google/wiki40b huggingface dataset:
ספרת רחש

באלקטרוניקה, בעיבוד אותות ובטכנולוגיות RF, ספרת רחש היא מידת הפגיעה ביחס אות לרעש של אות כלשהו, הנגרמת על ידי רכיב אלקטרוני או חלק מסוים של מערכת אלקטרונית, בשרשרת RF. 
ספרת הרחש מוגדרת כיחס בין הספק הרעש המתקבל במוצא הרכיב, לבין הרעש שהיה מתקבל במוצא של רכיב אידיאלי בעל אותו הגבר, כלומר רכיב שמגביר את המבוא ואינו מוסיף רעש משל עצמו. בהסתכלות אחרת, ספרת הרחש היא היחס בין יחס אות לרעש בכניסה ובין יחס אות לרעש במוצא.
בדרך כלל, מבטאים את ספרת הרחש בדציבלים.
ספרת הרחש היא תמיד מספר גדול מ-1 (או מ-‎0 dB), כי כל רכיב מוסיף רעש עצמי כלשהו - הרעש המינימלי הוא רעש ג'ונסון. ככל שספרת הרחש נמוכה יותר, הרכיב שקט ואיכותי יותר.

קלקול במגבר (רכיב אקטיבי)

כאשר נכנס  למגבר אות ואתו רעש ג'ונסון, מתרחשת הגברה  של האות ושל רעש ג'ונסון במבוא הרכיב. במוצא הרכיב יופיעו האות המוכפל בערך ההגבר של המגבר, ורעש ג'ונסון המוכפל בערך ההגבר ובערך ספרת הרחש של המגבר, כלומר, יחס האות לרעש התקלקל בערך ספרת הרחש של המגבר.
לעומת זאת, אם נכנס למגבר רעש החזק מהרעש שהמגבר יוצר (רעש ג'ונסון + ספרת הרחש) בכ-15dB ומעלה (רעש החזק פי 31~ מרעש ג'ונסון) נראה במוצאו של המגבר רק עלייה זניחה של הרעש, מעבר לערך ההגבר, כלומר יחס האות לרעש כמעט שלא ייפגע, מכיוון שהרעש שיוצר המגבר הוא נמוך בהשוואה לרעש שנכנס אליו.

קלקול במנחת (רכיב פאסיבי)

במקרה של אות ואיתו רעש ג'ונסון, הנכנסים למנחת, המנחת אכן מנחית את האות בערך הניחות L, אך אינו מנחית את הרעש מכיוון שזה איננו מושפע מניחות, אלא הוא נקבע על ידי רוחב סרט והטמפרטורה. לכן, במוצא המנחת האות יונחת בערך L אך הרעש יהיה ברמת המבוא שלו (כלומר לא מונחת כלל). לפיכך, יחס האות לרעש ייפגע לפי גורם הניחות L. מכאן שברכיבים פסיביים כגון מנחת, הניחות שלהם הוא גם ספרת הרחש שלהם.
אם נכנס אל המנחת רעש החזק מרעש ג'ונסון ב-L (ערך הניחות של המנחת), לא יהיה קלקול ביחס האות לרעש.

שימוש

מערכות אלקטרוניות נאלצות לא פעם לעבד אותות בעלי עוצמה חלשה, שאליהם נלווים רעשים שונים (כמו במוצא אנטנה). דרך אחת להתמודד עם העוצמה הנמוכה של האות היא להשתמש במגבר, שיגביר את עוצמת האות המעובד. פעולת המגבר עצמו יוצרת גם היא רעש ג'ונסון, שמצטרף אל האות הרצוי. רעש נוסף יכול להצטרף אל האות בכל אחד מהשלבים הנוספים של עיבוד האות. ברגע שהרעש מצטרף אל האות הרצוי, מרכיבי המערכת יכולים להבדיל בין רעש חריג לבין האות הרצוי, אך אינם יכולים להבדיל בין רעש שמאפייניו דומים לאות הרצוי, לבין שינויים לגיטימיים באות הרצוי עצמו. לבסוף הרעש עלול למסך לחלוטין את האות הרצוי. בנקודה זו, תוספת הגבר תגביר גם את האות הרצוי וגם את הרעש, ולא תאפשר הפרדה ביניהם. (להפך - היא אף תגביר יותר את הרעש ביחס לאות).
שיטות אחרות, כגון הגדלת עוצמת האות הרצוי המקורי, אמנם יכולות לשפר את בולטות האות הרצוי אך תגרור גידול בפיזור קרינה אלקטרומגנטית, עלויות תפעול ואנרגיה (הספק), הפרעה לאותות לגיטימיים אחרים, ולעיתים תהיה אף מנוגדת לחוקי המדינה (שמגבילים עוצמות שידור, מסיבות שונות). שיפורים אחרים במערכת, כגון שיפור שבח האנטנה, יכולים גם הם לשפר את יחס האות לרעש, אך גם הם לא תמיד אפשריים (בגלל מגבלות גודל האנטנה, כיווניות המערכת וכדומה).
תמיד אותו חלום

