google/wiki40b huggingface dataset:
האנציקלופדיה לפילוסופיה מערבית

האנציקלופדיה לפילוסופיה מערבית (באנגלית: The Concise Encyclopedia of Western Philosophy and Philosophers) היא אנציקלופדיה מקפת להיסטוריה של הפילוסופיה, זרמים והוגים. ערכיה נכתבו על ידי פילוסופים ועורכה הראשון הוא ג'יימס אורמסון.

אנציקלופדיות לפילוסופיה

למרות קיומם של ספרי מבוא רבים לפילוסופיה, אנציקלופדיות מקיפות - הסוקרות את תולדות הפילוסופיה, אסכולות והוגים - הן מועטות יחסית. האנציקלופדיה לפילוסופיה מערבית היא אחת האחרונות אשר יצאו לאור בדפוס; כותביה הם פילוסופים והיא מתיימרת להקיף את ההגות הפילוסופית המערבית. האנציקלופדיה הפילוסופית המובילה כיום היא אנציקלופדיית סטנפורד לפילוסופיה; היא מקווננת ומעודכנת תדיר על ידי פילוסופים אקדמים.
בעברית הוצאו לאור, במחצית הראשונה של המאה העשרים, מספר אנציקלופדיות, חלקן מתורגם וחלקן מקורי. החל משעת תרגום הספר לעברית, לא פורסמו בעברית אנציקלופדיות מקפות לפילוסופיה.

כתיבת האנציקלופדיה

האנציקלופדיה הופיעה לראשונה בשנת 1960 בעריכת ג'יימס א' אורמסון. האנציקלופדיה הציגה ערכים החל מפילוסופיה קדם-סוקרטית ועד המחצית הראשונה של המאה ה-20, הוגים, מושגי מפתח, זרמים ואסכולות.
בכתיבת הערכים השתתפו פילוסופים מובילים. בין הערכים הראויים לציון: א. ג. אייר על ברטרנד ראסל; מייקל דאמט על גוטלוב פרגה, ריצ'רד הייר (R. M. Hare) על אתיקה; גילברט רייל על קטגוריות; פיטר סטרוסון על מטאפיזיקה וברנרד ויליאמס על רנה דקרט.
בשנת 2004 יצאה המהדורה השלישית בעריכת ג'ונתן ריי. במהדורה זו נוספו מספר ערכים ועודכנו אחרים בדגש על פילוסופים וזרמים פילוסופיים מהמחצית השנייה של המאה ה-20 כגון פילוסופיה אפריקאית, מגדר ותרגום. האנציקלופדיה ניתנת כיום להורדה חופשית באינטרנט.

עורכים

ג'יימס א' אורמסון (Urmson; נולד ב-1915 ונפטר ב-2008), עורך המהדורה הראשונה, היה פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת סטנפורד. אורמסון ערך את ספריו של פיטר סטרוסון, "איך לעשות דברים עם מילים" ו"חיבורים פילוסופים". פרסם מספר ספרים ביניהם "אנליזה פילוסופית", "התאוריה האמוטיבית באתיקה" ו"אוצר המילים הפילוסופי היווני".
ג'ונתן ריי (Rée; נולד ב-1948), עורך המהדורה השנייה, הוא היסטוריון, עיתונאי ופילוסוף. בין ספריו, "דקארט", "הפילוסופיה ועברה", "סיפורים פילוסופיים" ו"היידגר".

מהדורות עבריות

בשנת 1967 יצא לאור תרגום של המהדורה הראשונה בהוצאת ש. פרידמן בעריכת הפילוסוף הישראלי בן עמי שרפשטיין תחת השם "פילוסופיה". האנציקלופדיה נכללה ככרך יחיד בסדרת אנציקלופדית אופקים חדשים. במסגרת העריכה העברית נכללו ערכים מההגות היהודית והישראלית. בכתיבת הערכים השתתפו פילוסופים ישראלים כגון שמואל הוגו ברגמן. כיום, ניתן למצוא רבים מערכי האנציקלופדיה באתר מט"ח.
בשנת 2007 יצא לאור תרגום של המהדורה השנייה בהוצאת רסלינג. גם בעריכתה בעברית השתתפו פילוסופים ישראליים, דרור לוי ויצחק נבו. הספר הופיע בשני כרכים.
איש נובמבר

עלילה

הסרט עוסק בפיטר דברו (מגולם על ידי פירס ברוסנן), הידוע בשם הקוד "איש נובמבר", סוכן CIA מסוכן, בעל כישורים יוצאים מן הכלל, שמקבל הצעה לחזור מפרישה, עבור משימה אישית מאד: עליו להגן על עדה חשובה, אליס פורניר (מגולמת על ידי אולגה קורילנקו), שיכולה לחשוף את האמת מאחורי שחיתות בצמרת הממשל הרוסי.
במהרה הוא מגלה שהמשימה הזו הופכת אותו למטרה של חברו לשעבר ובן חסותו מה-CIA דייוויד מייסון (השחקן לוק ברייסי). כשהחשדות לגבי חפרפרת בארגון גוברות, דברו לא יכול לסמוך על אף אחד וכל הכללים משתנים.

