google/wiki40b huggingface dataset:
סובארו ליאונה

היסטוריה

ליאונה היה דגם ההמשך הישיר לסובארו FF-1 שהושק בשנת 1970 וסובארו 1000 שהושק בשנת 1966. דגם הליאונה כלל את רוב האלמנטים המוצלחים והחדשניים מהדגמים המוקדמים, והציע שיפורים וחידושים תוך יישור קו עם מכוניות אירופיות ואמריקאיות. בדומה לקודמו, גם ליאונה תוכננה כמכונית עממית זולה, אמינה ובעלת צריכת דלק נמוכה. עם זאת הדגם כלל אבזור עשיר יחסית, כגון רדיו מובנה ברכב, מתלים מתקדמים, מנועי בוקסר ועוד. כלי הרכב יוצא למספר גדול של מדינות, בהם ישראל וארצות הברית שבהם זכה לתפוצה רחבה.

מאפיינים טכניים

הנדסתו של דגם זה פשוטה יחסית אך מתאפיינת במספר רב של חידושים ופריצות דרך. ביניהם ניתן לציין את השימוש במנועי בוקסר מקוררי מים, תמסורות אוטומטיות ורובוטיות, הנעה קדמית ומאוחר יותר הנעה כפולה קבועה עם הילוך כוח בחלק מן הדגמים, מנועי טורבו ומוזרקי דלק, שלדה אחודה, מתלי מקפרסון ובלמי דיסק, פרופיל נמוך שנוצר על ידי המנוע השטוח, ואלמנטים עיצוביים שנועדו לשפר את הנצילות של המקום, כגון מיקום הגלגל הרזרבי מעל המנוע.
המתלים האחוריים היו מסוג זרוע אחורית נגררת, שהיא גרסה של מתלי מקפרסון. השימוש בשלדה אחודה ובמתלי מקפרסון היה חדשני וייחודי בזמנו, מה שהעניק יכולת עבירות גבוהה התנהגות כביש טובה. ליאונה צוידה בבלמי דיסק מקדימה ותוף מאחור. חישוקי הגלגלים היו בקוטר 13 אינץ'. מערכת ההיגוי היא ישירה, באמצעות סבסבת וגל זיזים, בדגמים מסוימים, ובדגמים מאוחרים הותקן הגה כוח הידראולי, מופעל על ידי משאבה הידראולית שהופעלה ברצועה מהמנוע.

דגמים

ליאונה הוצעה במספר רמות אבזור, הנפוצה בהם היא גרסת ה-DL, שהייתה בעלת מחיר אטרקטיבי. דגם ה-GL התאפיין בתוספות נוחות רבות וכלל לוח מחוונים עם מד סיבובי מנוע ומספר מדדי מנוע נוספים בלוח השעונים. דגם ה-GL הוחלף בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20 ל-GL-10 שכלל כמה תוספות וחידושים והיה הבסיס לדגם ההמשך של הלאונה, הלויאל. במהלך השנים היו ללאונה גם דגמי נישה נוספים כגון RX.

סובארו לויאל ומחליף לליאונה

עם תחילת שנות ה-90 החלה סובארו לחדש את ההיצע שלה, ולתכנן מחליף ללאונה, אך הוחלט להמשיך את ייצור ה-GL-10, תחת שם חדש, לויאל. הדגם שהחליף את הליאונה היה דגם האימפרזה.

בישראל

כאשר הליאונה הושקה, חברת סובארו כבר שיווקה בארץ את דגמי ה-FF-1 שהיו פופולריים מאוד, אך פריצת הדרך האמיתית של החברה הייתה עם הליאונה, הדגם ששווק בעיקר בגרסת ה-DL, אך שאר הגרסאות היו זמינות גם כן, היה זול, וזכה לתדמית החיובית של ה-FF שהיה אמין ומאובזר. הדגם זכה להצלחה רבה והתחרה בדגמים האירופיים בעלי המחיר הנמוך, ועלה על מתחריו ברוב קטגוריות ההשוואה. הליאונה הפכה לימים לרכב הנמכר ביותר בישראל. לעיתים כונה הדגם בסלנג "סובארו פשע".
דגם האימפרזה, שהחליף את הליאונה, שווק בישראל בין השנים 1993‏-1996 תחת השם "גרנד ליאונה" כדי ליצור המשכיות לשם הדגם היוצא, אך ב-1997 חזר הדגם לשמו הבינלאומי.
קארצ'ב

תולדות היישוב

קארצ'ב נזכרת מהמאה ה-16, עת הייתה בבעלות משפחת האצולה קארצ'בסקי, ובשנת 1548 הוענקו לה זכויות עיר, והיתרים לקיום ירידים שבועיים ושנתיים. בשנת 1757 אושרו זכויות אלה מחדש.

