google/wiki40b huggingface dataset:
יהודה הבר

הרב יהודה הֶבֶּר (ביידיש: עבער) (אסרו חג פסח תרס"א, אפריל 1901 - ב' בכסלו תש"ב, נובמבר 1941) היה ראש המתיבתא הראשי בישיבת "תומכי תמימים" בנוול, שברוסיה הלבנה, לאחר מכן היה ראש ישיבת חב"ד בוורשה ובאוטבוצק, הסמוכה.

קורות חייו

נולד לר' אברהם יעקב ה"מלמד" בעיירה קראסנאלוקי שבפלך של מינסק, למשפחה של חסידי חב"ד. 
בשנת תרע"א, בהיותו בן עשר, התקבל ללמוד ב"חדר" בליובאוויטש אצל הרב יחיאל קמיסר והרב יהודה ארש, ובקיץ של שנת תרע"ד התקבל ללמוד אצל הרב שמואל ניסנוביץ בעיירה שצעדרין ואצלו קיבל את דרך הלימוד בדרכי ההגיון והסברה בסברות דקות, שבה דגל כל חייו. בקיץ תרע"ו התקבל ב"זאל" הגדול שבישיבת תומכי תמימים בליובאוויטש. 
בתרע"ח עברה הישיבה יחד עם רבי שלום דובער שניאורסון לרוסטוב, לאחר סגירת הישיבה על ידי השלטון הקומוניסטי בתרפ"א שימש כראש ישיבה בישיבות פולטבה, רוסטוב, נוול וויטבסק.
בכסלו תרפ"ו נישא לפריידא, בתו של הרב מנחם מענדל שניאורסון רב העיר ראפקה, ואחותו של הרב שניאור זלמן שניאורסון, שהיה רב בפריז. בשנים תרע"ח־תר"צ שימש כר"מ ומשגיח בישיבות תומכי תמימים בחרקוב, פאלטאווא, ובנֶווֶל, והיה מוסר שיעורים בספר התניא לפני התלמידים.
שיעוריו של הרב הבר נודעו בעמקותם הגדולה. דרך לימודו היה ללמוד את הפשט ברש"י בצורה שכל שאלות התוספות תורצו. מסופר שבאחד משיעוריו של הרב הבר, נכנסו למקום שני שוטרים קומוניסטים ואקדחים בידיהם. כאשר שם לב לכך, הפסיק מיד את השיעור, השוטרים פקדו עליו להמשיך להרצות בפני התלמידים, אך הוא אמר שאיננו לומד עם התלמידים, רק שהם שאלוהו והוא השיב להם, אולם השוטרים לא האמינו לתירוציו והובילו את כולם למעצר. הבחורים שוחררו תוך זמן קצר, ואילו הרב נענש ואולץ לנקות את רחובות העיר. למרות עבודתו המייגעת בשעות היום, מסר לבחורים שיעורים בשעות הלילה.] היה שיעור שהרבי מליובאוויטש, בן דודו של הרב הבר, נכח בו מתחילתו עד סופו ומסר עליו דיווח מלא לחמיו האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון.
בשנת תר"ץ עלה בידו לצאת ולהמלט מהמשטר הקומוניסטי יחד עם זוגתו ובנם אברהם אליהו, מרוסיה לריגא, שם היה אז רבי יוסף יצחק, ואחר כך עבר לוורשה. בשנת תרצ"א מונה על ידי האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון להיות ר"מ ראשי בישיבות תומכי תמימים בווילנה. בשנת תרצ"ב התמנה לר"מ ראשי בישיבות תומכי תמימים בוורשה, שהייתה לאחת הישיבות החשובות והגדולות בפולין. בקיץ באותה שנה, כשהחמיר מצבם הכלכלי של סניפי ישיבת תומכי תמימים בפולין (וילנה, אוטבוצק, לודז', חמלניק, קאלושין, פאצאנאוו, חלם ועוד), הוטל עליו להיות גם המנהל הגשמי של הישיבות, ולמצוא להן מקורות ההכנסה, שבימים ההם הייתה מצומצמת.
בשנת תרצ"ה כאשר התחיל להופיע קובץ "התמים" מונה לעורך המדור "שערי תורה", והיה עליו לסדר ולבקר את המאמרים התורניים ששלחו גדולי הלמדנים ותלמידי הישיבה, ובנוסף הדפיס שם הרבה מחידושיו. 
היה ידוע כבעל חוש מיוחד בנגינה שתופסת מקום חשוב בחב"ד, היה דקדקן גדול בתווי הניגונים וגם חיבר בעצמו ניגונים חדשים, בשנת תרצ"ח החל על פי הוראה של האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון, ללמד ניגוני חב"ד לתלמידים שהיו בעלי חוש בנגינה, בשיעורי הנגינה שנתן הקפיד שבנוסף לדיוק בנגינה ידעו התלמידים גם את הסיפור העומד מאחורי הניגון.
בחורף של שנת ת"ש, הצליח להימלט בעזרת האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון, יחד עם זוגתו בנו ובתו מהנאצים, והגיע לריגא במטרה להמשיך לארצות הברית אך לא הצליח לקבל רישיונות הגירה. בי' בכסלו ה'תש"ב (1941) עשו הנאצים אקציה והובילו את רוב היהודים לבית הכנסת ולאחר מכן העלו את בית הכנסת באש עם כל הנמצאים בתוכו. באותו טבח נרצח גם הרב יחזקאל פייגין.

