הינדוטבה

הינדוטבה (באנגלית: Hindutva; בדוונאגרי: हिन्दुत्व) הוא מושג המשמש לתיאור האידאולוגיה של הלאומנות ההינדית ותנועות לקידום האידאולוגיה הזו. המונח נטבע על ידי וינאיאק דמודאר סבארקאר בשנת 1923 בכתב עת שבבעלותו, דרך הכותרת "הינדוטבה: מיהו הינדי?".
רוב הלאומנים ההינדים מאורגנים בארגונים פוליטיים, תרבותיים וחברתיים למיניהם. הארגון הלאומני ההינדי הראשון נוסד בהודו ב-1925, ושמו Rashtriya Swayamsevak Sangh (ובקיצור, RSS, ראו להלן). ארגון בולט בפוליטיקה ההודית הוא מפלגת בהאראטיה ג'נאטה (BJP), מפלגה המקורבת לארגונים לקידום ההינדוטבה. קבוצת ארגונים זו מכנה עצמה בשם סנג פריוואר.
האידאולוגיה הימנית, האופיינית להינדוטבה, קיימת בהודו מאז תחילת המאה ה-20, אולם לא שיחקה תפקיד דומיננטי בפוליטיקה ההודית עד לשנות ה-1980 המאוחרות. אחד האירועים הבולטים הבודדים בהם בלטה ההינדוטבה היה רציחתו של מהטמה גנדהי ב-1948 בידי אחד הקיצוניים שמבין הלאומנים ההינדים. מאז סוף שנות ה-1980 משכה אליה אידאולוגיה זו הינדים רבים מהזרם המרכזי שבפוליטיקה ההודית, בעקבות שני אירועים מרכזיים. אירוע אחד היה השימוש שעשתה ממשלת רג'יב גנדי ברוב פרלמנטרי גדול לביטול פסק הדין של בית המשפט העליון של הודו, צעד אשר הכעיס מוסלמים שמרנים (ראה מקרה שאח באנו). האירוע השני היה סכסוך סביב מסגד בברי המוגולי מן המאה ה-16 בעיר איודהיה, אשר לגביו טענו כמה הינדים כי היה מקום לידתו ומקום המקדש המקורי של האל רמה - הנחשב בהינדואיזם לאווטארה (התגלמות של אלוהות בדת ההינדית) נערצת של האל וישנו. המסגד נהרס על ידי אספסוף הינדי ב-1992. אירוע זה עורר מהומות ברחבי המדינה.

הגדרה ואטימולוגיה

בפסק דין מטעם בית המשפט העליון של הודו נאמר, כי אין מינוח מדויק היכול להתייחס למושגים "הינדו"," הינדוטבה" או "הינדואיזם". כן נאמר שם, כי אין שום תמצות היכול להגביל את המונח למשמעות הצרה של דת בלבד, תוך התעלמות מהתכנים של התרבות ההודית ומורשתה.
המונח "הינדוטבה" נעשה רווח כמזוהה עם האידאולוגיה של ארגון הינדי לאומני בשם "Rashtriya Swayamsevak Sangh". מוצא המילה "הינדוטבה" הוא מהמילה "הינדו" שמקורה בפרסית ואילו המילה "טבה" היא סיומת בשפה הסנסקריט. לכן, המילה "הינדוטבה" מתורגמת בדרך כלל כ"הינדיות", תוך תיאור זהות לאומית המבוססת על הדת ההינדית. במובנים רבים זוהי אידאולוגיה סינקרטית: מחד גיסא היא יונקת רבות מהפילוסופיה ההודית ורואה בדמויות דתיות והיסטוריות בתולדות ההינדואיזם מקור להשראה; מאידך גיסא ניכרת בה גם השפעה של מסורות מערביות החסרות כל בסיס בהינדואיזם.

פילוסופיה

הלאומנים ההינדים תופסים את עצמם כ"מייסדי האומה" הגדולים. מטרתם המוצהרת היא איחוד החברה ההינדית, המוטרדת מבעיות של קאסטות, רגיונליזם (נטייה לנקודת מבט מחוזית, בניגוד ללאומית) וגישות פסיביות שמקורן בדת.

