google/wiki40b huggingface dataset:
גלשן מלאי

התנהגות ואקולוגיה

הגלשן המלאי מטפס טוב על עצים, אך הוא חסר-אונים על הקרקע. "כנפיו" עשויות העור מתחילות מצווארו, ומתמשכות לאורך אצבעותיו, אצבעות רגליו וציפורניו. חלק זה בגוו משמש אותו לגלישה מעץ לעץ, והוא יכול לגלוש כ-100 מטרים בעזרת "כנפיו". הוא יכול לנווט בעת גלישה, אך רוח וגשם יכולים להקשות עליו את הגלישה. הוא בדרך כלל גולש באזורים פתוחים או בחופה (החלק העליון) של יער הגשם, במיוחד ביערות גשם טרופיים. הגלשן צריך מרחק מסוים כדי לנחות על העץ בשלום וכדי למנוע פציעה. 
בדרך כלל, הגלשן ניזון מעלים, ניצנים, פרחי קוקוס, פרחי דוריאן, פירות ומוהל מסוגים מסוימים של עצים. הוא ניזון גם מחרקים בחלק מבורניאו. מקורות המזון תלויים בסביבת המחייה, בסוגי הצמחייה ובזמינות.
הגלשן המלאי נמצא בדרך כלל בחופת יער הגשם. הוא עשוי לבקר בכמה וכמה מיני עצים בלילה אחד, או במין אחד בלבד. ניתן גם לראות אותו מלקק קליפות עץ של מיני עצים נבחרים כדי להשיג מים, מזון, מלחים ומינרלים.

תפוצה וסביבת חיים

תפוצתו של הגלשן משתרעת על פני דרום-מזרח אסיה, מאזור סונדה לצפון לאוס, קמבודיה, וייטנאם, תאילנד, מלזיה, סינגפור, ברוניי, אינדונזיה (קלימנטן, סומטרה, באלי, ג'אווה), ואיים סמוכים נוספים. לעומתו, הגלשן הפיליפיני נמצא רק בדרום הפיליפינים.
הגלשן המלאי מותאם לכמה וכמה סביבות מחיה הכוללות צמחייה, כולל גינות, יערות גשם, יערות הרריים, יערות נשירים ועוד.
לינדה מנוחין

לינדה עבדול עזיז מנוחין (נולדה ב-1950) היא עיתונאית ובלוגרית ישראלית הכותבת באתרי חדשות ערביים, ואשר שימשה בעבר כראש דסק המזרח התיכון ופרשנית לענייני ערבים בטלוויזיה בערבית, בערוץ 1.

ביוגרפיה

מנוחין נולדה ב-1950 בבגדאד. בגיל 21 נמלטה לישראל דרך איראן עם אחיה, כאשר אמה ואחותה עושות את אותה הדרך שמונה חודשים מאוחר יותר, וכשאביה נותר מאחור. שנתיים אחר הגעתם לישראל, בערב יום הכיפורים תשל"ג, נעלם אביה בבגדאד בלי להותיר סימן. האב, עו"ד יעקב עבד אל-עזיז, היה אישיות מוכרת בקהילה היהודית. בשנים ההן ביסס משטר הבעת' את כוחו בציבור, בהנהגת סגן הנשיא, סדאם חוסיין. יהודים, קומוניסטים ומתנגדי משטר אחרים הוצאו להורג באשמות שווא כמעשה של הפגנת עוצמה. תעלומת היעלמו לא נפתרה עד היום, וההנחה היא כי נרצח בפקודת השלטון. מאוחר יותר סיפור החיפוש אחר מה עלה בגורלו יתועד בסרט הדוקומנטרי של דוקי דרור, "צל בבגדד" (2013).
עם הגיעה לישראל החלה ללמוד באולפן בירושלים בקורס קדם־אקדמי, ולמדה ספרות ערבית באוניברסיטה. תחילה הייתה למורה במגזר הערבי עד שב–1976 התקבלה לרדיו, שם עבדה כשנתיים כקריינית. ב–1981 התקבלה לטלוויזיה בערבית, שם שימשה כעורכת מגזינים ובתפקידה האחרון שימשה כראש דסק המזרח התיכון ופרשנית לענייני ערבים.
הורמזיס

הורמזיס (מיוונית: hórmēsis - תנועה מהירה) הוא מונח בטוקסיקולוגיה המציין תופעה בה לכמות קטנה של רעל או רעלן יש דווקא אפקט ביולוגי מיטיב. חומר בעל מאפיינים כאלה מציג עקומת מנה-תגובה דמוית U או J, כלומר שפועל במינונים נמוכים ומעבר לעיכוב עם העלייה במינון. המנגנונים הביוכימים הגורמים לתופעה אינם מובנים כל צרכם אך ניתן לשער כי הרעלן גורם להפעלת מנגנוני הגנה ותיקון המצליחים להתגבר על האפקט השלילי ואף להיטיב, בבחינת "מה שלא הורג- מחשל".
עלי אבו א-ראע'ב

