google/wiki40b huggingface dataset:
אברם פינקנזון

אברם (מוסיה) פינקנזון (5 בדצמבר 1930, בלצי, בסרביה, רומניה – נובמבר 1942, אוסט- לבינסקאיה, מחוז קרסנודר, ברית המועצות) היה ילד שגילה אומץ לב וגבורה בעת מלחמת העולם השנייה והשואה. נורה בידי הנאצים.

ביוגרפיה

פינקנזון נולד בעיר בלצי (בימינו בשטח מולדובה), לוולף ופניה פינקנזון.
מילדותו למד נגינה בכינור. כשהיה בן חמש, העיתון המקומי כתב עליו כעל ילד-פלא, וניבא לו עתיד מוזיקלי מזהיר. ב-1941, בעת שהגרמנים פלשו לברית המועצות, נאלצה משפחת פינקנזון לברוח לעומק המדינה, והגיעה למחוז קרסנודר, לאוסט-לבינסק. אביו, שהיה רופא מנתח, התקבל לעבוד בבית החולים הצבאי במקום. פינקנזון עלה לכיתה ה'. הוא הרשים את מוריו וחבריו לכיתה בידיעותיו ובתחומי העניין שלו. הוא חלם להפוך למוזיקאי מצליח. בין היתר ניגן לפצועים בביה"ח וביצע את המנגינות האהובות עליהם.
ב-1942 כבשו כוחות גרמניים את האזור. משפחתו, כולל סבתו וסבו וקרובים נוספים, נעצרו כיהודים. יחד עם יתר היהודים מהעיירה הם הובלו להוצאה להורג על גדת הנהר קובן. כשהגיעו למקום ביקש מוסיה לנגן בפעם האחרונה וקיבל את אישור הגרמנים. הוא החל לנגן את "האינטרנציונל". הנאצים הרגוהו במקום.

מורשת

מעשהו של פינקנזון הנער, הפך לאחר מלחמת העולם השנייה לסמל ולמופת בברית המועצות, לגבורה מול הפשיזם. שתי אנדרטאות הוקמו לזכרו וסיפורו סופר בין בתי הספר והפיונירים. 
בהשראת הסיפור על פינקנזון], הציג הבמאי פדריקו פליני בסרטו זיכרונות קטע שבו גרמופון משמיע נגינת כינור של האינטרנציונל ממגדל הפעמונים, דבר שמרגיז את הפאשיסט הבכיר שהגיע לעיירה והוא יורה בגרמופון עד להשמדתו.
אגף החקירות והמודיעין

אגף החקירות והמודיעין (בראשי תיבות: אח"ם) של משטרת ישראל היא היחידה האחראית על גילוי, פענוח וסיכול מקרי פשיעה בישראל. החלטה ארגונית של מפקדי המשטרה ב-1998 הביאה להקמת אגף המודיעין, בנפרד מאגף החקירות. ב-1 במאי 2005, השר לביטחון פנים בשיתוף עם מפכ"ל המשטרה החליט לאחד מחדש את אגף החקירות והמודיעין. מפקד האגף הנוכחי הוא ניצב גדי סיסו.
חטיבת המודיעין שבאגף היא הגוף המרכזי במשטרה שאחראי לאיסוף מודיעין בתחומי לוחמה בטרור ופלילים, והיא חלק מקהילת המודיעין הישראלית.
סופת רעמים

סופת רעמים (גם סופת ברקים או סופת רעמים וברקים) היא מזג אוויר סוער המאופיינת בברקים ורעמים הנלווים להם, הנוצרים בענני קומולונימבוס. סופות רעמים בדרך כלל מלוות בגשם כבד ויכולות גם להיות מלוות ברוח, ברד וטורנדו חזקים. בחודשי החורף, ירידת שלג יכולה להתרחש בעת סופת רעמים. סופת רעמים מתרחשת רק כאשר האוויר אינו יציב.
יעקב יוסף (חריף)

יעקב יוסף (חריף) (1840 - כ"ד בתמוז ה'תרס"ב, 28 ביולי 1902) היה הרב הראשי הראשון והיחיד של העיר ניו יורק, ומייסד אגודת הרבנים. נודע כדרשן ומגיד מישרים רהוט, ומשך קהל אלפים לדרשותיו המוסריות.

ביוגרפיה

נולד לדוב, שהיה פועל עני בעיירה קרוז' שבליטא. למד בישיבת וולוז'ין, עבר לעיר קובנא, שבה למד אצל רבי ישראל מסלנט שעיצב את אופיו והתווה את דרכו המוסרית.
בגיל צעיר התקבל כרב בעיירה וילון, שבה הקים גם את הישיבה הראשונה שהוקדשו בה שעות מיוחדות ללימוד מוסר. לאחר 5 שנים עבר לכהן כרבה של יורבורג, ומאוחר יותר נתמנה לרב העיירה זאגר חדש. בשנת 1883, לאחר התמנותו של הרידב"ז לרבה של סלוצק, החליפו הרב יעקב יוסף כמו"ץ ראשי ומגיד מישרים דווילנא. נודע בדרשותיו.