עלילה

עלילת הסדרה עוקבת אחר סיפור חייו של מאיר לוי, הומוסקסואל מתבגר, היוצא לעיר תל אביב לחפש אחר אימו, שעזבה את הבית במפתיע. העלילה מתמקדת בחודשים אחדים בחייו של מאיר, תוך שהיא נעה אחורה לתקופת ילדותו והתבגרותו בצל העדרה המסתורי של אימו.
הסדרה משלבת בתוכה קטעים מוזיקליים רבים, כמעט כולם משיריו של הזמר והמלחין צביקה פיק, שאף השתתף בסדרה בהופעת אורח בתפקיד עצמו.
שירי ארצי יצרה את הסדרה וכתבה את התסריט שלה, ואיתן פוקס ביים אותה. את העיבודים המוזיקליים יצרו עברי לידר ועדי גולדשטיין. חלק מהשירים בסדרה בוצעו ע"י רוני אלטר.
איגור טר-אובניסיאן

ביוגרפיה

טר-אובניסיאן נולד וגדל בקייב להורים ספורטאים, אבא ארמני, זורק דיסקוס, ארם אבטיסוביץ' טר-אובניסיאן ואמא אוקראינית, ולנטינה אילינסאיה, שחקנית כדורעף. הוא התאמן בתחילה בקייב אחר כך בלבוב ואחר כך במוסקבה.
באליפות אירופה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1958 זכה טר-אובניסיאן במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא לאומי ואליפות חדש של 7.81 מטר.
באולימפיאדת רומא (1960) זכה טר-אובניסיאן במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.04 מטר, אחרי רלף בוסטון מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של 8.12 מטר ובו רוברסון מארצות הברית (8.11 מטר).
באוניברסיאדה שנערכה בסופיה, בולגריה  בשנת 1961 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.90 מטר.

שיאן עולם

בתחרות שנערכה בירוואן, ארמניה ב-10 ביוני 1962 קבע טר-אובניסיאן בקפיצה לרוחק שיא עולםך חדש של 8.31 מטר, שיפור ב-3 ס"מ לשיא בן השנה של רלף בוסטון. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי רלף בוסטון (8.34 מטר).  
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, באותה העת יוגוסלביה בשנת 1962 זכה טר-אובניסיאן במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.19 מטר בעזרת מהירות רוח בית מעל המותר של 3.2 מטר/שנייה ובכך הגן על תוארו.
באוניברסיאדה שנערכה בפורטו אלגרה, ברזיל בשנת 1963 הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה טר-אובניסיאן במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.99 מטר, אחרי לין דייוויס מבריטניה (8.07 מטר) ורלף בוסטון (8.03 מטר).
באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1965 הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.19 מטר, לפני לין דייוויס האלוף האולימפי המכהן (7.89 מטר).
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט בשנת 1966 זכה טר-אובניסיאן במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.88 מטר אחרי לין דייוויס (7.98 מטר).
בתחרות שנערכה במקסיקו סיטי ב-19 באוקטובר 1967 השווה טר-אובניסיאן בקפיצה לרוחק את שיא העולם לאחר שקפץ למרחק של 8.35 מטר.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים טר-אובניסיאן במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.12 מטר, אחרי בוב בימון מארצות הברית שקבע שיא עולם מדהים של 8.90 מטר, קלאוס בר ממזרח גרמניה (8.19 מטר) ורלף בוסטון (8.16 מטר). הוא קבע בתחרות עוד 3 קפיצות מעולות מעל 8 מטר (8.09 מטר, 8.10 מטר ו-8.08 מטר) שהיו טובות מיתר הקפיצות של הזוכים במדליות.
באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1969 זכה טר-אובניסיאן במדליית זהב בפעם השלישית בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.17 מטר בעזרת מהירות רוח בית מעל המותר של 4.4 מטר/שנייה, לפני לין דייוויס (8.07 מטר בעזרת מהירות רוח של 2.2 מטר/שנייה).
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכה טר-אובניסיאן במדליית כסף בפעם השנייה בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.91 מטר בעזרת מהירות רוח בית מעל המותר של 2.3 מטר/שנייה, אחרי מקס קלאוס ממזרח גרמניה (7.92 מטר).
לאחר שפרש מספורט תחרותי נהיה למאמן הלאומי בשנים 1983–1989.