יהודי קארצ'ב

יהודים החלו להתיישב בקארצ'ב בראשית המאה ה-16. בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,025 יהודים. בשנת 1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, פרעו ביהודי העיירה חיילי הצבא הכחול. בין מלחמות העולם התגוררו בעיירה כ-830 יהודים, שהיוו כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. בשנות השלושים של המאה ה-20 התגברו ההתנכלויות האנטישמיות בעיירה, שבאו לידי ביטוי בחרם על עסקי היהודים בה, ואף ברצח של קשיש יהודי.
באמצע ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה מפרכות במחנה עבודה שהוקם בסמוך לעיירה. בדצמבר 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר שעריו ננעלו לאחר זמן קצר. כתוצאה מרעב וממגיפות, מתו רבים מיושבי הגטו, ובינואר 1941 חוסל הגטו, עם העברת כל יושביו לגטו ורשה.
קבוצה מיהודי גטו קארצ'ב, בראשות משה גונטרסקי, הצליחה להימלט ממנו לפני האקציה, והתארגנה ליחידת פרטיזנים. כל חברי הקבוצה נרצחו בידי פרטיזנים פולנים מהארמייה קריובה.
ליזי ולסקז

ביוגרפיה

ליזי ולסקז נולדה ב-13 במרץ 1989, באוסטין, טקסס. לידתה הייתה כארבעה שבועות לפני הסיום הרגיל של ההריון. משקלה בלידתה היה 1.219 ק"ג, ועד היום מעולם לא עלה משקלה מעל 29 קילוגרמים. בנערותה חוותה בריונות קשה עקב המראה שלה. שיא הבריונות היה כאשר הייתה בתיכון, היא הוכתרה על ידי בריון מרשת האינטרנט כ"האישה המכוערת ביותר בעולם" בסרטון שהפיץ ברשת. לסרטון נוספו אלפי תגובות נאצה, כמו: !Kill it with fire ("שרפו את הדבר הזה!").
ולסקז למדה באוניברסיטת טקסס עד 2012, והתמחתה בלימודי תקשורת.

התסמונת

ולסקז סובלת מתסמונת נדירה, שבה לוקים עוד שני אנשים בכל העולם. המומחים סבורים שהתסמונת שלה שייכת לקטגוריה הידועה כ-PS (קיצור של Progeroid syndromes), שם קיבוצי לפגמים גנטיים הקשורים לצבירת שומן בגוף. התסמונת לא מאפשרת לה לעלות במשקל ולהשמין, ובנוסף לכך מערכת החיסון שלה חלשה, היא איבדה את ראייתה בעין אחת, והיא לקוית ראיה בעין השנייה. מכיוון שגופהּ לא יכול לאגור שומן, היא חייבת לאכול כשישים ארוחות קטנות וחטיפים ביום, ארוחה אחת בכל עשרים דקות (כולל בלילה), כדי לשרוד.

פועלה כיום

ב-16 בינואר 2014 הרצתה ולסקז בועידת TED, שם דיברה על הדרך שבה אנשים מגדירים את עצמם. הרצאתה צברה מעל ל-40 מיליון צפיות בYouTube. היא פרסמה שני ספרים, אחד מהם הוא אוטוביוגרפיה (ביחד עם אמהּ, ריטה) בשם: ׁLizzie Beautiful: The Lizzie Velásquez Story (ליזי יפה: סיפורה של ליזי ולסקז), שיצא בהוצאה עצמית בשנת 2010 בבריטניה ובספרד.
כיום (2016) היא מרצה בעולם על בריונות ועל הדרך שעברה, ובנוסף היא פעלה ופועלת להעברת חוק נגד בריונות בבתי הספר האמריקנים. היא פועלת לגיוס כסף כדי להפיק סרט על סיפורה, בשם "הפרויקט של ליזי". עד כה גייסה ולסקז כ-123 אלף דולר. הקמפיין עתיד להסתיים ב-31 במאי, ומטרתו לגייס 180 אלף דולר.
בהרצאותיה, היא מצהירה שלמרות מצבה הרפואי, היא לא הייתה משנה דבר בקורות חייה ובעצמה. היא נוהגת לומר: "החלום שלי הוא להמשיך ולעזור לאחרים." באופן כזה, ולסקז מקדישה את כל זמנה למסע נגד בריונות מכל סוג.
ישראל זמיר (קצין)