ספריו

שערי יהודה - מחידושיו על מסכתות כתובות, גיטין וקידושין, קה"ת, תשי"ט.
קרלו ברוצ'יץ'

קריירה

ברוצ'יץ' הוא בוגר האקדמיה לכדורגל של דינמו זאגרב. בקיץ 2010 הושאל לראדינסק ססבטה מהליגות הנמוכות בקרואטיה. בינואר 2012 הושאל ללוקומוטיבה זאגרב עד לסיום העונה. ב-4 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה שהייתה גם הופעת הבכורה שלו בליגת העל הקרואטית. בתום העונה האריך את חוזהו בלוקומוטיבה בשנתיים נוספות כשחקן מושאל. ב-20 ביולי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד נ.ק. זאגרב שהיה גם השער הראשון עבור לוקומוטיבה בעונת 2012/2013. בקיץ 2014 רכשה לוקומטיבה את כרטיס השחקן שלו.
ב-3 ביולי 2016 חתם לשלוש שנים במ.ס. אשדוד. בפברואר 2019 ברוצ'יץ' שוחרר מאשדוד וחתם בסגאן טוסו מליגת העל היפנית.
סמל שלזוויג-הולשטיין

סמל שלזוויג-הולשטיין (בגרמנית: Wappen Schleswig-Holsteins) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית שלזוויג-הולשטיין. הסמל נקבע בחוקת המדינה ב-1957 ועיצובו מתבסס על סמלי הנסיכויות ההיסטוריות שבשטחיהן מתקיימת המדינה כיום.

המגן מחולק לשני חלקים: החצי הימני מראה שני אריות כחולים פוסעים בשדה זהב כשפניהם מכוונות אל מחציתו השנייה של המגן. זהו סמלו ההיסטורי של מחוז שלזוויג שעוצב בהשראת סמל דנמרק ששלטה באזור בעבר. בחציו השמאלי של המגן מוטען עלה סרפד לבן בשדה אדום, סמלה ההיסטורי של הולשטיין.
גלנפידיך

היסטוריה

מזקקות גלנפידיך נוסדו בשנת 1886 על ידי ויליאם גראנט בעיירה דאפטאון. שם הוויסקי ניתן לו על שם העמק שבו שכנה המזקקה, בתרגום לאנגלית: "עמק (Glen) האיילים (Fiddich)".
שנה לאחר הקמת המזקקה החלו לשווק את מותג הוויסקי בחג המולד של 1887.
אחד מהמרכיבים בויסקי גלנפידיך הם המים מהמעינות רובי דו הנמצאים סמוכים למזקקות.
בשנת 1957 עיצב האנס שלגר את הבקבוקים המשולשים של גלנפידיך.
בניסיון לשפר את המכירות, חברת William Grant & Sons החלה לשווק את הוויסקי אל מחוץ לסקוטלנד בשנת 1963, בין היתר לאור הקשיים שענף הוויסקי בסקוטלנד היה נתון בהם בשנות ה-60.
עד לפני 1963 לא שווקו לאירופה מותגי סינגל מאלט. בניגוד לדעה שרווחה אז בתעשייה כי "זרים לא יוכלו להבין את איכותו המיוחדת של ויסקי סינגל-מאלט", הצליח המהלך השיווקי של החברה, ופתח בכך שוק גדול לוויסקי מסוג זה בעולם. כיום גלנפידיך הוא הוויסקי מאלט הנמכר ביותר בעולם והוא נמכר בכ-180 מדינות וכל בקבוק ויסקי מאלט חמישי שנמכר הוא גלנפידיך (כ-20% מנתח השוק העולמי).
יחסי קובה–קניה

היסטוריה

היחסים הרשמיים בין המדינות החלו בשנת 2001.
במרץ 2018 ערך נשיא קניה אוהורו קניאטה ביקור רשמי ראשון בקובה, שם נפגש עם נשיא קובה ראול קסטרו.

סחר ושיתוף פעולה

הסכמים על שיתוף פעולה בין קובה וקניה נחתמו במהלך השנים. ההסכמים הם בענפי הבריאות, הספורט והחינוך.
היקף הסחר בין קובה לקניה עמד בשנת 2010 על 19.8 מיליון דולר, אך הוא צנח לשפל של פחות מ-100,000 דולר בשנה. הייצוא מקובה לקניה מורכב ברובו מאלכוהול וסיגרים.