חיים אישיים

טר-אובניסיאן התחתן פעמיים, מאישיתו הראשונה נולדו לו בן (1963) ובת (1967) ומאשתו השנייה נולדה לו בת (1982).
מיקולוגיה

מיקולוגיה (באנגלית: Mycology; מן המילה היוונית μύκης שמשמעותה "פטרייה") היא חקר הפטריות, התכונות הגנטיות והביוכימיות שלהן, סיווגן, והשימוש בהן בבני האדם לצרכים רפואיים (לדוגמה פניצילין), במזון (לדוגמה בבירה, יין, גבינות, פטריות מאכל) וכאנתאוגנים, כמו גם הסכנות שהן טומנות כגון, הרעלה או זיהום. 
מן המיקולוגיה התפתח תחום הפיטופתולוגיה, חקר המחלות אצל צמחים, ושני התחומים הללו קשורים האחד בשני, מכיוון שמרבית הפתוגנים אצל צמחים הם פטריות. ביולוג החוקר מיקולוגיה נקרא מיקולוג.

רקע

מבחינה היסטורית, מיקולוגיה הייתה ענף בתחום הבוטניקה (מבחינה אבולוציונית, פטריות קרובות יותר לבעלי-חיים מאשר לצמחים, אך לא הכירו בעובדה זו עד לפני מספר עשורים). המייסדים והחלוצים בתחום המיקולוגיה כללו את אליאס מאגנוס פריאס, כריסטיאן הנדריק פרסון, אנטון דה בארי, ולואיס דייוויד פון שווייניטץ .
כיום, הפטריות הנחקרות ביותר לעומקן והקלות ביותר להבנה הן השמרים, שמר האפייה ושמר הביקוע.
רבות מן הפטריות מייצרות רעלנים, אנטיביוטיקה ומטבוליטים משניים. לדוגמה, הפוסריום (המשתרע על פני מרבית כדור הארץ) ורעלניו, אשר שותפים להתפרצות הקטלנית של רעלן העיכול אלאוקיה בבני האדם, נחקרו בהרחבה על ידי ד"ר אברהם יפה. הפטריות מהוות תנאי יסודי לחיים בכדור הארץ מתוקף היותן סימביוטיות, לדוגמה, במסגרת מיקוריזה (סימביוזה בין שורש הפטריה לשורש של צמחים מורכבים יותר), במסגרת סימביוזה בין חרקים וצמח החזזית כמו כן, בפוטנציה שלהן בפירוק ביומולקולות אורגניות מורכבות כמו הליגנין (הרכיב היציב בעץ) כמו גם בקסנוביוטיקה, שהוא שלב קריטי במחזור הפחמן בטבע.
פטריות ואורגניזם אחרים אשר מוכרים כפטריות, כגון האומיקטס (Oomycetes) והמיקסומיקטס (ריריות), נושאים לעיתים קרובות בחשיבות חברתית וכלכלית גדולה, שכן הם גורמים למחלות בקרב בעלי חיים (כגון ההיסטופלסמוסיס) כמו גם בצמחים (כגון מחלת הבוקיצה ההולנדית, והמגנפורטה גריסה).
מפגשי שדה למציאת מינים מעניינים של פטריות ידועים גם בכינוי 'פשיטה' (Forays), לאחר פגישה ראשונה מסוג זה אשר אורגנה על ידי מועדון הוולהופ של חוקרי הטבע בשנת 1868 וכונה "הסתערות בין הפטריות".
מספר פטריות עלולות לגרום לחולי בקרב בני אדם או אורגניזם אחרים. המחקר בפתוגנים הפטרייתים נקרא גם מיקולוגיה רפואית.
פול פרוספר אנרי

תחילת הקריירה

אנרי מילא שורת תפקידים בלגיון הזרים הצרפתי וב-1903 הועלה לדרגת מייג'ור ומונה לראש המטה של הגנרל אובר ליאוטי בעין ספרה אשר בצפון מערב אלג'יריה. הגנרל הזמין את אנרי לשרת תחתיו גם במרוקו וב-28 בספטמבר 1912 מונה למפקד גדוד הוסרים. ב-4 ביולי 1913 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד חטיבת פרשים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה אנרי אחד מהקצינים הבכירים היחידים שלא חזרו לצרפת. ב-24 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת מייג'ור-ג'נרל ומונה למפקד אוגדה.

