google/wiki40b huggingface dataset:
סעיד א-שאווה

ביוגרפיה

סעיד א-שאווה נולד בשנת 1868 למשפחה מיוחסת באזור חבל עזה. לפני כניסתו לחיים הפוליטיים עבד בענף ייצוא תבואה. בשנת 1904 התמנה לחבר במועצה האזורית עזה, ובשנת 1906 התמנה לראש העיר הראשון של העיר. במהלך כהונתו הוא בנה בית חולים בעיר, וכן מספר מסגדים ובתי ספר. הוא פיתח קשרים הדוקים עם הממשל העות'מאני, ובייחוד עם הצבא העות'מאני. בגלל קשרים אלו, לאחר שהצבא הבריטי כבש את ארץ ישראל במהלך מלחמת העולם הראשונה, א-שאווה הודח מתפקידו. הוא סיים את כהונתו כראש עיריית עזה בשנת 1917.
בשנת 1919 ייצג א-שאווה את אזור עזה בקונגרס הלאומי הפלסטיני הראשון, וכן ייצג את עירו בקונגרס הרביעי בשנת 1920 ובקונגרס החמישי בשנת 1922. לאחר ייסוד המועצה המוסלמית העליונה בידי חג' אמין אל-חוסייני בשנת 1921, התמנה א-שאווה לאחד מארבעת חבריה הקבועים, כשהוא מייצג את אזור עזה, דרום פלסטין ואזור ירושלים. בתפקיד זה החזיק בשנים 1922-1929. אל-חוסייני נתן לא-שאווה זכויות רבות וכוח פוליטי גדול כדי להבטיח את תמיכתו. בזכות תפקידיו א-שאווה התעשר מאוד בערוב ימיו, והחזיק אדמות רבות באזור עזה ובאזור באר שבע. חלק מהונו השקיע בשיקום עזה והאזור לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובכלל זאת שיקום המסגד הגדול בעזה.
סעיד א-שאווה נפטר באוקטובר 1930. בנו, רשאד א-שאווה, שימש גם הוא כראש עיריית עזה בשנים 1971-1982.
קרב ג'וליס

קרב ג'וליס במלחמת העצמאות נערך ב-10 ביולי 1948 בכפר ג'וליס בדרום, בין כוחות הגדוד השישי של צבא מצרים ובין כוחות גדוד 53 של חטיבת גבעתי. הקרב הסתיים בתבוסת המצרים.

רקע היסטורי

הכפר הערבי ג'וליס שכן צפונית-מערבית לקיבוץ נגבה, על צומת דרכים אסטרטגית (כיום - צומת הודיה). בשנת 1948 היו בו 1,195 תושבים.
כדי לייצב את הצד המערבי של החזית באזור נגבה נכבש מחנה ג'וליס הגדול בערפה של נגבה בליל ה-28 במאי 1948 על ידי גדוד 51 של חטיבת גבעתי. לקראת ההפוגה הראשונה כבש גדוד 51 של חטיבת גבעתי את ג'וליס בליל ה-10 - 11 ביוני 1948. בכפר היו כוחות מקומיים בלבד והוא נכבש על נקלה ותושביו נמלטו. הכוחות התבצרו בכפר ונבנו מספר מוצבים מחלקתיים מסביב.
עם פתיחת קרבות עשרת הימים החלו המצרים בתוכניתם לסגור על נגבה בתנועת מלקחיים גדולה ואחר כך לכבשה. ממזרח - כיבוש בית עפה ועיבדיס וממערב - כיבוש בית דראס וג'וליס. לאחר שנכשלו בעיבדיס ובית דראס החליטו לתקוף את ג'וליס.

קרב ג'וליס

המשימה לכבוש את ג'וליס הוטלה על הגדוד השישי שנכשל בניסיון קודם לכבוש את קיבוץ נירים. עם שחר החלה הפגזה מצרית מכיוון מג'דל. בחסותה נעו שתי פלוגות שמאחוריהן מספר נושאי ברן. לוחמי גבעתי הניחו להם להתקרב עד לטווח הפעיל של נשקם ואז פתחו במכת אש שהצמידה את המצרים ארצה ולאחר מכן הם פתחו בנסיגה מהירה.
בשעות אחר הצהרים המוקדמות חזרו המצרים בכוחות רבים יותר. אנשי סוללת תותחי הנ"ט הניחו לנושאי הברן המצרים להגיע לטווח של 200 מטר ואז פתחו באש מדויקת. תוך זמן קצר הם פגעו בחמישה כלי רכב ובמשאית נושאת תחמושת שהתפוצצה ופגעה במצרים סביבה. החלה נסיגה מבוהלת של המצרים. שתי כיתות של לוחמי גבעתי ביצעו איגוף של המצרים מכיוון דרום-מזרח וזינבו בנסוגים. תבוסת המצרים הייתה מושלמת. לאחר הסתלקותם נצפו במקום 30–40 הרוגים. שני נושאי ברן ראויים לשימוש, מרגמות, רובים ותחמושת רבה. מלוחמי גבעתי לא נפגע איש.
בקרב זה השתתף גמאל עבד אל נאצר כקצין שלישות של הגדוד השישי. בזכרונותיו הוא כותב על קרב זה כי באמצע ארוחה במטה הגדוד קיבלו הקצינים הודעה ממטה החטיבה כי "הגדוד השישי יכבוש מחר, 10 ביולי את ג'וליס". הקצינים היו המומים כי לא ניתנו להם כל פרטים על כוחו וביצוריו של האויב כמו שהיה בהתקפה על דנגור (נירים). בעת ההתקפה היה נאצר צמוד למפקד הגדוד והתווכח איתו על אופן ניהול הקרב. בתום ההתקפה חש נאצר שהצבא המצרי מפסיד במערכה.]
לאחר המלחמה הוקם על אדמות ג'וליס מושב הודיה. בתי ג'וליס פוצצו ובמקומם הקימה הקרן הקיימת לישראל, חניון פיקניק (חניון הודיה). במקום - שלט הסבר על קרבות ג'וליס ושרידי בית הבאר של הכפר.
אברהם סכנין