תקופת רבנותו בניו יורק

בסוף שנת תרמ"ח (1888) הגיע לארצות הברית. בבואו לניו יורק מצא את הקהילה היהודית בארצות הברית מפוזרת ומפולגת, ורמתה הרוחנית הייתה נמוכה. הוא החל בעבודה מאומצת ליצור מסגרת שתאחד את כל הקהילות ובתי הכנסת של ניו יורק ותפקח על סדרי השחיטה. בעבודה זו התעמת עם קצבים וכן עם נותני כשרות אחרים שלא אבו לוותר על חזקתם. 
למרות שבתחילה הייתה התלהבות גדולה ממינויו של הרב הרהוט, התאכזבו חלק מהתושבים מקנאותו לענייני הדת והכשרות, ואותם שלחמו מקודם בעד המינוי החלו להתנגד לו בשל כוונותיו בתחום השחיטה. מתנגדיו עוררו מהומה על הביורוקרטיה והעלויות המוגזמות שלטענתם הסבה להם ההשגחה על כשרות הבשר, וסירבו לקבל את הוראותיו. תומכי הרב פנו לגדולי אירופה כדי שיביעו תמיכה ברב יעקב יוסף, בהם יוסף זכריה שטרן משאוול. בשנת תרמ"ט קיבלו מכתב מהמהרי"ל דיסקין שהיה כבר בירושלים, המביע תמיכה גורפת ברב יעקב יוסף. במכתב נאמר: "דנה שמועה מבהלת באוזנינו ומודעה נדפסה נגד עיני בקום משטינים ומפריעים וכו' לדבר עתק על צדיק כמוהו.". 
למרות תמיכת גדולי אירופה ברב יוסף, לא פסקה ההתנגדות לו, והיא לובתה על ידי רבנים שאיבדו את משכורתם עקב הקמת אגודת הקהילות, שכן הקהילות הפנו את המיסים לאגודה, אשר לא היו לה אמצעים מספיקים למינוי רבנים. בשל קשייה הכלכליים של האגודה נעשה הסכם עם הקצבים שהם ישלמו את משכורות הרבנים, צעד שהביא לשליטה של הקצבים ברבנים. בעקבות מצב זה הקים הרב יעקב יוסף בסמוך לפטירתו את "אגודת הרבנים", כדי לייצב את מעמד הרבנים ולסדר את תחום הכשרות.
נפטר בשנת 1902 (תרס"ב). על שמו ישיבת רבנו יעקב יוסף, שהוקמה במנהטן וכיום נמצאת בסטטן איילנד (בית הספר היסודי) וניו ג'רזי (התיכון והישיבה הגבוהה).

ספריו

בשנת תרמ"ח הוציא בווילנא את ספרו לבית יעקב, דרושים על התורה, חידושים ודרשות בשני כרכים. החיבור נדפס שוב בבני ברק בשנת תשס"ב.
מריוס נכט

ביוגרפיה

נכט נולד ברומניה ובגיל 3 עלה לישראל וגדל באשקלון. סיים תואר ראשון בהצטיינות בפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1983 במסגרת תוכנית תלפיות, ותואר שני בהנדסת חשמל ומערכות תקשורת מאוניברסיטת תל אביב ב-1987. הוא היה מנהל פיתוח תוכנה בחברת אופטרוטק (כיום אורבוטק), שם גם הקים את המחלקה לגרפיקה ממוחשבת. בשנת 1990 החל גיל שויד לעבוד בחברה זו. בשנת 1993 ייסדו נכט, גיל שויד ושלמה קרמר את חברת אבטחת המידע צ'ק פוינט, שהייתה בין המפתחות הראשונות של תוכנות חומת אש. נכט מכהן מהקמת החברה כחבר דירקטוריון, משנת 1999 כסגן נשיא בכיר, מ-2001 כסגן יו"ר הדירקטוריון, ומספטמבר 2015 כיו"ר הדירקטוריון.
בשנת 2012 הקים מריוס נכט את תנועת ”עורו”, ביחד עם אישים נוספים במטרה להוביל להתעוררות אזרחית ולחיזוק הסולידריות החברתית. בסוף שנת 2013 התאחדה התנועה עם ארגון אג'נדה ו"השדרה" לארגון אנו עושים שינוי.
במהלך שנת 2016 מכר נכט כ-5% ממניות צ'ק פוינט, תמורת כ-800 מיליון דולר, ונותר עם 6.8% ממניות החברה. בנוסף משקיע נכט בחברות היי-טק אחדות.
במהלך 2017 החל נכט במהלך להקמת בנק דיגיטלי חדש בישראל, שבין משקיעיו היזם אמנון שעשוע, ויו"ר הבנק המיועד הוא החשב הכללי לשעבר יהושע (שוקי) אורן. בספטמבר 2019 אישר בנק ישראל את הקמת הבנק.
היה נשוי לעו"ד ענת אגמון (מייסדת דיאדה רשת מרכזים לנשים בהריון), ולהם ארבעה ילדים. בשנת 2011 התגרשו. 
נישא בשנית לעו״ד ענבר אפק-נכט והשניים מתגוררים בתל אביב.
בדירוג פורבס לשנת 2012 נכט מוקם במקום ה-11 ברשימת עשירי ישראל.
נמל גאלאץ

