google/wiki40b huggingface dataset:
דייוויד פיכלר

דייוויד פיכלר (באנגלית: David Pichler, נולד ב-3 בספטמבר 1968) הוא קופץ למים אמריקאי בעבר. אלוף ארצות הברית ורביעי באולימפיאדת סידני (2000).
בשנת 1996 יצא פיכלר מהארון ובכך היה לקופץ המים השלישי בארצות הברית שהוא הומו גלוי (גרג לוגניס ופטריק ג'פרי).

ביוגרפיה

פיכלר נולד בבאטלר פנסילבניה. הוא התאמן בפורט לודרדייל, פלורידה.
בתחרות "גביע העולם" שנערכה באטלנטה בשנת 1995 זכו פיכלר וצ'ארלס וייד במדליית כסף אחרי קופצים מסין.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים פיכלר במקום שישי בתחרות הקפיצה מפלטפורמה של 10 מטר בתוצאה של 607.11 נק'.
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 סיים פיכלר ביחד עם וייד במקום חמישי בתחרות קפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר בתוצאה של 246.96 נק'.
באליפות הגארד פרי בקפיצה למים (FINA-USA) שנערכה במאי 2000 זכו פיכלר ומארק רואיז במקום הראשון בתחרות הקפיצה הסינכרונית מפלטפורמה של 10 מטר בתוצאה של 301.26 נק', לפני מתיו הלם ורוברט ניוברי מאוסטרליה (298.50 נק'). 
לאולימפיאדת סידני (2000) נבחר פיכלר לתפקיד קפטן נבחרת הקפיצה למים של ארצות הברית. במשחקים עצמם הוא סיים במקום רביעי בתחרות הסינכרונית ממקפצה של 3 מטר ביחד עם טרוי דומיי בתוצאה של 320.91 נק', אחרי האוסטרלים שזכו במדליית ארד (322.86 נק'), במקום שביעי בתחרות הסינכרונית מפלטפורמה של 10 מטר ביחד עם רואיז בתוצאה של 321.69 נק' ובמקום תשיעי בתחרות מפלטפורמה של 10 מטר בתוצאה של 616.17 נק'.

חייו האישיים

בשנת 1996 עזב פיכלר את המועדון שבו התאמן בגלל מאמנו ובנו שלדבריו הם התעללו בו בגלל נטייתו המינית. יחס זה נמשך גם באולימפיאדת סידני שבו הם רבו עם בן זוגו.
פיכלר היה בין ההומוסקסואלים הגלויים הבודדים בקרב הספורטאים הגברים שהשתתפו באולימפיאדת אטלנטה ובאולימפיאדת סידני.
שיה ג'ון

קריירה

שיה, ילידת חביי החלה לשחק בגיל שש שיאנג-צ'י, ובגיל 10 זכתה באליפות הנערות של בייג'ינג. בעידוד השלטונות של סין, החלה ג'ון לשחק שחמט בתחרויות בינלאומיות. על אף שלא זכתה להדרכה ואימונים מתאימים, הפכה ג'ון לאלופת סין לנערות בשנת 1984. בשנת 1988 חלקה מקום 2–4 באליפות העולם לנערות.
בגיל 20 זכתה ג'ון בזכות להתמודד על תואר אלופת העולם בשחמט, ובשנת 1991 ניצחה את מאיה צ'יבורדאנידזה מגאורגיה, שהחזיקה בכתר משנת 1978 בתוצאה 8.5-6.5. בשנת 1993 הגנה ג'ון בהצלחה על תוארה נגד ננה יוסליאני (ניצחה בדו-קרב 8.5-2.5). ג'ון הפסידה את התואר לסוזאן פולגאר ההונגריה בשנת 1996 (8.5-4.5) אך חזרה והייתה לאלופת העולם בשנת 1999 לאחר שניצחה את עליזה גליאמובה לאחר שפולגאר סרבה לקבל את תנאי הדו-קרב ובכך איבדה את תוארה. ג'ון גברה על גליאמובה בתוצאה 8.5-6.5. בשנת 2000 פיד"ה שינתה את מתכונת ההתמודדות לשיטת נוק-אאוט וג'ון זכתה בתואר פעם נוספת, לאחר שניצחה את המתמודדת הסינית קין קנינג 2.5-1.5 בגמר.
בחודש אפריל 2000 התמודדה ג'ון בדו-קרב מול אלוף העולם לשעבר אנטולי קרפוב. בדו-קרב היו ארבעה משחקים רגילים ושניים מהירים. קרפוב ניצח 2.5-1.5 במשחקים הרגילים (שלושה תיקו והפסד אחד לג'ון) ובמשחקים המהירים ניצח גם כן קרפוב 1.5-0.5.
ג'ון נחשבת בסין לגיבורה, וידועה בשל האופטימיות שלה והסגנון ההתקפי הנמרץ שמאפין אותה. הצלחתה בשחמט עשתה רבות לחבב את השחמט הבינלאומי בארצה, וביתר הארצות בדרום מזרח אסיה. ג'ון היא הראשונה מבין מספר שחקניות סיניות חזקות, והייתה מרכיב חשוב בהצלחת נבחרת הנשים של סין לזכות במדליית הזהב באולימפיאדת 1998 שהתקיימה באליסטה אשר בקלמיקיה.
בין הנשים מדורגת ג'ון במקום השני בעולם, והייתה מדורגת במקום השני או השלישי במהלך מרבית הקריירה שלה. יהודית פולגאר, האשה המדורגת במקום הראשון, איננה משחקת באירועי שחמט לנשים בלבד.
בסוף שנות ה-90' השלימה ג'ון את לימודיה לתואר שלישי בפסיכולוגיה. ג'ון משקיעה את מרבית זמנה בוועדת הספורט של בייג'ינג, ומטפחת שחקני שחמט וספורטאים אחרים. החל מפברואר 2008 אינה שחמטאית פעילה.