ביוגרפיה

זמיר (במקור נכטיגל) נולד בפולין ועלה לארץ ישראל ב-1947. התגייס לצה"ל ב-1955. ב-1957 הצטרף לחיל הקשר, עבר קורס קציני קשר ושירת כקצין קשר גדודי בחטיבת הצנחנים ומדריך בבסיס הדרכה של חיל הקשר. במלחמת ששת הימים שירת כקצין הקשר של חטיבה 7. בתקופת מלחמת ההתשה שימש קצין הקשר של פיקוד הדרום. ב-1972 מונה לעוזר קצין קשר לארגון ומבצעים ושימש בתפקיד במהלך מלחמת יום הכיפורים. בתחילת 1975 מונה לסגן קציר קשר ראשי ובספטמבר 1975 מונה לקצין קשר ראשי והועלה לדרגת תת-אלוף. שירת בתפקיד עד אוגוסט 1979, יצא ללימודים והשתחרר משירות הקבע ב-1980. בתקופתו כקצין קשר ראשי פיקד על פעולות הקשר במבצע יונתן, תקופת כהונתו התאפיינה ברכש של ציוד חדיש ושיתוף פעולה עם ארצות הברית. 
לאחר שחרורו הצטרף לקונצרן כור, מונה למנהל חברת "קרן אלקטרוניקה" ומנהל חברת "טלכור", שימש מנכ"ל חברת "טלרד". בינואר 1986 מונה למנהל חטיבת האלקטרוניקה של כור. בשנים 1994–2000 כיהן כמנהל חברת תדיראן שבתקופת כהונתו עברה תהליך הבראה, הפיכתה לחברת אחזקות שתחתיה חברות בע"מ שונות ומכירת פעילויות. לאחר פרישתו מתדיראן מונה לחבר דירקטוריון חברת ECI Telecom. 
זמיר בוגר לימודים מתקדמים בניהול באוניברסיטת תל אביב הוא אב לשלושה.
ניפה

בגאולוגיה, ניפֶה הוא הלחם הסמלים של ניקל (Ni) וברזל (Fe), המשמש לתיאור ההרכב הגאוכימי של גלעין כדור הארץ.

הרכב משוער

שלא כמו חומרי הקרום והמעטפת – החשופים על פני כדור הארץ או נפלטים באמצעות פליטת לבה, אין אמצעים ישירים לבחינת הרכבו של הגלעין.
על פי חישובים מתמטיים שונים, וכן על פי חישוב מהירות הגלים הסיסמיים באזור זה, צפיפות החומר בגלעין היא 10-13 גרם לסמ"ק – צפיפות המחייבת את הימצאם של יסודות מתכתיים כבדים. חוקרים הציעו יסודות כברזל, ניקל ומעט קובלט, כיסודות הסבירים ביותר להימצאות בגלעין.
אין מעבירין על המצוות

אין מעבירין על המצוות הוא כלל הלכתי המצוטט בתלמוד בשם ריש לקיש, באשר לקדימות בעשיית מצוות. לפי כלל זה, בסיטואציה בה מתאפשר לאדם לקיים שתי מצוות, עליו לקיים את המצוה שבאה לפניו תחילה.

מקור

במקרא נכתב: "ושמרתם את המצות" (ספר שמות, פרק י"ב, י"ז) ונכתב על כך בפירוש רש"י בשם המכילתא: "רבי יאשיה אומר אל תהי קורא את המצות, אלא את המצוות. כדרך שאין מחמיצין את המצה, כך אין מחמיצין את המצוות, אלא אם באה לידך עשה אותה מיד".
מקור נוסף לדין זה, לדעת חלק מהפרשנים, הוא הפסוק שמצטט התלמוד: "אורח חיים פן תפלס" (ספר משלי, פרק ה', ו'); המילה "תפלס" משמשת כביטוי להפעלת שיקול דעת, והכתוב מזהיר כי יש להניח את שיקול הדעת במהלך קיום המצוות, ולקיים את הראשונה המזדמנת ללא כל שהות.
עם זאת, לדעת הרדב"ז כלל זה תקף מדרבנן בלבד, והפסוקים המצוטטים מהווים אסמכתא בלבד.

