google/wiki40b huggingface dataset:
עדי סנד

תערוכות נבחרות

מאז 1998 מרבה סנד להציג תערוכות יחיד וקבוצתיות המתמקדות בעיקר באמנות רחוב ופיסול. תערוכת היחיד הראשונה שהציג התקיימה בקפה-גלריה טעמון בירושלים בשנת 1998. ב-2006 הציג סנד עבודת קיר במוזיאון ינקו דאדא בעין הוד (אוצרת: רעיה זומר), שהייתה לתערוכה המוזיאלית הראשונה בה השתתף.
ב-2006 הציג עבודות פיסול בקרמיקה במסגרת הבינאלה הרביעית לקרמיקה ישראלית במוזיאון ארץ ישראל (אוצר: אדריכל דוד קנפו). ב-2008 השתתף בתערוכה הקבוצתית "פוסט פופ" (אוצר: יובל כספי) במוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס בחולון. בספטמבר 2009 נערכה תערוכת יחיד נוספת מעבודותיו בגלריה גרוס בתל אביב ולאחר מכן הציג את התערוכה "פופ כנעני" בגלריה חנינא. באותה שנה הציג במרכז האמנויות אברונס בניו יורק במסגרת התערוכה Visual Slang - The Modern Urban Imagination.
באוגוסט 2011 הציג בביתן הלנה רובינשטיין בתערוכה "בפנים: אמנות רחוב בתל אביב" (אוצרת: טלי לניר). באוגוסט 2012 ובמאי 2013 השתתף באירועי "צבעי בסיס" לאמנות רחוב עכשווית, שהתקיימו בבסיסי צבא נטושים בסמוך לגבול הצפון. באותה שנה נערכה לסנד תערוכת יחיד בגלריה מיקה. ב-2015 הציג סנד את התערוכה המקיפה "פופ כנעני, עדי סנד עבודות מ-1999 עד 2015" במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן, באצירת מיכאל יעקובסון. לתערוכה התלווה ספר-קטלוג (ובו בין השאר מאמרים מאת חגי כנען וברוך בליך). הייתה זו תערוכת היחיד הראשונה לאמן רחוב במוזיאון בישראל, והתערוכה הגדולה והמקיפה שהציג סנד.
טולה

היסטוריה

טולה היא אחת הערים הוותיקות ביותר ברוסיה. האזכור הראשון אודותיה הוא בכתבי ניקון מהמאה ה-16; ברשימתו על המערכה הצבאית באזור ב 1146 הוא כתב: "סביאטוסלב אולגוביץ' צועד אל ריאזן, תוך הבסת מצנסק ומגיע לטולה ואל דוּבּקה על נהר דון וביילץ, ובפרונסק ומגיע לריאזן אל נהר אוֹק". מהרשימות נראה כי העיר כבר הייתה קיימת באותה עת, ולא ידוע מתי הוקמה לראשונה.
כבר במאה ה-16 הוקמו בטולה מפעלים לייצור נשק. גם כיום, העיר ידועה כמרכז לייצור נשק מכול הסוגים.
בעקבות מלחמת העולם השנייה קיבלה העיר את התואר עיר גיבורה.
נסטהורן

גאוגרפיה

ההר ממוקם בקנטון ואלה מצפון לעיר בריג, מדרום וממערב לקרחון אובראלטש ומצפון לעמק גרדטש (Gredetschtal)

העפלה ראשונה

בשנת 1865 העפילו לפסגת ההר ג'ורג' וה. מורטימר יחד עם המדריך כריסטיאן אלמר ובנו אולריך.
הרשות לפיתוח ירושלים

