איי בהאמה במשחקים האולימפיים

היסטוריה

במשחקים הראשונים בהם השתתפה, התחרו מטעם בהאמה שבעה שייטים, הבולטים שבהם סלואן פרינגטון ודרווד נואלס, שדורגו במקום החמישי במפרשית מדגם סטאר. באולימפיאדת מלבורן (1956) זכו השניים במדליה האולימפית הראשונה לזכותה של בהאמה, מדליית ארד. באולימפיאדת רומא (1960) דורגו במקום השישי. באולימפיאדת טוקיו (1964), זכה נואלס במדליית הזהב במקצוע זה, כשהתחרה יחד עם ססיל קוק. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), כשהתחרה עם פרסיבל נואלס, סיימו השניים במקום החמישי.
באולימפיאדה הראשונה בה השתתפה בהאמה כמדינה עצמאית, אולימפיאדת מונטריאול (1976) היה הספורטאי הבכיר פלטשר לואיס, שהעפיל לגמר בקפיצה לרוחק וסיים במקום ה-11. מהמשחקים הבאים נעדרה בהאמה, וכששבה והשתתפה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), היו גם אז ההישגים הגבוהים ביותר בקפיצה לרוחק: ג'ואי ולס סיים במקום השישי ושונל פרגוסון סיימה במקום השמיני. באולימפיאדת סיאול (1988) בלט נורברט אליוט, שסיים במקום העשירי בקפיצה משולשת.
28 שנים לאחר המדליה האולימפית האחרונה של בהאמה, זכה פרנק ראת'רפורד במדליית ארד בקפיצה משולשת באולימפיאדת ברצלונה (1992), והיה לספורטאי הראשון שזוכה במדליה אולימפית לזכותה של בהאמה העצמאית. ממשחקים אלה ואילך זכו האתלטים מבהאמה במדליה אחת לפחות בכל אולימפיאדה. באולימפיאדת אטלנטה (1996) הייתה זו נבחרת השליחות, שזכתה במדליית כסף במירוץ ל-100X4 מטרים. נבחרת הגברים במירוץ ל-400X4 מטרים סיימה במקום השביעי. 
באולימפיאדת סידני (2000) שיפרה נבחרת השליחות את הישגה וזכתה במדליית הזהב הראשונה בתולדות בהאמה העצמאית. אחת מארבע האצניות, פולין דייוויס-תומפסון זכתה גם במדליית כסף בריצת 200 מטר. שבע שנים לאחר המשחקים התברר כי הזוכה במדליית הזהב, האמריקנית מריון ג'ונס נטלה חומרים אסורים. הוועד האולימפי הבינלאומי החליט לשלול ממנה את המדליות בה זכתה, וב-2009 הוענקה לדייוויס-תומפסון מדליית הזהב. נבחרת השליחים במירוץ ל-400X4 מטרים סיימה במקום הרביעי. לאחר המרוץ התברר כי האצן ג'רום יאנג, שהתחרה במסגרת הנבחרת האמריקנית שסיימה במקום הראשון, נטל חומרים אסורים. המדליה ניטלה מהנבחרת כולה, ונבחרת בהאמה קודמה למקום השלישי. ב-2005 ביטל בית הדין לבוררות בספורט את החלטת הוועד האולימפי, ונבחרת בהאמה שוב ירדה למקום הרביעי. ואולם, ב-2008 התברר כי אצן אמריקאי נוסף, אנטוניו פטיגרו, השתמש אף הוא בחומרים אסורים, והמדליות שוב ניטלו מהנבחרת האמריקאית. בסיומה של הסאגה, רשומה לזכות נבחרת בהאמה מדליית ארד במרוץ זה. אתלטיות בהאמיות נוספות שבלטו באולימפיאדת סידני כללו את דבי פרגוסון-מקנזי (מקום חמישי בריצת 200 מטר ומקום שמיני בריצת 100 מטר), צ'אנדרה סטאראפ (מקום שישי בריצת 100 מטר), וסוות'ידה פיינס (מקום שביעי בריצת 100 מטר). כל השלוש היו שותפות לזכיית הנבחרת במדליית הזהב.
גם באולימפיאדת אתונה (2004) בלטו הנשים במשלחת של בהאמה. טוניק ויליאמס-דרלינג זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר ודבי פרגוסון זכתה במדליית ארד בריצת 200 מטר. פרגוסון התחרתה גם בריצת 100 מטר, והגיעה למקום השביעי. נבחרת השליחות ב-100X4 מטר הגיעה למקום הרביעי ונבחרת השליחים ב-400X4 מטר הגיעה למקום השישי. כריסטין אמרטיל הגיעה שביעית בריצת 400 מטר.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היו אלה הגברים שהגיעו להישגים הגבוהים. נבחרת השליחים ב-400X4 מטרים זכתה במדליית כסף, וליוואן סנדס זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת, תוך שהוא קובע שיא לאומי חדש (17.59 מטרים). כריס בראון הגיע למקום הרביעי בריצת 400 מטר, 4 מאיות השנייה אחרי האמריקני דייוויד נוויל שסיים שלישי. בין הנשים בלטו דבי פרגוסון, שסיימה במקום השביעי הן בריצת 100 מטר והן בריצת 200 מטר.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה נבחרת השליחים ל-400X4 מטרים במדליית הזהב, שהייתה המדליה היחידה בה זכתה המשלחת. כריס בראון, שהיה שותף לזכייה, סיים שוב במקום הרביעי בריצת 400 מטר, ואצן נוסף בנבחרת, דמטריוס פינדר, סיים במקום השביעי. ליוואן סנדס סיים במקום החמישי בקפיצה משולשת. השחיינית אריאנה ונדרפול-וולאס, שהייתה הספורטאית היחידה במשלחת שאינה אתלטית, הייתה לשחיינית הראשונה בתולדות בהאמה שמעפילה לגמר אולימפי. היא סיימה במקום השמיני במשחה ל-50 מטר חופשי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכו האתלטים מבהאמה בשתי מדליות. שוני מילר זכתה במדליית הזהב בריצת 400 מטר, ונבחרת השליחים ב-400X4 מטר איבדה את תוארה וזכתה במדליית ארד. פדרייה סימור סיימה במקום השישי בריצת 100 מטר משוכות ודונלד תומאס סיים במקום השביעי בקפיצה לגובה.