מלחמת העולם הראשונה

ב-27 ביולי 1916 סיים את שירותו במרוקו וקיבל פיקוד על אוגדת הרגלים ה-59 של צבא צרפת. אנרי הוצב בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה וב-20 במאי 1917 קיבל פיקוד על הגיס ה-17 הצרפתי.
בראשית 1918 חלה פול פרנסואה גרוסטי מפקד הגיס הצרפתי בחזית המקדונית בטיפוס הבטן, הוחש לטיפול בסנטוריום בפריז ובמקומו מונה אנרי. פול אנרי פעל תחת פיקודו של אדולף גיומה מפקד הזירה ובהמשך של לואי פראנשה ד'אספרה. ב-ספטמבר 1918 פיקד אנרי על הכוחות הצרפתיים במהלך המתקפה לאורך עמק הוארדאר ובמסגרתה על קרב דוברו פולה, שהוביל לקריסת צבאה של ממלכת בולגריה ולהכרעת החזית המקדונית לטובת מדינות ההסכמה. בנובמבר, לאחר סיום המלחמה הועלה לדרגת גנרל וסיים את תפקידו כמפקד הגיס הצרפתי בסלוניקי.

שלהי הקריירה ואחריתו

ב-1 באפריל 1919 מונה הגנרל אנרי לעמוד בראש המשלחת הצבאית הצרפתית לפולין אשר פעלה לסייע לכוחות הרפובליקה הפולנית במסגרת המלחמה הפולנית-סובייטית. אנרי הוביל משלחת של 400 קציני צבא שעסקו בתפקידי הדרכה, פיקוד וארגון הצבא הפולני. ב-30 בספטמבר 1920 סיים את תפקידו בפולין והועבר לתפקידי מטה בפריז ובמקומו מונה הגנרל מקסים וייגאן. ב-28 ביוני 1922 מונה לתפקיד מפקד הגיס ה-33, תפקיד בו כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-13 במרץ 1924. אנרי הלך לעולמו בפריז ב-1943 והוא בן 81 שנים.
ליגת העל הלטבית

אלופות לטביה הסובייטית

בתקופה הסובייטית קבוצות לטביות שולבו בליגות של ברית המועצות. קבוצה דאוגבה מריגה שיחקה רוב הזמן בליגה העליונה של ברית המועצות אך לא זכתה לאף תואר ומספר עונות אף ירדה לליגה השנייה.
קון קסטילס

קריירת מועדונים

קסטילס שיחק כנער בגנק, ובשנת 2009 החל לשחק בקבוצה הבוגרת כשוער מחליף לטיבו קורטואה. לאחר שנתיים בהן לא ערך הופעות כלל, עבר קסטילס להופנהיים. תחילה שיחק קסטילס בעיקר בקבוצת המילואים, ובהמשך קיבל הזדמנויות רבות יותר בקבוצה הבכירה, כשהוא מתחרה על אפודת ההרכב עם שוערים כטים ויזה וינס גרהל. בעונת 2014/15 קסטילס לא קיבל הזדמנויות לאחר שהגיע לקבוצה השוער אוליבר באומן, ובקיץ 2015 עזב את הופנהיים וחתם בוולפסבורג.
ההזדמנות הראשונה של קסטילס במדי וולפסבורג הייתה במשחק הסופר קאפ הגרמני באוגוסט 2015 מול באיירן מינכן. קסטילס הצטיין במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1 בתום 120 דקות. בבעיטות ההכרעה הדף קסטילס פנדל של צ'אבי אלונסו, והעניק לוולפסבורג זכייה בתואר. בהמשך העונה שימש קסטילס שוער מחליף לדייגו בנאליו, וקיבל הזדמנויות מעטות. במחצית העונה הושאל קסטילס לורדר ברמן, בשורותיה ערך שש הופעות ליגה בששת המחזורים האחרונים של העונה. בתום ההשאלה חזר לוולפסבורג. בעונת 2016/17 קסטילס קיבל הזדמנויות רבות יותר בהרכב וולפסבורג, והפך לשוער הראשון במקומו של בנאליו. הייתה זו עונה חלשה עבור וולפסבורג שסיימה במקום ה-16 ונאלצה להתמודד בצמד משחקי מבחן מול איינטרכט בראונשווייג. קסטילס שמר על רשת נקייה בשני המשחקים, שהסתיימו בתוצאה 1-0 לוולפסבורג, שנשארה בבונדסליגה.

קריירה בינלאומית

לקסטילס תשע הופעות במדי נבחרת בלגיה בכדורגל עד גיל 21. קסטילס זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה הבכירה בשנת 2013, אך לא שיחק. קסטילס היה אמור להיות מוזמן לסגל הבלגי למונדיאל 2014 כשוער השלישי בהייררכייה אחרי טיבו קורטואה וסימון מיניולה, אך לא הצליח להחלים מפציעה ממנה סבל, ולבסוף השוער השלישי שנסע למונדיאל היה סמי בוסו.
גיטרת גיטלר

גיטרת גיטלר (באנגלית: Gittler guitar) היא גיטרה חשמלית עם עיצוב נסיוני שנוצרה על ידי אלן גיטלר (1928 - 2003). גיטלר הרגיש שהעיצוב הרגיל של הגיטרה החשמלית שמחקה גיטרה אקוסטית מיותר בגיטרה חשמלית מוגברת, ולכן עיצב את הגיטרה שלו בצורה המינימלית האפשרית לגיטרה חשמלית.