ביקורת

הסרט קיבל ביקורות שליליות. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 35%, המבוססת על ידי 94 מבקרים. 
המבקר איתמר נמרוד כתב על הסרט, בין היתר: "כאשר ראיתי את הטריילר הייתה לי תחושה ש"איש נובמבר" נראה כמו שאריות מחוממות של סרטי ג'יימס בונד. ... אבל, אחרי שצופים בו מגלים מותחן אקשן-ריגול לא רע שיכול להעביר לכם שעה וחצי גם בקולנוע וגם בבית. ... יש לאורך הסרט כולו לא מעט סצינות אקשן מאוד מושקעות ומאוד ויפהפיות."
דירוג אשראי

דירוג אשראי הוא ציון הניתן לאנשים פרטיים, חברות או מדינות, ומגדיר את יכולתם לפרוע הלוואות. חישוב הדירוג מסתמך על היסטוריה פיננסית, מצב הנכסים וההון העצמי, והיקף ההתחייבויות שיש לגוף המוערך. דירוג האשראי משמש משקיעים לצורך הערכת סיכונים בנוגע ליכולת הפירעון של הגוף הלווה. ככלל ניתן לומר שככל שדירוג האשראי של גוף לווה גבוה יותר, כך התשואה שעליו להעניק למשקיעים נמוכה יותר, משום שהתשואה הנדרשת נמצאת ביחס הפוך לסיכון.
ברנדון ראות'

ביוגרפיה

ראות' נולד בנורווק, איווה שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא הולנדי וצרפתי. אמו מורה ואביו נגר. הוא למד באוניברסיטת איווה במשך שנה, ולאחר מכן עסק בדוגמנות ובמשחק לפרנסתו.
ב-1999 עבר למנהטן, ואחר כך ללוס אנג'לס, כדי להתמקד בקריירת המשחק.

קריירה

תחילה הופיע בקליפ של כריסטינה אגילרה ולאחר מכן קיבל תפקיד בסדרת הטלוויזיה "Odd Man Out" של רשת ABC. בשנת 2000 הופיע בפרקים בודדים בסדרה בנות גילמור, אך עד 2004 לא גילם תפקיד משמעותי.
לאחר שהאחים וורנר ניסו במשך עשור להחיות את סדרת סרטי סופרמן, הם בחנו מספר שחקנים לתפקיד קלארק קנט. בין השאר, בחנו שחקנים כניקולס קייג' (שפרויקט סופרמן בהשתתפותו בשנות ה-90 אומנם יצא לפועל אך מעולם לא הגיע לידי גמר), ג'וש הרטנט, ברנדן פרייזר, פול ווקר, הנרי קאוויל, ג'יימס מרסדן, אשטון קוצ'ר, קיאנו ריבס, וויל סמית' ואחרים, אך הפרויקט הוקפא מספר פעמים ובניסיון למצוא במאי מתאים שיניע את הפרויקט זומן בריאן סינגר לביים את הפרויקט המיועד. עם התגייסותו לעבודה, ביקש ללהק שחקן אלמוני. לאחר שצפה במבחן בד של ראות', החליט לזמנו. לצורך העבודה על התפקיד נדרש ראות' להעלות במשקלו כעשרה קילוגרמים. צילומי הסרט החלו בסידני בפברואר 2005, והסרט הופץ ביוני 2006. אף שהסרט היה לכישלון קופתי, הוא זכה לביקורות מעורבות שהיללו בעיקר את משחקו של ראות'. בטקס פרסי הטלוויזיה של ערוץ ספייק הוענק לו פרס "גיבור העל הטוב ביותר" על הופעתו כסופרמן בסופרמן חוזר.
באוגוסט 2008 החליטו אולפני האחים וורנר לחדש את סרטי סופרמן. ראות' אמור היה לגלם את התפקיד הראשי, אך ב-2009 הסתיים החוזה שלו עם האולפנים והשחקן הנרי קאוויל לוהק לגלם את סופרמן באיש הפלדה. באותה שנה הופיע בסרט "Life Is Hot in Cracktown" לצד רעייתו קורטני פורד, עמה התחתן ב-2007. בינואר 2009 לוהק לתפקיד בסרט "האקסים של החברה שלי" ולאחר מכן גילם את דניאל שו בעונה השלישית ובעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "צ'אק". ב-2011 הופיע בתפקיד ראשי בסרט "דילן דוג: בלש על-טבעי". ב-2012 הצטרף לצוות השחקנים של קומדיית המצבים של רשת CBS, "שותפים". לאחר שעלתה לאוויר ב-24 בספטמבר 2012, הסדרה שודרה לעונה אחת עד חודש נובמבר, בו הוכרז שהסדרה בוטלה לאחר שישה פרקים. שבעת הפרקים הנותרים בסדרה נותרו לא משודרים בארצות הברית, אם כי הם שודרו מאוחר יותר על ידי חברות תוכן בינלאומיות שונות. 
ביולי 2014 לוהק לעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "החץ" לתפקיד ריי פאלמר, ומ-2016 עבר לסדרה הבת "אגדות המחר" עם אותה דמות בתפקיד ראשי.