ביוגרפיה

עלי אבו א-ראע'ב נולד בעמאן בשנת 1946. הוא סיים תואר ראשון בהנדסה אזרחית בשנת 1967 באוניברסיטת טנסי בארצות הברית. הוא היה המנהל הניהולי של החברה הלאומית להנדסה ולקבלנות בשנים 1971–1991. מאוחר יותר שימש שר התעשייה והמסחר. הוא גם היה שר משאבי האנרגיה והמינרלים בין השנים 1991–1993 ונבחר לפרלמנט הירדני בשנת 1993.
אבו א-ראע'ב התמנה לראש ממשלת ירדן ב-19 ביוני 2000, לאחר שהחליף את עבד א-ראוף א-רוואבדה. בממשלתו הראשונה הוא כיהן גם כשר ההגנה. אבו א-ראע'ב הוא הרכיב ממשלה שנייה ב-14 בינואר 2002 וממשלה שלישית ב-21 ביולי 2003. בסך הכול הוא כיהן בתפקיד ראש הממשלה במשך שלוש שנים, בסופן התפטר מהתפקיד לאחר שהואשם בשחיתות ובקשרים מפוקפקים עם אנשי עסקים עיראקיים ומקורביו של סדאם חוסיין. הוא הוחלף 22 באוקטובר 2003 ובמקומו מונה פייסל אל-פאיז.
מחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף

לאחר המלחמה: הנצחה

באתר הוקמה אנדרטה לזכר הנרצחים.
נבחרת גביע דייוויס של בריטניה

היסטוריה

נבחרת הטניס של בריטניה זכתה 10 פעמים בגביע דייוויס (1903, 1904, 1905, 1906, 1912, 1933, 1934, 1935, 1936, 2015).
בריטניה משחקת בגביע דייוויס משנת 1900. בריטניה שיחקה מאז תחילת השתתפותה בגביע דייוויס 223 משחקים, בהם ניצחה ב-163. פרד פרי הוא השחקן בעל מספר ההשתתפויות הבינלאומיות הרב ביותר, 52 בסך הכול, ולעומת זאת בעל שיא הניצחונות במשחקים, 34 בסך הכל, הוא בובי ווילסון.
הדירוג הנוכחי של נבחרת בריטניה בדירוג נבחרות הגברים של גביע דיוויס, הוא המקום ה-5 בעולם, נכון ל-4 בפברואר 2019 - ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
בשנת 2009 הגיעה נבחרת בריטניה לשיא השפל, שנה בלבד לאחר שנשרה מהבית העליון לבית 1 נשרה בריטניה לבית 2 האירופאי/אפריקני (דרג הטניס השלישי בחשיבותו בעולם) לאחר הפסד ביתי מביש לפולין בספטמבר 2009.
השפל הבריטי בטניס העולמי נמשך גם בשנת 2010 כאשר בריטניה נוצחה בידי ליטא בסיבוב הראשון של בית 2 ובעקבות הפסדה נקבע כי היא תתמודד במשחק נגד הנשירה לבית 3 (דרג הטניס הרביעי בחשיבותו בעולם) רק ניצחון על טורקיה החלשה מנע מבריטניה ירידה מבישה לבית 3 בטניס העולמי.
בהגרלת בית 2 שנערכה בסוף 2009 נקבע שבריטניה תשחק בתחילת 2010 בסיבוב הראשון נגד ליטא
בסוף שנת 2011 שבה בריטניה לבית 1 בה היא משחקת כיום (2013)
בשנת 2013 שבה בריטניה לבית העליון הל הטניס העולמי לאחר העידרות של 5 שנים לאחר שבסיבוב הראשון של בית 1 האירופאי/אפריקאי היא ניצחה את נבחרת רוסיה 2-3 ובפליאוף על ההעפלה על העלייה לבית העליון היא גברה על קרואטיה 1-4 
בהגרלה שנערכה לאחר העפלתה לבית העליון נקבע שבשנת 2014 היא תפגוש את נבחרת הדייוויס של ארצות הברית בשלב שמינית הגמר.
בשנת 2015 זכתה נבחרת בריטניה בגביע דייוויס, לאחר שגברה בגמר על נבחרת בלגיה בתוצאה 3-1.
בריטניה משחקת בצבעים כחול ולבן.
מלבן

בגאומטריה, מלבן הוא מרובע שבו כל הזוויות ישרות.
מלבן הוא מקרה פרטי של מקבילית ושל טרפז שווה-שוקיים. מלבן בעל זוג צלעות סמוכות שוות הוא ריבוע.
אורכו של המלבן מוגדר כאורך של צלע מזוג הצלעות הארוכות יותר, ורוחבו של המלבן מוגדר כאורך של צלע מזוג הצלעות הקצרות יותר.