ביוגרפיה

אברהם סכנין נולד בשם אברשה סכנין בפולטבה שבאימפריה הרוסית. בשנת 1920, כתלמיד בגיל 15, הצטרף לתנועה הציונית. שנתיים לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 החלו רדיפות נגד התנועה הציונית. בהיותו חבר ועד גלילי של הנוער הציוני וסטודנט באוקראינה נעצר ב-2 בספטמבר 1924 בעיר חרקוב באוקראינה, מחוסר הוכחות שוחרר אחרי שלושה חודשים בבית הסוהר באוקראינה. אחרי מספר חודשים עזב את לימודיו באוניברסיטה בחרקוב ונסע לפי הוראות של הנוער הציוני לויניצה וביקר בעשרות מקומות, בהם הייתה פעילות של הנוער הציוני. בשנת 1925 נבחר כחבר המרכז של הנוער הציוני המורכב מ-5 חברים, שמושבו היה בעיר מוסקבה. שנת 1925 הייתה שנת השיא של הנוער הציוני כאשר היו לנוער הציוני למעלה מ-5,000 חברים.
במרץ 1926 נאסר בלנינגרד, בוועידה של תנועת הנוער הציוני שבה השתתפו כ-20 צירים מאזורי ברית-המועצות. שני חברי המרכז של התנועה הציונית מישה ויסברג ואברהם סכנין נאסרו לכשלוש שנים בכלא בסיביר ללא משפט. אחרי מאסרו, במאי 1929 גורש לאשחבד. במשך כמה חודשים לאחר שסירב לתת הצהרה שהוא עוזב את התנועה הציונית גורש למקום באסיה התיכונית למשך שבע שנים יחד עם אסירי ציון נוספים. בשנת 1933, הוא הגיע לעיר טשקנט, שבה היו נפגשים עם אסירי ציון אחרים. בעיר זו הוא הכיר את מסיה דרביצקי, אסירת ציון גם היא והתחתן איתה.
בשנת 1935 נולדה בתו, ומסיה ובתו קיבלו רשות לעזוב את ברית-המועצות לארץ ישראל, אך סכנין לא קיבל רשות ללוות אותן לארץ ישראל ונשאר במקום מאסרו בטשקנט, כשסיכויו להצטרף למשפחה היו קלושים. רק ב-1936 קיבל רשות לצאת מברית-המועצות לארץ ישראל, לאחר 7 שנות מאסר.

פעילותו הציבורית בישראל

סכנין הגיע לארץ ישראל באפריל 1936. כשהגיע לארץ ישראל החל המרד הערבי הגדול. בשנתו הראשונה בארץ ישראל החל לעבוד כפועל בניין והתגורר בחיפה, אך בגלל מצב בריאותו עזב את עבודתו כפועל בניין והחל לעבוד בטכניון שבחיפה. אחרי תקופה קצרה התמנה תחילה כמזכיר הכספים ואחר כך כסגן מנהל בית הספר המקצועי של הטכניון, שבו עבד עד מאי 1964.
בשנת 1937 החל את פעולתו הציבורית, כחבר מפא"י ומספר שנים היה חבר הוועד בטכניון העברי. כנציג המפלגה נבחר למרכז הסתדרות הפקידים. בשעת הפילוג במפלגת פועלי ארץ ישראל הצטרף לסיעה ב והיה חבר מרכז האחדות ומפלגת העבודה במשך השנים 1955 עד 1986.
עם הקמת מפלגת העבודה הישראלית נבחר כחבר המרכז וגם למזכירות וללשכת המפלגה במחוז חיפה.
בשנת 1955 נבחר לראשונה למועצת העיר חיפה. במאי 1964 נבחר כסגן ראש העירייה וכיהן בתפקיד זה עד פברואר 1974 בתחילה כסגנו של אבא חושי אחר כך של משה פלימן וגם של ירוחם צייזל בזמן שהיה ראש עיריית חיפה לאחר שמשה פלימן נפטר.
בינואר 1978, קיבל אזרחות כבוד של העיר חיפה.
כיהן כנשיא מועצת קליטת העלייה של עיריית חיפה עד פטירתו בשנת 1986. נקבר בבית הקברות היהודי חוף הכרמל.
בשנת 1988 נקרא על שמו רחוב בשכונת רמת אלון שבחיפה.