ייצוג דיפלומטי

לקובה יש שגרירות בניירובי.
לקניה יש שגרירות בהוואנה.
טכנולוגיית להבים

היסטוריה

החברה נוסדה ב-1968, לאחר מלחמת ששת הימים, עקב האמברגו הצרפתי על מכירת נשק למדינת ישראל. הבעלות בחברה התחלקה באופן שווה בין סטף ורטהיימר וחברת ההשקעות של דיסקונט. מפעל החברה הוקם בנהריה והחל לייצר באוקטובר 1970. בשנת 1972, זכו מפעלי החברה בפרס קפלן. באותה שנה רכשה החברה מחברת א.ר.וו. אינק האמריקאית זכויות לשימוש בטכנולוגיית החישול שלה, תמורת מניות של להבי ישקר. כמו כן, הושקעו 4 מיליון דולר בהרחבת המפעל. תחילה ייצרה החברה עבור חיל האוויר, אך במהרה החלה לייצא את תוצרתה ובשנת 1973 ייצאה במעל מיליון דולר, ונמנתה על 772 המפעלים בישראל שייצאו במעל 100 אלף דולר. עד 1976 כבר הגיעו ייצוא המפעל לכ-4 מיליון דולר. בתחילת 1974 עבדו במפעל בנהריה 285 עובדים ובתחילת 1976 הגיע מספר העובדים לכ-400, רובם עולים חדשים. 
ברבות הימים שינה המפעל שמו ל"טכנולוגיית להבים". בשנת 1998 הגיעה החברה, שכבר הייתה בבעלות חלקית של פראט אנד ויטני, להסכמה על הקמת מפעלים משותפים עם פראט אנד ויטני. במסגרת ההסכם הוקם מפעל בסין ומפעל בתפן לייצור להבים עבור רולס רויס.
עם לקוחות המפעל נמנים יצרני מנועי הסילון בעולם: "רולס רויס", "פראט אנד ויטני" ו"ג'נרל אלקטריק". במאי 2014 רכשה פראט אנד ויטני את החברה.
אזאר נפיסי

ביוגרפיה

נפיסי נולדה בטהראן לאמה נזהת נפיסי, צאצאית למשפחת המלוכה הקג'ארית, ואביה אחמד נפיסי, שהיה ראש עירית טהראן בין השנים 1961–1963. נפיסי התחנכה בשווייץ והוציאה את תואר הדוקטורט בארצות הברית מאוניברסיטת אוקלהומה . בתום המהפכה חזרה בשנת 1979 נפיסי לאיראן והחלה ללמד ספרות אנגלית באוניברסיטת טהראן אך לאור הגבלות הממשל על לימודי הספרות החליטה להפסיק ללמד באוניברסיטה.

חיבורים

בשנת 1997 עברה נפיסי לארצות הברית שם הוציאה לאור בשנת 2003 את ספרה "לקרוא את לוליטה בטהרן". בה היא מתארת את חוויותיה כאישה חילונית באיראן שלאחר המהפכה, בספר היא מכריזה: "אני עזבתי את איראן, אך איראן לא תעזוב אותי". בשנת 2008 הוציאה את ספרה "דברים שלא סיפרתי". בשנת 2014 הוציאה לאור את הספר "רפובליקת הדמיון".
דון סטיל

ביוגרפיה

דון נולן נולדה בגלאזגו וב-1982 עברה למילטון אוף קמפסי. בשנים 1987 עד 1993 למדה באקדמיית קילסית', ובין 1994 ל-1998 למדה משחק באקדמיה המלכותית הסקוטית לאמנות הדרמה (RSAMD) בגלאזגו. בתחילת הקריירה שלה עבדה כמלצרית במסעדת רוגאנו. ביולי 1998 סיימה את התואר בהצטיינות וזכתה במדליית כסף של RSAMD.
תפקידה הבולט ביותר היה בדמות אלכסנדרה "לקסי" מקדונלד במשך שש עונות של סדרת הדרמה "בחזרה לאחוזת העמק" בשנים 1999 עד 2004. בינואר 2005 הופיעה בדמות ג'סטין מקמנוס בעונה השנייה של הסדרה "Sea of Souls" יחד עם איאן רוברטסון וביל פטרסון. עם רוברטסון עבדה סטיל לפני כן במחזה "The Slab Boys" ובסרט "The Debt Collector". בהמשך הופיעה סטיל כסטודנטית בתוכנית הריאליטי "Fame Academy" כחלק מתוכנית הצדקה "Comic Relief Does Fame Academy".
בינואר 2006 חזרה סטיל לשחק בעונה השלישית של "Sea of Souls". באפריל 2007 שיחקה בתפקיד שאזה בדרמה "Rainbow Kiss" בתיאטרון רויאל קורט בווסט אנד הלונדוני. הביקורות שיבחו את הופעתה בתפקיד קוסמטיקאית מופקרת ושהופכת לאובייקט של אובססיה קטלנית. ב-2002 נבחרה סטיל לאישה הראויה ביותר בסקוטלנד (Most Eligible Woman), וב-2003 דורגה במקום השני באותה רשימה.
סטיל כיכבה בסרט הטלוויזיה של BBC One "מגנוליה" ששודר ב-22 בספטמבר 2006. בנובמבר 2007 הופיעה לראשונה בקומדיה מוזיקלית (Pantomime) בתפקיד המכשפה הרעה קריון בהפקה של "היפהפייה הנרדמת" בתיאטרון המלך בגלאזגו. ב-2009 חזרה להופיע על מסכי הטלוויזיה בעונה הרביעית של הסדרה "לב פראי" של רשת ITV, בתפקיד אליס קולינס, כמחליפה של אמנדה הולדן שעזבה את הסדרה אחרי העונה השלישית.
בקיץ 2009 הייתה סטיל מנחה אורחת של תוכנית הטלוויזיה היומית "The Hour" במשך שבוע לצדו של המנחה הקבוע סטיבן ג'רדין.
ב-2010 חזרה שוב לגלם את אליס בעונה חמישית בת עשרה פרקים בסדרה הפופולרית "לב פראי". היא שיחקה גם בעונה השישית של הסדרה, הפעם בדמות אליס טרווניון. אליס ודני (סטיבן טומפקינסון) התארסו בפרק האחרון של העונה החמישית. היא הופיעה גם בפרק הראשון של העונה השביעית, אבל נאלצה לעזוב את הסדרה ולחזור לבריטניה עם בן זוגה כדי ללדת את בתה הבכורה. סטיל הופיעה בפרק האחרון בסדרה, ספיישל באורך שעתיים, ששודר ב-30 בדצמבר 2012.
ב-2011 כיכבה סטיל בסיבוב הופעות לאומי במחזה "Verdict" מאת אגאתה כריסטי משנת 1958, בו גילמה את ליסה קולצקי. במאי 2012 חזרה להופיע בתיאטרון במחזה "Volcano" מאת נואל קאוורד בתפקיד מליסה ליטלטון. באוגוסט הועברה ההפקה לווסט אנד.
ב-2013 הופיעה סטיל בתפקיד שרלוט מקגיל בדרמת הפשע "Case Histories" של ה-BBC.
ב-2014 שיחקה בעיבוד בימתי לרומן "The Perfect Murder" מאת פיטר ג'יימס בתפקיד ג'ואן סמיילי.
באוקטובר 2015 הצטרפה סטיל לסדרת הדרמה "ריבר סיטי" של BBC1 בתפקיד אנני ג'נדו, ובהמשך מורדוק. ב-2018 עזבה סטיל את הסדרה וציינה שהנסיעות מביתה בקנט היו קשות מדי. הפרק האחרון של הסדרה בהשתתפותה שודר ב-10 באפריל 2018.
ב-19 בספטמבר 2018 פורסם שדון סטיל תצטרף לצוות שחקני הסדרה הרפואית הוותיקה "הולבי סיטי" בתפקיד רופאה מנתחת בשם אנג'י גודארד.