חייו האישיים

בנובמבר 2007 נישא ראות' לקורטני פורד. באוגוסט 2012 נולד בנם הבכור.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008, תמך ראות' במועמד המפלגה הדמוקרטית, ברק אובמה.
יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה

שנים ראשונות

יוזף פרדיננד נולד ב-24 במאי 1872 בזלצבורג לפרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואליס, נסיכת פארמה. יוזף היה הילד השלישי והבן השני במשפחה, אך ירש את ראשות בית טוסקנה ואת התארים של אביו, לאחר שאחיו הבכור ויתר עליהם בעקבות שערוריות רבות.

מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ המלחמה  מונה יוזף למפקד הקורפוס ה-14 שהיה חלק מהארמייה השלישית, ולחם עמו בחזית המזרחית בקרב גליציה.
ב-1 באוקטובר 1914 מונה יוזף למפקד הארמייה הרביעית, במקום מוריץ פון אופנברג שהודח מהפיקוד בעקבות כשלונו בקרב רווה, ובמקומו מונה למפקד הקורפוס יוזף רוט. יוזף השתתף עם הארמייה שבפיקודו במתקפת גורליצה-טרנוב שבה הצליח להבקיע את קווי הרוסים, ולאחר מכן כבשה הארמייה שבפיקודו את לובלין, והשתתפה בכיבוש פולין הרוסית.
ביוני 1916 הותקפה הארמייה שבפיקודו במתקפת ברוסילוב ונאלצה לסגת לאחור תוך שהיא משאירה מאחוריה הרבה שבויים. בעקבות כישלונו דרשו הגרמנים להדיחו, ואכן יוזף הוחלף בגנרל קרל טרשצ'יאנסקי פון נאדוש.

לאחר עלייתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה לשלטון, הוצע ליוזף תפקיד המפקח הכללי של חיל האוויר האוסטרו-הונגרי, וכך מונה יוזף לתפקיד ב-8 ביולי 1917 למרות התנגדות מפקדי הצבא. אולם יוזף היה בור לגמרי בכל העניינים הטכניים הקשורים לחיל, וכך מתאר תאודור פון קרמן את חילופי הדברים שהתנהלו בין יוזף לפרדיננד פורשה שהראה לו מנוע למטוסים בעל 6 צילינדרים: 
הארכידוכס שאל האם זה מנוע ארבעה צילינדרים? כן הוד מעלתו, ענה פורשה. אם כן מדוע יש למנוע ששה צילינדרים? שאל הארכידוכס. ועל כך ענה לו פורשה בקריצה, שני הצילינדרים הנוספים הם עתודה
.
ב-3 בנובמבר 1918 לאחר שביתת הנשק פרש יוזף מהצבא והתגורר בווינה כאזרח פשוט.

אחרית ימיו ומותו

לאחר נישואיו הראשונים ב-1921, התפטר יוזף מתפקידו כראש הבית של טוסקנה. ב-1938 עם כניסת הנאצים לאוסטריה, נעצר יוזף עם עוד 70,000 תושבי וינה, נחקר על ידי הגסטפו ונשלח למחנה דכאו, שם שהה 3 חודשים. לאחר מכן שוחרר לביתו, תוך שמוטל עליו פיקוח צמוד על ידי הגסטפו.
השהות במחנה הריכוז הרעה את בריאותו של יוזף, ועקב כך הוא מת בווינה ב-28 באוגוסט 1942.
אינטרגאמא

היסטוריה

אינטרגאמא נוסדה בשנת 1965 בידי איסר פן ויצחק אלמוג שריכזו בבעלות החברה את דלתה קולור ודלתה פילם שייצגו את קודאק בישראל, את דלתה חברה למסחר שייצגה את אוליבטי ומספר חברות נוספות שבין השאר עסקו במסחר בנשק. בשנת 1973 רכשה החברה לישראל את השליטה בחברה, אולם היא מכרה את אחזקותיה בשנת 1976 לקבוצת שאול אייזנברג. בשנת 1977 רכש תנחום אורן 13% ממניות חברת אי די אי שהחזיקה ב-80% ממניות אינטרגאמא.  
בשנת 1983 היו עיקר רווחיה של החברה מענף הצילום. באותה שנה ביקשה החברה להנפיק מניות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אולם ההנפקה נדחתה למרץ 1984 בעקבות קריסת הבורסה באותה שנה. בשנת 1998 רכש אורן תנחום את השליטה בחברה מידי החברה לישראל.
פובידיליה