משפחתו

סכנין היה נשוי למסיה ואב לאילנה (שהייתה לימים חברת מועצת עיריית חיפה) ולגדעון.
שפת תכנות עילית

מאפיינים

המונח high-level ("רמה גבוהה") מתייחס לרמת האבסטרקציה הגבוהה יותר משפת המכונה. במקום לעבוד עם אוגרים, כתובות בזיכרון ומחסניות קריאה (call stacks), שפות תכנות עיליות עובדות עם אלמנטים כדוגמת משתנים, מערכים, אובייקטים, ביטויים אריתמטיים או בוליאניים מורכבים, שגרות, לולאות, תהליכונים, מנעולים, ורעיונות אבסטרקטיים אחרים של מדעי המחשב, תוך העדפת שמישות על פני יעילות התוכנה. שלא כמו בשפות הסף הנמוכות, שפות עיליות כוללות אלמנטים מעטים המיתרגמים ישירות להוראות (opcodes) בשפת מכונה, או כלל לא. שפות עילית יכולות לכלול גם שירותים נוספים כדוגמת טיפול במחרוזות, מאפיינים של תכנות מונחה-עצמים, ותמיכה בקלט/פלט של קבצים.

מחיר האבסטרקציה

בעוד שהמטרה של שפות תכנות עיליות היא לפשט את תהליך התכנות, בדרך כלל תכנות בשפות low-level מאפשר כתיבה של קוד יעיל יותר. "קנס האבסטרקציה" (abstraction penalty) הוא מחסום המונע מטכניקות תכנות high-level מלהיות מיושמות במצבים בהם המשאבים החישוביים מוגבלים. תכנות high-level מאפשר יתרונות כדוגמת מבני נתונים גנריים יותר, פירוש בזמן ריצה, ויצירה של קובצי קוד בשפת ביניים. עם זאת, בדרך כלל, כל אלו גוררים מהירויות ריצה איטיות יותר, צריכת זיכרון גבוהה יותר, ויצירת קבצים בינאריים גדולים יותר של התוכנית. מסיבה זו, קוד הנדרש לרוץ בצורה מהירה ויעילה במיוחד, עשוי לדרוש שימוש בשפות תכנות low-level, למרות ששפות high-level היו מקלות על כתיבת הקוד. במקרים רבים ניתן לבצע אופטימיזציה לתוכניות הכתובות בשפה עילית על ידי קידוד ידני בשפת סף של החלקים הקריטיים בתוכנית, ובכך ליצור תוכנית מהירה ויעילה יותר.
למרות האמור לעיל, עם התפתחותן של ארכיטקטורות מורכבות יותר של מיקרו-מעבדים מודרניים, לעיתים קרובות מהדרים מתוכננים היטב עבור שפות תכנות עיליות, יודעים להפיק קוד הקרוב ביעילותו לזה המופק בצורה ידנית על ידי רוב המתכנתים בשפות low-level. כמו כן, תחת הגדרות מסוימות, רמת האבסטרקציה הגבוהה יותר עשויה לאפשר שימוש בטכניקות חזקות יותר, המספקות תוצאות כוללות טובות יותר מאשר במימושים שקולים בשפות low-level. שפות תכנות עיליות מתוכננות כך שלא יהיו תלויות במבנה של מחשב מסוג מסוים, דבר המאפשר להריץ תוכנית הכתובה בשפה כזאת על גבי מחשבים מסוגים שונים (ראו: חוצה-פלטפורמות).

משמעות יחסית

לעיתים משתמשים במושגים high-level ו-low-level כמושגים יחסיים להשוואה בין שפות תכנות שונות המיועדות למתכנתים אנושיים. לדוגמה, לפני כמה עשורים, שפת C נחשבה high-level, מאחר שהיא תומכת ברעיונות כגון הערכת ביטויים (expression evaluation), פונקציות רקורסיביות המקבלות פרמטרים, טיפוסי נתונים ומבנים (structs). לעומת זאת, כיום, מתכנתים רבים מתייחסים לשפת C כ-low-level מאחר שהיא לא כוללת מערכת סביבת הרצה (run-time system) גדולה (למשל, אין איסוף זבל), היא תומכת רק בפעולות סקלריות, ומאפשרת גישה ישירה לזיכרון המחשב. לפיכך, שפת C משתלבת ללא קושי עם שפת סף ועם מעבדים ומיקרו-בקרים ברמת המכונה.
בדרך כלל שפות סף נחשבות low-level. עם זאת, ניתן לחשוב על שפת סף כייצוג "גבוה" יותר של שפת מכונה, מכיוון שהיא כוללת רעיונות כגון מבנים, ביטויים מוגבלים, ולפעמים אפילו משתנים, פרוצדורות ומבני נתונים. (עם זאת, שפת סף בכל זאת מהווה ייצוג ביחס של אחד-לאחד לשפת המכונה, אלא אם נעשה שימוש במאקרו).
שפת המכונה בתורה נמצאת ברמה מעט יותר גבוהה מאשר ה-microcode ו-micro-operations המשמשים בתוך מעבדים רבים.
קרחון פריטו מורנו