חיים אישיים

ב-2017 התחתנה סטיל עם השחקן פול נולן. לבני הזוג יש בת אחת.
אליסון פירסון

ספריה

פירסון היא המחברת של הספר "אין לי מושג איך היא עושה את זה" (2002), הבוחן את הלחצים של האימהות המודרנית. הספר היה רב-מכר בבריטניה ובארצות הברית, מכר ארבעה מיליון עותקים, ועובד לסרט בכיכובה של שרה ג'סיקה פארקר. פירסון נתבעה על ידי מיראמקס על כך שלא מסרה את הספר השני, "אני חושב שאני אוהב אותך", שעבורו קיבלה מקדמה של $700,000 מראש ב-2003. המסירה אמורה הייתה להתבצע ב-2005. מאז כבר פורסם הרומן "אני חושב שאני אוהב אותך".
מאז כתבה פירסון את "אני חושב שאני אוהב אותך" (2010), רומן על תשוקתה של נערה אל דייוויד קאסידי בשנת 1970, ועל האדם אשר אחראי על כתיבת התגובות-לכאורה מדייוויד קאסידי אל מעריצותיו בנות העשרה. שתי הדמויות נפגשות עשרים שנה מאוחר יותר, אחרי שחוו נישואין, גירושין וילדים. "הטלגרף" שיבח את הרומן על חומו וכנותו; לעומת זאת הגרדיאן הכריז עליו כעל "רומן לא מציאותי ומטופש".
ספר ההמשך ל"אין לי מושג איך היא עושה את זה" הוכרז בשנת 2015 ופורסם בספטמבר 2017. הרומן, "כמה קשה זה כבר יכול להיות", ממשיך את סיפורה של הגיבורה, קיית רדי, אשר כעת מתקרבת לגיל 50 ומתמודדת עם האפליה כנגד נשים מבוגרות בשוק העבודה. הספר, אשר משך פרסום ניכר אולם לא הצליח להגיע למעמד של רב-מכר, פורסם על ידי הוצאת בורו בבריטניה ועל ידי הוצאת סט. מרטין בארצות הברית ב-2018.

החיים האישיים

פירסון נישאה לעמיתה העיתונאי סיימון פירסון בחודש מאי 1988 בלינקולן. לאחר מכן היא גרה עם אנתוני ליין, מבקר קולנוע ב"ניו יורקר". ליין נפרד מפירסון בספטמבר 2017. השניים מעולם לא נישאו, אבל יש להם בן (נולד באוגוסט 1999), ובת (נולדה ב-25 בינואר 1996).
The Open Door

האלבום

רשמית, העבודה על האלבום נפתחה בספטמבר 2005. את ההקלטות, 16 במספר, החלו בראשית 2006 באולפני The Record Planet. החומרים עובדו ב-Ocean Way Studios במרץ של אותה שנה.
האלבום יצא בשלושים בספטמבר באוסטרליה, בשני באוקטובר באירופה ולמחרת בצפון אמריקה. אורכו 51:15.