ספרהּ

Xie Jun (1998). Chess Champion from China: The Life and Games of Xie Jun. Gambit Publications, London. ISBN 1-901983-06-4. — is an annotated collection of many of the world champion's games along with some biographical information.
אליסאו פריירה דוס סנטוס

קריירת מועדונים

אליסאו נולד בעיר אנגרה דו אירואיז'מו שבאי טרסיירה לאם בעלת מסעדה ממוצא כף ורדי ולאב נהג אמבולנס. כבר בהיותו ילד הוריו התגרשו.
בגיל 11 אליסאו התחיל לשחק בקבוצת ילדים מקומית, ובגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של בלננסש. בשנת 2002 אליסאו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בקיץ 2005 הושאל לוארזים על מנת לצבור דקות משחק. בקיץ 2006 חזר לבלננסש וקיבל בה יותר דקות משחק.
בקיץ 2007 אליסאו חתם במאלגה ששיחקה אז בליגה השנייה בספרד. את העונה אליסאו סיים עם 3 שערים ב-37 משחקי ליגה ומאלגה חזר לליגת העל. גם בעונת 2008/2009 אליסאו היה בורג משמעותי בהרכב הקבוצה וסיים עם 7 שערים ב-36 משחקי ליגה.
ב-25 ביוני 2009 אליסאו חתם בלאציו מהסרייה א' תמורת מיליון אירו. בלאציו, אליסאו רשם רק 2 הופעות ליגה וב-7 בינואר 2010 הושאל לריאל סרגוסה עד לסיום העונה.
בעונת 2010/2011 אליסאו חזר למאלגה. ב-27 בספטמבר 2010 אליסאו הבקיע שער מ-25 מטר במשחק הליגה נגד ויאריאל בדקה הרביעית של המשחק, בדקה ה-41 הורחק לאחר פגיעה בקרלוס מרצ'נה. בקיץ 2011 נאצ'ו מונראל חתם במאלגה ואליסאו הוסט לעמדת הקשר. ב-3 באוקטובר 2012 אליסאו הבקיע צמד בניצחון 0-3 נגד אנדרלכט במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות.
ב-24 ביולי 2014 חתם בבנפיקה ליסבון לשנתיים עם אופציה לעונה נוספת תמורת כמיליון וחצי אירו. בבנפיקה אליסאו התאחד עם חורחה חסוס שאימן אותו בבלננסש. ב-10 באוגוסט 2014 אליסאו ערך את הופעת הבכורה שלו בבנפיקה במסגרת הסופר קאפ הפורטוגלי נגד ריו אבה בו ניצחה בנפיקה 2-3 בפנדלים לאחר תיקו 0-0 אחרי 120 דקות.
ב-21 בפברואר 2015 אליסאו הבקיע את שער הבכורה שלו בבנפיקה בניצחון 1-3 נגד מוריירנסה. בסיום עונת 2017/2018 שוחרר מבנפיקה.

קריירה בינלאומית

בפברואר 2009 אליסאו זומן לראשונה לסגל נבחרת פורטוגל לקראת משחק הידידות נגד פינלנד. ב-10 ביוני 2009 אליסאו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד אסטוניה. אליסאו זומן לסגל המורחב של פורטוגל לקראת מונדיאל 2010, אך לא נכלל בסגל המורחב. ב-7 באוקטובר 2011 אליסאו כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 3-5 נגד איסלנד במסגרת מוקדמות יורו 2012.
אליסאו נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016 ואף זכה עם הנבחרת באליפות אירופה לראשונה בתולדותיה.
שינג'ו

היסטוריה

ההתיישבות באזור קיימת לכל הפחות מהמאה ה-17. האזור היה ידוע אז בשם ג'וּצְ'ייֵן (竹塹) והוא היה מיושב על ידי בני שבט טאוקס, משבטי הילידים בטאיוואן. ב-1875, במהלך השלטון של שושלת צ'ינג בטאיוואן, השם שונה לשינג'ו.
במסגרת הסכם שימונוסקי ב-1895 שינג'ו, כמו יתר טאיוואן, הועברה לשליטת האימפריה היפנית ושמה שונה לשינצ'יקו. ב-1920 שינצ'יקו קיבלה מעמד של עיירה, וב-1930 היא קיבלה מעמד של עיר.
ב-1945, לאחר מלחמת העולם השנייה האי הוחזר לידי הרפובליקה הסינית. בהמשך אותה שנה שם העיר הושב לשינג'ו והיא קיבלה מעמד של עיר פרובינציאלית.