מאפיינים

תוספות מציינים כי הכלל נכון לגבי מצב בו שתי המצוות מתקיימות, וכל השאלה היא סדר קיומן, אך כאשר קיים ספק לגבי עצם קיומה של אחת המצוות - כאשר מצווה אחת באה על חשבון אחרת - כלל זה אינו משמש להעדפת אחת מהן. וכך גם פסק הרב אברהם דנציג בספרו חיי אדם.
לעומתם סבורים ראשונים אחרים, רש"י, הר"ן, והרדב"ז, כי הכלל תקף גם כאשר המצווה הנקרית ראשונה תדחה קיום מצווה אחרת, ואפילו אם המצווה האחרת חמורה יותר - בכל זאת יש לקיים את הראשונה. וכן פסק ב הרדב"ז והחכם צבי.
כלל זה מתקיים בצורה קלאסית כאשר מדובר בשתי מצוות שונות. אך גם כאשר מדובר בקיום אותה מצווה בשתי הזדמנויות שונות, יש להעדיף את ההזדמנות הראשונה, וגם כאשר את אותה המצווה ניתן לקיים בשני זמנים שונים, יש להעדיף את הראשון.
דין מפורסם הנובע מכלל זה, המדגים מצב קלאסי בו מתקיימת העדפה של מצווה אחת על פני אחרת, הוא החובה לשמור את תפילין של יד, במקום נגיש יותר מתפילין של ראש. בתפילין קובעת ההלכה כי יש להניח קודם את אלה של היד, ולאחר מכן את של הראש, ואם ידו של האדם תוציא את תפילין של ראש לראשונה, הוא ייאלץ לעבור על איסור 'אין מעבירין על המצוות' כדי להניח תפילין של יד קודם, לכך יש לסדר את התפילין בצורה כזו שהתפילין של יד יהיו זמינים לפני התפילין של ראש.
יגאל אייל

ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס קצינים שימש במספר תפקידי פיקוד בגדוד. במהלך מלחמת ששת הימים לקח אייל חלק בקרב שניהלה חטיבת הצנחנים, בפיקוד רפאל איתן, על כיבוש מערכי פתחת רפיח ונפצע קשה. לאחר שהשתקם פרש מן השירות ועבר לשרת בשירות הביטחון הכללי, בין היתר באגף אבטחה. במהלך פרשת לילהאמר (1973) שימש כקצין האבטחה בשגרירות ישראל באוסלו. בעקבות הפרשה נאלץ לעזוב את תפקידו. לאחר מכן ביצע הסבה לחיל השריון ושימש בסוף שנות ה-70 כמפקד גדוד 9 ולאחר מכן כמפקד חטיבת הראל. לאחר מלחמת לבנון השנייה היה אייל חבר בצוות, בראשות האלוף במילואים יורם יאיר, שחקר את תפקודה של עוצבת הגליל במלחמה.
אייל הוא בעל תואר דוקטור. את עבודת הדוקטורט שלו כתב בנושא "האינתיפאדה הראשונה: דיכוי המרד הערבי על ידי הצבא הבריטי בארץ-ישראל 1939-1936". במהלך שנות התשעים שימש  כראש המחלקה להיסטוריה של צה"ל.
תרבות סאמרא

תרבות סאמרא היא תרבות ארכאולוגית מהתקופה הנאוליתית שהתפתחה בצפון מסופוטמיה ומתוארכת לבין השנים 4800-5500 לפנה"ס לערך. התקופה התקיימה בחלק מהזמן במקביל לתרבות חסונה (Hassuna) ותחילת תרבות עובייד. התרבות הזאת זוהתה לראשונה בחפירות הארכאולוגיות שקיים הארכאולוג היהודי-גרמני ארנסט הרצפלד בסאמרא שבעיראק בשנים 1914-1911. האתר נתן לתרבות את שמה. תרבות זאת נמצאה באתרים נוספים כמו תל שמשרה (Tell Shemshara) השוכן ליד נהר הזב הקטן במחוז סולימאניה, תל א-סוואן (Tell es-Sawwan) במחוז סלאח א-דין, צ'וגה מאמי וירים-טפה (Yarim Tepe).
בתל א-סוואן נמצאו עדויות למערכת השקיה כולל גידולי פשתן. ממצאים אלה מעידים על מערכת תרבותית מפותחת, משגשגת ומאורגנת. התרבות ידועה בעיקר כבעלת כלי קרמיקה איכותיים עשויים ביד ומעוטרים בבעלי חיים מסוגננים, כולל ציפורים ועיטורים גאומטריים על רקע כהה. זוהי התרבות העתיקה ביותר של כלי קרמיקה צבועים בצפון מסופוטמיה. סגנון זה נעשה נפוץ במקומות נוספים ויצר סגנון יחסי אחיד של קרמיקה במזרח הקרוב העתיק. תרבות זאת הקדימה ובישרה את בואה של תרבות עובייד.
כריסטין לאטי

ביוגרפיה

לאטי נולדה בעיר ברמינגהם שבמישיגן, בתם של אליזבת' מרגרט ופול תיאודור לאטי. למדה ב"אוניברסיטת המדינה של פלורידה" וב"אוניברסיטת מישיגן" משם קיבלה תואר בדרמה. לאחר לימודיה נסעה למסע הופעות משחק ברחבי אירופה.
לאטי נשואה לבמאי טומאס שלם משנת 1983. לזוג שלושה ילדים.