נתונים פיזיים

פריטו מורנו, המרוחק 78 קילומטרים מהעיירה אל קאלאפטה, הוא אחד מ-48 הקרחונים הניזונים משדה הקרח של דרום פטגוניה בהרי האנדים (פוטנציאל המים המתוקים השלישי בגודלו בעולם לאחר אנטארקטיקה וגרינלנד). שטחו של הקרחון 250 קמ"ר, אורכו כ-30 ק"מ ועומקו מגיע עד לכ-700 מטר. הקרחון מתקדם לכיוון אגם ארגנטינה (Lago Argentino) במהירות של שני מטר ליום (כ-700 מטר בשנה). בחזיתו אל האגם רוחבו מגיע ל-5 ק"מ, גובהו הממוצע 60 מטר מעל פני הים, ועומק הקרח הכולל הוא 170 מטר.

מחזוריות התפתחותו

פריטו מורנו הוא אחד משלושת קרחוני פטגוניה אשר אינם נמצאים בנסיגה: סך שטחו נשאר יציב ב-90 השנים האחרונות. באופן מחזורי מתפתח הקרחון לכיוון אגם ארגנטינה ויוצר סכר טבעי החוצה את האגם כאשר הוא מגיע לחוף מנגד. באין פתח ניקוז, עולה מפלס המים בחלק האגם אליו מתנקז נחל ריקו (Barzo Rico) עד לגובה של 30 מטר מעל לגובה פני המים בחלקו העיקרי של האגם. לחץ המים העצום גורם בסופו של דבר להתבקעות וקריסת סכר הקרח. מחזוריות זו של התפתחות הסכר הטבעי וקריסתו אינה קבועה ותדירותה נעה בין שנה לעשור, 4-5 שנים בממוצע. קריסתו הראשונה המתועדת של הסכר התרחשה בשנת 1917 ואחת נוספת ביולי 2008 והאחרונה ב-5 במרץ 2012.
החוף מול חזית הקרחון בנוי כ"מרפסת" טבעית לצפייה בו ומהווה מוקד משיכה לתיירים, אשר גם אם אינם זוכים לחזות בקריסת סכר הקרח המתרחשת אחת לכמה שנים, יכולים לצפות בשבירות קטנות של גושי קרח גדולים הקורסים אל מי האגם המתרחשות תכופות בעונה החמה. בשל כך הקרחון ידוע כ"קרחון המתנפץ".

מקור השם

קרחון פריטו מורנו התגלה בשנת 1879 וב-1899 נקרא על שם החלוץ החוקר פרנסיסקו מורנו בן המאה ה-19, שהקדיש את רוב שנותיו לחקר המחוז (בספרדית המילה Perito משמעותה "מומחה"), ופעל והשפיע רבות במחלוקת בין ארגנטינה לצ'ילה על מיקום הגבול באזור בין שתי המדינות. זאת על אף כי ניכר מרשימותיו שהוא עצמו לא חזה בקרחון זה.
גדעון בכמן

גדעון בכמן (בגרמנית: Gideon Bachmann;‏ 18 בפברואר 1927 - 24 בנובמבר 2016) היה עיתונאי, מבקר קולנוע, צלם, דוקומנטריסט ושדרן רדיו ישראלי-גרמני.

ביוגרפיה

בכמן נולד בהיילברון שבגרמניה, לארנסט בכמן ולבֶּלָה לבית שטרסבורגר. בשנת 1936, בזמן שלטון הנאצים, עלה לארץ ישראל עם משפחתו וגר בתל אביב. בצעירותו עבד כעיתונאי וצלם בעיתונים הארץ והעולם הזה. בשנת 1947 נשלח לתעד את מחנות הריכוז. לאחר כשנה היגר לניו יורק והחל ללמוד פיסול וקולנוע. תוך כדי לימודיו שידר תוכנית רדיו שבועית שבה ראיין אנשי קולנוע. ב–1956 התארח בתוכניתו פדריקו פליני והתפתחה ביניהם ידידות אשר בעקבותיה השתתף בתפקידי משנה קטנים בסרטיו וגם תיעד אותם. בשנות ה-60 של המאה ה-20 עבר לגור ברומא. הוא צילם את הסרט "צ'או פדריקו" המתעד את פליני. בשנותיו האחרונות התגורר בגרמניה, ניהל את המכון האירופי לקולנוע ועסק ביצירת מאגר של ראיונות וצילומים של יוצרי קולנוע. הוא נפטר בקרלסרוהה בגיל 89.
בכמן היה חבר עשרים שנה בוועדת הרפרטואר של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
דן תיכון