ממשל

מבחינה מנהלית שינג'ו מחולקת ל-3 נפות (בסינית: 區): הנפה המזרחית (東區), הנפה הצפונית (北區) ונפת שְׂיָאנְגְשָׁאן (香山區). כל אחת מהנפות מחולקת לתת-נפות עירוניות (בסינית: 里). הנפה הצפונית היא המרכז השלטוני של העיר.

כלכלה

כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על תעשייה. בעיר נמצא הפארק המדעי והתעשייתי שינג'ו (新竹科學工業園區), בו נמצאים מתקנים של 360 חברות היי-טק.

חינוך

בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת ג'יאו טונג הלאומית (國立交通大學), אוניברסיטת צִ'ינְגְחְווָה הלאומית (國立清華大學) ואוניברסיטת ג'ונְגְחְווָה (中華大學).
NeXT

היסטוריה


NeXT נוסדה ב-1985 על ידי סטיב ג'ובס, ממייסדי חברת אפל, לאחר שנאלץ לעזוב את אפל, לצד כמה מעמיתיו לעבודה. NeXT הציגה את מחשב ה-NeXT הראשון ב-1988 ותחנת עבודה (Nextstation) קטנה יותר ב-1990. מכירות מחשבי ה-NeXT היו מצומצמות יחסית והוערכו בכ-50,000 יחידות שנמכרו בסך הכל.
מחשב החברה אופיין בצורתו הקוביתית המושלמת. בין הפטנטים של החברה ניתן למנות את המעמד למסך שנהיה נפוץ ביותר.
לעומת זאת, מערכת ההפעלה וסביבת הפיתוח מונחית העצמים NeXTSTEP, החדשניות לזמנן, היו בעלות השפעה רבה.
בהמשך הפיצה NeXT את רבות ממערכות ה-NeXTstep כסביבות פיתוח שנקראו OpenStep, הביצוע העצמאי של OpenStep למספר יצרני ציוד מקורי.
NeXT פיתחה גם את שרת היישומים WebObjects, שהיה אחד משלדי יישומי הרשת הראשונים. WebObjects לא זכתה לפופולריות בשל מחירה היקר - $50,000, אך נשארה כדוגמה בולטת לשרת רשת המבוסס על דף אינטרנט דינמי במקום תוכן סטטי.
אפל קנתה את NeXT ב-20 בדצמבר 1996 תמורת 429 מיליון דולר, ומיליון וחצי מניות של אפל.
רבות ממערכות ההפעלה iOS ו-OS X של אפל נבנו על בסיס OPENSTEP.
ניהאון

היסטוריה

נמל ניהאון נבנה בשנים 1670 עד 1673 ביוזמת מלך דנמרק, כריסטיאן החמישי. את התעלה חפרו אסירי מלחמה שוודים שנשבו במלחמת דנמרק-שוודיה (1658-1660) (חלק מהמלחמה הצפונית השנייה). הנמל שימש שער ימי לעיר העתיקה של קופנהגן, כאשר כיכר המלך החדשה שימשה נקודת שינוע לסחורות של ספינות סחר ולשלל דגים. בעבר היה ידוע האזור לשמצה בשל ריבוי המסבאות ובתי הזונות ונודע כמעוזם של מלחים שיכורים.
ב-8 בפברואר 1875 נחנך לראשונה גשר החוצה את ניהאון. היה זה גשר עץ זמני, שהוחלף ב-1912 לגשר הנוכחי.
בהמשך גדלו ממדיהן של ספינות היוצאות לשיט ימי בינלאומי, וקוטרו הקטן של הנמל לא התאים לצורכיהן. כך החל הנמל לשמש בלעדית לתעבורת כלי שיט קטנים לשם הובלת מטענים בתוך דנמרק עצמה. לאחר מלחמת העולם השנייה תפסה תעבורה יבשתית תפקיד זה, ותנועת כלי שיט קטנים להעברת מטען נעלמה מהנמל, שנשאר כמעט ריק מספינות.
באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 נוסדה "אגודת ניהאון" (בדנית: Nyhavnsforeningen) במטרה להפיח חיים חדשים באזור הנמל. בשנת 1977 הוכרז ניהאון על ידי ראש עיריית קופנהגן כנמל במעמד מוזיאון של סירות עתיקות. בשנת 1980 הותאם רציף הנמל למעבר הולכי רגל - קודם לכן הוא שימש כאזור חנייה, בשנים שבהן נרשמה ירידה בפעילות בנמל. מאז הפך הנמל לאזור פופולרי בקרב תיירים ותושבי העיר, והחל לשמש פרקטית ככיכר לפי האדריכלים יאן גהל ולארס גמזו.

