הממוקם בחזית. ממערכת בקרת השלדה כוללת שילוב של אווירודינמיקה אקטיבית ופסיבית לשיפור ערכי לחץ האוויר מול הרכב על פני ה־F12 ברלינטה.
החלק הקדמי של המכונית נועד להגביר את הלחיצה כלפי הקרקע וכולל פתחים לקירור הבלם הקדמי, וצינורות שנועדו להגביר את זרימת האוויר מתחת לרכב. למכסה המנוע של המכונית יש תעלות להזרמת האוויר לצידי הרכב עבור כוח נוסף. למפזר האוויר האחורי בתחתית הרכב יש מדפים פעילים שיכולים להפתח במהירויות גבוהות כדי לצמצם עוד יותר את לחץ האוויר מול הרכב.

ביצועים

לפי פרארי, ל־812 סופרפאסט יש מהירות מרבית של 340 קמ"ש (211 מייל לשעה) עם זמן האצה מ־0 ל־100 קמ"ש (מ־0 ל־62 מייל שעה) של 2.9 שניות.
למכונית יש יחס משקל/הספק של 2.04 ק"ג לכל כוח סוס. פרארי 812 סופרפאסט היא הפרארי הראשונה שמצוידת ב־EPS (כוח היגוי אלקטרוני). כלומר, ההיגוי של הרכב נעזר בתגבור חשמלי.

עיצוב

העיצוב של ה־812 סופרפאסט נעשה בהשראת פרארי F12 ברלינטה, מעודכן, כמו פנסי LED מלאים, פתחי אוורור על מכסה המנוע, פנסים אחוריים מרובעים-מעוגלים ומפזר אוויר תחתי אחורי בצבע הרכב. העיצוב של זנב המכונית הגבוה נועד להיות דומה לזה של פרארי 365 GTB, עיצוב של חברת פינינפארינה, אם כי המכונית עוצבה במרכז לעיצוב פרארי.
הפנים של פרארי 812 סופרפאסט מושפע מדגמי ה־F12 ברלינטה וה־לה פרארי, ובמיוחד מהצורה והמיקום של פתחי האוורור, ומקווי המתאר של לוח המחוונים.
כמו בחלק מהדגמים הקודמים, ניתן להזמין את ה־812 סופרפאסט עם מערכת מטען מיוחדת שמתאימה לתא המטען האחורי של הרכב באופן יעיל.
ארתור הולמס

חינוכו ושנותיו המוקדמות

הולמס נולד ב-1890 למשפחה מהמעמד הבינוני הנמוך באנגליה. אביו היה נגר ואמו עבדה כזבנית בחנות. בהיותו כבן 17, החל ללמוד ב"מכללה המלכותית למדע" בלונדון, לאחר שעמד בבחינות לקבלת מלגה לאומית של 30 שילינג לשבוע (1.5 פאונד) במשך שנת הלימודים. הולמס סיים את לימודיו ב-1910 עם מוניטין של תלמיד מבריק אך עם נטל של חובות והתקבל למשרת גאולוג במוזמביק בשכר של 35 פאונד לחודש. התקף חמור של הקדחת השחורה עיכב את שובו לאי הבריטי והוא נדבק אף במלריה, דבר שמנע ממנו להצטרף לצבא במלחמת העולם ה-1. השיפור במצבו הכלכלי איפשר להולמס להצטרף לסגל המכללה האימפריאלית, לקבל תואר דוקטור ב-1917 ולהשאר בה עד 1920. בהמשך הועסק בבורמה על ידי חברת נפט, וב-1924 חזר לבריטניה ומונה לפרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת דרהם.

גיל כדור הארץ

בעת לימודיו של הולמס, כבר פיתח האמריקאי, ברטראם בולטווד, טכניקה לתיארוך דגימות של סלעים על פי יחסי האיזוטופים של עופרת ואורניום שהם מכילים. מאחר שההתפרקות הרדיואקטיבית של אורניום, יוצרת בסופו של דבר עופרת, במהלך לוח זמנים אופייני, מדידת היחסים האלה עשויה לגלות את גיל הסלעים.
בעבודת הגמר שלו בשנת לימודיו האחרונה (1910), השתמש הולמס בטכניקה זו לתיארוך סלעים מהעידן הדבוני מנורווגיה והגיע למספר 370 מיליון שנה. גילו של גוש סלע זה שודאי לא היה העתיק ביותר בקרום כדור הארץ, חרג בהרבה מסקאלת הזמנים של מערכת השמש על פי תאוריית קירור כדור הארץ. על פי התאוריה, אשר הוצעה על ידי לורד קלווין ב-1864, ללא אור שמש, לא יכול להיות הסבר מניח את הדעת להמצאות משקעים בפני השטח של כדור הארץ. החום משתחרר מהשמש רק כתוצאה מקריסתה הגרביטציונית ולכן גיל השמש אינו גדול מ-20 מיליון שנה. ב-1913 פרסם ארתור הולמס את חישוביו בספרו גיל כדור הארץ, בו העריך את גילם הסלעים העתיקים ביותר מהעידן הארכאיקוני כבני 1.6 מיליארד שנה. עם זאת הוא נמנע מלבצע הערכה לגילו של כדור הארץ עצמו. עבר זמן רב עד שחושב הגיל בדייקנות, שכן אף על פי שעקרונות הטכניקה הרדיומטרית של האיזוטופים היו ידועים כבר ב-1910, נדרשו עוד כמה עשורים כדי לפתח את הטכנולוגיה הדרושה לעריכת המדידות בדייקנות הנדרשת. קידום המחקר על ידי הולמס בעשורים הבאים, זיכה אותו בכינוי "אבי הגיאוכרונולוגיה המודרנית". עד 1927, הצליח הולמס לשפר את הערכת גיל כדור הארץ לכ-3 מיליארד שנה. עד שנות ה-40 הספיק לבסס את הטכניקה הרדיואקטיבית, למדידת גילם של סלעים, ולפי חישוביו היה גיל כדור הארץ עצמו 100 ± 4,500 מיליון שנה (כ-4.5 מיליארד שנה בקירוב של 100 ± מיליון שנה). הוא התבסס על מדידות איזוטופי אורניום שערך אלפרד נויר. הערך שקיבל הולמס קרוב לערך הנוכחי המקובל: 0.05 ± 4.54 מיליארד שנה ( 10⁹ × 4.54 שנים ± 1%).

שנותיו המאוחרות

לאחר מותה של אשתו הראשונה ב-1938, נשא הולמס לאישה את דוריס רנולדס. ב-1942, עבר לאוניברסיטת אדינבורו ושימש כפרופסור לגאולוגיה עד פרישתו ב-1956. לאחר מותו ב-1965, ערכה והוציאה רעייתו, דוריס רנולדס, מהדורה שלישית לספרו עקרונות הגאולוגיה הפיזיקלית.
TRS-80

TRS-80 Micro Computer System הוא מותג ששימוש לתיאור מספר דגמי מיקרו-מחשבים שנמכרו על ידי חברת Tandy בחנויות Radio Shack שבבעלותה. מערכת TRS-80 הראשונה הושקה ב-1977, והייתה מהדגמים הראשונים של מחשבים אישיים שיוצרו ייצור המוני, לצד מחשבים מתוצרת חברות כמו אפל וקומודור.