מספר שירים נחתכו מהגרסה הסופית: Together Again, If You Don't Mind ו- The Last Song I'm Wasting On You, כשהאחרון מופיע כבונוס בחלק מההפצות המוקדמות של הדיסק, לצד ראיון עם איימי.
לאחר אסון רעידת האדמה בהאיטי יצא לאור השיר השני Together Again שנחתך מהאלבום למען תרומות להאיטי.
האלבום הוכתר עד כה כאלבום פלטינה ומכר מעל 5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הוא זכה לפתיחה הגבוהה ביותר בשבוע בו יצא (500,000 עותקים) והגיע למקום הראשון בבילבורד. 

האלבום הוכתר כאלבום השנה בטקס MTV Australia Video Music Awards.
כלי המיתר הוקלטו בקפלה עתיקה על ידי Seattlemusic.
משחקי האיים

משחקי האיים (באנגלית: Island Games) הם תחרות ספורט בינלאומית המאורגנת על ידי איגוד משחקי האיים הבינלאומי.

היסטוריה

משחקי האיים החלו בשנת 1985 באי מאן. ג'פרי קורלט, מנהל המשחקים הראשון, הזמין איים רבים המהווים חלק מהממלכה המאוחדת להשתתף וכן איים נוספים ובהם איסלנד, מלטה, איי פארו, גרינלנד וסנט הלנה. 600 משתתפים מ-15 איים השתתפו בתחרות הראשונה. עלות המשחקים הגיעה ל-70,000 ליש"ט. בשל הצלחת האירוע הוחלט לשוב ולקיימו שנתיים לאחר מכן, ולאור הצלחת המשחקים, הם מתקיימים מאז מדי שנתיים.
ננדה

היסטוריה

ננדה מוזכרת לראשונה בשנת 984 בשם Nenda. בעבר נודעה גם בשמה הגרמני ניינד (Neind) אך כיום שם זה אינו בשימוש.

דמוגרפיה

בננדה מתגוררים (נכון לדצמבר 2012) 6,005 תושבים, מהם 10.2% הם אזרחים זרים.
בעשר השנים האחרונות גדלה האוכלוסייה ב-10.6%, מהם 8.5% על ידי הגירה ו-1.1% על ידי גידול טבעי.
94% מהאוכלוסייה דוברים צרפתית כשפת אם, 3.1% דוברים גרמנית, 0.8% דוברים פורטוגזית, 23 תושבים דוברים איטלקית ו-2 תושבים דוברים רומאנש כשפתם הראשונה.
66.9% מהתושבים הם ילידי ננדה, 14.2% נולדו בעיירה אחרת בקנטון ואלה, 8.2% בעיר אחרת בשווייץ, ו-7.5% נולדו מחוץ לשווייץ.
התפלגות האוכלוסייה לפי גילאים (נכון לשנת 2000) היא 24.7% בגילאי 0-19, 59.5% בגילאי 20-64, ו-15.8% הם בגיל 64 ומעלה.

תיירות חורף

ננדה היא חלק מאתר הסקי "ארבעת העמקים" הכולל גם את העיירות וזונה (Veysonnaz), תיאון (Thyon), ורבייה (Verbier), צומה (La Tzoumaz) ואבולן (Evolène) ומהווה את אחד מאתרי הסקי הגדולים בשווייץ.

תיירות קיץ

בימי הקיץ פועלים בננדה מספר רכבלים, בעיקר מהעיירה סיבייה (Siviez) שם ישנם גונדולה שעולה לפסגת פלאן דו פו (Plan Du Fou), רכבל כיסאות שעולה לפסגת קומבטסלין (Combatseline) ובנוסף רכבל כיסאות שמגיע לטורטן (Tortin), שם ישנו רכבל נוסף שעולה לפסגת המון-פור (Mont-Fort) המתנשאת לגובה של 3,329 מטר מעל פני הים וממנה ניתן לראות את כל ההרים סביב. בעיירה הוט-ננדה ישנה גונדולה העולה לפסגת טרקואה (Tracouet) שם קיימים מתקני משחקים לילדים, וכן אגם טרקואה (lac de Tracouet).
בנוסף יש בננדה למעלה מ-200 ק"מ של מסלולי הליכה ומסלולי אופניים.
חגי אלעד

ביוגרפיה

אלעד שירת בצה"ל ביחידה 504. הוא בוגר תוכנית אמירים ובעל תואר מוסמך בפיזיקה - שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1997 עד 2000 היה עמית טרום-דוקטורט במרכז לאסטרופיזיקה של אוניברסיטת הרווארד.

בקהילה הלהט"בית

אלעד היה ממובילי המאבק והפעילות של הקהילה הלהט"בית בירושלים. בתחילה פעל לקידום חוג "העשירון האחר" באוניברסיטה. בתקופת כהונתו כיו"ר "העשירון האחר", ב-1997, צוינו אירועי גאווה לראשונה באוניברסיטה העברית.
לאחר לימודים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, שב לישראל, ובאוקטובר 2000 התמנה למנכ"ל הראשון של עמותת "הבית הפתוח בירושלים לגאווה ולסובלנות", על רקע אווירה עוינת מצד גורמים רבים בעיר לפעילות ארגון זה. אלעד פתח את המשרדים של העמותה במדרחוב בן יהודה בירושלים ואף תלה שם את דגל הגאווה. ביוני 2002 הוביל את מצעד הגאווה הראשון "אהבה ללא גבולות" שנערך בירושלים. בשנים שלאחר מכן הפכו אירועי הגאווה בירושלים לאירוע של קבע, למרות התנגדות עזה, בעיקר מצד החרדים, כולל מעשי אלימות. חגי אלעד עמד במרכזו של ויכוח נוקב בשאלה האם ראוי לקיים את המצעד בירושלים. אלעד כיהן שש שנים כמנכ"ל "הבית הפתוח". החליפה אותו בתפקיד נועה סתת.