היסטוריה

ב-1484 האימפריה העות'מאנית כבשה מידי נסיכות מולדובה את הנמלים קיליה ואקרמן והנסיכות נשארה עם גאלאץ כנמל יחיד. פעילות הנמל של גאלאץ מוזכרת במסמכים מ-1520. ב-1565 מוזכרים באזור שודדי ים וחימוש כלי השיט, כדי להתמודד איתם. המיקום בהצטלבותן של דרכי מסחר הפך את גאלאץ לשוק של דגים, מוצרי עץ, בשר, גבינות, דבש, שעווה ומוצרים נוספים, שמקורם בשלוש הנסיכויות הרומניות, מולדובה, ולאכיה וטרנסילבניה. בנוסף לכך, האימפריה העות'מאנית השתמשה במקום לבניית אוניות מסחר ומלחמה.
ב-1829 בוטל המונופול העות'מאני על המסחר בנסיכויות הרומניות וזה פתח את הדרך לפיתוח הנמל והמסחר, דרך הדנובה, עם ארצות אירופה. ב-1937 נמל גאלאץ הוכרז נמל חופשי, מה שתרם לחיזוק המסחר דרכו, אך ב-1882 בוטל המעמד.
קלוורסטראט

קלוורסטראט (בהולנדית: Kalverstraat) הוא רחוב קניות ועסקים במרכז אמסטרדם שבהולנד. הרחוב נקרא על שם ה"קלוורמארקט" (kalvermarkt) - שוק העגלים שעמד במקום זה עד המאה ה-17. השוק פעל במקום החל משנת 1486 כשוק בקר וצאן שנקרא Ossenmarkt (שוק השוורים) בהמשך, בשנת 1629 שונה שמו.
אורכו של הרחוב כ-750 מטרים, ראשיתו בכיכר דאם, וסיומו במונטורן (מגדל המטבעה).
על פי אמונה נוצרית מקומית, בשנת 1345 נערך במפגש הרחובות קלוורסטראט ורוקין נס, המוזכר עד ימינו בתהלוכה דתית שקטה (סטיל אומגאנג) הנערכת מדי שנה.
בגירסת משחק המונופול ההולנדית, רחוב זה הוא הרחוב היקר ביותר במשחק.
מוט הליכה

מוטות הליכה הם אביזרי עזר להליכה, בפרט להליכה ספורטיבית ולטרקים. המוטות משמשים לייצוב הגוף ולהקטנת העומס על מערכת השריר-שלד.

הליכה

השימוש העיקרי במוטות הוא להליכה. השימוש במוטות אפשרי בזוג או במוט בודד.

הכיוון הרצוי למוטות הוא לגובה בו בעת אחיזה בידית נוצרת במרפק זווית ישרה. פרק כף היד מושחל בלולאת הידית מלמטה כלפי מעלה, כך שאחיזת הידית כוללת גם אחיזת הלולאה, וחלק ממשקל הגוף נשען על הלולאה. צורת אחיזה זו מאפשרת שליטה טובה יותר על חלקו העליון של המוט.

העיקרון של ההליכה עם מוטות הוא שבכל רגע נתון הגוף מיוצב לקרקע בשתי נקודות - רגל ומוט המוחזק ביד הנגדית. בעת הליכה בשטח מישורי, המוטות ננעצים בקרקע במקביל לרגל נגדית ובאותו קו עם הרגל. בעת עליה, המוטות מקוצרים או שנקודת האחיזה מונמכת (במוטות המאפשרים זאת), והמוטות ננעצים מאחורי קו הרגלים. בירידה המוטות מוארכים, או מוחזקים מעל הידית (במוטות עם ידית T), וננעצים לפני קו הרגליים.

צורת השימוש הנ"ל נחשבת ליעילה ביותר. עם זאת, ישנם מטיילים המשתמשים במוטות בסגנון אחר על פי נוחותם האישית.

תפוצה

בשנת 2017 הוערך גודל השוק העולמי של מוטות הליכה ב-71 מיליון דולר. הארגון לשמירת שביל האפלצ'ים מעריך כי השימוש במוטות הליכה על השביל בקרב מטיילים המשלימים מסע דרך עומד על כ-90%, בעוד שבקרב מטיילים "יומיים" השימוש נע בתחום 10%-15%.