ביוגרפיה

דן תיכון (סרדני) נולד בקריית חיים לצילה ולאליעזר תיכון (סרדני), איש העלייה השלישית, שהיה חבר בגדוד העבודה. למד בבית הספר היסודי "אחדות" בקריית מוצקין ואת לימודיו התיכוניים השלים בשנת 1955. כנער, היה חבר בתנועת הנוער העובד והלומד. את שירותו בצה"ל עשה בחטיבת גולני.
תיכון הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ויחסים בינלאומיים מאוניברסיטה העברית בירושלים. בתום לימודיו נתמנה למנהל בחברת "דן פרסלין" החברה בהבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 1965 נבחר לתפקיד מזכ"ל "התאחדות הסוחרים בירושלים" והצטרף כחבר למפלגה הליברלית במסגרת גח"ל (גוש חרות ליברלים).
בשנת 1969, בעת כינונה של ממשלת הליכוד הלאומי, מונה תיכון ליועץ שר המסחר והתעשייה יוסף ספיר (גח"ל) וכממונה על תיעוש אזורי פיתוח, המסחר והמלאכה ואחראי על תיעוש המגזר הלא יהודי. בשנת 1970, עם נפילת ממשלת הליכוד הלאומי - עזיבת גח"ל את הממשלה, המשיך לכהן בתפקידו ושימש כיועץ לשרים פנחס ספיר וחיים בר לב (המערך). בנוסף לתפקידיו באותן השנים יזם וסייע בהקמת הקריות (פארקים) לתעשיות עתירות מדע (שימש כרגולטור מטעם הממשלה) בחיפה - מת"מ, ירושלים - הר חוצבים, מכון ויצמן ברחובות ורמת החייל בתל אביב.
בשנת 1974 פרש ממשרד המסחר והתעשייה והצטרף כשותף ל"הלוי תיכון - משרד לייעוץ כלכלי". שלוש שנים אחר כך, מונה למנכ"ל חברת הבנייה הגדולה בישראל, "שיכון ופיתוח" ולאחר מכן נבחר לכהן כיו"ר מועצת המנהלים שלה.
דוד סרנגה

דוד סרנגה (נולד ב-18 בפברואר 1964) הוא דיפלומט ישראלי, המכהן כשגריר ישראל לרומניה. קודם לכן שימש כיועץ בכיר למדיניות חוץ לנשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, כציר לפרלמנט האירופי במשלחת ישראל לאיחוד האירופי בבריסל וכקונסול התקשורת וההסברה בקונסוליה הישראלית בניו יורק. בשירותו בניו יורק, סרנגה היה אחראי לתדמיתה של ישראל בארצות הברית ושימש איש הקשר של ישראל לתקשורת האמריקנית. העיתון ג'ואיש כרוניקל תיאר אותו כ"איש קמפיינים הממתגים מחדש את ישראל". יוזמתו של סרנגה להכליל תכנים ישראליים בכתב העת מקסים עורר ויכוח על הגדרת הדיפלומטיה הציבורית: פרופסור ג'ון ה' בראון מאוניברסיטת ג'ורג'טאון תיאר יוזמה זו כאירוע הראשון בענף החדש של הדיפלומטיה הציבורית. סרנגה היה הדיפלומט הראשון שפעל לקידום יוזמות דיפלומטיות מסוג וב 2.0, שכללו הקמת הבלוג הראשון הרשמי של מדינה, דף במייספייס, ערוץ יוטיוב, חשבון פייסבוק, חשבון טוויטר ובלוג פוליטי.
במהלך מבצע עופרת יצוקה, סרנגה ערך בשמה של מדינת ישראל מסיבת עיתונאים, ראשונה מסוגה בעולם, ברשת החברתית המקוונת טוויטר, כדי לענות על שאלות מהציבור בנוגע למבצע עופרת יצוקה.
באוקטובר 2018 מונה לתפקיד שגריר ישראל ברומניה.

ביוגרפיה

סרנגה נולד בתל אביב-יפו. לפני הצטרפותו לקונסוליה הישראלית בניו יורק שימש סרנגה כסגן דובר משרד החוץ והיה אחראי לכל המגעים עם התקשורת הזרה בישראל. בתקופה זו הוא היה אחראי למסע ההסברה של ישראל סביב הדיון בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג, בנוגע לגדר ההפרדה. הוא שניהל את ביקורו של השחקן לשעבר כריסטופר ריב בישראל בשנת 2003.
סרנגה שימש גם כיועץ לענייני תקשורת והסברה בשגרירות ישראל בספרד וכסגן שגריר ישראל ברומניה. הוא הוכשר לשירות החוץ הישראלי במשרד החוץ, שם למד דיפלומטיה וכלכלה פוליטית. סרנגה הוא בעל תואר מוסמך במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1992), ובעל תואר ראשון בסוציולוגיה ובמנהל עסקים עם התמחות בשיווק ובייזום עסקי.
ביג בנג (להקה דרום קוריאנית)

ביג בנג (אנגלית:big bang,הנגול:빅뱅) הם להקת בנים דרום קוריאנית שנוסדה ב-2006 על ידי yg entertainment ומורכבת מ- G-Dragon, T.O.P, Taeyang, Daesung, .חברי הלהקה ידועים בכינוי "מלכי הקיי-פופ"("kings of k-pop")

G-dragon (קוון גי יאונג)

קוון גי יאונג (נולד ב-18 באוגוסט 1988), התחיל לעבוד בyg-entertainment בשנת 2000 כשהיה בן שתים עשרה ולאחר מכן בשנת 2006 נהיה לאחד החברים בלהקת הקיי פופ ביג בנג, הוא ידוע בהשפעה שלו על האופנה, תרבות הנוער והמוזיקה של קוריאה הדרומית.