היסטוריה

גיטלר התחיל לייצר את הגיטרה שלו באמצע שנות השבעים של המאה העשרים בארצות הברית, וסך הכל ייצר שם בסביבות 60 גיטרות עד תחילת שנות השמונים. אחת מהן הוא אף מכר לאנדי סאמרס, גיטריסט להקת הפוליס. הגיטרה מופיעה בקליפ לשירם סינכרוניסיטי II.
בשנת 1982, גיטלר עלה לישראל, שינה את שמו לאברהם בר רש"י וגר בקריית ארבע. גיטלר נתן רישיון להשתמש בעיצוב שלו לחברה מקומית בקריית ביאליק שנקראת אשטרון. החברה ייצרה בסביבות 300 גיטרות, אך הוסיפה להן גוף פלסטיק. בר רש"י הגיב מאוחר יותר לגבי התוצאה הסופית שהוא לא היה מרוצה מהייצור. אשטרון מצידם טענו שהגיטרות שלהם הן העתק מדויק של הגיטרה המקורית, וגוף הפלסטיק מכיל רכיבים אלקטרוניים ונועד לצורך טיפול פשוט.
60 הגיטרות הראשונות שנוצרו בארצות הברית, מוצגות לעיתים בשם Fishbone Gittler Guitar. כמו כן גיטלר ייצר בניו יורק גם 3 גיטרות בס.

הישגים

גיטרת גיטלר מוצגת במוזיאון לאומנות מודרניתMOMA בניו יורק, וכמו כן מוצגת בBoston Museum of Fine Arts.

מפרט טכני

לגיטרת גיטלר שישה מיתרים, כאשר לכל מיתר יש פיקאפ משל עצמו. בגרסאות מאוחרות לגיטרה יש גם גוף פלסטיק.
גאורג, דוכס מקלנבורג

ביוגרפיה

גאורג נולד באורניינבאום, רוסיה, והיה הילד הצעיר והבן היחיד של גאורג אלכסנדר, דוכס מקלנבורג-שטרליץ ואשתו המורגנטית נטליה פיודרובנה ואנלריאסקיה, רוזנת קרלוב, בתו של פיודור ארדאליונוביץ' ואנלריאסקי ומריה פיודורובנה אובארובה, ועם לידתו קיבל את התואר רוזן קרלוב, אותה קיבלה אמו ב-18 במרץ 1890 על ידי דוד בעלה פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ. כאשר אביו נפטר בשנת 1909, דודו, קרל מיכאל, דוכס מקלנבורג מונה לאפוטרופוס על גאורג ואחיותיו קתרינה, מריה ונטליה על ידי אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ. לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 גאורג ומשפחתו ברחו מרוסיה לצרפת, ומשם עברו לגרמניה.
ב-11 בספטמבר 1928 גאורג אומץ על ידי דודו, הדוכס קרל מיכאל, אשר היה ראש בית מקלנבורג-שטרליץ. האימוץ אושר בבית המשפט במאלצ'ין ב-5 באוקטובר 1928, וכתוצאה מכך, הוא הפך ליורש של דודו, ואימץ את שם המשפחה של מקלנבורג. בעקבות האימוץ, גאורג קיבל את התואר דוכס מקלנבורג עם סגנון הוד מעלתו. זו אושרה על ידי הראש של שושלת רומנוב, הדוכס הגדול קיריל ולדימירוביץ' ב-18 ביולי 1929, וכן הוכרה ב-23 בדצמבר על ידי פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. גאורג למד מדעי המדינה באוניברסיטת פרייבורג, וקיבל תואר דוקטור לכלכלה ומדעי החברה.
ב-6 בדצמבר 1934 מת דודו, הדוכס קרל מיכאל, וגאורג ירש את תאריו כראש בית מקלנבורג-שטרליץ. הוא חי עם משפחתו בארמון רמפלין עד אפריל 1940, כאשר החלק העיקרי של הארמון נשרף. לאחר מכן עברה המשפחה לגרונוואלד, שם הם חיו עד שהבית שלהם נהרס בהפצצה של בעלות הברית בפברואר 1944. באוגוסט 1944, גאורג נעצר על ידי הגסטפו ונשלח לזקסנהאוזן על ידי הנאציזם, שם הוא נשאר עד פברואר 1945. בעקבות שחרורו, הדוכס גאורג ומשפחתו עברו לזיגמרינגן בהזמנתה של מרגרטה קרולה, נסיכת סקסוניה (אשתו של פרידריך, נסיך הוהנצולרן) בחודש מרץ 1945.
ב-18 בדצמבר 1950 בית מקלנבורג-שוורין אישר את ההחלטות שנעשו בשנת 1929 לגבי התואר של גאורג, והוא קיבל את הסגנון של הוד מעלתו, ואושר מעמדו כראש בית מקלנבורג-שטרליץ. באותו הזמן, בוטל התואר רוזן קרלוב שהיה לו.
ב-6 ביוני 1963 מת גאורג בזיגמרינגן, גרמניה כתוצאה מהתקף לב, ובנו הבכור גאורג אלכסנדר, דוכס מקלנבורג ירש את תאריו.
קוסמטיקה