השפעות בריאותיות

בהליכה ספורטיבית, המתבצעת בתוואי "חלק" וללא שיפועים חזקים, השפעת המוטות על היציבות וחלוקת העומסים זניחה, ועיקר השפעתם נובעת מהגברת האינטנסיביות של האימון (בשל הפעלת הידיים) והגדלת קצב ההליכה.

לעומת זאת, בהליכה בתוואי משופע, מחקרים הראו כי שימוש במוטות הליכה מקל משמעותית את הלחצים, הכוחות והמומנטים הפועלים על חלק הגוף התחתון, בעיקר במישור האנכי, ומפחית פגיעות ונזק לשרירים. בעת נשיאת משקל רב (למשל תרמיל גב) השימוש במוטות גורם לחלוקה שונה של העומס ומאפשר שינוי מסוים באסטרטגיה של הגוף להתמודדות עם משקל (למשל, הליכה תוך הטיית הגוף קדימה) ובכך מפחית את הנזק הנגרם לשרירים ולשלד. בהליכה בירידה, השימוש במוטות מקל על הנשימה ומפחית את צריכת האנרגיה של הגוף.
זהרא בהראמי

שנותיה הראשונות

זהרא בהראמי נולדה באיראן בשנת 1965. לאחר מכן עברה לגור בהולנד והתאזרחה בה. למרות התאזרחותה בהולנד, היא שמרה על אזרחותה האיראנית. היא התפרנסה מריקודי בטן, והתגוררה לסירוגין בבריטניה ובהולנד. בדרכוניה ההולנדיים אוית שמה הן כ-Zahra Bahrami והן כ-Sahra Baahrami, עובדה שגרמה לחוסר ודאות באשר לשאלת אזרחותה האיראנית בעת מעצרה.

הרשעה ומעצר בהולנד

בשנת 2003 נתפסה זהרא בהראמי בנמל התעופה סכיפהול לאחר שהגיעה מן האיים הקריביים, כשבכליה 16 קילוגרם של קוקאין. היא נשפטה ונדונה לעונש מאסר בן שלוש שנים בעוון הברחת הסמים. בשנת 2007 ריצתה עונש מאסר נוסף בהולנד בעוון זיוף דרכונים. עובדת מאסרה בהולנד נחשפה בכלי התקשורת רק לאחר הוצאתה להורג.

המעצר והמשפט

בשנת 2009 נסעה זהרא בהראמי מהולנד לאיראן כדי לבקר את אחד מילדיה. ב-29 בדצמבר 2009, לאחר שהשתתפה בהפגנות של תנועת המחאה האיראנית, נעצרה בהראמי בכלא אוין בטהראן.  הרשויות האיראניות האשימו אותה בחברות במועצת המלוכה האיראנית, בהקמת תנועות התנגדות למשטר ובהפצת תעמולה נגדו. בהראמי לא הועמדה לדין באישומים אלה.
בגלל שתי צורות האיות השונות של שמה בהולנדית, משרד החוץ ההולנדי לא הצליח לוודא את אזרחותה ההולנדית עד יולי 2010. היות שמערכת המשפט האיראנית איננה מכירה באזרחות כפולה, לא הורשה  הקונסול ההולנדי להגיש לה סיוע משפטי. עורכת הדין פעילת זכויות האדם האיראנית, נסרין סוטודה, ייצגה את בהראמי במשפט

ההשפעה על יחסי איראן-הולנד

שגריר הולנד הוחזר לאיראן לאחר כשלושה שבועות, ב-18 בפברואר 2011

.
CMOS

מבנה

העיקרון מאחורי CMOS המאפשר מימוש שערים לוגיים הוא השימוש בשני טרנזיסטורים מסוג MOSFET, האחד עם תעלה מסוג P והשני עם תעלה מסוג N, היוצרים יחדיו נתיבים לזרימת הזרם לכיוון המוצא מספק המתח או מהאדמה. כאשר הנתיב למוצא נובע מספק המתח, המעגל נקרא מושך למעלה ונמצא במצב דלוק (ON) וכאשר המוצא מחובר לאדמה הוא נקרא מושך למטה או במצב כבוי (OFF).
נשיא טורקמניסטן

דרישות התפקיד

מועמד לתפקיד הנשיא חייב להיות ילד טורקמניסטן, אינו צעיר מגיל 40 ומי שחי בטורקמניסטן 15 שנה קודם להגשת מועמדותו לתפקיד הנשיא.
בנוסף סעיף 51 בחוקת המדינה קובע שעל המועמד להות בעל רקע עבודה בגופי המדינה, בארגונים חברתיים או בתחום המשק. סעיף 52 קובע שהמועמד נבחר לתקופת כהונה בת 5 שנים ללא הגבלת מספר הקדנציות שביכולתו לכהן.