תפקיד הרשות

תפקיד הרשות ליזום, לעודד, לתכנן, לתאם ולספק מידע הקשור ליזמות ומפעלים כלכליים בעיר.
בין הפרויקטים, שקודמו על ידי הרשות לפיתוח ירושלים:
הפארקים הטכנולוגיים במלחה, הר חוצבים וגבעת רם (עתידי), אצטדיון טדי וקריית הלאום ואזור תעשייה עטרות, התוכנית להחייאת מרכז העיר ירושלים, העתקת האקדמיה לאמנות בצלאל אל מגרש הרוסים, פארקים מטרופוליניים (העוטפים את העיר), פארק המסילה ומסלול אופניים, שאורכו 42 קילומטר.
פרויקטי מגורים ברחבי העיר: מגורים בשכונת רמות, שכונת מגורים במתחם שנלר, שכונות מגורים בתלפיות מזרח, מגורים במורדות משואה (כ-450 יחידות דיור), מתחם רשות השידור (310 יחידות דיור) ועוד.
בשנים האחרונות, כחלק מתוכנית הצמיחה של העיר ירושלים, שאושרה בממשלה בשנת 2005, מעניקה הרשות מלגות, הטבות ותמריצים לחברות, מפעלים, יזמים, עובדי היי טק וסטודנטים, במטרה לתמרץ הגירה חיובית של עסקים ואוכלוסייה אל העיר ירושלים.
בנוסף פועלת הרשות לפיתוח ירושלים לשיקום, לשימור לפיתוח ולאחזקת העיר העתיקה ואגן העיר העתיקה, ובכלל זה: שדרוג ויצירת תשתיות ציבוריות המשביחות את הפוטנציאל הכלכלי והתיירותי, שיפור איכות החיים ואיכות הסביבה לטובת תושבי העיר העתיקה והמבקרים בה, הבטחת שימור מורשת התרבות הבנויה בעיר העתיקה ובאגן העיר העתיקה ופיתוח השטחים הירוקים.
אביעזרי פרנקל

ביוגרפיה

נולד בגרמניה ליואל ולאסתר פרנקל. אביו יואל היה אחיו של אברהם הלוי פרנקל. עם עליית הנאצים לשלטון עברה משפחתו לבזל שבשווייץ, שם פעל אביו לחילוץ יהודים ולעלייתם לארץ ישראל. בשנת 1939 עלתה משפחתו לירושלים. לאחר שסיים את בית הספר היסודי "חורב", הפך לשוליית חשמלאי, ועבד שלוש שנים כחשמלאי. לאחר מכן התכונן בלימודי ערב לבחינות הכניסה לטכניון. הוא החל בלימודי הנדסת חשמל בפקולטה למדעים בטכניון, אך אלה נקטעו בשל מלחמת השחרור.
השתתף במלחמת השחרור בהגנה על צפת, כחבר בארגון "ההגנה". לאחר המלחמה סיים את לימודיו בטכניון, והמשיך בשירות צבאי בחיל הקשר.
ב-1953 התקבל לעבודה במכון ויצמן למדע, והשתתף בבנית המחשב הישראלי הראשון, "ויצק", עם ראש הפרויקט ג'רי אסטרין ופרופ' צבי ריזל. בנוסף לתפקידי הפיתוח שימש גם כתומך הטכני של המחשב. במהלך עבודה זו קיבל תואר שני. בשנת 1957 יצא ללמוד לדוקטורט בהנדסת מחשבים ב-UCLA, אך בסופו של דבר קיבל תואר דוקטור למתמטיקה. לאחר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת אורגון, חזר לישראל בשנת 1962, והצטרף לסגל המחלקה למתמטיקה במכון ויצמן. מחקרו עסק במשחקים קומבינטוריים ובתורת המספרים.
בעת ביקור בארצות הברית לשם קליטת מחשב CDC במכון ויצמן ולאחר שיחה עם אירווינג קוטוף ממיניאפוליס, הגה את הרעיון להעלות טקסטים מלאים למחשב ולאחזר את המידע באמצעות מנוע חיפוש. רעיון איחזור המידע על סמך חיפוש בכל הטקסט, ולא במפתחות שהוכנו באופן ידני, היה מהפכני ונועז, בפרט בשל מגבלות המיחשוב של אותה תקופה, אולם גם כי לא היו ידועים אלגוריתמים טובים למימושו. לרעיון זה היו יותר מתנגדים מתומכים, בהם פרופ' יהושע בר הלל, אך הנהלת מכון ויצמן נעתרה לו והעמידה תקציב לצורך העניין, ופרויקט השו"ת החל לקרום עור וגידים בשנת 1963.
מתחילת הפרויקט ועד שנת 1974 עמד פרנקל בראשו. הוא עשה לו נפשות באקדמיה ובעולם הישיבות, ונפגש עם דמויות חשובות כדי לקדם את הלגיטימציה של הפרויקט. בין היתר נפגש עם הרב משה פיינשטיין, מחשובי הפוסקים בארצות הברית, שנתן את ברכתו לעניין. לאחר שהושאל לשנתיים ממכון ויצמן לאוניברסיטת בר-אילן, לצורך הקמת המחלקה למתמטיקה ומדעי המחשב, החליט להעביר את הפרויקט לאכסניה של בר-אילן. בשנת 1974 החליף אותו בראשות פרויקט השו"ת פרופ' יעקב שוויקה, שצורף לפרויקט ב-1966.
פרופ' פרנקל, שמכהן משנת 1991 ועד היום בצוות ההיגוי של הפרויקט יחד עם הפרופסורים יעקב שפיגל ולייב מוסקוביץ, התבטא לא אחת כי הפרויקט צריך להיות לאומי ושווה לכל נפש ולא מסחרי, וצידד כי גוף ממלכתי יקח עליו את האחריות לאחזקתו, תפעולו והזנקתו. בינתיים ביקש שאוניברסיטת בר-אילן תראה בו כיהלום שבכתרה ותשקיע בו יותר, במיוחד באחזור מידע ובבלשנות ממוחשבת.
לפרופ׳ פרנקל ממשק מקצועי בן עשרות שנים עם צה״ל, ועל תרומתו בתחום זה זכה בפרסי ביטחון ישראל.
זוכה מדליית אוילר לשנת 2005.
במרץ 2007 הוענק לאביעזרי פרנקל אות "יקיר העיר רחובות". באותה שנה זכה פרויקט השו"ת בפרס ישראל לספרות תורנית. פרופ' פרנקל, יחד עם פרופ' יעקב שפיגל, ייצג את הפרויקט בטקס קבלת הפרס.
נשא בשנת 1956 את שאולה, ולהם שישה ילדים. בנם, ישי פרנקל, היה מנכ"ל אינטל ירושלים בשנים 2007–2017, ומאז אוגוסט 2017 הוא מכהן כמנכ"ל האוניברסיטה העברית. נכדם נפתלי נרצח ברצח שלושת הנערים.
בשנת 2018 השיא משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-70 של מדינת ישראל.
רועי הובר