קריירת משחק

לאחר שסיימה את לימודיה נסעה לניו יורק שם עבדה במלצרות ובפרסומות. תפקידה הראשון היה ב-1979 בדרמת בית המשפט "וצדק לכל" בתפקיד גייל פאקר הפעילה החברתית לזכויות מיעוטים המתחברת עם עורך הדין ארתור קירקלנד (אל פאצ'ינו). ב-1982 הופיעה בדרמה הטלוויזיונית "שירת התליין".
בשנת 1984 הועמדה לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בדרמת המלחמה של ג'ונתן דמי "נשים בעורף" בה הופיעה בתפקיד הזמרת הייזל.
ב-1987 הייתה לאטי מועמדת לפרס אמי ופרס גלובוס הזהב על תפקידה במיני סדרה "אמריקה", והשתתפה בשנה לאחר מכן בתפקיד הראשי בסרטו של סידני לומט "אהבה במלכוד" בדמות המהפכנית אני פופ שהובילה את ההפגנות בשנות ה-60 כנגד השימוש בנפלם, על הופעתה זו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הדרמטית הטובה ביותר.
ב-1990 זכתה לאטי בפרס גלובוס הזהב והייתה מועמדת לפרס אמי על תפקידה בסרט הטלוויזיה "אין כמו בבית". לאטי שיחקה בדרמת הרפואה "דוקטור" בדמותה של אן אשתו של ד"ר ג'ק מק'פי (ויליאם הארט).
לאטי זכתה להצלחה מקצועית ופרסומית על השתתפותה בשלוש עונות בסדרת הדרמה "שיקגו הופ" בתפקיד ד"ר קתרין אוסטין, מנתחת הלב. היא זכתה בפרס גלובוס הזהב ובפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 1995 זכתה לאטי בפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר על הסרט "ליברמן מאוהב" אותו ביימה.
בשנת 2000 הייתה מועמדת בפעם החמישית לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בעיבוד הטלוויזיוני למחזה "בת אמריקאית". בשנת 2003 היא גילמה את גיזלה פרל בסרט על חייה.
ב-2004 כיכבה בחמישה עשר פרקים בסדרה "ג'ק ובובי" בתפקיד הפרופסורית להיסטוריה גרייס מקליסטר, והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרס גילדת שחקני המסך.
בשנת 2009 שיחקה בדרמת המתח "אובססיבית" בדמות הבלשית מוניקה ריס החוקרת את הבנקאי דרק צ'ארלס בטענה להטרדה מינית שביצע.
בשנת 2016 שיחקה בדרמה הקומית "מפעילה" בתפקיד בת' לרסון, אימו של אחד התפקידים הראשיים.
דן לנר

ביוגרפיה

נולד באוסטריה בשם ארנסט לינר, היה חבר בארגון הנוער הציוני בלאו וייס. בשנת 1938, לאחר סיפוח אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית נמלט מהמדינה. בשנת 1940 עלה לארץ ישראל, ונמנה עם מקימי קיבוץ נאות מרדכי. בשנת 1941 התנדב לפלמ"ח וגויס למחלקה הגרמנית, שהתאמנה לפעולות מאחורי קווי האויב. בשנת 1944 הוצנח על ידי הבריטים ביוגוסלביה, שם לחם בשורות הפרטיזנים של טיטו. לאחר תום מלחמת העולם השנייה חזר לארץ ישראל. בשנת 1946 עבר קורס מפקדי מחלקות של הפלמ"ח. בהמשך מונה למפקד הגדוד הראשון של הפלמ"ח, ועם פרוץ מלחמת העצמאות פיקד עליו בקרבות משמר העמק.
בהמשך המלחמה מונה למפקד גדוד בחטיבת יפתח, לחם בחזית הצפון והדרום, בין השאר בקרבות מלכיה. לאחר סיום המלחמה נשאר בשירות קבע, ועמד לצד ראובן שילוח ומשה דיין בראש משלחת לשיחות על הסכם הפסקת האש עם ירדן. בשנת 1950 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת גולני, אך כעבור שנה פרש משירות סדיר בצה"ל וחזר לעבוד בקיבוצו, נאות מרדכי. במסגרת שירות המילואים פיקד על חטיבה 45 בשנים 1950–1964. בשנת 1965 שב לשירות קבע ומונה לראש מטה פיקוד צפון. במלחמת ששת הימים פיקד על הכוחות שפרצו את קווי ההגנה הסוריים בצפון רמת הגולן. 
ביוני 1970 הועלה לדרגת אלוף ומונה למפקד אוגדה 252 - עוצבת סיני, עמה לחם במלחמת ההתשה. בתפקידו זה הקפיד על מלאכת הסברה מקיפה בין חיילי המעוזים של קו בר-לב, לגבי חשיבות ומשמעות השהייה במקום.
בשנת 1972 פרש סופית משירות קבע והפך לחקלאי בקיבוצו נאות מרדכי. 
במלחמת יום הכיפורים היה מפקד אוגדת מילואים 210‫‬, שבנייתה החלה מספר חודשים בלבד לפני פרוץ הקרבות במסגרת כוננות כחול לבן. האוגדה שבפיקודו נכנסה ללחימה בגזרת רמת הגולן כבר ב-7 באוקטובר, ומילאה תפקיד מכריע בבלימת המתקפה הסורית במרכז הרמה, ולאחר מכן בחיסול כיס חושניה. ב-11 וב-12 באוקטובר השתתפה האוגדה בהבקעת מערך ההגנה הסורי בצפון רמת הגולן וביצירת המובלעת הישראלית בשטח סוריה. ב-12 באוקטובר פיקד לנר על מארב שריון בו הושמדה אוגדה עיראקית. עד סיום המלחמה בלמה האוגדה שורה של התקפות נגד של חיל המשלוח העיראקי ושל יחידות מצבא ירדן על האגף הדרומי של המובלעת.
על שמו קרויים רחובות בתל אביב ובית שמש.
רעיה הרניק