הבחירות הנשיאותיות בטורקמניסטן

ב-21 ביוני 1992 נערכו בחירות ראשונות בטורקמניסטן לתפקיד נשיא המדינה. והמנהיג המכהן, ספרמורט ניאזוב שהיה מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הטורקמנית, נבחר לתפקיד הנשיא. בינואר 1994, משאל עם תמך בהארכת כהונתו לשמונה שנים נוספות וב-1999, הפרלמנט החליט כי הוא הנשיא לכל חייו. הוא מת לבסוף בדצמבר 2006.

בחירות 2017

ב-12 בפברואר 2017 נערכו הבחירות הנשיאותיות וגורבנגולי ברדימוחמדוב, זכה בבחירות ברוב של 97.69%.
גיבתון לפלנד

מאפיינים

זוהי ציפור גדולה יחסית למשפחתה ובעלת מקור חזק היכול לפצח זרעים בצבע צהוב. בקיץ לזכרים יש פנים שחורות מוקפות פס לבן עם "זקן" מתחת למקור ועורפם כתום. הנקבות לעומתם נשארות לבנות מנוקדות כמו בצבעי החורף. גם לזכרים צבע גוף דומה עם גב שחור-לבן מפוספס. אורכם הממוצע 25-28 ס"מ ומשקלם עד 25 גרם.
הגיבתונים חיים בטבע באירופה ואסיה הארקטיות וכן בצפון קנדה וארצות הברית, ובחורף נודד דרומה לארצות הברית המרכזית, ערבות רוסיה ובאירופה לאזור דרום סקנדינביה עד לשוודיה, בריטניה ודנמרק.
מזונו של הגיבתון בחורף הוא זרעים שהוא מסוגל לפצח ובקיץ הוא אוכל חרקים שונים שחזרו לפעילות בסוף החורף. הוא אוכל אותם בעיקר מבין הפרחים בהם הם מחטטים בקיץ.
ג'רמי גרנט

קריירת תיכון ומכללות

גרנט למד בבית הספר התיכון הקתולי דמאטה (DeMatha) שבמרילנד. בשנת הלימודים האחרונה קלע ממוצע של 12.5 נקודות ב-23 משחקים. דורג על ידי ESPN במקום ה-11 מבין הפורוורדים ובמקום ה-37 בדירוג הכללי של מסיימי התיכונים במדינה בשנת 2017. בעקבות כך קיבל הצעות ממספר מכללות ואוניברסיטאות ולבסוף חתם באוניברסיטת סירקיוז. בעונתו השנייה הפך לשחקן חמישייה ופתח במרבית המשחקים. הוא קלע 12.1 נקודות בממוצע בכ-50% קליעה מהשדה. בסיום העונה הודיע על הצגת מועמדותו לדראפט.

פילדלפיה 76' (2014–2016)

בדראפט של שנת 2014 נבחר גרנט במקום ה-39 על ידי פילדלפיה 76'. הוא שיחק במדי הקבוצה בליגת הקיץ ובספטמבר חתם על חוזה לשנתיים. ב-21 בינואר 2015, במהלך משחק מול הניו יורק ניקס חסם שמונה פעמים, ובכך הישג שיא לרוקי בקבוצה מאז שון בראדלי בעונת 1994. בעונתו השנייה בקבוצה הפך לשחקן חמישייה כשפתח ב-52 משחקים מתוך 77 בהם שותף.

אוקלהומה סיטי ת'אנדר (2016–2019)

ב-1 בנובמבר 2016 עבר לקבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר בטרייד תמורת ארסאן אילייסובה ובחירת דראפט מוגנת.

דנוור נאגטס (2019–הווה)

ביולי 2019 הועבר בטרייד לדנוור נאגטס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית.

משפחתו

גרנט הוא בנו של הארווי גרנט, ששיחק 11 עונות בליגת ה-NBA, ואחיינו של שחקן העבר הוראס גרנט. אחיו, ג'ריאן, משחק בקבוצת אורלנדו מג'יק. אח נוסף, ג'ראי, שיחק בקבוצות שונות באירופה.
יום התה הבינלאומי

יום התה הבינלאומי חל מדי שנה ב-15 בדצמבר. מציינים אותו, החל משנת 2005, במדינות בנגלדש, סרי לנקה, נפאל, וייטנאם, אינדונזיה, קניה, מלאווי, מלזיה, אוגנדה, הודו וטנזניה. מטרתו היא למשוך את תשומת לבם של ממשלות ואזרחים להשפעה העולמית של סחר בתה על עובדים ומגדלים.
לאחר דיונים ראשוניים בפורום החברתי העולמי בשנת 2004, יום התה הבינלאומי הראשון נחגג בניו דלהי בשנת 2005, ולאחר מכן בסרי לנקה ב-2006 וב-2008. 
בשנת 2015 הציעה ממשלת הודו להרחיב את יום התה דרך ארגון המזון והחקלאות של האו"ם.
פיליפ אפשטיין