T.O.P (צוי סאנג היון)

צוי סאנג היון (נולד ב-4 בנובמבר 1987), בהתחלה yg דחו אותו מכיוון שהיה "שמן" מידי אך הוא עבד קשה ירד בכ-20 קילוגרם ב-40 יום אחרי שישה חודשים הוא עשה אודישן חוזר והפעם קיבלו אותו, חוץ מהפעילות שלו בלהקה הוא ידוע בעיקר ביכולות המשחק שלו והשתתף בכמה סדרות וסרטים.

Taeyang (דונג יואונג באי)

דונג יואונג באי  (נולד ב-18 במאי 1988), כמו גי יאונג הוא התחיל לעבוד בyg-entertainment בשנת 2000 כשהיה בן שתים עשרה ולאחר מכן בשנת 2006 נהיה לאחד החברים בלהקת הקיי פופ ביג בנג והוא נחשב לאחד הזמרים הכי טובים בקוריאה הדרומית.

Daesung (קאנג דא סאנג)

קאנג דא סאנג (נולד ב-26 באפריל 1989) יש לו גם קריירה ביפן עם שם הבמה D-lite וחוץ מזמר הוא גם מנחה בתוכניות טלוויזיה והיה חלק מהקאסט המרכזי של הקומדיה הפופולרית " Family Outing".
אוריאנה סבטיני

ביוגרפיה

סבטיני היא בתם של אוסוולדו סבטיני ושל השחקנית קתרין פלופ. דודתה היא טניסאית העבר גבריאלה סבטיני. היא החלה את הקריירה מגיל צעיר ולמדה שירה ומשחק בתיאטרון ושנה באקדמיה לקולנוע בניו יורק. סבטיני החלה את הקריירה שלה בשנת 2011, כששיחקה בסדרה "porque yo te amo" (כי אני אוהב אותך) בתפקיד רוסיו.
בשנת 2012 החלה להצטלם לסדרה "Aliados" (בני ברית) בהפקת כריס מורנה ושיחקה את אסול. העונה הראשונה עלתה ב-2013. בסיום הסדרה עלה מחזמר בגראן רקס. ב-2014 השתתפה בתוכנית אירוח יחד עם חבריה לסדרה ג'ני מרטינס ומריאל פרוקסי. באותה שנה עלתה העונה השנייה של הסדרה. בסיומה עלה מחזמר בגראן רקס. באותה שנה השתתפה בתוכנית של "הפנים שלך נשמעות לי". ב-2016 שיחקה בסדרה "מי זה מי" בתפקיד כריסטי.
בשנת 2018 נכנסה סבטיני לזוגיות עם הכדורגלן הארגנטינאי וקשר יובנטוס, פאולו דיבאלה.]
Culpa in eligendo

Culpa in eligendo (לטינית: שגגה מתוקף המינוי) - העיקרון המשפטי המטיל אחריות ציבורית למינוי כושל של נושא משרה ציבורית. 
העקרון בא למנוע מצב בו הדרגים הגבוהים במערכת הציבורית מטילים את האחריות לכל כישלון על הדרג הנמוך במערכת, מה שמכונה בישראל: "הטלת אחריות על הש.ג". מכאן שמי שבחר ומינה את האדם שכשל במילוי תפקידו, נושא באחריות לכישלון מתוקף כך שבחר בו ומינה אותו לאותו תפקיד.
קיימת השקפה שיש מקום להרחיב את העיקרון מן המשפט הציבורי ולהחיל אותו על המשפט הפרטי, בקשר עם החלטות של מנהלים כלליים ודירקטורים בחברות ציבוריות ופרטיות, בנוגע למינויים כושלים של נושאי משרות בתאגיד שהם עומדים בראשו.
פטרת כף הרגל

התפתחות

ההדבקה והזיהומים נגרמים על ידי דרמטופיטים. בדרך כלל אלה פטריות מהסוג טריכופיטון (Trichophyton) שתוקפות את העור, הציפורניים והקרקפת. בקרקפת היא גורמת לגזזת.
הפטריה מועברת דרך אזורים לחים אשר בהם הולכים ברגל יחפה כמו מקלחות או אמבטיות ודורשת חום כגון בתוך נעל לתקופת הדגירה. פטרת בכף הרגל יכולה להתפתח אצל כל אחד. המצב נפוץ יותר אצל גברים ובני נוער, ונדיר שילדים מתחת לגיל 12 יסבלו מהתופעה.
ללא טיפול, או במקרה שהזיהום אינו מגיב לטיפול, הסימפטומים עלולים להימשך זמן ארוך ואפילו שנים, בעוד שעם טיפול נאות יכולים הסימפטומים להיעלם תוך כמה ימים.