ביוגרפיה

הרניק נולדה בשם רעיה ויטקובסקי בברלין בירת גרמניה, השנייה משני ילדיהם של רות לבית קאופמן וארווין (משה) ויטקובסקי (לימים ויתקון), שהיה תעשיין ממשפחה עשירה, בעל תואר דוקטור בכלכלה פוליטית מאוניברסיטת ברלין. ב-1936, כשהייתה כבת ארבע. עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. בשנת 1943 עברו לירושלים. בארץ עבד אביה במחלקת המסחר והתעשייה של הסוכנות היהודית, ובהמשך היה הנספח הכלכלי הראשון בשגרירות ישראל בוושינגטון (1949–1951) ולאחר מכן מנכ"ל בנק אגוד לישראל.
הרניק למדה סוציולוגיה באוניברסיטה העברית. עבדה כעורכת תוכניות רדיו ב"קול ישראל". נישאה למוזיקאי ועורך הרדיו מאיר הרניק, שנהרג בתאונת דרכים ב-1972.
הרניק נחשפה לתודעת הציבור לאחר נפילתו של בנה, רב-סרן גוני הרניק, בקרב על הבופור בתחילתו של מבצע שלום הגליל. היא הייתה מהבולטות שבמבקרי המלחמה, של מדיניות ישראל בלבנון ושל אבותיה, מנחם בגין ואריאל שרון. מחאתה עוררה הדים רבים, בייחוד משום שעד אותה תקופה לא היה מקובל שהורים שכולים יביעו מחאה על המדיניות הצבאית והביטחונית של הממשלה. לאחר סיום המלחמה החלה ליזום מפגשי דיאלוג עם אנשי ימין והציבור הדתי הרחוקים מהשקפתה הפוליטית.
היא הוציאה ספרי שירים וספרי ילדים. במיוחד התפרסמו השירים שכתבה לזכר בנה, "שירים לגוני" (1983). ספרה לילדים "גוני" מספר את קורות חייו ומותו של בנה גוני. ספרה לילדים "אחי אחי", העוסק בהתמודדותו של ילד השוכל את אחיו, זכה ב-1994 בפרס זאב לספרות ילדים.
אחיו הצעיר של אביה, ד"ר אלפרד ויתקון, היה שופט בית המשפט העליון.
מהפכה במטבח

מאפייני התוכנית

התוכנית מצולמת בסגנון המאפיין תוכניות דוקומנטריות, ומצולמת לרוב בעזרת שתיים או שלוש מצלמות. לאורך התוכנית שזורים קטעי ראיונות עם גיבורי הפרק, המפרטים בדיעבד את שהתחולל במהלך הצילומים, כנהוג בתוכניות ריאליטי. רוב הפרקים מתחילים בהצגה המסעדה והבעיות שמהן היא סובלת; לאחר מכן מגיע גרניט וטועם את המנות, מתרשם מעיצוב המקום, הניקיון והמטבח, ומהדינמיקה בין העובדים. לאחר מכן הוא מציע הצעות לייעול ושיפור במסעדה. 
בחלקה האחרון של התוכנית, הפקת התוכנית משפצת ומעצבת את המסעדה מחדש ומספקת למסעדה כלי מטבח חדשים, וגרניט בונה מחדש את התפריט. בחלק זה מוטמע גם תוכן שיווקי בתוכנית, כאשר רוב מרכיבי המנות החדשות הן בחסות שופרסל ואביזרי המטבח הם בחסות חברת קיטשן ליין. הטמעה זו של תוכן שיווקי בתוכנית זכתה לביקורת.