יחסי ההכלה של המלבן

יחסי ההכלה בין מלבן לריבוע -  המלבן יהיה גדול יותר בשטחו כי אורך ורוחב צלעות המלבן אינם שווים.
יחסי ההכלה בין מלבן למעוין  - המלבן יהיה גדול יותר בשטחו כי אורך ורוחב צלעות המלבן אינם שווים.

יחסי ההכלה בין מלבן למקבילית - המקבילית היא כמו המלבן,  גם אצל המקבילית האורך והרוחב של הצלעות שונה אך גם סוג הצלעות שונה ולכן ניתן להסיק שגודל המקבילית גדול יותר

בתחומים אחרים

בחשבון האינפיניטסימלי, אפשר לחשוב על אינטגרל רימן כגבול של סכומי שטח של מלבנים בעלי רוחב שרירותי, ולמעשה נעשה שימוש במלבן להגדרת המושג שטח.
חבורת הסימטריות של מלבן שאינו ריבוע היא חבורת הארבעה של קליין.

מלבן הזהב

מלבן הזהב הוא מלבן שהיחס בין צלעותיו הוא יחס הזהב. יש הטוענים שהוא בעל ערך אסתטי מיוחד, ולכן ניתן למצוא אותו ביצירות אמנות. יש הטוענים שהוא נמצא גם במבני העת העתיקה, כגון הפרתנון באתונה ואף הפירמידות במצרים, אך יש לא מעטים המטילים ספק בכך.

ריצוף

ניתן לרצף את המישור בעזרת מלבנים בדרכים רבות, לדוגמה:
משה זנה

ביוגרפיה

זנה גדל בקריית ביאליק. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1983 בחר לשרת בחיל הים. זנה השלים קורס חובלים, הוסמך כקצין מכונות ושירת על סיפון "אח"י מבטח", בין היתר בעת הטבעת אניית המחבלים "אטבירוס", שהייתה בדרכה לפיגוע בתל אביב. בהמשך שימש כמפקד הפלגה הטכנית של שייטת 13 וכמפקד הפלגה הטכנית הסטי"לים והצוללות בבסיס חיפה. לאחר מכן שירת כראש מחלקת הלוגיסטיקה של חיל הים. בשנת 2011 מונה לראש מספן הציוד בחיל.
זנה בעל תואר ראשון ותואר שני בהנדסת מכונות מטעם הטכניון. מתגורר במצפה עדי
ג'יין מארץ'

השנים הראשונות

מארץ' נולדה בלונדון כג'יין מארץ' הארווד. אביה המורה, ברנרד, הוא ממוצא אנגלי וספרדי ואמה, ג'ין, היא ממוצא וייטנאמי וסיני. יש לה אח בשם ג'ייסון, המבוגר ממנה ב-3 שנים.
בשנות נעוריה הייתה דוגמנית אופנה מצליחה. בגיל 14 זכתה בתחרות מקומית בסגנון "דוגמנית נולדה" ובשנה שלאחר מכן החלה לדגמן. באותה תקופה היא החלה להשתמש בשמה האמצעי, שניתן לה בשל החודש שבו נולדה, וזנחה את שם משפחתה.

קריירה

את קריירת המשחק שלה החלה מארץ' במקרה. הבמאי הצרפתי ז'אן-ז'אק אנו ראה אותה על שער המגזין "Just Seventeen" והחליט ללהק אותה לתפקיד הראשי בסרטו "המאהב", על אף שלא היה לה כלל ניסיון קודם במשחק. מארץ' הייתה בת 18 בעת צילומי הסרט. לאחר יציאתו לאקרנים, הסרט עורר סערה, הן בשל סיפור האהבה שהוא הציג בין גבר בוגר ובין קטינה, והן בשל סצינות המין הנועזות שבו, שכללו עירום מלא של שני כוכבי הסרט וצילומי תקריב. סמוך לאחר יציאתו של הסרט לאקרנים נפוצו שמועות, לפיהן סצינות האהבה בינה ובין כוכב הסרט טוני לונג קה-פיי היו אמיתיות. מארץ' הכחישה נמרצות שמועות אלה, והאשימה את במאי הסרט, ז'אן-ז'אק אנו, בהפצתן ובאי מניעת התפשטותן, במטרה לקדם את יחסי הציבור של הסרט. בעקבות כך השניים לא דיברו במשך 10 שנים, עד להתנצלותו של אנו בשנת 2003.
גם סרטה הבא של מארץ', "צבע הלילה", שיצא ב-1994, עורר סערה מסיבות דומות. בסרט כיכבה מארץ' לצידו של ברוס ויליס, ולשניים היו בו מספר סצינות מין נועזות שכללו עירום מלא. הסרט זכה לביקורות גרועות, אך הפך לאחר מכן לסרט פולחן, שזכה להצלחה גדולה בהשכרות ובמכירות של קלטות וידאו ביתיות ותקליטורי DVD. המגזין "מקסים" הכתיר את סצינות המין שלה בסרט כסצינות המין הטובות ביותר בקולנוע בכל הזמנים.
בשנים שלאחר מכן המשיכה להופיע בסרטים, אולם הם לא זכו להצלחה ולתהודה כמו שני סרטיה הראשונים. ב-1998 כיכבה בסרט "פרובוקטור", שבעלה היה בין מפיקיו. 
החל משנת 2004 היא משמשת כפרזנטורית הראשית של חברת התכשיטים "שופרד".