סיכונים

נטילת תרופות נגד פטריות כרוכה במספר סיכונים:
חלק מהתרופות (לבליעה) אינן מתאימות לילדים (בדרך כלל מתחת לגיל 16) ולאנשים מבוגרים.
חלק מהתרופות הפומיות אסורות לשימוש בהריון. חלקן עלולות להשפיע על מערכת הרבייה (הן של גברים והן של נשים).
חומרים נוגדי פטריות מסוימים עלולים לגרום נזק לכבד ולכן יש לבצע בדיקות דם שמטרתן ניטור פעילות אנזימי הכבד בזמן הטיפול ולאחריו. אין לשתות אלכוהול בזמן הטיפול בחומרים אלו.
ז'לגיריס קובנה

היסטוריה

השם הרשמי של המועדון הוא "מועדון הכדורסל ז'לגיריס". סמל המועדון הוא בצורת מגן ירוק-לבן עם הכתובית "BC Žalgiris", ציור של כדורסל והאות Z. 
שמה של הקבוצה נגזר מהניצחון בקרב ז'לגיריס, או קרב גרונוולד, כיוון ששני השמות מתורגמים כ"יער ירוק".
ז'לגיריס היא קבוצת הכדורסל הליטאית שטיפחה את מספר הכדורסלנים הבכירים הגדול ביותר החל מ-1944. בין השחקנים הידועים ששיחקו בקבוצה ניתן למנות את האלופים האולימפיים מודסטאס פאולאוסקאס, ארבידאס סאבוניס, רימאס קורטינאיטיס, ולדמאראס חומיצ'יוס ורבים אחרים. באמצע שנות ה-80 משחקי הגמר בליגה הסובייטית בין ז'לגיריס וצסק"א מוסקבה היוו השראה לתחייה הלאומית הליטאית והקמתה מחדש של ליטא כמדינה עצמאית.
בעונת 2003/2004 בשלב הטופ 16 ביורוליג נוצחה ז'לגיריס על ידי מכבי תל אביב לאחר הארכה שנבעה מסל של דרק שארפ בדיוק עם סיום המשחק שהביא ל94-94. משחק זה מוכר בתור נס ז'לגיריס מכיוון שנראה בלתי אפשרי שמכבי תל אביב תנצח לאחר שהיה פער של 6 נקודות לז'לגיריס כשנשארו רק כ-16 שניות לסיום המשחק. 
ארווידאס סאבוניס הוא הבעלים החדשים של הקבוצה לאחר שרכש אותה ב-2003, ולאחר שבמשך שנים רבות שיחק בליגה הספרדית ובליגת ה-NBA. בשנת 2011, עברה הקבוצה לאולמה החדש, ז'לגיריס ארנה, המכיל 15,552 מקומות ישיבה.
בעונת 2017/2018 הקבוצה העפילה לראשונה מזה זמן רב לשלב הפיינל פור ביורוליג.
תקן דיווח כספי בינלאומי

התפתחות התקינה הבינלאומית לדיווח חשבונאי

בעבר, התקינה החשבונאית הבינלאומית נערכה ופורסמה על ידי הוועדה הבינלאומית לתקינה (IASC - International Accounting Standard Committee), התקנים שפורסמו על ידי הוועדה נקראים IAS. בשנת 2001, הוקם המוסד הבינלאומי לתקינה בחשבונאות (IASB - International Accounting Standard Board) והחליף את IASC בפרסום תקנים בינלאומיים בחשבונאות, תקנים אלה נקראים תקני IFRS. הוחלט כי IASB יאמץ את כל תקני ה-IAS וה-SIC שפורסמו טרם הקמתו. מאז פרשנויות לתקינה הבינלאומית מובאות על ידי הוועדה הבינלאומית לפרשנות דיווח כספי בינלאומי (IFRIC – International Financial Reporting Interpretations Committee).

עקרונות התקינה הבינלאומית לדיווח חשבונאי

התקינה הבינלאומית מבוססת על מערכת של עקרונות אשר מטרתם לקבוע כללים ומסגרת מושגית וכן להכתיב דרישות ספציפיות.
המסגרת המושגית דנה בהגדרות ובקריטריונים למדידה של נכסים, התחייבויות, הכנסות והוצאות לשם הכנה והצגה של דוחות כספיים. המידע המוצג בדוחות הכספיים אמור להיות מובן, מהימן, רלוונטי ובר השוואה.
שאול אפק

ראשית חייו

אפק נולד בשם שאול פינצ'וק ב-23 באוגוסט 1928 בעין חרוד ליצחק פינצ'וק, עולה מפולין ולרבקה, עולה מבלארוס. רבים ממשפחת אביו נספו בשואה בעיירה קוברין.
אפק גדל בכפר יונה ובהמשך למד בבית הספר מקס פיין.