קורות חיים

אפשטיין ואחיו נולדו בניו יורק. ולאחר לימודי עיתונאות הגיעו ללוס אנג'לס בשנת 1933. בתחילה כתבו עבור אולפני האחים וורנר ללא קרדיט, אך משהתגלה כישרונם חתמו בשנת 1935 על הסכם שהפיק סרטים רבים ובהם "קזבלנקה", "רעל ותחרה" ורבים אחרים.
השניים ניהלו יחסי אהבה-שנאה עם ראש אולפני האחים וורנר, ג'ק וורנר אשר לא יכול היה להתעלם מכשרון הכתיבה שלהם, אך בז לאורח חייהם הבוהמי ולשעות עבודתם המוזרות. בשנת 1952 הלשין וורנר על הזוג אפשטיין להוועדה לפעילות אנטי אמריקאית שבראשה עמד הסנטור ג'וזף מקארתי. השניים לא נחקרו, אך נאלצו למלא שאלון של הוועדה. לשאלה "האם אי פעם היית חבר בארגון חתרני" ענו השניים "כן. האחים וורנר".
אפשטיין נפטר ממחלת הסרטן באותה שנה, בביתו בהוליווד, קליפורניה. אחיו ג'וליוס המשיך בקריירת כתיבה משגשגת. בנו לזלי הוא סופר ידוע. נכדתו אניה אפשטיין היא תסריטאית טלוויזיה, אשר כתבה בין היתר חלק מן התסריטים לסדרה "רצח מאדום לשחור".
אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג

ביוגרפיה

אדולף נולד בביטריך ב-24 ביולי 1817, לוילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. בשנת 1839 מת אביו וילהלם, דוכס נסאו, ואדולף עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואדולף ואמו החורגת - פאולינה, נסיכת וירטמברג דיכאו אותו.
בשנת 1842 הוא מונה למפקד רגימנט הלנסרים ה-5 הפרוסי, ובשנת 1855 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. בשנת 1866 הצטרף אדולף לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה-פרוסיה, וב-20 ביולי נכבשה ויסבאדן על ידי הכוחות הפרוסים. בשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחה הדוכסות לממלכת פרוסיה, ונכללה בפרובינציית הסן-נסאו.
בשנת 1890 מת וילם השלישי, מלך הולנד, שהיה בנוסף הדוכס הגדול של לוקסמבורג, והותיר אחריו את בתו וילהלמינה, מלכת הולנד. מכיוון שבלוקסמבורג נהג באותה העת החוק הסאלי, שלא התיר לבנות לרשת את אביהם, מונה אדולף שהיה בן דוד מדרגה 17 בקו זכרי לוילם השלישי, לדוכס הגדול של לוקסמבורג. אדולף הותיר את ניהול השלטון בידי ראש ממשלתו פאול איישן, ובשנת 1902 מינה את בנו וילהלם לנציגו בממשלה. באותה שנה גם הוענקה לו דרגת גנרל-אוברסט בצבא הקיסרות הגרמנית.
ב-17 בנובמבר 1905 מת אדולף בארמון הוהנבורג בלנגריז שבגרמניה, שהיה בית הקיץ שלו, ובנו וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג עלה במקומו לשלטון.
אילווה

אילווה (באיטלקית: ILLVA Saronno) היא חברת משקאות איטלקית שהוקמה בשנת 1986 הנמצאת בסרונו שבאיטליה המייצרת ומשווקת מותגים מפורסמים כמו אמרטו די-סרונו, טיה מריה, וודקה ארטיק.
החברה משווקת את מוצריה ל 160 מדינות ברחבים העולם. החברה מייצרת גם מספר יינות סיציליאנים כמו: מרסלה פלוריו ויינות קורבו. לחברה יש גם מוצרים מוגמרים למחצה עבור גלידות ומאפים. כמו כן, החברה גם עוסקת בתחום הנדל"ן והיא מחזיקה באדמות ובניינים רבים ברחבי העולם.
בראונאו אם אין (מחוז)

בראוּנָאוּ אָם אִין (Braunau am Inn) (בראונאו על נהר אין) הוא מחוז במערב מדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה. שכניו הם בצפון ובמערב גרמניה, בדרום – מדינת זלצבורג שבאוסטריה, ובמזרח – המחוזות ריד אים אינקרייס ופקלאברוק. במחוז 43 עיירות ושלוש ערים – הגדולה בהן בראונאו אם אין, בירת המחוז. המחוז מונה 95,189 תושבים נכון ל-2001, ומשתרע על 1040 קמ"ר.
רוברטה אנסטס