חייה האישיים

על סט הצילומים של הסרט "צבע הלילה" פגשה מארץ' את המפיק האיטלקי קרמיין זוזורה, שהיה אחד ממפיקי הסרט. השניים התאהבו ונישאו לאחר חודשיים בלבד של היכרות, ב-14 ביוני 1993, במהלך הפסקה של 8 שעות בצילומי הסרט. ברוס ויליס היה השושבין של החתן ואשתו דאז, דמי מור, הייתה השושבינה של הכלה. נישואיהם לא החזיקו מעמד זמן רב, הם נפרדו ב-1997 והתגרשו רשמית ב-2001.
ג'ונתן ליווינגסטון השחף

עלילה

הספר מספר את סיפורו של ג'ונתן, שחף שנודה מעדתו לאחר שסירב לחיות כשחף רגיל והתמסר לנפלאות התעופה. הוא רוכש יכולות גבוהות, ומסגל לעצמו רף ציפיות גבוה. לאחר מותו הוא הופך למעין נביא של העדה שממנה נודה, ומראה להם את מה שהם מפסידים במלחמתם המתמדת על המזון.
מטרתו של השחף היא להיות חופשי, והוא לומד איך לעשות זאת, ובתוך כך מלמד שחפים אחרים לעוף, להתרומם, ולהיות חופשיים. משפט ידוע מהספר הוא "השחף המגביה עוף הוא זה המרחיק ראות".
השחף, ג'ונתן לווינגסטון, עולה בכל פעם לרמה חדשה, לשיא חדש. בכל פעם שהוא מצליח לעוף גבוה יותר, או מהר יותר, הוא מצליח להגיע לתובנות חדשות, ומוצא את עצמו ב"עולם חדש".

ניתוח הסיפור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
שמו של השחף ג'ונתן, כשמו של אדם, בא להמשיל את חייו של השחף ג'ונתן לחייו של כל אחד מאיתנו. בפתח הספר אף נאמר כי הוא מוקדש "לג'ונתן השחף האמיתי שחי בתוכנו". הספר מותח ביקורת על החברה שחוסמת אנשים "בעלי מעוף", ועל המחסור באנשים שיוצאים מהשגרה, ורואים רחוק, מעבר למה שניתן לדמיין.
שמואל רויטל

שמואל רויטל (1928 - א' בתמוז ה'תשע"ה 18 ביוני 2015) היה משפטן, ומומחה בתחומי תכנון ובנייה ושלטון מקומי, מחברם של ספרי משפט.

ביוגרפיה

רויטל נולד ברובנו, באותה תקופה בשלטון פולין. עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1935. הוא התגורר בילדותו ברעננה ולמד בבית הספר היסודי "מגד". כנער למד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. שירת במלחמת השיחרור בחטיבת אלכסנדרוני. למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר דוקטור למשפטים בשנת 1972. שימש כמשפטן בשירות המדינה – במשרד מבקר המדינה וכסגן היועץ המשפטי של נציבות תלונות הציבור.
שימש מרצה לדיני תכנון ובנייה באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת בר-אילן ובמרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן.
ברכת ירושלים

ברכת ירושלים (המכונה גם ברכת בניין ירושלים או בונה ירושלים) היא הברכה הארבע עשרה בתפילת שמונה עשרה, אחת משלוש עשרה ברכות הבקשה בתפילה זו. עיקרה הוא תחינה לבורא לקומם את ירושלים מאפרה ולהשיב את שכינתו לתוכה.

נוסח הספרדים

תשכון בתוך ירושלים עירך כאשר דיברת,

וכיסא דוד עבדך מהרה בתוכה תכין, 

ובנה אותה בנין עולם במהרה בימינו. 

ברוך אתה ה', בונה ירושלים.

נוסח אשכנז ונוסח ספרד

ולירושלים עירך ברחמים תשוב, 

ותשכון בתוכה כאשר דיברת, 

ובנה אותה בקרוב בימינו בנין עולם, 

וכיסא דוד (עבדך) מהרה לתוכה תכין. 