ביקורת

עם פתיחת העונה השלישית של התוכנית, העירו ביקורות  בעיתונות הישראלית כי התוכנית החלה להתמקד יתר על המידה בפן המשפחתי של ניהול המסעדה, תוך ניצול בעיות משפחתיות למטרות רגש, וזנחה לשם כך את ההתמקדות במסעדנות. 
באתר וואלה כתב המבקר אבנר שביט כי שתי העונות הראשונות של התוכנית היו ״אחד הדברים הכי מדהימים בטלוויזיה המקומית. יותר מאשר תוכנית ריאליטי זו הייתה יצירת דוקו, ולא סתם, אלא כזו שטובי התסריטאים היו מתקשים להמציא את גלריית הדמויות והמקומות שלה״. עם זאת, העיר על פרק פתיחת העונה השלישית כי ״כבר מן הביסים הראשונים התברר שנקודות התורפה אינן דווקא בטיב האוכל, כי בסך הכל רוב המנות טעימות. הצרות, אם כן, היו מתחום הפסיכולוגיה הארגונית והדינמיקה הבין-אישית, והמשימה העיקרית של השף המקצוען הייתה להשכין שלום בין האב לבן ולהרגיל את האם להיות קצת פחות שתלטנית. בשביל זה, לא צריך אותו וגם לא את התוכנית הזו״.

מועמדויות ופרסים

הסדרה הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לתוכנית הדוקו-ריאליטי הטובה ביותר לשנת 2016.
אייריס וג'ון

תקציר העלילה

כאשר אייריס מרדוק הצעירה פוגשת את ג'ון ביילי, חבר ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, היה הוא צעיר תמים העומד נבוך בפני האישה החופשיה בדעותיה, אישיותה הכובשת וכשרונה האמנותי הבולט. כמה עשורים אחר כך לא השתנה הרבה ביחסיהם, השניים חיים ביחד וג'ון מסור לאשתו המפורסמת. כאשר אייריס מתחילה לסבול מאמנזיה ומשטיון, ג'ון בחוסר תקווה ובתסכול רב מנסה לטפל בה. עם הזמן מצבה מדרדר עם התגברות מחלת אלצהיימר.
פלגת הארמייה פון צנגן

היסטוריה

פלגת הארמייה פון צנגן הוקמה ב-17 במרץ 1944, וכמפקדה מונה גוסטב-אדולף פון צנגן. היא הוקמה בצפון איטליה ולחמה בחזית האיטלקית במלחמת העולם השנייה. אופיה של היחידה היה כוללני למדי, ונבע מכך שהיא הורכבה מכל הבא ליד ושימשה בו זמנית גם כמאגר כוחות עתודה וגם ככוח לוחם. ב-31 ביולי פורקה פלגת הארמייה ועל בסיסה הוקמה ארמיית ליגוריה.
בריאן טלבוט

קריירת המשחק

ב-1968 טלבוט החל את הקריירה שלו כקשר חובב באיפסוויץ' טאון, וחתם על חוזה מקצוען ב-1972; בתקופה זו הוא היה מושאל למשך שנתיים לקבוצה הקנדית טורונטו מטרוס. טלבוט נפצע בראשו לאחר התנגשות ראשים עם ג'ון וייל מווסט ברומיץ' אלביון בחצי גמר גביע ה-FA של 1978, ונאלץ לנטוש את המשחק. אולם, הוא הצליח להחלים וזכה עם המועדון בגביע ה-FA לאחר ניצחון בגמר על ארסנל. בינואר 1979 הוא הועבר לארסנל תמורת סכום של 450,000£. בסך הכל הוא השתתף ב-227 משחקים במדי איפסוויץ', הוא שיחק באיפסוויץ' ב-227 משחקים
טלבוט הפך לשחקן הרכב ראשון בארסנל עם הצטרפותו. הוא השתתף במדי התותחנים בגמר גביע ה-FA של  אותה שנה, והבקיע שער בניצחון 3 - 2 על מנצ'סטר יונייטד; כתוצאה מכך טלבוט זכה להיות אחד מהשחקנים הבודדים שזוכים בגביע ה-FA עם שתי קבוצות שונות בשתי עונות רצופות. בעונה שלאחר מכן הוא קבע שיא מועדון כאשר השתתף ב-70 משחקים (המועדון העפיל לגמר גביע ה-FA וגמר גביע המחזיקות באותה עונה, אך הפסיד בשניהם).
הסיבולת והכושר הגבוהים של טלבוט אפשרו לטלבוט להשתתף בכמעט כל משחק של ארסנל בחמש העונות הבאות, והוא החמיץ רק כ-6 משחקי ליגה. בסך הכל הוא השתתף ב-327 משחקים במדי ארסנל והבקיע בהם 49 שערים. בנבחרת אנגליה הוא שיחק שש פעמים, חמש מתוכן כאשר היה באיפסוויץ'. לאחר שעזב את ארסנל ביוני 1985 הוא שיחק עבור ווטפורד, סטוק סיטי, וסט ברומיץ' אלביון, פולהאם, אלדרשוט וסדברי טאון. בין 1984 ל-1988 הוא גם היה היושב ראש של התאחדות שחקני הכדורגל.