מבנים

על הגדה הצפונית של ניהאון בנויים בתים צבעוניים מעץ, לבנים וטיח. הבית העתיק ביותר, בית מס' 9, נבנה ב-1681.
במשך כ-18 שנה, בשנים 1845 עד 1864, התגורר הסופר הנס כריסטיאן אנדרסן בבית מס' 67 בניהאון, והכניסה לביתו כיום מסומנת עם לוחית זיכרון. בין השנים 1871 ו-1875 התגורר אנדרסן בניהאון 18, וכיום נמצאת במקום חנות מזכרות העוסקת במורשתו.
בגדה הדרומית של ניהאון בנויות אחוזות מפוארות לאורך התעלה, בהן טירת שרלוטנבורג בקצה המערבי ליד כיכר המלך החדשה.

"עוגן הזיכרון"

בקצה המערבי של ניהאון, ישנו פסל הנצחה בשם "עוגן הזיכרון" (בדנית: Mindeankeret), לזכרם של מעל 1,700 קצינים וימאים דנים ששירתו בצי המלכותי, צי הסוחר או בכוחות בעלות הברית, והקריבו את חייהם במלחמת העולם השנייה. הפסל נחנך ב-1951, והחליף צלב עץ זמני שהוצב במקום ב-1945. העוגן, שעליו חותמת המלך פרדריק השביעי, נוצר ב-1872 ושימש את הפריגטה Fyn שעגנה בבסיס הצי הדני הולמן במהלך מלחמת העולם השנייה. בכל שנה ב-5 במאי - יום השחרור הדני ב-1945 - נערך טקס רשמי לזכר הנופלים בעוגן הזיכרון.

אטרקציות

לאורך הצד הצפוני והשמשי יותר של ניהאון, ישנן מסעדות וברים רבים, הפונים לנמל. כמו כן סיורי שיט מודרכים לאורך התעלה יוצאים מהנמל.

תחבורה

בקצהו המערבי של ניהאון ממוקמת תחנת המטרו קונגנס ניטורב, אם כי היא נמצאת בצד הרחוק יותר של הכיכר. קווים M1 ו-M2 של המטרו של קופנהגן עוצרים בתחנה.
בשנת 2016 נחנך הגשר Inderhavnsbro ("גשר הנמל הפנימי") המחבר בין ניהאון לכריסטיאנסהאון, לאחר שנים של עיכובים ודחיות. זהו גשר מתרומם הכולל מסלול הולכי רגל ואופניים באורך 180 מטרים, והוא מכונה "גשר הנשיקה" מכיוון שצורתו מזכירה שתי לשונות נפגשות.
חסידות ברזנה

חסידות ברזנה הייתה חסידות אוקראינית. מקים החסידות היה רבי יחיאל מיכל הלוי פיצ'ניק, בנו של רבי דוד מסטפין.
יאנוש קיקיליי

יאנוש קיקיליי, הידוע גם כיאנוש מטוטשיימש או טוטשוימוש (בהונגרית: Küküllei János, או Tótsolymosi Apród János) היה כרוניקן של המלך ההונגרי לאיוש הגדול, שחי המאה ה-14.
בן למשפחה מן המעמד הבינוני מהיישוב טוטשוימוש או טוטושיימש שבממלכה ההונגרית דאז (היישוב נמצא כיום בסלובקיה ונקרא בסלובקית שארישסקה סוקולובצה - Šarišské Sokolovce). 
קיקיליי עבד תחילה (ככל הנראה החל משנת 1344) כנוטריון בלשכה המלכותית, ובהמשך מונה למזכירו של מלך הונגריה. בשנת 1352 התמנה לקפלן לקטור בערים אראד (כיום ברומניה) ואגר. ב-1353 מונה לקנוניקוס בזגרב ובסקשפהרוואר. 
כיהן עד מותו כקנוניקוס בטרנסילבניה וכארכידיאקון בקיקילה (Küküllő), כיום טרנאבה ברומניה, תפקיד שהעניק לו את השם קיקיליי, בו נודע גם בדורות הבאים. במקביל מונה לקנוניקוס של אסטרגום. בשנים 1366-1363 וכן ב-1387-1379 כיהן כממלא מקום (vicarius) של הארכיבישוף של הונגריה באסטרגום.
חיבר את הכרוניקה של המלך לאיוש הגדול לבית אנז'ו (Chronicon de Ludovico rege), שהיא גם הביוגרפיה הראשונה בספרות ההונגרית של ימי הביניים.
סקיילרק 1

סקיילרק 1 (Skylark; מאנגלית: עפרוני השדה), או רוכב שמיים, כפי שהוא מכונה בצה"ל, הוא מיני-כטב"ם טקטי למשימות סיור ואיסוף מודיעין בטווח קצר ("מעבר לגבעה") מתוצרת "חץ הכסף", חברה-בת של אלביט מערכות. גרסה מוגדלת-ממדים ומשופרת יכולות של הסקיילרק 1 היא הסקיילרק 2.