ברוך אתה ה', בונה ירושלים.

נוסח איטליה

ולירושלים עירך ברחמים תשוב, 

ובנה אותה בנין עולם במהרה בימינו. 

ברוך אתה ה', בונה ירושלים.

נוסח תימן

תשכון בתוך ירושלים עירך כאשר דברת, 

ובנה אותה בנין עולם במהרה בימינו. 

ברוך אתה ה' בונה ירושלים.

נוסח ארץ ישראל

רחם ה' אלוהינו ברחמיך הרבים על ישראל עמך

ועל ירושלים עירך ועל ציון משכן כבודך ועל היכלך 

ועל מעונך ועל מלכות בית דוד משיח צדקך 

ברוך אתה ה' אלהי דוד בונה ירושלים.

תוספת תפילת נחם

בתשעה באב מוסיפים בברכת ירושלים את תפילת נחם. מקורה של תפילת נחם הוא בתלמוד הירושלמי (על אף ששם מופיעה המילה 'רחם' במקום 'נחם').
לפי רוב נוסחי התפילה, תפילת נחם נאמרת לפני חתימת הברכה ("ברוך אתה..."), וכן חתימת הברכה הרגילה לא נאמרת אלא מוחלפת בחתימתה של תפילת נחם. לפי נוסח תימן לא מוסיפים את תפילת נחם לברכת ירושלים, אלא תפילת נחם נאמרת במקום הברכה הרגילה.
יש נוהגים לומר את תפילת נחם בכל שלוש התפילות של תשעה באב (תפילת ערבית, תפילת שחרית ותפילת מנחה). כך נוהגים חלק מן הספרדים (היישוב הישן הספרדי בארץ ישראל, מצרים, הקהילה הספרדית-פורטוגזית באמסטרדם ועוד), וכך גם מנהג יהודי תימן ויהודי איטליה. לעומתם יש נוהגים לומר תוספת זו רק בתפילת מנחה של תשעה באב. כך נוהגים האשכנזים, וחלק מן הספרדים (בעיקר יוצאי צפון אפריקה, גאורגיה, טורקיה, הבלקן, וחלק מהספרדים במערב אירופה, למעט באמסטרדם).
זבישה בידגושץ'

היסטוריה

המועדון נוסד ב 1946 ושיחק עד עונת 1989/1990 ברוב השנים בליגה השנייה בפולין. בעונת 1989/1990 עלה מהליגה השנייה בפולין לליגת העל הפולנית. המועדון שיחק בליגת העל במשך 5 שנים עד עונת 1993/1994 שבסופה ירד לליגה השנייה. בעונת 1990/1991 הגיע לחצי גמר הגביע הפולני והפסיד לקבוצת גאקאאס קטוביצה. בעונת 1991/1992 הגיע לרבע גמר הגביע הפולני והפסיד לקבוצת מיידז' לגניצה. בעונת 1993/1994 הגיע לשמינית גמר הגביע הפולני והפסיד לקבוצת זומביירקי ביטום. 
הקבוצה שיחקה בליגה השנייה ובליגות נמוכות יותר במשך 19 שנה עד עונת 2012/2013 שבסופה הגיעה למקום הראשון בליגה השנייה ועלתה לליגת העל הפולנית. הקבוצה שיחקה בליגת העל הפולנית מעונת 2013/2014 ועד עונת 2014/2015. בעונת 2013/2014 זכתה בפעם הראשונה בגביע הפולני והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופים במסגרת הליגה האירופית בעונת 2014/2015. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת זולטה ורכם והודחה מהטורניר. בסוף עונת 2014/2015 ירדה לליגה הפולנית השנייה.
נסים זלאיט

נסים זלאיט (נולד ב-1923) הוא צייר ישראלי.
נסים זלאיט נמנה עם הדור הוותיק של אמנות המופשט הישראלי, שפרחה בשנות החמישים והששים של המאה ה-20 בארץ, ונותר נאמן לה עד היום.
נולד בעיראק. בגיל 28 נמלט מבגדאד, עקב פעילותו במחתרת הציונית, ועלה בגפו לישראל בשנת 1951. זו הייתה פרידה מכל אשר ידע והכיר בעולם האתמול, והמפגש עם הארץ החדשה ועם האמנות הרוחשת בה היה לאירוע המכונן בחייו.
זלאיט התוודע אל המופשט בתקופת לימודיו במכון אבני בשנים 1956–1959. מוריו היו יחזקאל שטרייכמן (1906–1993) ואביגדור סטימצקי (1908–1989) חברי קבוצת 'אופקים חדשים', שראו במופשט ביטוי לאמת אוניברסלית, שהיא תכליתה של האמנות הטהורה. עד לאותה עת היה זלאיט צייר פיגורטיבי מצליח בקנה המידה האפשרי מבחינתו, הן בבגדאד, שבה נולד ובגר, והן בשנותיו הראשונות בארץ.
הבחירה של זלאיט בציור המופשט סימנה את פנייתו לדרך חדשה ובלתי מוכרת, תוך השלכת סמלי העבר והגדרותיו מאחור. היה זה ביטוי לכמיהתו להתקבל, להשתייך ולהיות מזוהה עם האמנות הארצישראלית האוונגרדית באותה העת. בהחלטתו זו ויתר על כל נקודת אחיזה או עוגן במציאות הפיזית, ובחר לצאת למסע בתוך הלא נודע, במרחבי המופשט האינסופי. בתוך מרחב זה חיפש והתווה את דרכו האישית. ביצירותיו, הוא נותן ביטוי למגמות האוניברסליות באמנות המערב מצד אחד, ולתחושת הזיקה והשייכות למקום הישראלי, מצד שני. עם כל אלה, ניתן לזהות ביצירתו את עקבות זיכרונות העבר ואת ההתנסויות שעיצבו את עולמו.