עלילה

איש מחשבים צעיר בשם רגב ויינבלום (עופר שכטר), פיתח אגורפוביה לאחר שהתמוטט נפשית במקום ציבורי. הוא מסתגר בדירתו כאשר הקשר היחידי שלו לעולם הם מסכי הטלוויזיה והמחשב. הוא יוצר מן הפוביה הפרטית שלו אידיליה. יש לו כל מה שהוא רוצה - אוכל בהזמנה טלפונית, בידור בטלוויזיה ואהבה באינטרנט.
לאחר כשלוש שנים בגן העדן המבודד שבנה לעצמו בדירתו, רגב עובר טלטלה כאשר ניצול השואה בן 70 בשם גראמפס (שלמה בר שביט), העובד כמתווך דירות בבנין, מודיע לו כי בעל הדירה בה הוא מתגורר, עומד למכור אותה ועליו לחפש דירה אחרת. רגב לא מוכן לוותר על הממלכה שבנה לעצמו, ומחליט להגן בכל מחיר על הבית ועל העולם האידילי שבנה.
במקביל נכנסת לחייו דניאלה (אפרת בוימולד), בחורה צעירה העובדת בחברה המודדת את אחוזי הרייטינג בטלוויזיה. דניאלה משכנעת את רגב להצטרף למדגם, והם מתאהבים. המציאות שדוחפת אותו לצאת מהדירה והדילמה בין העולם הווירטואלי - בו הוא פיתח מערכת יחסים עם נערת אינטרנט בשם ג'סיקה (אפרת דור) - לבין דניאלה מהעולם החיצוני, יוצרת סדקים בעולמו האידילי.
אל-חאצד

אל-חאצד ("הקוצר") הוא שבועון עיראקי פוליטי-ספרותי שנוסד בידי הסופר היהודי אנואר שאול בשנת 1929 ופעל עד 1938. השבועון נחשב כחלוצי וחדשני בנוף הספרות העיראקית.

רקע

למרות שכתב העת היה בבעלות יהודית, הוא נתן בימה גם לכותבים יהודיים וגם לכותבים ערביים. כתב העת לא טיפל בבעיותיה של הקהילה היהודית העיראקית, ולא דיווח על הנעשה בעולם היהודי אז.
בתחום הספרות פרסמו סופרים ומשוררים יהודיים, כמו: אנואר שאול, מיכאל מוראד, שלום דרוויש ומאיר זכריה. וסופרים ומשוררים ערביים, כמו: ג'מיל אלזהאוי, מערוף אלרצאפי ואחמד אלצאפי. בכתב העת פורסמו תירגומים לרומאנים שיצאו לאור באנגליה ובארצות הברית וכן למאמרים של גדולי הוגי הדעות והמדינאים במערב. בתחום הפוליטי כתב העת דן בהתרחשויות  בימי עליית הנאציזם והפשיזם באירופה, המלחמה בין יפן לסין, הפלישה האיטלקית לאתיופיה ומלחמת האזרחים בספרד. בין הכותבים בתחום זה היו: עזרא חדד ועבאס אלעזאוי. לצד תחומים אלו, פורסמו גם תחומים שלא פורסמו בכתבי עת אחרים בעיראק באותה התקופה, כמו: מדור של אופנת נשים.   
השבועון הפסיק לפעול ב-31 במרץ 1938 בעקבות קשיים כספיים בהוצאתו, כמו: עליית מחירי הנייר והדפוס והימנעותם של המנויים מתשלום דמי המנוי.
ניגון עתיק

תוכן השיר

המילה אהבה לא נאמרת בשיר כלל. הבית הראשון נפתח בהבעת מסירות מוחלטת והקרבה עצמית. "אִם תֵּרַדְנָה בַּלֵּיל דִּמְעוֹתַיִךְ, שִׂמְחָתִי לָךְ אַבְעִיר כִּצְרוֹר תֶּבֶן". הביטוי "אֲכַסֵּךְ וְאֶשְׁכַּב עַל אֶבֶן", בסוף הבית הראשון, עשוי לרמז על פעולה של השתטחות על גבי מצבה, ובכך מתכתב עם סוף השיר. 
הבית השני מתחיל לכאורה במסירות רבה, ומציין שאילו היא תבקש לרקוד, "עַל אַחֲרוֹן מֵיתָרַי אֲנַגֵּן לָךְ". אך הוא מסתיים באי התאמה וקיצוניות מופרזת: "אִם תֶּחְסַר לָךְ מַתְּנַת הֻלֶּדֶת, אֶת חַיַּי וּמוֹתִי אֶתֵּן לָךְ". מוטיב זה חוזר גם בבית השלישי, בו מוכן הדובר למכור את שתי עיניו על מנת לספק את צורכי אהובתו. 
הפואנטה, נקודת השיא של השיר, מגיעה במשפט התנאי שבבית הרביעי. בתמורה למסירותו הרבה של הדובר, הוא מצפה לבלעדיות ומסירות מוחלטת מצידה. משפט התנאי כאן אינו דן בבגידה בזוגיות, אלא רק בקשרים חברתיים עצמאיים של האישה. "...אַךְ אִם פַּעַם תִּהְיִי צוֹחֶקֶת/ בִּלְעָדַי בִּמְסִבַּת מְרֵעַיִךְ". תנאי זה מספיק על מנת לסיים את מערכת היחסים ביניהם באופן טרגי: הדובר ישרוף לא רק את "אהובתו" אלא גם את ביתה, שייתכן שהוא גם ביתו, "תַּעֲבֹר קִנְאָתִי שׁוֹתֶקֶת/ וְתִשְׂרֹף אֶת בֵּיתֵךְ עָלַיִךְ".