כמנכ"ל האגודה לזכויות האזרח

ב-2008 נבחר על ידי הנהלת האגודה לזכויות האזרח לתפקיד מנכ"ל האגודה וכיהן בתפקיד זה מ-1 ביולי באותה שנה. בתקופת כהונתו קיימה האגודה בדצמבר 2009, לראשונה בתולדותיה, מצעד זכויות אדם לציון יום זכויות האדם, שבו השתתפו למעלה ממאה ארגונים ואלפי צועדים. אלעד השתתף בהפגנות בשייח' ג'ראח ועקב כך אף נעצר על ידי המשטרה.

כמנכ"ל בצלם

במאי 2014 החל לכהן כמנכ"ל "בצלם".
באוקטובר 2016 קיימה מועצת הביטחון דיון שנושאו "ההתנחלויות כמכשול לשלום ולפתרון שתי המדינות". בדיון השתתף גם אלעד, שקרא לפעול לסיום הכיבוש בגדה המערבית ובמזרח ירושלים.
באוקטובר 2018 השתתף בשנית בדיון במועצת הביטחון על "המצב במזרח התיכון, כולל הסוגיה הפלסטינית", אליו הוזמן על ידי נשיאת המועצה התורנית, בוליביה, על מנת לתת סקירה. אלעד הקדיש את דבריו בעיקר לפינוי הצפוי בחאן אל-אחמר ולהתנהגות ישראל בעימותים בגבול ישראל-עזה. הוא תקף את המנגנון המשפטי הישראלי שמאפשר להגדיר את הבנייה באל-אחמר כ"בלתי חוקית" ומאשר ירי צלפים מרחוק אל מפגינים בתוך רצועת עזה, כולל את בית המשפט העליון אותו תיאר כשותף בפשעי מלחמה. הוא השווה את המצב בו לפלסטינים אין זכות להשתתף במנגנון השולט על חייהם למצב בדרום ארצות הברית בתקופה בה נהגו חוקי ג'ים קרואו ולמשטר האפרטהייד בדרום אפריקה. בנאומו פנה לראש הממשלה בנימין נתניהו ואמר לו: "לעולם לא תשתיק אותנו, ולא את מאות אלפי הישראלים שדוחים הווה המבוסס על עליונות ועל דיכוי, ותומכים בעתיד הבנוי על שוויון, חופש וזכויות אדם. אינני בוגד, אך גם אינני גיבור. הגיבורים הם הפלסטינים שמתמודדים עם הסבל מהכיבוש באומץ ובהתמדה: מתעוררים באישון ליל לקולות חיילים הפורצים לבתיהם, יודעים שאם יקיריהם יהרגו התוקפים כמעט בוודאות יימלטו מעונש, ונשארים על אדמותיהם כשהם יודעים שזו רק שאלה של זמן עד שהבולדוזרים יגיעו". בדבריו קרא למועצת הביטחון ולקהילה הבינלאומית לנקוט בפעולות ממשיות נגד המשך הכיבוש, ובפרט על מנת למנוע את פינוי חאן אל-אחמר. אלעד ספג גינויים על דבריו בדיון מנתניהו, משגריר ישראל באו"ם, דני דנון ומשגרירת ארצות הברית באו"ם, ניקי היילי.
בתגובה לאמירה של נתניהו, לפיה הוא מגדיר את "בצלם" כחרפה, פרסם אלעד מאמר שבו הוא מפרט שלל מרכיבים במדיניות ישראל שהוא רואה אותם כחרפה.
אלכסיי וורוביוב

קריירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
וורוביוב נולד בעיר טולה שברוסיה, בגיל צעיר החל ללמוד מוזיקה ולנגן באקורדיון.
ב-2005 התחרה בגרסה הרוסית של התוכנית "אקס פקטור" והגיע למקום השלישי. ב-2006 חתם על חוזה הקלטות עם חברת יוניברסל מיוזיק גרופ ובאותה שנה הוציא את אלבומו הראשון, ב-2007 זכה בפרס בטקס פרסי "MTV רוסיה" בקטגוריה של אמן עולה. בשנים 2008 ו-2008 השתתף התחרות לבחירות נציג רוסיה לאירוויזיון, ב-2011 נבחר על די ועדה פנימית לייצג את רוסיה באירוויזיון עם השיר "Get You", הוא עלה לגמר התחרות והגיעה למקום ה-16.
למד בבית הספר לתיאטרון במוסקבה וב-2010 שיחק בסרט האימה "מועדון הפחד" שהופק על ידי פיודור בונדרצ'וק, משנת 2008 הוא משמש כשגריר של רצון טוב עבור "Y-PEER", ארגון נוער של האומות המאוחדות.
לוח חכם