תפעול

את הסקיילרק 1 יכול לשגר אדם בודד ידנית. הוא מונע על ידי מנוע חשמלי בעל מדחף, ומסוגל לטוס באופן אוטונומי ולשדר למפעילו בזמן אמת את התמונה המתקבלת בחיישנו, שיכול להיות חיישן CCD לצילום ביום או חיישן תת-אדום לצילום בלילה. בתום המשימה, הסקיילרק 1 טס לעבר נקודת נחיתה שנקבעה מראש, מכניס עצמו למצב של הזדקרות עמוקה, ומנפח כרית אוויר תחת גחונו, אשר מרככת את נחיתתו.
הסקיילרק 1 נמצא בשימוש כוחות היבשה של צה"ל, מופעל על ידי יחידת רוכב שמיים בחיל התותחנים ומכונה "רוכב שמיים". את טבילת האש שלו עשה במלחמת לבנון השנייה ולאחר מכן במבצע עופרת יצוקה. בנוסף נמצא הכטב"ם בשימוש צבא אוסטרליה, וצפוי להיכנס לשימוש גם בקנדה.
ואמרתם כה לחי

תוכן הפיוט

הרב יוסף חיים סידר לפי סדר האל"ף בי"ת את תיאור חייו של רבי שמעון בר יוחאי. הוא מתאר את ההערצה הרבה שלה זכה מבני דורו והדורות שלאחריו ואת כוחו הגדול בתורת הנגלה ובתורת הנסתר. הוא עוסק גם בסיפור חייו, המחבוא במערה, לימוד תורת הנסתר, טיהור העיר טבריה, פטירתו והמקום שאותו בחר לו בגן עדן. כל בית בפיוט מסתיים במילים "אֲדוֹנֵנוּ בַּר יוֹחַאי".

זמני אמירתו

ביום ל"ג בעומר, אשר בו על פי המסורת נפטר רשב"י, נהוג לשיר את השיר בכל קהילות ישראל. מלבד בל"ג בעומר, יש הנוהגים לשירו בכל ליל שבת.
עצמאי

עצמאי, בהקשר הכלכלי, הוא אדם שהכנסותיו מגיעות מפעילות עסקית עצמאית שלו, ולא כשכיר המועסק אצל מעסיק. בניגוד לשכיר המקבל משכורת קבועה ממעסיקו, העצמאי מנהל לבד את עיסוקו או פועל בדרך של התאגדות משפטית (כמו שותפות). עסקו של העצמאי עשוי להתנהל בבית עסק (משרד, חנות, בית מלאכה וכדומה), בביתו של העצמאי או כשירות הניתן בדרכים. על אף הסיכון הכלכלי הגדול יותר הכרוך במעמד העצמאי רבים בוחרים להתנהל כך לפרנסתם.

עבודות והכנסות

הכנסתו של עצמאי מגיעה מעבודה באחת משלוש דרכים עיקריות: ייצור מוצר, מסחר (קניה ומכירה) או מתן שירות.
הכנסות צומחות לאדם גם מנכסים שבבעלותו, המניבים לו רווח כספי, כמו: נדל"ן, ניירות ערך ועוד. הכנסות כאלה אינן נובעות מעבודה, והאדם הנהנה מהן נחשב כעצמאי רק בהקשרים מסוימים.
עצמאי מנהל את עסקיו לבדו, בשותפות עם אחרים (עצמאים אף הם) או באמצעות עובדים שהוא מעסיק. במקרים רבים בוחר העצמאי לנהל את עסקיו במסגרת חברה בע"מ הנמצאת בשליטתו המלאה. במקרה כזה הוא נחשב פורמלית לשכיר בחברה, אך מבחינה מהותית הוא עצמאי המרוויח לפרנסתו בלי תלות במעסיק. עצמאי כזה קרוי בדיני המיסים "בעל שליטה בחברת מעטים", והיחס אליו הוא יחס מעורב: לעיתים כאל שכיר ולעיתים כאל עצמאי.

שכיר ועצמאי כאחד

אדם יכול לנהל גם פעילות עסקית כפולה, כשכיר וכעצמאי, באותה עת. דוגמה: רופא העובד כשכיר בבית חולים, ובשעות שלאחר מכן מקבל חולים כעצמאי. על פעילותו כעצמאי חלים הכללים החלים על עצמאי, ועל פעילותו כשכיר חלים הכללים החלים על שכיר, אם כי המיסים מחושבים בסופו של דבר לפי ההכנסה הכוללת משתי הפעילויות.

פנסיה

המעסיק מנכה משכרו של שכיר הפרשות לפנסיה על פי השיעור הקבוע בחוק. עד לסוף 2016 עצמאי היה אחראי על ביצוע ההפרשות שלו לפנסיה ויכול לקבוע כראות עיניו את גובה הסכום המופרש על ידו (אך קיבל תמריצי מס שעודדו אותו לחיסכון פנסיוני). כתוצאה מכך לעצמאיים הייתה צבירה קטנה יותר מאשר לשכירים, שעלולה שלא לענות על צורכיהם בגיל זקנה. בשנת 2017 הוטלה בחוק חובת ביטוח פנסיוני גם לעצמאים.
טורי קלי