לימודי אומנות

זלאיט למד באקדמיה לאמנויות יפות בבגדאד, במדרשה למורים לציור בתל אביב ובמכון אבני בתל אביב.
ספלאולוגיה

ספלאולוגיה (מיוונית: ספליאו (σπήλαιο) - מערה ולוגיה (λογία) - תורה) היא ענף בגאולוגיה העוסק בחקר מערות ותופעות קארסטיות נוספות, ובוחן היבטים שונים מהבחינות הגאולוגיות, הכימיות, הביולוגיות וההיסטוריות.

היסטוריה

עד אמצע המאה ה-19, ערכן המדעי של מערות נאמד רק בשל היכולת והאפשרות להיעזר בהן לתחומי מחקר ומדע אחרים, כגון ארכאולוגיה, גאוגרפיה וגאולוגיה. אכן, ידיעותיו של האדם בנושא מערות היו מצומצמות מאוד עד למחקריו ועבודותיו של "אבי הספלאולוגיה המודרנית", הצרפתי אדוארד-אלפרד מרטל, שהביאו לתחילתם של עיסוק והתעניינות מדעיים בנושא. בשנת 1895 ייסד מרטל את "החברה הספלאולוגית" ("Société de Spéléologie"), שהייתה לגוף המסודר הראשון שעסק בעניין זה.
מאז ועד ימינו התפתח ענף הספלאולוגיה בגלל העניין המדעי שבמערות, ובעיקר בגלל חידושים טכנולוגיים המאפשרים גישה למקומות שבעבר לא דרכה בהם רגל אדם מחמת עומקם, ריחוקם ואפלוליותם.

שימושים נוספים לספלאולוגיה

ספלאולוגים עוסקים גם בעבודה מחקרית לצדם של ארכאולוגים והיסטוריונים, בחוקרם חורבות והריסות, מערכות של מחילות ונקבות, ומערכות מים קדומות.
סמי בירנבך

קריירה מוזיקלית

בשנות השבעים היה בלונדון ואז חזר לישראל והיה חלק ממהפכת הרוק הישראלי האלטרנטיבי. הוא כתב את רוב השירים באלבומו הראשון של רמי פורטיס, "פלונטר", שיצא ב-1978. לאחר שהות קצרה בישראל עבר לאמסטרדם ושם הקים עם פורטיס את הלהקה מינימל קומפקט, שנחשבה לאחת ההצלחות הגדולות ביותר של להקות ישראליות בחו"ל. בשנת 1988, התפרקה הלהקה, אך רק ב-1991 היא ערכה מופע פרידה מהקהל הישראלי. מאוחר יותר בשנות ה-90 החל לערוך תוכניות רדיו והפך לתקליטן, תוך שהוא פועל תחת הכינוי "די ג'יי מורפיאוס" (DJ Morpheus).
המהונג

טרום-מודרנית

ב-1400 יי-סונג-קה, מייסד שושלת יי, ברח אל המהונג לאחר הפיכה מוצלחת, שביצע בנו, יי-באנג-וון.

מהכיבוש היפני עד לשחרור העיר

בזמן השלטון היפני בחצי האי הקוריאני מ-1910 עד 1945, העיר נקראה קנקו. ב-22 בדצמבר 1945, העיר שוחררה מהשלטון היפני על ידי הצבא האדום. 80%-90% מהעיר נהרסו במהלך מלחמת קוריאה. במהלך כל מלחמת קוריאה, העיר הייתה בידי כוחות הצפון, למעט בתקופה שבין 17 באוקטובר עד 17 בדצמבר 1950.