הלחנת השיר

השיר זכה למספר לחנים. יוחנן זראי חיבר לו לחן שמבוצע בצורה דרמטית על ידי אריק לביא. המלחין מרדכי זעירא חיבר לשיר לחן קליל ושילב שירת "לה לה לה" בין הבתים. יהורם גאון ביצע לחן זה. אושיק לוי הקליט את השיר באלבום הסולו השני שלו משנת 1974, בלחן מאת נפתלי אלטר.
תדיאוש גבטנר

פעילותו בתקופת השואה להצלת יהודים

ב-1942 פנה אליו אדם שהועסק אצל אביו וביקש ממנו לסייע ללודביקה אברהמר ובתה אלינה שנמלטו לוורשה לאחר ששרדו טבח שנערך בסקווינה. גבטנר הסכים להגן עליהן בביתו וכעבור מספר שבועות אף צירף אליהן גם את בעלה של לודביקה, סולומן. גטבנר המשיך לסייע למשפחת אברהמר ואף ניסה להשיג עבורם תעודות זהות מזויפות. כאשר האב נזקק לטיפול רפואי הפעיל גבטנר את קשריו במחתרת הפולנית לטובת הבאת מנתח לביתו. בשנת 1943, כנראה בעקבות הלשנה, אסרו שוטרים פולנים את בני משפחת אברהמר בביתו של גבטנר. גבטנר שיחד את השוטרים בסכום כסף גדול, ובלבד שלא יסגירו את בני משפחת אברהמר לגסטפו. בפברואר 1944 הצליח גבטנר להוציא את משפחת אברהמר מפולין אל הונגריה, שנחשבה אז כמקום בטוח ליהודים.
באוגוסט 1944, בעת מרד ורשה נפצע גבטנר קשה. הרופאים קטעו את רגלו וידו בניסיון להציל את חייו, אך לשווא. ב-14 באוקטובר 1944 מת גבטנר מפצעיו במחנה שבויים בגרמניה. לאחר מותו הועלה לדרגת סרן.

לאחר המלחמה

משפחת אברהמר הצליחה לשרוד את השואה, ובסיום המלחמה עלתה לישראל.
ב-1981 הוענק לגבטנר תואר חסיד אומות העולם.
אלפונסו הררה

ביוגרפיה

אלפונסו הררה נולד במקסיקו סיטי. הוא למד ב-"Edron" אקדמיה בריטית ברמה גבוהה, וסיים את לימודיו בשנת 2002. הררה במקור רצה להיות טייס, ותכנן לעבור לסן אנטוניו, טקסס כדי להירשם ללימודי תעופה. הוא שינה את דעתו והחליט להתקבל ל-"Centro Artistica Educacion" המופעל על ידי התקשורת באמריקה הלטינית, המפעילה את "Televisa".

קריירה

לאחר ההשלמה שלו ב-"Centro Educacion Artistica", החל הררה עבודה מקצועית בתיאטרון. הוא הופיע ב-"Las Brujas de Salem" בשנת 2001, ב-Como matar a un ruisenor בשנת 2001 וב-Antigona בשנת 2001.
בשנת 2002 הוא לוהק לסרט "Amar te duele", שבוים על ידי פרננדו סריניינה, ומשם הררה עבר לטלוויזיה. הוא לוהק לטלנובלה "Clase 406" ומאוחר יותר הצטרף ללהקת "RBD".
בשנת 2004 הוא לוהק לטלנובלה "REBELDE", הגרסה המקסיקנית של המורדים, ושם שיחק בתור מיגל ארנגו, נער אשר עובר למקסיקו כדי לנקום על מות אביו. ל-"REBELDE" היו מעל 400 פרקים, ששודרו בשנת 2004-2006.
בעקבות ההצלחה של המורדים, בשנת 2007, יצא לאור Televisa RBD: "לה פמילייה". הסיטקום התבסס על חייהם הבדיוניים של חברי "RBD". הדמויות בסיטקום לא התבססו על הדמויות של הלהקה, אך דומה לאישיות האמיתית של השחקנים. הסיטקום רץ מה- 14 במרץ 2007- 13 ביוני 2007, ונמשכה רק כ- 13 פרקים.
בשנת 2007 החלו הצילומים לסרט "Volverte a ver" עם חימנה הררה, הוא עלה לאקרנים בדצמבר 2008. בשנת 2009 הוא החל לצלם את הסרט "Venezzia in Venezuela". הסרט עלה לאקרנים ב-25 בספטמבר 2009. ב-21 במאי 2009 הודיעו כי הררה ישחק בתור סבסטיאן, פרופסור הגונב חפצי אמנות יקרים.
בשנת 2009 הוא השתתף באפיזודה בתור שחקן אורח ב-"Mujeres Assesinas", סולדד, קאוטינה.