ביוגרפיה

אנסטס נולדה בפלוישט, היא נבחרה למיס רומניה וייצגה את מדינתה במיס תבל 1996.
היא למדה בפקולטה לסוציולוגיה, פסיכולוגיה ועבודה סוציאלית ובפקולטה למדעי המדינה ולימודי אירופה באוניברסיטת בוקרשט, היא שימשה כמנהלת של חברה למסחר, מ-2001 עד 2003 היא הייתה סגנית נשיאת מועצת הנוער הרומנית ומ-2004 החלה לשמש חברה בפרלמנט מטעם המפלגה הדמוקרטית ליברלית, מ-2006 ועד 2008 היא הייתה חברה בוועד ליחסי חוץ של הפרלמנט.
ב-2009 החלה לשמש כדוברת בית הנבחרים של רומניה ובכך נהייתה לאישה הראשונה הנושאת תפקיד זה, אנסטס היא אזרחית כבוד של מדינת נברסקה ושל עיר במרילנד.
טוויה אלקטרונית

טוויה אלקטרונית ‏ היא טכנולוגיה פשוטה המאפשרת טווית סיבים ממגוון חומרים שונים כגון פולימרים, חומרים מרוכבים וחומרים קרמים. הטוויה נעשית על ידי הפעלת מתח חשמלי גבוה בין נוזל בעל צמיגות גבוהה אשר נמצא בקצה מחט, לבין מצע מוארק. הטיפה בקצה המחט נמשכת בכיוון קווי השדה והנוזל מקבל צורה קונית (Taylor cone) כאשר המתח גבוה מספיק, הכוח על הטיפה בקצה גבוה דיו על מנת להתגבר על מתח הפנים של הנוזל וסילון דק פורץ ממנו. הממס מתנדף והסילון מתהווה לסיב. על ידי שינוי פרמטרים שונים בזמן יצירת הסיבים, כמו מתח חשמלי, ניתן לייצר סיבים בעלי תכונות שונות.
בטכנולוגיה זו ניתן לייצר סיבים בעלי יחס שטח פנים לנפח גדול מאוד (יחס זה גדול עד פי 100 מהיחס בסיבים המיוצרים בשיטות אחרות), יתרון זה מקנה לסיבים גמישות גבוהה בשטח הפנים ותכונות מכניות שלא ניתן להשיג בטוויה קונבנציונלית.
חרמשון קטן

תזונה

החרמשון הקטן הוא בעל מקור ארוך וכפוף המאפשר לו לתפוס חרקים, עכבישים, תולעים וחלזונות אותם הוא צד על גדות נהרות וביצות.

תפוצה

החרמשון הקטן דוגר בטונדרה הארקטית וחורף באפריקה, באמריקה הדרומית ובדרום אסיה.
חולף וחורף נדיר בישראל.

מאפיינים פיזיים

אורכו 40 ס"מ, נוצותיו חומות מנומרות וקודקודו כהה ובמרכזו פס לבן.
צווארו ארוך וגמיש ומקורו ארוך גם הוא וכפוף, שני דברים העוזרים לו לצוד את טרפו.

רבייה

באביב, עונת החיזור והרבייה, הזכר מבצע מעוף ראווה איטי בניסיון למשוך את הנקבה אליו.
הנקבה בונה קן העשוי מצמחי מים, מטחב ומחזזיות. הנקבה מטילה 3-5 ביצים כחלחלות-אפרפרות עם כתמים חומים ודוגרת עליהן בזמן שהזכר מביא לה מזון. לאחר כשבועיים של דגירה הביצים בוקעות ולעולם מגיחים אפרוחים קטנים בעלי פלומה רכה.
כשבועיים לאחר מכן האפרוחים מתבגרים ועוזבים את הקן.
אנצו ניצני

אנצו ניצני (באיטלקית: Enzo Genazzani, אנצו ג'נצאני) שימש כמנכ"ל חברת תרכובות ברום, חברת חיפה כימיקלים וסמנכ"ל חברת כימיקלים לישראל. ניצני הוא מוסמך האוניברסיטה העברית ודוקטור בסוציולוגיה של אוניברסיטת שטרסבורג שבצרפת בהשכלתו.

משפחת ג'נצאני ותחילת דרכו

משפחת ג'נצאני, מקורה בעיר ג'נצאנו (Genazzano) כ-30 ק"מ ממזרח לרומא. בתחילת המאה ה-17 גורשו היהודים מכל ערי השדה במדינות האפיפיור והם אולצו להגר או לעבור לשני הגטאות של רומא, גטו רומא או זה של אנקונה. המשפחה נדדה לליבורנו, עיר נמל בה העניקו דוכסי משפחת מדיצ'י ליהדות ליבורנו זכויות מלאות ושוות בהתאם לַ"חוק הליבורני", היחיד מסוגו באירופה באותה תקופה. משפחת ג'נאצני עברה לפירנצה בשנות השישים של המאה ה-19 לאחר שפירנצה הפכה באופן זמני לבירת איטליה.
משפחת אימו, משפחת קאלונימוס (לימים קאלו), הגיעה בתחילת המאה ה-10 מן העיירה אוריה במחוז פוליה, אל העיר לוקה במחוז טוסקנה. במאה ה-18 משפחת קאלו עברה מלוקה לפירנצה. 
ניצני נולד בפירנצה. בעקבות חקיקת חוקי הגזע באיטליה, משפחת ניצני, שהייתה איטלקית במשך דורות רבים, נחשבה פתאום לאזרחים סוג ב' ולפי הגדרת מדעני הגזע לבני גזע נחות. אביו, אומברטו ג'נצאני, פוטר מעבודתו כרופא והוא ואחיו גורשו מבית הספר.