בשלטון קוריאה הצפונית

בשנים 1955–1962, המהונג עברה שיקום ופיתוח אינטנסיביים, על ידי גרמניה המזרחית. תוכנית הפיתוח והשיקום כללה יצירת תעשיות הקשורות לבנייה, הכשרת עובדי בניין, מהנדסים, מתכנני ערים ואדריכלים. הפרויקט המקורי היה אמור להימשך עד שנת 1964, אך בשל הימצאות של צפון קוריאה ומזרח גרמניה בצדדים מנוגדים בסכסוך הסיני-סובייטי, הפרויקט הסתיים שנתיים מוקדם יותר, בשנת 1962, ללא כל אירועי חניכה או טקסים. בין השנים 1960–1967, המהונג הייתה נפרדת ממחוז דרום חמגיונג, והייתה עיר מנוהלת ישירות (כמו פיונגיאנג), אך בשנת 1967, היא הצטרפה למחוז דרום חאמגיונג, והפכה לבירת המחוז. בשנת 1995, קרה בעיר אחד האתגרים המתועדים היחידים לממשלה הצפון קוריאנית - כאשר חיילים מוכי רעב צעדו לכיוון פיונגיאנג כדי למרוד. המרד דוכא, יחידת החיילים פורקה, ולא ידוע מה עלה בגורל החיילים. ברעב בקוריאה הצפונית בשנות ה-90 של המאה העשרים, אנדרו נטסיוס, מנהל USAID, תיאר את המהונג כ"עיר שהרעב השפיע עליה בצורה החמורה ביותר". הוושינגטון פוסט וסוכנות הידיעות רויטרס, דיווחו כי נמצאים קברים טריים רבים על הגבעות שמסביב להמהונג, וכי רבים מילדי המהונג היו ננסיים כתוצאה מתת-תזונה. עריק צפון קוריאני טוען שיותר מ-10% מאוכלוסיית העיר מתו ברעב, וכ-10% נוספים נמלטו מהעיר בחיפוש אחר מזון. אף על פי שבעבר זרים (אזרחי מדינות אחרות), לא הורשו לבקר בהמהונג, כיום זרים יכולים לבקר בהמהונג, בסיורים של סוכנויות הנסיעות הצפון קוריאניות. ישנה סברה כי המהונג, בעלת שיעור גבוה של כימאים ומפעלים כימיים שהקימו היפנים במלחמת העולם השנייה, היא המרכז לייצור מתאמפטמין של קוריאה הצפונית.

כלכלה

המהונג היא מרכז חשוב לתעשייה כימית בקוריאה הצפונית. זוהי עיר תעשייתית המשמשת כנמל העיקרי של קוריאה הצפונית לסחר חוץ. התעשייה כוללת בעיקר תעשייה כימית, טקסטיל, מתכות, מכונות, נפט מזוקק ומזון מעובד.

תחבורה

המהונג היא מרכז תחבורה חשוב, המחובר לקו הרכבת פיונגרא . בעיר שוכן נמל התעופה טוקסאן .

תרבות

בהמהונג שוכן התיאטרון הגדול של המהונג, שהוא התיאטרון הגדול ביותר בקוריאה הצפונית.
מאכלים אסורים

מאכלים אסורים (בספרות ההלכתית מכונים בדרך כלל: מאכלות אסורות) הם מאכלים שיש איסור או הגבלה על אכילתם, בהתאם לכללים של דת או תרבות. בולטים בהקשר זה כללי הכשרות של היהדות שהם מרובים וענפים ואוסרים סוגים רבים של מאכלים בשל מוצאם ודרכי הכנתם. הנצרות ביטלה איסורים אלה בטענה ש"לֹא הַנִּכְנָס אֶל־הַפֶּה יְטַמֵּא אֶת־הָאָדָם כִּי אִם־הַיּוֹצֵא מִן־הַפֶּה הוּא מְטַמֵּא אֶת־הָאָדָם", ואילו האסלאם נטל מעט מתוך מערכת האיסורים היהודית, והוסיף לה גם משלו. בהינדואיזם הפרה נחשבת למקודשת ולכן אסור לאכול אותה.
בדתות שונות קיימים איסורים לאכול בעלי חיים מסוימים או מיני מזונות יחדיו באותה עת. מיון המזון באמונות העתיקות נעשה לפי מזון צמחוני, מזון חלבי ומזון בשרי.