מוזיקה

בעקבות הצלחת המורדים, השיקה "RBD" עד כה 9 אלבומי אולפן, כולל אלבומים של ספרדית, פורטוגזית ואנגלית. הם מכרו מעל 15 מיליון אלבומים ברחבי העולם, וערכו סיבובי הופעות ברחבי מקסיקו, דרום אמריקה, סרביה, רומניה, ארצות הברית וספרד.
ב -15 באוגוסט 2008, "RBD" פרסמה הודעה כי הם החליטו להיפרד. הם יצאו לסיור האחרון, "Gira Del Adios", סיור עולמי שהסתיים בתחילת 2009.
בראיון למגזין בנובמבר 2008 אמר הררה כי אין לו שום כוונה לקיים קריירת סולו אחרי "RBD", וכי הוא אינו רואה את עצמו כזמר.

חיים אישיים

להררה ולחברתו מ-"RBD", דולסה מריה, היו מערכות יחסים שוב ושוב במשך השנים 2002-2005, לאחר הפרידה הצמד לא דיברו במשך שנה.
בחודש מרץ 2006, גבר האשים את הררה בגניבת חפציו במקסיקו סיטי בשדה התעופה הבינלאומי, לא הוגשה תלונה בגלל שהררה היה מבולבל, והוא לקח את החפצים בטעות.
ב-13 ביולי 2006 הוא זכה בפרסים: "Este Buemisimo" (מעולה) וב-"El De Mejor Estilo" (הסגנון הטוב ביותר) במהלך "Premios Juventud" ששידרה "Univision". הוא גם זכה בפרסים על ההצגה, עם להקתו "RBD".
בחודש אוקטובר 2008 היה שמועות שלהררה היה כביכול ילד בשם לוקה. הוא דיבר עם עיתונאים מהעיתון "Mexican talk show En Los Expectaculos", ואמר כי אם היה לו ילד הוא לא היה מסתיר את זה, והאישה שמאשימה אותו היא רק מעריצה מטורפת.
זיאמה טלסין

זיאמה (זלמן) טלסין (יידיש: זיאַמע טעלעסין; 1907 או 15 ביולי 1908 קלינקוביץ' פלך מינסק - 1996 ירושלים) היה משורר יידי.

ביוגרפיה

הוא נולד למשפחה מרובת ילדים, למד בתלמוד תורה אולם נאלץ לעזוב אותו לאחר שהשלטונות סגרו אותו. לאחר מכן עבד בפחחות יחד עם אביו. ב-1929 הוא נסע למוסקבה ולמד שם ספרות יידיש במכון הפדגוגי. את לימודיו הוא סיים ב-1935 ועבר למינסק יחד עם אשתו, רחל בוימוול שבעצמה הייתה משוררת וסופרת יידית נודעת. במינסק הוא התמנה לעורך של מו"ל והחל לפרסם את שיריו הראשונים.
במינסק יצאו לאור שני קובצי שיריו הראשונים, אויף מיין אייגענער ערד ב-1939 ולידער און פאעמען ב-1941. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא התנדב לשירות בצבא האדום והשתחרר מהשירות ב-1945 לאחר פציעה קשה בדרגת סרן.
לאחר סיום המלחמה הוא עבר למוסקבה, שם יצאו לאור שני קובצי שיריו ביידיש נוספים וחמישה ספרי ילדים מאוירים.
בני הזוג, זיאמה ורחל היו הורים לבן יחיד, יוליוס טלסין, דיסידנט ואקטיביסט ציוני בברית המועצות. בשנת 1969 הגיש בנם בקשה לעלות לארץ ישראל, וב-1970 הותר לו לעלות. בשנת 1971 הצטרפו אליו הוריו, והשתקעו בירושלים. ב-1990 הוא קיבל פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.