על תשעה באב האחרון בפירנצה, לפני השואה, הוא מספר:
בתשעה באב בשנת 1938 ישבתי עם אבי ועם אחי על ספסלים נמוכים בחדר על יד בית הכנסת. שמען של הגזרות הגזעניות העתידות להתפרסם כבר הגיע אלינו. שרנו בחשיכה "על היכלי חבלי כנחש נושך". צעיר הייתי מכדי לחוש בנימת החרדה בשיחתו של אבי עם הפרופ' דוד קסוטו, שגם הוא תכנן לעלות לישראל. אך אני זוכר את עצבותה של הפגישה עד היום.
— זכרונות מבית הכנסת מפירנצה - אנצו ניצני, בית התפוצות
על זכרונותיו של ניצני מבית הכנסת הגדול של פירנצה ראו שם.
שבוע לאחר שחגג את בר המצווה עלו ניצני עם משפחתו לארץ ישראל באפריל 1939 מנמל ברינדיזי.

תפקידיו בתעשייה

אנצו ניצני היה שותף לפיתוח התעשייה הכימית הממשלתית: תחילה במפעלי ים המלח ולאחר מכן בקונצרן כימיקלים לישראל, אשר כללה את מפעלי ים המלח ומפעלים כימיים אחרים.
ניצני הצטרף למפעלי ים המלח בשנת 1954 ושימש כמזכיר החברה. מאוחר יותר שימש כמנהל מחלקת כוח אדם, ובשנים 1955-1966 כיהן כמנכ"ל תרכובות ברום בבאר שבע. לאחר מכן הקים את חברת חיפה כימיקלים וכיהן בה כמנכ"ל משנת 1966. בשנת 1971 התמנה למנכ"ל חברת נילית במגדל העמק; הוא פוטר מתפקיד זה בשנת 1974.
לאחר מינויו של מרדכי מקלף כמנכ"ל כימיקלים לישראל, הוא התבקש על ידו לשמש כסגנו בחברה. מקלף סבר כי בצוות הניהול יש לכלול גם יועץ ארגוני בעל רקע בסוציולוגיה. ניצני שימש כסמנכ"ל כי"ל משנת 1974 עד לפרישתו לגמלאות ב-1995.
במסגרת תפקידו הוא נשלח אל ראשי הקרטל האירופי לשיווק אשלג, אשר חלש על השוק העולמי, והצליח לשלב את מפעלי ים המלח במערכות השיווק הבינלאומיות.

טללי זמרה

בשנת 2001 יזם ניצני את הביצוע ואת ההקלטה של השירים הכלולים בתקליטור "טללי זמרה - המסורת המוזיקלית של יהודי פירנצה וליבורנו", שהפיק "בית התפוצות".
בפירנצה הוקמה מקהלה, רובה של לא-יהודים, אנצו ניצני מצא את התווים המתאימים והוקלטו 21 ניגונים מאותם הימים (ראה רשימה בצד ימין למטה). בית התפוצות אירגן ערב ליהדות איטליה ובו הוצגו חלק מהניגונים. את הטקס הנחה בנו של אנצו ניצני, האמן יאיר ניצני. לפני כן נערך טקס מקביל בבית הכנסת בפירנצה. מקהלת בית הכנסת בפירנצה שרה "שמחתי באומרים לי בית ה' נלך" (ספר תהילים, פרק קכ"ב).
ניצני נישא למרים ולשניים שלושה בנים. אחד מהם הוא המוזיקאי ושדרן הרדיו יאיר ניצני.
ראיין סיקרסט

ביוגרפיה

סיקרסט נולד בג'ורג'יה למשפחה ממוצא שווייצרי. כילד, רצה סיקרסט להיות DJ. הוא למד באוניברסיטת ג'ורג'יה, שם הגיש את תוכנית הרדיו הראשונה שלו. בגיל 19, הוא עזב את האוניברסיטה ועבר להוליווד כדי לפתח את קריירת השידור שלו.
סיקרסט הופיע בדרמת הנעורים האמריקנית "בוורלי הילס 90210" כמנחה של השעשועון הבדיוני "Lover's Lane".
מגזין סטאף הגדיר אותו כמטרוסקסואל האמריקאי האידיאלי.
בשנים 2010–2013 היה סיקרסט בן זוגה של הרקדנית, הזמרת והשחקנית ג'וליאן האף (Julianne Hough).