1992-2007: ילדות ותחילת הקריירה

קלי נולדה בעיר Wildomar בקליפורניה, ארצות הברית. אביה הוא ממוצא ג'מייקי וחצי פוארטו ריקי. אמה היא ממוצא אירי וגרמני. קלי נחשפה בבית למגוון רב של סוגי מוזיקה על ידי הוריה. "אני נותנת להם קרדיט ענק רק כי הם חשפו אותי לכל הז'אנרים השונים של מוזיקה, ואף ז'אנר לא היה מחוץ לתחום", היא אמרה כאשר נשאלה על החינוך שהוריה העניקו לה. קלי הופיעה בתוכנית "Star Show" (בעברית: מחפשים כוכב).  
בשנת 2004, היא השתתפה בתוכנית "America's Most Talented Kids" (בעברית: הילדים הכי מוכשרים באמריקה), ושם שרה את "Keep on Singin' My Song" של כריסטינה אגילרה, היא הביסה את המוזיקאי 'האנטר הייס', וזכתה בתחרות. היא השתתפה בתחרות הזוכים, אך הפסידה לאנטוניו פונטרלי, רוקיסט. בגיל 12 קיבלה הצעה ל חוזה הקלטות, והסכימה להצעה. בשנת 2007 התחילה להעלות סרטונים ליוטיוב בהיותה בת 14. הסרטון הראשון שהעלתה היה קאבר לשיר "Go Tell It On The Mountain", שאותו במקור הופיעה בדצמבר 2004. קלי צברה פרסום על ידי גרסת הכיסוי האקוסטית שלה לשיר  "Thinkin Bout You" עם חברתה היוטיוברית - "Angie Girl".

2010-2013: Handmade Songs by Tori Kelly

בשנת 2010, קלי נבחנה לעונה ה-9 של התוכנית "American idol" בעיר דנבר, קולורדו ועברה לשבוע הוליווד אך לא הגיעה ל-"טופ 24" זמרים. היא טענה כי "היא הייתה הרוסה" אך היא "נתנה את הכול". היא מיד התחילה לכתוב עוד שירים וקיבלה הצעה להשתתף בגרסת נוער לשיר הצדקה משנת 1985 "We Are the World" ושם הפרויקט היה "We Are the World: The Next Generation".
באחד במאי 2012 הוציאה את אלבום ה EP הראשון שלה - Handmade Songs by Tori Kelly שכלל 6 שירים. קלי כתבה, הפיקה, תכננה והקליטה בעצמה את האלבום בבית שלה. כאשר האלבום יצא לאייטונס הוא הגיע ל-"טופ 10 אלבומי הפופ". היא אמרה שהאלבום הזה היה רק "התחממות" לקראת אלבום באורך מלא שיצא בעתיד. האלבום מכר למעלה מ-14,000 עותקים והגיע למקום התשיעי במצעדי ארצות הברית.
בפברואר 2013, קלי הוציאה סינגל בשם "Fill a Heart" שכתבה אותו לקמפיין העמותה "Child Hunger Ends Here". להקת בנים בריטית, בשם The Wanted שרו את השיר הזה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים". החל מאפריל 2013 קלי יצאה סיבוב הופעות בשמונה מקומות שונים ברחבי ארצות הברית במטרה לעזור לעמותות לספק אוכל ושתייה לילדים רעבים.
באמצע שנת 2013, הסוכן של קלי הציג אותה בפני חברת ההקלטות "קפיטול רקורדס". היא הייתה "מאוד סקפטית" בקשר לחתימה עם חברת תקליטים ופחדה שדברים לא יעבדו כמו שהיא תרצה, כפי שקרה מוקדם יותר בקריירה שלה. "אני נשרפתי לפני, אך כשהכרתי את הבחורים האלה, לא הרגשתי כך בכלל, הם העריצו אותי ומאוד הבינו אותי". ולבסוף ב 6 בספטמבר חתמה ועברה רשמית לקפיטול רקורדס.

2013-הווה: Foreword, Unbreakable Smile and "Hollow"

בספטמבר 2013, קלי הודיעה בתוכנית האירוח "The Today Show" על הוצאת אלבום EP חדש ששמו יהיה "Foreword" וייצא ב-22 באוקטובר 2013. האלבום מכר מעל 16,000 עותקים, והגיע למקום 16 במצעד האמריקאי "טופ 200" של בילבורד.
קלי תמכה רבות בזמר אד שירן בהופעתו במדיסון סקוור גארדן בראשון לנובמבר 2013, ובנוסף תמכה גם בזמר הבריטי סם סמית' בסיבוב ההופעות שלו באוקטובר 2014.
ב- 12 באוקטובר 2015 קלי חשפה בסנאפצ'אט שהאלבום Unbreakable Smile יסודר מחדש וייצא מחדש. "Hollow" יצא ב- 22 באוקטובר 2015 בתור הסינגל הראשון מתוך הגרסה החדשה של האלבום. בשנת 2016 זכתה למועמדות בפרס גראמי לתגלית השנה.
ארמון מרינסקי (קייב)

