הכוח האימפריאלי האוסטרלי

הכוח האימפריאלי האוסטרלי במלחמת העולם הראשונה (באנגלית: (First Australian Imperial Force (1st AIF) היה חיל המשלוח של אוסטרליה שנלחם לצד מדינות ההסכמה במגוון חזיתות. גיוס החיילים לכוח החל ב-10 באוגוסט 1914, בעקבות הכרזת המלחמה של הממלכה המאוחדת על גרמניה.

סדר הכוחות

במשך כל המלחמה התנדבו לכוח 413,000 אנשים מתוך 4.5 מיליון איש שמנתה אז אוכלוסיית אוסטרליה. מתוכם, נשלחו אל מעבר לים 331,781 חיילים מהם נפצעו 152,171, ומתו או נהרגו 58,961 - היחס הגבוה ביותר מבין כל הצבאות במלחמה. אחוז הנפגעים והשבויים בקרבות עמד על 64.98 אחוזים מהכוחות הלוחמים. אלפים נוספים נפלו קרבן למחלות ומגפות כולל השפעת הספרדית ובסופה של המלחמה חזרו רק 40 אחוזים מהלוחמים בריאים ושלמים הביתה.

היסטוריה

הכוח האימפריאלי היה מורכב כולו ממתנדבים במהלך כל המלחמה, ייחוד שאפיין את אוסטרליה ודרום אפריקה בלבד. הגיוס הראשוני כלל 20,000 לוחמים שהיו מאורגנים בשלוש בריגדות אזוריות שהרכיבו דיוויזיה אחת בפיקודו של גנרל ויליאם ברידג'ס. הגיוס התבצע רק בקרב תושבי אוסטרליה, אם כי כחמישית מהחיילים נולדו בבריטניה ולא באוסטרליה. בחודש נובמבר נשלחו חיילי הכוח למצרים על מנת להתאמן שם עם חיילי הצבא הבריטי ובינואר 1915 חברה אליהם בריגדת רגלים נוספת. ארבע בריגדות אלו, בריגדת פרשים קלה ושתי בריגדות מניו זילנד נקראו יחד אנזא"ק, בפיקודו של לויטננט-גנרל ויליאם בירדווד.

באפריל 1915 השתתף כוח אנזא"ק כולו במערכת גליפולי כשבמקביל המשיכו מתנדבים רבים להתגייס לכוח ויצרו דיוויזיה שנייה. גם דיוויזיה זו שהתה במצרים לצורך אימונים, אך כבר בספטמבר נשלחה לגליפולי כדי לתגבר את הדיוויזיה הראשונה, זאת עוד בטרם סיימו החיילים את הכשרתם.

כשהגיע מספר הנפגעים בכוח ל-25,000 ובהם גם מפקד הכוח האוסטרלי גנרל ברידג'ס שנהרג, גדל עוד יותר מספר המתנדבים. חיילים ותיקים הועברו מהבריגדות הראשונות לבריגדות החדשות, כדי לסייע בבנייתן ובמקומם מילאו את התקן מגויסים חדשים. גידול זה בכוח, יצר את הצורך בחלוקת אנזא"ק לשני קורפוסים.

במרץ 1916 נשלח הכוח האימפריאלי להלחם בחזית המערבית שם נלחם עד נובמבר 1917 תוך שהוא ממלא תפקיד חשוב במגוון קרבות, בהם הקרב על הסום, קרב אראס, קרב מסין וקרב פשנדל. בסוף 1916 תוגבר הכוח בדיוויזיה חדשה, שלישית שבניגוד לקודמותיה לא עברה במצרים, אלא התאמנה באנגליה.

לאחר שהגיס סבל אבדות גבוהות מהצפוי (55,000 ב-1917 לבדה) ומספר המתנדבים באוסטרליה ירד משמעותית, אוחדו כל חמש הדיוויזיות האוסטרליות לקורפוס אחד בנובמבר 1917. תוכנית ליצירת דיוויזיה חדשה, שישית, נזנחה לאחר האבדות הרבות בקרב פשנדל. נוסף על כך, נאלצו האוסטרלים להצטרף לבריטים בארגון מחדש של יחידות הרגלים שכלל צמצום של הבריגדות מארבעה בטליונים לשלושה.

למרות הקשיים, המשיך הכוח האוסטרלי למלא תפקיד חשוב בהגנה על אמיין במסגרת מתקפת האביב. במאי 1918 מונה בירדווד למפקד הארמייה הבריטית החמישית ובמקומו התמנה מפקד ראשון ממוצא אוסטרלי - ג'ון מונש. מונש שהיה מפקד מוכשר, הוביל את הכוח האוסטרלי בהצלחה ויצר לו מעמד של יחידת עילית בתוך הצבא האנגלי. תחת פיקודו הראו האוסטרלים הצלחה במתקפת מאה הימים שבה לקחו בשבי 30,000 חיילים גרמנים ו-338 תותחים ושחררו 116 עיירות וכפרים.

קרבות נוספים

מעבר לחזית המערבית, בו נלחם עיקר הכוח האימפריאלי האוסטרלי, השתתפו יחידות קטנות בקרבות נוספים במלחמה. יחידות הפרשים הקלים של הכוח השתתפו במערכה על סיני וארץ ישראל כשהן כוללות חמשה עשר רגימנטים שנכללו בכוח הרב לאומי של מדינות ההסכמה. כמו כן, השתתפו יחידות קטנות של פרשים במערכה במסופוטמיה ובדיכוי מרד הסנוסים במערב מצרים.

כמו כן, חלק מהכוח שתוגבר ביחידות ימיות נלחם ב-1914 בגינאה החדשה. קרב זה הסתיים במהירות יחסית ועם מספר אבידות נמוך.