פעולה כללית

לוח חכם מחובר למחשב באמצעות כבל USB, כבל יציאה טורית, באופן אלחוטי באמצעות Bluetooth או תקשורת אלחוטית של GHz2.4.
מנהל התקן מותקן בדרך כלל במחשב המחובר כך שלוח חכם יוכל לשמש כ-HID (כמו עכבר). פלט הווידאו של המחשב מחובר למקרן דיגיטלי כך שניתן יהיה להקרין תמונות על פני משטח הלוח החכם.
המשתמש יכול לכייל את התמונה על הלוח החכם באמצעות מצביע לפי הצורך. אחרי זה, המצביע או התקן אחר יכול לשמש כדי להפעיל תוכניות, לחצנים ותפריטים מן הלוח עצמו, בדיוק כפי שניתן לעשות עם העכבר במחשב. אם נדרש קלט טקסט, המשתמש יכול להפעיל מקלדת על המסך, או אם הלוח תומך בכך, לנצל זיהוי כתב יד. עם יכולת כזו, מיותר ללכת למקלדת המחשב כדי להזין טקסט.
לפיכך, לוח חכם מחקה גם מקלדת וגם עכבר. המשתמש יכול לנהל מצגת או שיעור כמעט אך ורק מן הלוח החכם.
בנוסף, רוב הלוחות החכמים מסופקים עם תוכנה שמספקת כלים ותכונות שתוכננו במיוחד על מנת למקסם הזדמנויות לאינטראקציה. לדוגמה: יכולת ליצור גרסאות וירטואליות של העברת דפים מנייר, אפשרויות של עט וסמן, ואולי אפילו סרגל, מד-זווית ומחוגה וירטואליים, מכשירים שהינם בשימוש בכיתה המסורתית.
הלוח החכם פועל על ידי סרגלים ועטים ולא על ידיים.

שילוב עם מערכת מענה ללומד

יצרנים מסוימים מספקים מערכות מענה בכיתה כמרכיב המשתלב עם מוצרי הלוח החכם שלהם. קיימים שלטים אלקטרוניים המשדרים על-בסיס אינפרא-אדום או גלי רדיו ומאפשרים לבצע פעולות פשוטות כמו אפשרות לבחירת תשובה נכונה או הצבעה או כאלה מתוחכמים יותר המאפשרים להקליד טקסט ומספרים. בדרך כלל מערכות המענה מסופקות עם תוכנה שיודעת לרכז את התשובות של התלמידים ומספקת סטטיסטיקות וסיכומים לגבי הכיתה כולה או תלמיד מסוים
על ידי שילוב של מערכת מענה בכיתה עם מערכת לוח חכם, מורים יכולים להציג את החומר ולקבל משוב מתלמידים דבר שיכול לייעל את ההוראה הישירה או לאפשר ביצוע מבחנים בדרך זו. לדוגמה, תלמיד יכול להשתמש במערכת המענה על מנת לפתור חידה מתמטית על הלוח החכם במהלך שיעור, ומאוחר יותר כדי להפגין את הידע שלו במבחן. תוכנות של מערכות מענה יכולות לכלול פעילויות ומבחנים שהם על-פי הסטנדרטים במדינה.
תקיפת מטוס אל על בציריך

ב-18 בפברואר 1969 תקפה חוליה בת ארבעה מחבלים, חברי ארגון "החזית העממית לשחרור פלסטין" מטוס בואינג 720 של חברת אל על, שהתכונן להמראה בנמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן. בהתקפה נפצעו אחדים מאנשי הצוות ונגרם נזק למטוס, אך נמנע אסון כבד בזכות המאבטח שהיה במטוס, מרדכי רחמים, שירה לעבר התוקפים והרג את ראש החוליה. 
חוליית המחבלים ארבה למטוס בואינג 707 של חברת אל על, שהתכונן להמראה בנמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן. באותה עת שהו במטוס 17 נוסעים ו-11 אנשי צוות. המחבלים היו מצוידים ברובי AK-47 (קלשניקוב) וברימוני יד. יריות המחבלים פגעו בתא הטייס ובגוף המטוס, וכתוצאה מכך נפצע קשה חניך הטיס, יורם פרס וכעבור כחודש מת מפצעיו. מאבטח המטוס, מרדכי רחמים, לוחם בסיירת מטכ"ל בעברו, רץ לתא הטייס וירה לעבר התוקפים מחלון תא הטייס, ולאחר מכן יצא מהמטוס באמצעות מגלשת החירום שבדלת האחורית, והמשיך בקרב יריות עם התוקפים. הוא הרג את ראש החוליה, והמאבק הסתיים רק כשהגיעו למקום כוחות הביטחון השווייצרים.
רחמים נעצר על ידי משטרת שווייץ, יחד עם חברי חוליית המחבלים. על המחבלים נמצאו נשק וחמרי נפץ רבים, וכן עלונים בגרמנית הפונים אל העם בשווייץ ומסבירים את מטרות הפעולה, תוך השוואתה לפעולתו של וילהלם טל. בחקירה התברר שהמחבלים הגיעו לשווייץ מדמשק, והנשק וחומרי הנפץ הגיעו לשווייץ בדואר דיפלומטי של אחת ממדינות ערב.
בחקירתו הודה רחמים שהוא איש שירותי הביטחון של ישראל. לאחר כחודש במעצר שוחרר רחמים בערבות עד לתחילת משפטו, ושב לישראל. 
ב-27 בנובמבר 1969, נפתח בווינטרטור שבשווייץ משפטם של רחמים ושלושת המחבלים. מדינת ישראל שלחה את פרקליט המדינה, גבריאל בך, לטפל בהגנתו של רחמים. נגד שלושת המחבלים, אמינה דחבור, איברהים תופיק ומוחמד עבד אל-הוג'ה הוגש כתב אישום בן שבעה סעיפים, ובראשם הריגת אדם בכוונה תחילה. כתב האישום נגד רחמים כלל שני סעיפים: הריגת אדם בכוונה מתוך התרגשות חמורה בנסיבות המצדיקות את ההתרגשות ופעולה בלתי חוקית מטעם מדינה זרה.
במהלך המשפט נאלצה ישראל להודות לראשונה שלטיסות אל על מתלווים אנשי ביטחון, כדי לסכל חטיפות וטרור אווירי. ב-23 בדצמבר 1969 הסתיים המשפט. רחמים זוכה בדין, ושלושת המחבלים נידונו לשתים עשרה שנות מאסר. המחבלים שוחררו בספטמבר 1970 בתמורה לשחרור בני ערובה מחטיפה אחרת.
ישי לפידות