תעשיית הקוסמטיקה

נכון לשנת 2003, המכירות בשוק הקוסמטיקה מגיעות לסך 18 מיליארד דולר ארצות הברית בשנה. השוק נשלט בידי מספר מצומצם של חברות רב-לאומיות. רובן נוסדו בתחילת המאה ה-20.
תכשירי קוסמטיקה המשמשים גם לניקוי הגוף ולא רק לטיפוחו (כגון שמפו), מיוצרים גם על ידי יצרנים של חומרי ניקוי.
בשנים האחרונות ישנה נטיית צרכנים לקוסמטיקה טבעית: כלומר קוסמטיקה שאינה מכילה כימיקלים סינתטיים ובעיקר ללא חמרים משמרים. בעקבות זאת החלו גם חברות קוסמטיקה גדולות להציע קוסמטיקה על בסיס טבעי. כיום קיימים תוי תקן למוצרים קוסמטיים טבעיים כמו BDIH ,ECOCERT ואחרים.
דורון אברמוב

ביוגרפיה

אברמוב הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות ותואר שני בכלכלה ומימון מאוניברסיטה העברית בירושלים. את תואר הדוקטורט שלו במימון קיבל מבית הספר Wharton באוניברסיטת פנסילבניה.
אברמוב מרצה בבית הספר למינהל עסקים של האוניברסיטה העברית בירושלים בנושאים של השקעות וני"ע, אג"חים, אקונומטריקה פיננסית וסמינר באסטרטגיות מסחר בשווקים פיננסיים.

מחקר

מחקריו של אברמוב עוסקים בתחומים של מודלים לתמחור נכסים, מודלים לאי ודאות, בחירת פורטפוליו להשקעות, אנומליות של שוק ההשקעות, קרנות נאמנות, קרנות גידור ואקונומטריקה פיננסית. אברמוב פרסם מחקרים בנושאי חיזוי תשואות מניות, ניתוח אנומליות בשווקים פיננסיים באופן אמפירי ותאורטי, השקעה בקרנות נאמנות וקרנות גידור, אקונומטריקה הפיננסית, תנודתיות ונזילות שווקים פיננסיים. מחקריו פורסמו בכתבי עת כמו Journal of Financial Economics, Review of Financial Studies, Financial Analyst Journal, Journal of Business, Journal of Finance, and Journal of Financial Markets.
עמיקם לוי

ביוגרפיה

לוי הוא בוגר בית צבי, בעברו למד משחק מול מצלמה אצל רות דייכס, ובהמשך עבר לימודי משחק באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1990 השתתף בסרט הקולנוע "שורו". בשנת 1982 השתתף לוי בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "מישל עזרא ספרא ובניו". בין השנים 1992-1996 שיחק בסדרה "עניין של זמן" בטלוויזיה החינוכית בתור המורה להיסטוריה מנשה גבאי. הוא זכור בשל המשפטים "אתם תקראו לי גבאי, ואני אקרע לכם את התחת" ו"יום טוב שיהיה לכם". בשנת 1993 התארח באחד מפרקי הסדרה "קופיקו" והשתתף בסרט "הירושה" בבימויו של אמנון רובינשטיין.  
בשנים 2006-2007 שיחק בעונות השלישית והרביעית של הטלנובלה "השיר שלנו" ב-yes בתור במאי הומוסקסואל של להקה צבאית ובסדרה ההומוריסטית "בצפר" בערוץ ניקלודאון. בשנת 2010 לוי העלה את הצגת היחיד "אבאדי", המבוססת על חייו ונכתבה יחד עם רות דייכס. בשנת 2011 השתתף בתפקיד אורח בקומדיית המצבים "החברים של נאור".  
באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסיטקום ״החיים זה לא הכל״, בתפקיד סטפן, חבר של דוריס.
בשנת 2012 שב לגלם בסדרה "עניין של זמן" המחודשת את דמותו של המורה מנשה גבאי.
רון האדריק