שירותו הצבאי בפלמ"ח ובצה"ל

בחודש מאי 1945 התגייס לפלמ"ח ושובץ' בפלוגה ו' של הגדוד הראשון, כינויו המחתרתי היה שמואל רבינוביץ'. מיד לאחר גיוסו עבר קורס קשר וחבלה. אפק השתתף בליל המשטרות בפיצוץ משטרת שפרעם ובפיצוץ גשר אכזיב בליל הגשרים כחבלן. בשבת השחורה נאסר וישב בכלא הבריטי בעתלית ולאחר מכן בכלא רפיח למשך חודשיים. בהמשך השתלב כרזרביסט בגדוד הרביעי ועבר קורס מפקדי כיתות.
בתחילת מלחמת העצמאות היה אפק למפקד אזור כפר יונה. במאי 1948, עם הקמת צה"ל, פיקד על קרב גאולים שמנע את חלוקת הארץ. הכיתה בפיקודו שהגיעה מכיוון כפר יונה ניצלה את מערכת התעלות ביישוב על מנת להגיע למגדל המים וממנו לירות לעבר הכוח העיראקי שכבש את גאולים. בעקבות הירי נסוג הכוח העיראקי והוסר המצור מהיישוב.
בהפוגה הראשונה יצא למחזור הראשון של קורס קצינים לאחר הקמת צה"ל וסיים אותו בהצטיינות (תוך שסיכת הקצונה מוענקת לו ישירות על ידי דוד בן-גוריון), ושובץ כמפקד מחלקה בגדוד 35 בחטיבת אלכסנדרוני. בסוף שנת 48' השתתף בקרבות כיס פלוג'ה.
לאחר מלחמת העצמאות עבר לחטיבת גולני, בה מילא מספר תפקידים: אפק היה ממקימי סיירת גולני ושימש כסגן מפקד הסיירת, תחת פיקודו של אריאל שרון. לאחר מכן היה לסגנו של רחבעם זאבי בפיקוד על גדוד 13 וכעבור שנים שימש כמפקד גדוד 51.
סיים את מחזור ב' של בית הספר לפיקוד ומטה ומונה לקצין אגף המבצעים של אוגדה 36, תפקיד אותו מילא במהלך מבצע קדש. בהמשך מונה לסגן מפקד חטיבה 4 תחת פיקודו של יוסף הרפז, ושימש כממלא מקום מפקד החטיבה עד למינויו של אלעד פלד. בתחילת שנות ה-60 שימש כסגן מפקד בית הספר לקצינים וכמפקד מצעדי צה"ל ביום העצמאות.
לאחר מכן עבר לשרת בפיקוד המרכז בו מילא מספר תפקידים: קצין הדרכה, קצין שלישות וקצין מבצעים של הפיקוד, תפקיד אותו מילא במלחמת ששת הימים. היה בין פורצי שער האשפות בעת שחרור ירושלים. בשנת 1968 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד מחוז חיפה. תפקידו האחרון היה נספח צה"ל בברזיל.
בשנת 1975 השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.

לאחר שחרורו מהצבא

לאחר שחרורו מצה"ל למד מנהל עסקים ומדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב, עבד בחברות "כימיקלים לישראל" ו"דגם מערכות", בטכניון ובקק"ל ובין היתר מילא תפקידי שליחות וגיוס כספים בדרום אמריקה ובקנדה.

משפחתו

בשנת 1955 נישא לצביה לבית ברין, מורה ומחנכת ילידת עפולה. לזוג בת אחת, מיכל, רעייתו של יו"ר הסוכנות היהודית והשר לשעבר יצחק הרצוג. מתגורר בכפר סבא.
אפק הוא הבכור מבין שלושה אחים. אחיו הוא איש הספורט אורי אפק, מנכ"ל הוועד האולימפי בישראל לשעבר. אחיינו הוא הפרקליט הצבאי הראשי אלוף שרון אפק.
בית הקברות של האומות המאוחדות לזכר הנופלים

בית הקברות של האומות המאוחדות לזכר הנופלים (באנגלית: United Nations Memorial Cemetery) הוא בית קברות צבאי השוכן בעיר פוסן שבקוריאה הדרומית. נקברו בו חיילי אחת עשרה אומות, שנהרגו במלחמת קוריאה. הם שירתו במסגרת כוחות פיקוד האו"ם, אשר לחם במלחמה זו לצד קוריאה הדרומית. כיום קבורים באתר 2,300 חללים.

תולדות בית הקברות

בית הקברות נפתח ב-11 ביולי 1950, כאחד מבתי הקברות שהוקמו על ידי כוחות האו"ם במלחמת קוריאה, ונחנך רשמית על ידי גנרל מת'יו רידג'וויי ב-6 באפריל 1951. הוא הורחב לשטח של 282 דונם והובאו אליו לקבורה חללים של צבאות כוחות האו"ם השונים. עד 1954 נקברו באתר כ-11,000 חללים מצבאות 21 מדינות, מהם כ-4,200 שהועברו מקוריאה הצפונית לאחר הפסקת האש במלחמה ב-1953. בתקופה זו הופעל בית הקברות על ידי צבא ארצות הברית. כיום שטחו הוא 145 דונם.
האתר הוכר כבית קברות של כוחות האו"ם ב-15 בדצמבר 1955, בעקבות החלטת העצרת הכללית של האו"ם מס' 977. מאז ועד 1973 תיקצב האו"ם את החזקת האתר, וזאת כנגד התנגדות מצד מדינות בגוש הסינו-סובייטי. ב-1973 הועבר ניהול האתר לידי נציבות בית הקברות של האומות המאוחדות לזכר הנופלים, גוף אשר בו מכהנים נציגים של 11 האומות שחייליהן קבורים בבית הקברות.
בית הקברות מוכר כאתר מורשת תרבותי של קוריאה. בשנת 2011 תיאר המזכיר הכללי של האו"ם באן קי-מון את האתר כבית הקברות היחיד בעולם של האו"ם.