ביוגרפיה

נולד באבן שמואל, שם שהו הוריו בשליחות חינוכית. בגיל ארבע עברה משפחתו לשכונת זיכרון מאיר בבני ברק. אביו אהרון, למד בישיבת מרכז הרב, והתקרב לחרדיות כשלמד בישיבת עזתה. בהמשך היה לרב צבאי ששירת תקופה של כ-30 שנה בתפקיד רב חיל המודיעין, ואמו מרים היא בתו של משה עירוני, בן עירו של החזון איש, קוסובה, שעלה עמו לארץ ישראל.
למד בישיבה הקטנה אור ישראל ולאחר מכן בישיבת קול יעקב, ישיבת ירוחם (בראשות הרב רפאל יונה טיקוצ'ינסקי) וישיבת מיר. בגיל 22 התגייס לצה"ל ושירת כמורה חייל.
בשנות השמונים עסק בהלחנה ובניצוח על מקהלות בתי ספר. בתחילת שנות התשעים יצאה לאור סדרת התקליטים "ישיביש" של האחים ברונר שרוב לחניו הם של לפידות, ובהם הלהיטים "הוא יגאל אותנו", "ואתה קדוש", "ה' מה רבו צרי".
בשנת 1996 הקים את להקת הדאנס החסידית אוף שימחעס. 
בשנת 2004 הקים יחד עם המפיק דוד פדידה את להקת הילדים "קינדרלעך" והוא משמש כמנהלה האמנותי. בשנת 2011 הקים עם עמירן דביר את להקת הרוק הדתית "יא בה ye".
הלחין שירים חסידיים רבים שמילותיהם מהמקורות אך רבים מלחניו הם למילים מקוריות שלו כמו הלהיט "עלה קטן שלי" שכתב והלחין בעבור אברהם פריד וזכה לגרסאות כיסוי של דודו אהרון עופר לוי ואחרים.
בשנת 2008 הוציא אלבום סולו ראשון בשם "ואני המנגינה שלכם".
בשנים האחרונות לפידות מגיש תוכנית אישית בימי שישי ברדיו קול חי, וכן תוכנית לילדים ביום שישי בערוץ 10 בשם "חמישה בעקבות הפרשה" העוסקת בפרשת השבוע.
ב-2012 היה חבר ה"וועדה המקצועית" בתוכנית המציאות בית ספר למוזיקה בערוץ 2.
זכה ב-2013 בפרס אקו"ם לזמר חסידי.
בקיץ 2013 חבר למפיק יוחאי כפיר איתו הקים את הלייבל YOYO למוזיקה ותרבות יהודית שבין השאר מייצג את ההרכב המוזיקלי "מועצת השירה היהודית" המתרכז בשירה יהודית נוסטלגית.
באותה שנה אף נעשה מנהל מוזיקלי בלהקת ילדים צמד ילד שאותה הקים יחד עם איש יחסי הציבור אריה הינץ. הלהקה כוללת את ילדי הפלא דניאל קרייטנברגר (בוגר 'להקת הקינדרלעך') ואת דביר תיק.
ב-2017 הקים את להקת הפופ היהודי "אוומן".
באותה שנה הוציא גרסת כסוי לשיר "תעיתי כשה אובד" (בקש עבדך) של הראל טל. 
רבים מלחניו הפכו ללהיטים, ביניהם: "הוא יגאל אותנו" (בביצוע אריה ברונר) "מודה אני" ו"עלה קטן שלי"(בביצוע אברהם פריד) "עם ישראל לא מפחד" (בביצוע יעקב שוואקי), "אשת חיל" ו"אלע חסידים".

חיים אישיים

ב-1994 נישא לסלין עובדיה. הבמאית רחל רוזנברג ליוותה אותם בהכנות לקראת החתונה והלבטים הנלווים לה והוציאה סרט תיעודי מתקופה זאת בשם "מדרש חופה".
בני הזוג הורים לשלושה ומתגוררים בנתניה.