השקפות לגבי בני דתות שונות

חסידי ההינדוטבה משתמשים לעיתים קרובות במושג הפסאודו-חילוניות ביחס להגנה שמספקת חוקת הודו לזכויות בני המיעוטים הדתיים. הראשונים מצביעים על הסטנדרטים השונים המופעלים לגבי הינדים, מוסלמים ונוצרים. הם פועלים כנגד הניסיון ליצור מה שהם תופסים כשיטת שונים, אבל שווים. חלק מתומכי ההינדוטבה רואים זאת כמאמצי מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי לחזר אחר קולות המיעוטים, גם במחיר ויתור על שוויון אמיתי.
נושא הקודכס האזרחי האחיד, העשוי לבטל תנאים מיוחדים עבור מוסלמים ונוצרים, הקיימים בחוקת הודו, משמש על כן נושא מרכזי במצעי מפלגות הדוגלות בהינדוטבה. לרעיון של קודכס אזרחי אחיד מתנגדים נוצרים, מוסלמים ומפלגות כגון הקונגרס הלאומי ההודי והמפלגה הקומוניסטית. מתנגדי הקודכס האזרחי האחיד טוענים, כי בדמוקרטיה חילונית יש טעם מסוים בלאפשר לגברים מוסלמים, למשל, לשאת יותר מאישה אחת, אך להעמיד לדין הינדואיסטים או נוצרים העושים כן. יצוין, כי גם לנוצרים ניתנים תנאים נפרדים משלהם לגבי גירושין (העשויים להוות עבורם תהליך קשה יותר מאשר עבור ההינדים).
נושא אחר עליו מצביעים חסידי ההינדוטבה לגבי אפליה בין בני דתות שונות הוא במימון צורכי דת. המוסלמים, למשל, זוכים במימון כספי עבור קיום מצוות החאג' ועלייה לרגל למכה ובסבסוד בתי ספר מוסלמיים הנקראים בשם מדרסה. בו בזמן, טוענים חסידי ההינדוטבה, ההינדים אינם זוכים בסיבסוד עבור מערכת החינוך שלהם או קיום מצוות כגון עלייה לרגל למקומות הקדושים שלהם, בעוד הם עצמם מממנים מכיסם את מערכת החינוך ומצוות העלייה לרגל של המוסלמים והנוצרים.
התיקון לחוקת הודו בידי רג'יב גנדי לשינוי פסיקת בית המשפט העליון של הודו נעשה תחת לחצם של מוסלמים שמרניים, ועורר תרעומת רבה בקרב תומכי ההינדוטבה. החוקים המתוקנים, יותר מאשר שהם מתיישבים עם השריעה, הפחיתו את הזכויות בהן זכו קודם לכן נשים מוסלמיות גרושות. רבים חשים, כי רעיון ההינדוטבה מדבר אל הרוב ההינדי בהודו. הם גם חשים לעיתים קרובות, כי דמוקרטיה חילונית פירושה שוויון עבור כל הדתות ולכן, רוצים קודכס אזרחי אחיד.

האם קיים פשיזם הודי?

המונח "פשיזם הודי" משמש בידי מבקרי ההינדוטבה לתיאור ארגונים הינדיים מסוימים המבוססים על עקרונות ההינדוטבה, ובפרט ה"Sangh Parivar".
ראשיתו האידאולוגית של קו מחשבה פוליטי בארגון שנוסד ב-1925 ומכונה בראשי תיבות RSS. מטרתו, לדעת מבקרים אחדים, הוא מתן צביון צבאי לחברה בהודו. סיסמתו היא "הינדים מאוחדים, הודו חזקה". ה-RSS מבוסס באופן הדוק על צורת ארגון צבאי. מבקריו קוראים לכך ארגון חשאי, בעל אופי פארא צבאי למחצה. ארגון זה נהנה מתמיכה נפוצה בקרב ההינדים שבהודו. ראשו מכונה בשם sarsanghachalak, או הרודן העליון אשר על פיו יישק דבר.
המועצה ההינדית העולמית הוקמה לצורך יצירת קשרים עם הינדים שמחוץ להודו. מפלגת ג'נאטה היא האגף הפוליטי של ה-RSS. תפיסת העולם של ה-RSS רואה בהודו את ערש הציוויליזציה, המקום שממנו כל הידע נפוץ לשאר העולם. לשם הפצת תפיסה זו, אחת ממטרות ה-RSS היא להביא לידי שינוי בהוראת ההיסטוריה הנלמדת כיום באוניברסיטאות בהודו. ה-RSS העלתה, בין השאר, את מעשי האכזריות שנעשו בעבר בידי שליטים מוסלמיים בבני הקאסטות הנמוכות. כדוגמה לכך הם מביאים את אורנגזב.
יש הרואים קיומו של קמפיין למען "הכתמה" (כתום מסמל בהודו הינדואיזם) של הודו בשינוי טקסטים בספרי ההיסטוריה שבבתי ספר, שינוי בו מוצגים נוצרים ומוסלמים בצורה שלילית יותר מאשר בעבר. מטרה אחרת של ה-RSS בכלל, ושל הקמפיין בפרט, היא הפרדה בין "דתות זרות" כגון נצרות ואסלאם לבין "דתות הודיות טהורות" כגון הינדואיזם סיקיזם, ג'ייניזם ובודהיזם.