קריירת האימון

טלבוט החל את קריירת האימון שלו בווסט ברומיץ' אלביון, ושימש בתפקיד מאמן-שחקן החל מנובמבר 1988 עד ינואר 1991. התקופה שלו בתפקיד זה החלה טוב כאשר המועדון היה מועמד להעפיל לליגה הבכירה בעונת 1988/1989. אולם, המועדון נחלש בשתי העונות שלאחר מכן. טלבוט עזב את המועדון בסמוך להפסד 2 - 4 למועדון הכדורגל ווקינג (ששיחק אז בליגה השישית בחשיבותה בליגה) בסיבוב השלישי של גביע ה-FA. לאחר מכן הוא אימן את אלדרשוט בין פברואר לנובמבר 1991, ולאחר מכן את המועדון המלטזי היברניאנס, עמו זכה באליפות ליגת העל המלטזית ב-1993 וב-1994.
טלבוט חזר לכדורגל האנגלי ב-1997 כחלק מצוות האימון של ראשדן אנד דיאמונדס מהפוטבול קונפרנס. לאחר תקופה מסוימת כמאמן הראשי הוא התמנה לתפקיד מאמן המועדון בתחילת עונת 1999/2000. בסוף עונת 2000/2001 המועדון הצליח להעפיל לפוטבול ליג בהדרכתו. המועדון העפיל למשחקי הפלייאוף של הליגה השלישית בשנת 2002, אך הפסיד במשחק הגמר. בעונת 2002/2003 המועדון הצליח לזכות באליפות הליגה השלישית, אך בעונה שלאחר מכן ירדו ליגה בחזרה. טלבוט עזב את המועדון במרץ 2004 לאחר שבע שנים, על מנת לאמן את אולדהאם אתלטיק.
טלבוט הצליח להוביל את אולדהאם להישארות בליגה השנייה ב-2004, אך התפטר במרץ 2005. במאי 2005 הוא חתם על חוזה לשנתיים כמאמן אוקספורד יונייטד (אז בליגה האנגלית השנייה, הרביעית בחשיבות במבנה ליגות הכדורגל באנגליה), זמן קצר לפני המשחק האחרון של העונה. אולם, הוא פוטר ממשרתו במרץ 2006 כיוון שהמועדון לא היטיב לשחק, ובזמן עזיבתו המועדון דורג במקום ה-22 בליגה והיה על סף ירידה בסיום העונה.
טלבוט החל לאמן את המועדון המלטזי מרשלוקס בעונת 2006/2007, והוביל אותו לאליפות הליגה ולמקום בליגת האלופות.
שפה מסומנת

מבנה השפה

השפה המסומנת מחקה את התחביר של השפה המדוברת העיקרית באזור להבדיל משפת סימנים שיש לה תחביר משלה.
בצורת תקשורת זו הדובר מדבר בשפה מדוברת ומלווה את המלל בסימנים מאוצר המילים של שפת סימנים, סדר הסימנים נקבע לפי סדר המילים בשפה המדוברת. היא נוצרה בשביל לשקף מבחינה חזותית את מבנה השפה המדוברת.

השימוש בשפה מסומנת בחינוך

אנשי חינוך חושבים שזו דרך יעילה להקניית שפה מדוברת, משום שהיא מספקת מעין ייצוג חזותי של השפה המדוברת. אנשי חינוך בתחום חינוך מיוחד שעובדים עם תלמידים חירשים משתמשים בשפה מסומנת כדי ללמד אותם את המבנה, הדקדוק והתחביר של השפה המדוברת שאותה הם מעוניינים ללמד, בעיקר בשביל כתיבה וקריאה בשפה מדוברת.
HSBC

ההיסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
הקבוצה נקראת על-שם החברה שיסדה אותה, תאגיד הבנקאות הונג קונג ושנגחאי (The Hongkong and Shanghai Banking Corporation), בנק שהוקם בהונג קונג על ידי תומאס סת'רלנד הסקוטי, לטיפול בענייני הכספים של המסחר הבריטי במזרח הרחוק ב-1865. כיום התאגיד נקרא בפשטות HSBC. הוא מעסיק כ-312,000 עובדים.