מאכלים אסורים בנצרות

דיני הכשרות בוטלו בנצרות בשלב מוקדם; לפי המסופר בברית החדשה, אלוהים התגלה לשמעון בר יונה והראה לו מטפחת גדולה שירדה מן השמים ובה היו כל חיית הארץ ונאמר לו: "קוּם פֶּטְרוֹס טְבַח וֶאֱכֹל׃ וָאֹמַר חָלִילָה לִּי אֲדֹנִי כִּי כָּל־פִּגּוּל וְטָמֵא לֹא־בָא בְּפִי־מֵעוֹלָם׃ וַיַּעֲנֵנִי הַקּוֹל שֵׁנִית מִן־הַשָּׁמַיִם וַיֹּאמַר אֶת־אֲשֶׁר טִהַר הָאֱלֹהִים אַתָּה אַל־תְּטַמְּאֶנּוּ." בעקבות כן סעדו השליחים עם הגויים, ופאולוס אף התלונן לאחר מכן כי בר יונה נרתע מלאכול שוב עם הגויים לאחר שהגיעו שליחים מיעקב הצדיק בירושלים, שתבעו כי המאמינים הנכרים ימולו ויקבלו את התורה. לבסוף החליט יעקב "שֶׁלּא לְהַחֲמִיר עַל־הַשָּׁבִים מִן־הַגּוֹיִם לֵאלֹהִים" ולדרוש מהם בתחום זה להימנע רק "מִבְּשַׂר הַנֶּחֱנָק וּמִן־הַדָּם". הפרשנות הרווחת בנצרות היא שמדובר היה בתקנה זמנית כדי למנוע מתיחות בין היהודים לגויים בקהילות. צו זה איננו נשמר כמעט כיום.   
על אף שבנצרות אין דיני מאכלים אסורים, כאמור, הרי שהדת הקתולית אוסרת על אכילת בשר (למעט בשר דג) במהלך 40 הימים שלפני חג הפסחא (התענית).
טבק (חומר גלם)

טבק הוא מוצר שמיוצר מעלי צמח טבק (ממינים שונים), לאחר שהם עוברים תהליך של עיבוד, שכולל יבוש ושימור. הצמח הוא חלק מהסוג "ניקוטיאנה" וממשפחת הסולניים. בעוד שיותר מ-70 מינים שונים של ניקוטיאנה ידועים, המין המוכר ביותר הוא "ניקוטיאנה טאבקום" (טבק (שיח)). המין העוצמתי יותר ניקוטיאנה רוסטיקה גם נמצא בשימוש ברחבי העולם.
טבק מכיל ניקוטין שהוא אלקלואיד אשר ממריץ, והרמלה אלקלואידים.
עלי טבק מיובשים, משמשים בעיקר לעישון סיגריות, סיגרים, טבק למקטרת ולנרגילה. הם יכולים גם להיות נצרכים בדרכים נוספות שונות ובהן, טבק הרחה, טבק לעיסה, טבילת טבק וסנוס.
ההשפעות הבריאותיות של עישון טבק הן רבות. השימוש בטבק הוא גורם סיכון למחלות רבות, במיוחד אלה המשפיעות על הלב, הכבד, הריאות, ועלול לגרום לסוגים שונים של מחלת הסרטן.
ב-2008 הכריז ארגון הבריאות העולמי על טבק כגורם תמותה מספר אחד שניתן למניעה בעולם.
במדינות שונות נחקקו חוקים שנועדו להקשות על צריכת מוצרי טבק. כך, בישראל בדצמבר 2018 אישרה הכנסת חוק להגבלת פרסום מוצרי טבק ושיווקם.
ניקוד

המונח נִקּוּד מתאר הוספת סימנים מתחת לאותיות, מעליהן או בתוכן, לצורך ייצוג תנועות או להבחנה דיאקריטית. משתמשים במונח זה בעיקר ביחס לשפות עברית, ארמית וערבית. השימוש בניקוד החל בימי הביניים, והראשונים שהשתמשו בו היו מדקדקי הארמית הנוצרית (הסורית), כנראה בהשפעת טקסטים יווניים שכללו סימנים שנועדו להבהרת ההגייה. מקובל להניח שהסיבה לפיתוח שיטות הניקוד בשפות השונות היא החשש שמסורת ההגייה של טקסטים מקודשים, שעד אז הועברה בעל פה, לא תשתמר אם לא תקובע בכתב.
בימי הביניים התקיימו בעברית ארבע שיטות ניקוד זו לצד זו: הַטַּבְרָנִית, הבבלית, הארצישראלית, והארצישראלית-טברנית. שיטות אלו שימשו בעיקר לניקוד הטקסט המקראי, אך גם לניקוד טקסטים של משנה, תלמוד, ותרגומים לארמית למקרא. השיטה הטברנית נתפסה כמדויקת ביותר, ודחקה את רגלי שלוש השיטות האחרות. במקביל לשיטות הניקוד היהודיות פיתחו השומרונים שיטת ניקוד משלהם, שיטת הניקוד השומרונית, המשקפת את הגיית העברית והארמית בפיהם.
בשל נסיבות היסטוריות, בעברית בת ימינו משתמשים בסימנים הגרפיים של שיטת ניקוד אחת (השיטה הטברנית) כדי לסמן את ההגייה העומדת מאחורי שיטת ניקוד אחרת (השיטה הארצישראלית). המשמעות היא שיש חוסר התאמה בין ההגייה לבין השיטה לסימונה.