פרסומיו

געוויין פֿון זכּרן‫, תל אביב : י"ל פרץ, תשל"ב (1972).
דער וועג פֿונעם פֿויגל, ‫תל אביב : פארלאג י.ל. פרץ, תשמ"ח (1988).
קמץ־אַלף – אָ, ירושלים : יידישער קולטור-געזעלשאפט, (1980).
פיקטונים

פיקטונים (בלטינית: Pictones) היו שבט גאלי שחי לחופי מפרץ ביסקאיה ולאורך החוף הדרומי של נהר הלואר. בתקופת שלטונו של אוגוסטוס הועבר השטח לפרובינקיית גאליה אקוויטניה. שמה של העיר המודרנית פואטיה נובע משמו של שבט זה.
הפיקטונים מוזכרים לראשונה בספרות בספרו של גאיוס יוליוס קיסר, מלחמת גאליה. הפיקטונים נשלטו על ידי מלך, אך כוחו היה מוגבל. בעת כיבוש גאליה (58 - 50 לפנה"ס) תמכו ביוליוס קיסר וסייעו לו לבנות את ציו בשנת 52, בעת מרד ורקינגטוריקס, הצטרפו חלק מהקפיקטונים למרד. כישורי הלחימה שלהם היו נמוכים והם הובסו עד מהרה על ידי הלגאטוס גאיוס קניניוס רבילוס (Gaius Caninius Rebilus).
לאחר השלמת הכיבוש הרומי, השתלבו היטב באימפריה. מסחרם פרח, במיוחד עם איטליה ועם האי הבריטי.
Gala – The Collection

רקע והוצאה

חלק משירי אלבום האוסף, הופקו על ידי פרנק פטרסון שהפיק לברייטמן בעברה אלבומים כדוגמת: Amalfi – Sarah Brightman Love Songs, A Winter Symphony, Symphony, Harem, ו-La Luna.
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

סיבוב הופעות

בכדי לקדם את אלבום האוסף, יצאה ברייטמן ב-7 ביולי 2016, לסיבוב הופעות שנתמך על גביו; "Gala: An Evening with Sarah Brightman". ההופעה הראשונה התקיימה בסאפורו שביפן, בעוד האחרונה התקיימה ביוגיאקרטה שבאינדונזיה.
בשנת 2017, יצאה ברייטמן לסיבוב ההופעות "Royal Christmas Gala", אשר נתמך על אלבום האוסף גם כן.
מצפה הכוכבים גבעתיים

היסטוריה

מצפה הכוכבים גבעתיים הוקם בשנת 1966. באותן שנים צפיפות האוכלוסין באזור המרכז הייתה עוד קטנה, וזיהום האור חלש כך שהשמיים היו חשוכים כמו באזור כפרי בתנאים של היום. שביל החלב נראה מהמצפה בנקל. מנהל המצפה הראשון היה אינג' יוסף פוקס, יו"ר האגודה הישראלית לאסטרונומיה. מאז הקמתו הוא מנוהל בשיתוף פעולה בין האגודה הישראלית לאסטרונומיה לבין עיריית גבעתיים. יושבי הראש של האגודה שימשו בדרך כלל גם כמנהלי המצפה. מנהלי המצפה המדעיים (לפי סדר כרונולוגי) הם: אינג' יוסף פוקס, חיים לוי, גבי וויסמן, ד"ר יצחק שלוסמן ד"ר יגאל פת-אל ומשנת 2016 ד"ר דיאנה לאופר.
פרדוקס הקשת

פרדוקס הקַשָּׁת הוא פרדוקס פיזיקלי, המתייחס למסלולו של חץ הנורה מקֶשֶׁת, ולפיו חץ עשוי להגיע אל מטרתו, אף על פי שבעת הירי הוא היה מכוון מעט ימינה או שמאלה מהמטרה.
המונח נטבע בשנות ה-30 על ידי רוברט אלמר (Robert P. Elmer‏, 1877–1951) שהיה קַשָּת ונשיא התאחדות הקַשתוּת של ארצות הברית.
פרדוקס הקשת רלוונטי אך ורק לקשתות לא ממרכזות (non-centershot bows), היינו קשתות מהעת העתיקה, שבהן החץ יוצא מימין או משמאל לקשת, ועל כן בעת הירי החץ איננו נמצא במישור אחד יחד עם המיתר המתוח. בקשתות מודרניות, שבהן החץ נמצא באותו מישור עם המיתר המתוח, פרדוקס זה איננו רלוונטי.

הסבר לתופעה

על חץ שאיננו במישור אחד יחד עם המיתר המתוח מופעל בעת הירי כוח שאיננו באותו כיוון בדיוק כמו מסלולו של החץ (תרשים 1). הכוח המופעל על החץ, גורם לא רק לדחיפתו, אלא גם לכיפופו, כשהצד הקעור הוא הצד אליו פנה החץ בהתחלה (תרשים 2). מידת העקמומיות תלויה במידת האלסטיות של גוף החץ. לאחר מכן, החץ מתיישר ואז מתעקם לצד השני (תרשים 3). כך ממשיך החץ בתנודות בהמשך מסלולו. הסבר זה אומת באמצעות שימוש בצילום במהירות גבוהה.
המיקום המדויק שבו יפגע החץ תלוי בגורמים רבים: הכוח שהופעל וכיוונו, מידת האלסטיות של גוף החץ, המרחק מהמטרה ועוד. ככל שהגוף החץ אלסטי יותר כך פרדוקס הקשת יבוא לידי ביטוי רב יותר. בדוגמה שבתרשימים 1-3: ככל שגוף החץ אלסטי יותר - כך הוא צפוי לפגוע ימינה יותר.
יחסי ארגנטינה–הממלכה המאוחדת