היסטוריה

הארמון נבנה בשנת 1744 בהוראת הקיסרית הרוסייה יליזבטה פטרובנה והוא תוכנן על ידי ברטולומאו רסטרלי, האדריכל המפורסם ביותר שעבד עבור האימפריה הרוסית באותה עת. אחד מתלמידיו של ראסטרלי, איוואן מיצ'ין, יחד עם קבוצת אדריכלים אחרים, השלים את הארמון בשנת 1752. הקיסרית יליזבטה, לעומת זאת, לא חיה מספיק זמן כדי לראות את הארמון. הדמות המלכותית הראשונה לשהות בארמון הייתה הקיסרית יקטרינה השנייה, שביקרה בקייב בשנת 1787. בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 היה הארמון מקום מגוריו העיקרי של המושל הכללי של קייב.
בתחילת המאה ה-19, הארמון נשרף בסדרת שריפות. כמעט חצי מאה לאחר מכן, בשנת 1870, אלכסנדר השני הורה לשפץ את הארמון והפרויקט בוצע על ידי האדריכל קונסטנטין מאיבסקי, תוך שימוש בציורים ישנים ובאקוורלים. הארמון נקרא על שם הקיסרית השלטת מריה אלכסנדרובנה, שלפי רצונה, הוקם פארק גדול בצד הדרומי של הארמון. הארמון שימש כמקום מגורים לביקורי בני המשפחה הקיסרית עד 1917.
במהלך מלחמת האזרחים הרוסית בשנים 1917–1920, הארמון שימש כמפקדת הוועדה האזורית של קייב, במיוחד במהלך המרד הבולשביקי בקייב. בשנות העשרים היה הבניין שייך לבית ספר חקלאי, זמן קצר לאחר מכן הפך למוזיאון. המרינסקי נפגע קשות במלחמת העולם השנייה ושוחזר בסוף שנות הארבעים. עוד שחזור גדול הושלם בתחילת 1980.
בשנת 2007 הארמון נסגר לשיפוצים ונחנך מחדש בינואר 2018.

הנס הנשיאותי

כאשר הנס נשיאותי אינו מונף בדרך כלל מעל ביתו של הנשיא האוקראיני, זה הפך נפוץ יותר ויותר, בשנים האחרונות, שהנס מתנופף מעל הארמון - במיוחד כאשר הנשיא נמצא בבית או מארח ראשי מדינות אחרות. שינוי זה בפרוטוקול קירב את אוקראינה לקו מדיניות תואם עם מדינות אירופאיות אחרות, שבה נוהגים להרים את הנס של ראש המדינה כסמל לסמכות התפקיד.
תיכון מקיף יהוד

עמותת עתיד

בשנת 1998 נוסדה עמותת "עתיד" למען תלמידי תיכון מקיף יהוד. העמותה הוקמה על מנת למצוא מענה לתחומים שבהם לא מקבלים התלמידים תמיכה או העשרה מספקת, עקב התקציבים המצומצמים שמעמיד משרד החינוך לרשות מערכת החינוך. עמותת "עתיד" מבקשת לתת לכל תלמיד בתיכון הזדמנות שווה להתקדם ולהגיע להישגים לימודיים, אומנותיים וספורטיביים, ללא הבדלים של יכולת כלכלית או לימודית.
שושן (עיר)

היסטוריה

שושן היא אחד מהיישובים העתיקים ביותר באזור ובעולם. ישנן ראיות להתיישבות באתר הארכאולוגי צ'וגה מיש כ-8,800 שנה לפני זמננו, ולתרבות שידעה לצייר על חרס באלף ה-5 לפנה"ס. שושן הייתה עיר הבירה של האימפריה העילמית. היא נכבשה על ידי המלך סרגון והייתה לעיר מחוז אכדית בשנים 2330 עד 2240 לפני הספירה. לאחר מכן נכבשה על ידי השומרים, עד לנפילת האימפריה השומרית בידי העילמים בשנת 2004 לפנה"ס לערך. אז חזרה שושן להיות בירת עילם. במחצית המאה ה-12 לפנה"ס נכבשה בבל הכשית על ידי העילמים. הם הביאו איתם לשושן כשלל את הלוחות המקוריים שעליהם כתובים חוקי חמורבי; לוחות אלה נמצאו בשושן בשנת 1901. 
האשורים, תחת המלך אשורבניפל, הרסו את שושן בשנת 647 לפנה"ס, במהלך מלחמה. הרס העיר מתועד בלוח שנחשף בנינוה, בירת אשור. בשנת 538 לפנה"ס כבש המלך הפרסי כורש את שושן. כנבוזי השני, בנו, העביר את בירת הממלכה הפרסית לשושן. עם נפילת הממלכה הפרסית בידי אלכסנדר מוקדון בשנת 331 לפנה"ס, איבדה העיר את חשיבותה. לאחר אלכסנדר, הייתה העיר לחלק מהממלכה הסלאוקית, ושמה שונה לסלואקיה.
כמאה שנים לאחר מכן הצליחו הפרתים להשתחרר מהשלטון הסלאוקי; שושן הייתה לבירת החורף של הממלכה הפרתית החדשה.
שושן נהרסה לפחות שלוש פעמים במהלך ההיסטוריה שלה: בפעם הראשונה ב-647 לפנה"ס על ידי האשורים; בפעם השנייה, ב-638 לספירה, כשהצבאות המוסלמים כבשו את פרס לראשונה; ובפעם השלישית, בשנת 1218 לספירה, על ידי הכובשים המונגולים. העיר העתיקה נעזבה באופן הדרגתי לאחר מכן.
כיום נמצאת במקום עיר המחוז האיראנית שוש, המונה כ-62 אלף תושבים. 
שושן היא גם מקום ההתרחשות של המחזה היווני "הפרסים", מאת אייסכילוס.

