דני דנקנר

דן (דני) דנקנר (נולד ב-6 בפברואר 1960) היה מנכ"ל אריסון השקעות וכיהן כיושב ראש דירקטוריון בנק הפועלים. ב-2009 הודח מתפקידו בבנק לפי הנחיית בנק ישראל.
ב-2012 הועמד לדין והורשע בפלילים, לפי הודאתו, בעבירות של הפרת אמונים בתאגיד, קבלת דבר בתחבולה ופגיעה בניהול התקין של הבנק. על הרשעתו זו נגזר עליו עונש של שמונה חודשי מאסר בפועל.
ב-2014 הורשע בעבירות מתן שוחד והלבנת הון, בקשר לפרשת השחיתות בפרויקט הולילנד.

תחילת דרכו

נולד בחיפה, בנו של אברהם דנקנר, שיחד עם חמשת אחיו הקים את חברת ההשקעות דנקנר השקעות. למד בבית הספר הריאלי העברי בחיפה. את שירותו בצה"ל עשה כמפקד טנק בגדוד 77 של חיל השריון. לאחר מכן עבד במפעל תעשיות מלח שבעתלית, מפעל שמשפחתו רכשה בטרם נולד. הוא נישא ונסע לארצות הברית, שם למד לתואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת מסצ'וסטס, אותו סיים בהצטיינות. עם שובו ארצה השתלב בעסקים המשפחתיים.

בבנק הפועלים

ב-1997 מכרה מדינת ישראל את גרעין השליטה בבנק הפועלים לקבוצת אריסון-דנקנר. באותה שנה מונה דנקנר לחבר בדירקטוריון הבנק. בשנת 1999 מונה לסגן יו"ר הבנק. ב-2003 נאלץ להתפטר מהתפקיד, זאת בשל התנגדות המפקח על הבנקים לכך שאדם בעל שליטה בבנק יכהן בתפקיד הרם. ב-2004 נכנסה התפטרותו לתוקף. החל ממועד זה כיהן כיו"ר פועלים שוקי הון, וכן המשיך לכהן כיו"ר ישראכרט, כחבר בדירקטוריון של בנק סיגניצ'ר וכחבר בדירקטוריון של בנק הפועלים. גם לאחר פרישתו מתפקיד סגן היו"ר המשיך דנקנר למלא תפקיד מרכזי בניהול הבנק. דנקנר כיהן גם כמנכ"ל וכיו"ר תעשיות מלח לישראל. במרץ 2007 מינתה שרי אריסון, בעלת המניות העיקרית בבנק הפועלים, את דנקנר ליו"ר זמני של הבנק, במקום שלמה נחמה, אשר כיהן כיו"ר הבנק מאז 1998. המינוי הפך רשמי תוך זמן קצר והתבצע רק לאחר מכירת מניותיה של משפחת דנקנר בבנק לשרי אריסון. ב-2008 החל הבנק להיפגע ממשבר הסאבפריים, ומנייתו איבדה כמחצית מערכה. באותה שנה עמדה עלות שכרו של דנקנר על 4.8 מיליון ש"ח.
באפריל 2009 החל בנק ישראל להפעיל לחצים על בנק הפועלים להזיז את דנקנר מתפקידו, עקב אובדן האמון של נגיד בנק ישראל, סטנלי פישר, בדנקנר, לאחר "שורה של כשלי ניהול בבנק". דנקנר זכה לגיבויה של שרי אריסון, יו"ר אריסון השקעות, בעלת העניין העיקרית בבנק. ב-1 ביוני 2009 הודיע דנקנר על התפטרותו מהתפקיד. במקומו מונה יאיר סרוסי.

הסתבכותו בפלילים

באפריל 2010 נעצר דנקנר על ידי המשטרה בחשד לעבירות שונות. ב-28 באוקטובר 2012 הגישה הפרקליטות כתב אישום נגד דנקנר, לפיו יוחסו לו עבירות של קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בתאגיד, הלבנת הון ופגיעה בניהול תקין של עסקי תאגיד בנקאי. באוקטובר 2013 הורשע בעבירות הפרת אמונים בתאגיד וקבלת דבר בתחבולה. ב-19 בדצמבר 2013 נגזר דינו לשנת מאסר בפועל ועוד שנת מאסר על תנאי ולקנס של מיליון ש"ח. בערעור שהגיש דנקנר לבית המשפט העליון הופחת עונש המאסר בפועל לשמונה חודשים שאותו התחיל לרצות בנובמבר 2014. באפריל 2015 השתחרר שחרור מוקדם לאחר חצי שנה בכלא.
במקביל עמד דנקנר לדין בפרשת השחיתות בפרויקט הולילנד, הורשע במתן שוחד ובהלבנת הון ונידון ל-3 שנות מאסר בפועל וקנס של חצי מיליון ש"ח. על הרשעה זו ערער לבית המשפט העליון, ובערעור הוא זוכה מעברה של רישום כוזב במסמכי תאגיד אך הורשע במתן שוחד ובהלבנת הון, ועונש המאסר שהוטל עליו הופחת לשנתיים מאסר. ב-15 בפברואר 2016 החל לרצות את עונשו בבית הסוהר מעשיהו.
בינואר 2017 נחשף כי דנקנר, בעת ריצוי מאסרו, הגיש בקשת חנינה לנשיא המדינה רובי ריבלין, על מנת שהאחרון יקצר את עונשו.

חייו האישיים

דנקנר גרוש, ואב לשישה ילדים. מאשתו הראשונה יש לו 3 ילדים. ומבת זוגו הילית כ"ץ עוד 3 ילדים. הוא מתגורר בעין איילה.
בבעלות דנקנר וגרושתו וילה בעתלית. ב-2012 קבע בית המשפט המחוזי בחיפה, כי הווילה נבנתה ללא היתר.