ביוגרפיה

נולד באדלייד שבאוסטרליה, בנם היחיד של אוליב מיי ואלכסנדר נורמן האדריק. בשנות ה-50 היה שחקן קריקט מקצועי וייצג שלוש פעמים את מדינת דרום אוסטרליה בתחרות הארצית לקריקט "Sheffield Shield". הופיע לראשונה כשחקן תיאטרון ב-1946, במסגרת תיאטרון טיבולי בעירו אדלייד. בהמשך הוזמן לשחק בתיאטרון שייקספיר המלכותי באנגליה, ולאחר מכן חזר לאוסטרליה ושיחק בעשרות הפקות תיאטרון בסידני וברחבי אוסטרליה. זכה במספר פרסי תיאטרון באוסטרליה.
האדריק השתתף במספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה לאורך הקריירה. סרטו הראשון "בן המלך והעני", והסרט האחרון בו שיחק היה "קרנבל". כן השתתף בפרקים מסדרות אוסטרליות ידועות כגון "קרוב רחוק". בסדרה "איים אבודים" גילם את Q, רודן השולט באיים ומשאיר את תושביו אבודים בזמן (200 שנה).
האדריק הופיע גם ברשת הרדיו ABC האוסטרלית, ולאורך השנים שידר מאות שידורי דרמה, תעודה והקראת שירה.
תייסיר אליאס

ביוגרפיה

אליאס נולד בשפרעם, בה הוא עדיין מתגורר היום. בילדותו הוא למד מוזיקה קלאסית מערבית בקונסרבטוריון רובין בחיפה.  אליאס נרשם בשנת  1980 לאקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ובשנת 1983 עבר ללמוד באוניברסיטה העברית בחוג למוזיקולוגיה. שנתיים לאחר מכן קיבל B.A במוזיקולוגיה והמשיך לימודיו לתואר מוסמך אותו קיבל בשנת 1991. לאחר הפסקה אקדמית בת עשר שנים החל אליאס לכתוב את עבודת הדוקטורט במוזיקולוגיה בהנחיית פרופ' אדווין סרוסי ופרופ' דליה כהן, אותה סיים בשנת 2007 בנושא "חשיפת חוקיות סמויה באימפרוביזציה של מוזיקה ערבית באמצעות סכמות טבעיות ונלמדות".
תוך כדי לימודיו לא הפסיק אליאס לנגן ולכתוב מוזיקה מקורית. הכרותו הן עם המוזיקה הקלאסית המערבית והן עם המוזיקה הערבית הקלאסית ופתיחותו לתרבויות שונות ממזרח (פרס, טורקיה, הודו) קיבלה ביטוי רב ביצירתו. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, החל אליאס לנגן במסגרת להקת בוסתן אברהם, ובמסגרת פעילות זאת כתב יצירה שבה אירחה הלהקה את זקיר חוסיין והאריפראסאד צ'אוראסיה. להקות נוספות שאליאס היה חבר בהם הן שלישית זיריאב, להקת ערבנדי ופרויקט מוזאיק.
במהלך השנים נפגש וניגן אליאס עם אמנים רבים בעלי שם, מזרחים ומערביים, כגון ודיע אלסאפי (وديع الصافي), מוניר בשיר (منير بشير), בליע' חמדי (بليغ حمدي), יצחק פרלמן ופאקו דה לוסיה, וכן הופיע אליאס כנגן אורח בתזמורות סימפוניות מערביות רבות בישראל ובעולם. במקביל לקריירה המוזיקלית שלו, אליאס עבד כעורך ומנהל מוזיקלי בטלוויזיה הישראלית. 
בשנת 2001 שימש כמנהל מחלקת המוזיקה בקול ישראל בערבית. 
בספטמבר 2008, מונה אליאס למנצח התזמורת הערבית-יהודית, שזכתה באותה שנה בפרס "וורט" על ביצוע, במהלך סיור קונצרטים בגרמניה. באותה שנה אליאס גם זכה בפרס פרנק פלג של משרד התרבות. במאי 2010 הוא שימש כמורה בתוכנית יצחק פרלמן שהתקיימה במשכנות שאננים. ב - 2017 קיבל פרופ' תייסיר אליאס את פרס הרקטור למרצה המצטיין באוניברסיטת חיפה. 
אליאס נשוי לזמרת מירנדה אליאס ולהם בת ובן.
היכל התהילה של הפוטבול המקצועני

הליך הבחירה

על מנת להיות זכאי להיבחר להיכל התהילה על שחקן או מאמן להיות לפחות חמש שנים לאחר פרישה. אישים כגון בעלים או צוות הנהלה זכאים להיבחר בכל עת. מעריצים יכולים להעמיד שחקנים, מאמנים או אישים אחרים על ידי פניה בדואר אלקטרוני או מכתב להיכל התהילה. חברי ועדת הבחירה מצמצמים את רשימת המועמדים ל-25 מועמדים. בנובמבר הוועדה מצמצמת את הרשימה ל-15 מועמדים סופיים על ידי הצבעה.
יאיר קדר