שושן במקורות היהודיים

שושן נזכרת במקורות היהודיים: על פי המקרא, גם דניאל וגם נחמיה גרו בשושן בתקופת גלות בבל, ואסתר הייתה למלכה שם. בסמוך לשושן ישנו אתר הנחשב לקברו של הנביא דניאל. בספר היובלים, אחד הספרים החיצוניים, שושן מוזכרת כאחד ממקומות ישיבתו של שם בן נח ושל בנו הבכור עילם.
פאביו גרוסו

קריירת מועדונים

עבר לפרוג'ה מהסרייה א' ביולי 2001, ובעונתו הראשונה שיחק 24 משחקי ליגה וכבש שער אחד. בעונתו השנייה בקבוצה שמר על מקומו בהרכב, שיחק 30 משחקים וכבש ארבעה שערים. ובעונתו השלישית שיחק רק 12 משחקים בטרם נמכר לפאלרמו.
בינואר 2004, במהלך חלון ההעברות, עבר לפאלרמו, מהליגה השנייה באיטליה. בשארית העונה הופיע 21 פעמים במדי הקבוצה, כבש שער אחד והעפיל עם הקבוצה לליגה הבכירה. עונתה הראשונה של הקבוצה בסרייה א' הייתה מוצלחת במיוחד, כאשר הקבוצה סיימה את העונה במקום השישי, וזכתה בכרטיס לגביע אופ"א. באותה העונה גרוסו שיחק ב-36 משחקים וכבש שער אחד. את עונת 2005/2006 סיימה פאלרמו במקום השמיני. גרוסו היה אחד מארבעה שחקני פאלרמו שקיבלו ממרצ'לו ליפי זימון לנבחרת איטליה אשר זכתה במונדיאל 2006. לאחר הטורניר המוצלח נמכר גרוסו לאינטר מילאנו.
גרוסו הצטרף לאינטר מילאנו תמורת 5.5 מיליון אירו ב-6 ביוני 2006, אך לא הצליח לתפוס את מקומו בהרכב הקבוצה, ושיחק בעיקר כמחליף. הוא שותף ב-23 משחקי ליגה באותה העונה וכבש שני שערים. בעקבות העונה המאכזבת, נמכר גרוסו לאולימפיק ליון בקיץ 2007 לאחר עונה אחת בלבד באינטר מילאנו. 
ביולי 2007 חתם גרוסו על חוזה לארבע שנים באולימפיק ליון. עונתו הראשונה בקבוצה הייתה מוצלחת והוא הפך לשחקן הרכב משמעותי הן בליגת האלופות והן בליגה הצרפתית. בעונתו השנייה בקבוצה שיחק רק 22 משחקים בליגה עקב פציעה. 
לאחר שנתיים בצרפת חזר גרוסו בקיץ 2009 לאיטליה כאשר יובנטוס שילמה תמורתו 2 מיליון אירו. גרוסו הפך לשחקן הרכב באופן מיידי, וכבש את שער הבכורה שלו ב-28 בנובמבר במשחק נגד אודינזה. בעונתו הראשונה ביובנטוס שיחק 28 משחקים וכבש שני שערים.

נבחרת איטליה

גרוסו היה חלק מסגל נבחרת איטליה אשר זכתה במונדיאל בגרמניה ב-2006. בשלב שמינית הגמר בהתמודדות נגד  אוסטרליה גרוסו ספק-הוכשל ברחבה על ידי לוקאס ניל בתוספת הזמן. פרנצ'סקו טוטי כבש את הפנדל אשר העלה את איטליה לשלב הבא בניצחון 1-0. 
את שערו הראשון בנבחרת כבש ב-4 ביולי 2006, בהתמודדות מול  גרמניה בחצי גמר המונדיאל, בדקה ה-119'.
בגמר הטורניר, כבש גרוסו את הפנדל האחרון בדו-קרב בעיטות העונשין מול צרפת אשר העניק לאיטליה את גביע העולם.

קריירת אימון

בפתיחת עונת 2013/2014, הודיעה יובנטוס כי גרוסו יצטרף לסגל האימון של מערכת הנוער של מועדון. ב-11 במרץ 2014, בעקבות סדרת תוצאות חלשה, קיבל גרוסו את משרת האימון הראשונה שלו, מאמן קבוצת הנוער "פרימוורה" (עד גיל 19) של יובנטוס, המועדון במדיו פרש ממשחק פעיל. 
ב-13 ביוני 2017, לאחר כשנתיים וחצי כמאמן הנוער של יובנטוס ולקראת עונת 2017/2018, התמנה גרוסו לתפקיד מאמן בארי.