הפלישות האנגליות

זמן קצר בטרם החלו תושבי ארגנטינה לעתיד (אז עדיין תת ממלכת ריו דה לה פלטה) את המרד בשלטון המלוכני הספרדי - אירעו שני ניסיונות בריטיים לפלוש לבואנוס איירס בשנים 1806–1807, הם הצליחו לכבוש את העיר, אך נהדפו לבסוף בידי מיליציות של התושבים בצירוף יחידות ספרדיות.
פאני ברייס

תולדות חייה

פאני בורך (Borach) נולדה בניו יורק למשפחה יהודית שהיגרה לארצות הברית מהונגריה. ב-1908 עזבה את בית הספר והחלה להופיע במופעי בורלסקה (וודוויל המוני עם בסיס גרוטסקי ומיני). ב-1910 שכר אותה פלורנץ זיגפלד למופע "שיגיונות זיגפלד" שלו (Ziegfeld Follies), שבמסגרתו הופיעה בעונות 1910, 1911, 1916, 1917, 1919, 1920, 1921, 1923, 1924, 1934 ו-1936. 
ב-1921 הופיעה ב"שיגיונות זיגפלד" עם השיר "My Man" (שהתפרסם גם בביצועה של בילי הולידיי) והקליטה אותו לחברת תקליטי ויקטור. התקליטון היה להצלחה ופרסם את ברייס כזמרת. ההקלטה נכנסה לאחר מותה להיכל התהילה של פרס גראמי.
ב-1929 ו-1930 הופיעה במחזות-זמר בברודוויי, בין השאר במופעי הרביו של בילי רוז, "Sweet and Low" ו-"Crazy Quilt" שכללו קטעים מאת אוסקר לבנט, ג'ורג' מ. קוהאן, איירה גרשווין ואחרים. היא נישאה לרוז ב-1929, השניים התגרשו כעבור עשר שנים. במקביל הופיעה במספר סרטי קולנוע בהם "My Man" ‏(1928), "Be Yourself" ‏(1930), "Everybody Sing" עם ג'ודי גרלנד, ו"זיגפלד הגדול" (1936) ו"שיגיונות זיגפילד" (1946) יחד עם ריי בולג'ר.

"בייבי סנוקס"

ב-1936 החלו שידורי תוכנית הרדיו "שיגיונות זיגפילד באוויר" (The Ziegfeld Follies of the Air) ב-CBS. ברייס הופיעה בתוכנית בדמות הפעוטה Baby Snooks (בייבי סנוקס, התינוקת סנוקס), דמות שניהלה דיאלוגים שנונים בטון ילדותי עם "אביה" (בגילומו של אלן ריד) והפכה ללהיט. הדיאלוגים כללו סדרת שאלות "תמימות" שהובילו את האב למבוכה ולהסתבך בלשונו, דבר שגרר עוד פרץ שאלות, שהציגו את המוסכמות החברתיות באור מגוחך. ברייס הופיעה בדמות זו ברדיו עד מותה והפכה להיות מזוהה עמה. בדצמבר 1937 עברה עם הדמות לתוכנית הבוקר של NBC, ב-1944 עברה שוב ל-CBS במסגרת חצי-שעה קומית בלעדית וב-1948 שבה ל-NBC לתוכנית שנקראה "The Baby Snooks Show". בשלבי התוכנית המאוחרים גילם את דמות האב הנרי סטאפורד, וריד הופיע לעיתים בהופעות אורח כמעסיקו.
ביוני 1950 הופיעו סטאפורד וברייס בדמויותיהם כאב ובתו בתוכנית טלוויזיה בודדת, הייתה זו הופעתה היחידה של ברייס בטלוויזיה.

חייה האישיים

ב-1911 נישאה למספר ימים בספרינגפילד (מסצ'וסטס) לספר מקומי.
ב-1912 הכירה מהמר מקצועי בשם ניקי אורנסטין, האיש נכלא בכלא סינג סינג ל-14 חודשים וברייס ביקרה אותו שם, לאחר שש שנות חברות נישאו השניים ב-1924, באותה שנה הואשם בגניבת אגרות חוב ונכלא לאחר מאבק משפטי בכלא פדרלי לשלוש שנים. לאחר שחרורו ב-1927 לא שב לביתו והותיר את ברייס עם שני ילדים.
בין 1929 ל-1939 הייתה נשואה לאמרגן בילי רוז. 
ברייס נפטרה בהוליווד משבץ מוחי בגיל 59. עשרה ימים לאחר מותה, ב-29 במאי 1951 שודרה תוכנית "בייבי סנוקס" לזכרה.