תפילת אבינו מלכנו

"אָבִינוּ מַלְכֵּנוּ" היא תפילה יהודית הכוללת כארבעים בקשות ותחינות, אשר כולם פותחות בפנייה אל האל במילים "אבינו מלכנו". התפילה נאמרת בעשרת ימי תשובה ובתעניות.

מקור התפילה

תפילת אבינו מלכנו מופיעה כבר בסדר רב עמרם גאון, הסידור הקדום ביותר שהגיע לידינו. בכלבו כתוב שמקור התפילה הוא בתלמוד (מסכת תענית כ"ה, ע"ב) המספר על תפילה בשנת בצורת. בתלמוד מסופר שהחכמים גזרו תענית ציבור ורבי אליעזר התפלל והתפלל, ולא ירדו גשמים. החליפו רבי עקיבא ואמר: "אבינו מלכנו חטאנו לפניך. אבינו מלכנו אין לנו מלך אלא אתה", ומיד החל הגשם לרדת. הכלבו כותב: "וכשראו הדור שנענה באותה תפילה, הוסיפו עליו דברי בקשות ותחנונים, וקבעום לעשרת ימי תשובה". דברים אלו צוטטו בבית יוסף ודברים דומים מופיעים בסידור רש"י. לעומת זאת, הרב מרדכי יפה כותב בלבוש: "שהוא נתייסד מפי ר' עקיבא כנגד ברכות אמצעיות של שמונה עשרה" וניכר מדבריו שהוא מייחס את תיקון התפילה עצמה לרבי עקיבא.
עם השנים נוספו לתפילת אבינו מלכנו בקשות נוספות שיצרו הבדלי נוסחאות בין העדות השונות.

זמן אמירת התפילה

תפילת אבינו מלכנו נאמרת בעשרת ימי תשובה, מיומו הראשון של ראש השנה ועד יום הכיפורים, כולל ימים אלה. התפילה נאמרת מיד לאחר חזרת הש"ץ בתפילת שחרית ובתפילת מנחה. אצל הספרדים והתימנים גם ביום הכיפורים התפילה נאמרת בשחרית ובמנחה בלבד. אולם אצל האיטלקים התפילה נאמרת ביום הכיפורים גם בתפילת נעילה ואצל האשכנזים אומרים אותה ביום הכיפורים גם בנעילה וגם לאחר הסליחות בתפילת ערבית. האשכנזים נוהגים שלא לומר אבינו מלכנו בערב יום כיפור, אלא אם יום כיפור חל בשבת.

אמירה בתעניות

כבר בסדר רב עמרם גאון מופיע רצף קצר של 2–3 בקשות אבינו מלכנו בתחילת סליחות של תענית ציבור על פי אחד המנהגים: "ויש שמתחילין: אבינו מלכנו אבינו אתה, אבינו מלכנו אין לנו מלך אלא אתה, אבינו מלכנו רחם עלינו, סלח לנו אבינו כי חטאנו ...". אולם נוהג לומר את תפילת אבינו מלכנו בתענית ציבור לא מופיע כלל אצל הראשונים וגם לא בסידורים מהמאה ה-18. עם זאת, בכלבו כתוב "ועוד העם נהגו לאמרו במקצת מקומות בשני ובחמישי לפני תחינה". תפילת אבינו מלכנו בתענית ציבור (למעט תשעה באב) מופיעה בסידורים של מנהג אשכנז המזרחי ושל נוסח ספרד החסידי החל מסוף המאה ה-19 ונזכרת אצל בעל ערוך השולחן ויש שטענו שכבר הגר"א אמרה. ביתר הקהילות לא התקבל מנהג זה.
בחלק מקהילות האיטלקים והרומניוטים נהוג לומר את התפילה גם בהושענא רבא.
הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם, האדמו"ר של חסידות צאנז-קלויזנבורג, תיקן בשנת תשכ"ט לומר אבינו מלכנו בכל יום חוץ משבת.

אמירה בשבת

קיימת מחלוקת בין הגאונים והראשונים באשר לאמירת אבינו מלכנו בשבת. יש שסברו שאין לאומרו בשבת בשל האיסור לבקש את צרכיו של האדם בשבת; אלו שחלקו, סברו שאיסור זה חל רק על אדם פרטי אך לא חל על תפילה השייכת לכלל הציבור. 
קיימת גם עמדת ביניים של הר"ן, שאין לאומרו בשבת, אך ביום הכיפורים שחל להיות בשבת אומרים אותו כיוון ש"אם לא עכשיו אימתי". בנוסח איטליה ומרבית קהילות הספרדים נהוג לאומרו גם בשבת. אך משמיטים כל מקום שמוזכר חטא ועון.
ביתר קהילות הספרדים ורוב קהילות גאורגיה, וכן אצל התימנים אין אומרים אותו בשבת, אך אומרים ביום הכיפורים שחל בשבת. בנוסח אשכנז ונוסח ספרד אין אומרים אותו כלל בשבת ואפילו ביום הכיפורים למעט תפילת נעילה הנאמרת כבר לאחר שקיעת החמה. בעל ערוך השולחן כותב שהסיבה איננה איסור לאומרו אלא להיכר שהוא שבת, שכן ממילא הוא כבר נאמר בעשרת ימי תשובה.

תוכן התפילה

התפילה מורכבת משורות המתחילות במילים "אבינו מלכנו", למשל: 
"אבינו מלכנו חטאנו לפניך רחם עלינו. 
 אבינו מלכנו אין לנו מלך אלא אתה".
בנוסחים קדומים מופיעים 20–25 שורות. בנוסח האשכנזי המזרחי הנוכחי יש 44 שורות, לעומת מנהג אשכנז המערבי שיש בו רק 38 שורות. רבי יצחק אייזיק מטירנא ואחריו הרב מרדכי יפה בספר לבוש החור מתארים הקבלה בין שורות תפילת אבינו מלכנו לברכות האמצעיות של תפילת שמונה עשרה.
במחזור קארפינטראץ ישנם פיוטי רשויות קצרים הנאמרים לפני תפילת אבינו מלכנו.
בקרב קהילות אשכנז נהוג לשנות את המילה "כתבנו" בחמש שורות אמצעיות של התפילה ל"חתמנו" בתפילת נעילה.