ביוגרפיה

קדר נולד וגדל בעפולה. הוא בוגר תואר ראשון ושני בחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב, ותושב תל אביב. בשנת 2003 נולד בנו מיכאל רון קדר, בהורות משותפת עם העיתונאית זהרה רון. ובשנת 2017 התחתן עם גידי יונה בנישואים אזרחיים בדנמרק, שהוכרו לאחר מכן במשרד הפנים בישראל.
לימד קולנוע בבית הספר סם שפיגל בירושלים, ובמוסדות אקדמיים שונים, בהם בית הספר שנקר, מכללת בית ברל ומכללת עמק יזרעאל.
מאז תחילת שנות התשעים עוסק בכתיבה ובעריכה עיתונאית. כתב ברשת שוקן, "הארץ", "מסע אחר", "דבר" ובמגזינים אחרים. זוכה פרס בני ברית לעיתונות יהודית עולמית וזוכה פרס האיחוד האירופי לדיווח עיתונאי באגן הים התיכון. בשנים 2000–2005 שימש כעורך וכסגן עורך במגזין הגאוגרפי "מסע אחר", ובמסגרתו ניהל צוות של כותבים ואנשי הפקה, יזם משלחות למקומות שונים בעולם והשתתף בחלקן.
יצר את מיזם "העברים", שזכה עד כה ב-14 פרסים בתחרויות שונות. המיזם כולל סרטי תעודה (בבימויים של עשרה במאים מובילים על הדמויות לאה גולדברג, ח"נ ביאליק, יונה וולך, י"ח ברנר, זלדה, דוד בוזגלו, רחל המשוררת וזאב ז'בוטינסקי, אברהם סוצקבר, אבות ישורון, דוד פוגל, שלום שבזי, מרים ילן שטקליס וז'קלין כהנוב), ספרים ותיעוד וידאו, ושבהם הוא משתף פעולה עם אנשי רוח, יוצרים, מוזיקאים, במאים וחוקרים (הלית ישורון, חיים באר, חוה אלברשטיין, חיים טופול, נינט, אריאל הירשפלד, ס. יזהר, קרולינה, דן מירון ואחרים) ביצירת דיוקנאות קולנועיים ביוגרפיים של דמויות מרכזיות בתרבות העברית ובקנון הספרותי שלה. סרטי המיזם הוקרנו ברחבי הארץ והעולם בעשרות פסטיבלים ובערוצים 8, 2, 1, ו-10, בפני מאות אלפי צופים. רטרוספטיקבות חגיגיות נערכו למיזם בין השאר במוזיאון היהודי בברלין ב-2018, וייערכו בדוקאביב 2019. המיזם זכה בפרס שר החינוך לתרבות יהודית בתחום הקולנוע לשנת 2016 וזבפרס הסדרה הטובה ביותר על מיזם העברים בתחרות הסרט הדוקומנטרי לשנת 2015 של פורום היוצרים, בפרס המוזיקה המקורית ובפרס עיצוב הפסקול. קדר זכה גם במקום הראשון בפסטיבל הקולנוע בחיפה 2016 על סרטו ליליאן יחד עם אילן פלד, המועמד גם לפרס אופיר בקטגוריית הסרט התעודי לשנת 2017. בשנת 2019 ערך פסטיבל דוקאביב רטרוספטיקה מיוחדת למיזם העברים, כמו גם מכון ון ליר, המוזיאון היהודי בברלין וגופי תרבות אחרים בישראל ובעולם. 
בעבר פעיל חברה ותרבות, ואיש תקשורת בתחומי עריכה, כתיבה, יזמות ואקטיביזם. יחד עם גדעון טיקוצקי יזם את אירועי חגיגות המאה ללאה גולדברג, שבמהלכן נערכו עשרות אירועים ויוזמות תרבותיות, היה ממייסדי תחום הלימודים ההומו-לסביים והקוויריים בישראל, וערך את האנתולוגיה המחקרית הראשונה בתחום, מעבר למיניות, יחד עם עמליה זיו ואורן קנר. הקים מיזמי תקשורת לקהילה הגאה (העיתון "הזמן הוורוד" ומגזין התרבות "תת תרבות"), שבמסגרתם עודד ייצוג וביטוי לקהילות גאות מגוונות, בין השאר לקהילה הטרנסית בזמן הוורוד, כמו גם את "מילון אבן שושנה" לסלנג להט"בי, ותיעד את ראשית התגבשות הקהילה המאורגנת. כעורך ראשי הוביל את מגזין מסע אחר בתחילת המאה ה-21.