ביוגרפיה

רועי הובר נולד בקדימה. אחיו הבכור אופיר הובר שיחק אף הוא בליגת העל בכדורסל. הובר גדל במחלקת הכדורסל של הפועל לב השרון. יחד עם חברו לקבוצה תמיר בלאט זכה בגביע המדינה לילדים (2011) ובגביע המדינה לנערים (2012). בהמשך הוא עבר לשחק באקדמיה לכדורסל של איגוד הכדורסל. בגיל 17 עלה לקבוצה הבוגרת של הפועל בני כפר סבא מהליגה הלאומית.
בעונת 2015/16 שיחק בא.ס. רמת השרון מהליגה הלאומית. הוא סיים עם ממוצע של 10.7 נקודות למשחק, 5.3 אסיסטים ו-3.3 ריבאונדים, עם 47 אחוזי הצלחה מעבר לקשת ה-3 נקודות.
ביולי 2016 חתם על חוזה למספר שנים בהפועל ירושלים, שהשאילה אותו בעונת 2016/17 להפועל חולון מליגת העל. במשחקו הראשון בקבוצה פגש את אחיו אופיר בקבוצה היריבה הפועל גלבוע/גליל. ב-31 משחקי ליגה רשם 3.1 נקודות למשחק עם 50% לשלוש.  
בעונת 2017/18 הושאל מהפועל ירושלים למכבי חיפה שם סיים עם ממוצע של 2.5 נקודות ב-12 דקות למשחק. חיפה נשרה לליגה הלאומית בתום העונה והובר שב להפועל חולון לקראת עונת 2018/19. בעונתו השנייה בחולון העמיד הובר ממוצעים של כ-2 נקודות בכ-9 דקות למשחק. לקראת עונת 2019/20, לאחר שחולון צירפה את הרכז יוגב אוחיון, הושאל הובר להפועל גליל עליון.

בנבחרות הלאומיות

הובר היה חלק מנבחרת הקדטים של ישראל, נבחרת הנוער ונבחרת העתודה. ב-2017 זכה עם נבחרת העתודה במדליית הכסף באליפות אירופה
אלפרד קורז'יבסקי

חייו

קורז'יבסקי נולד בעיר ורשה שבאימפריה הרוסית (כיום בירת פולין) למשפחה פולנית מיוחסת שהצמיחה מדענים, מתמטיקאים ומהנדסים במשך מספר דורות. מילדותו שלט בארבע שפות: פולנית, רוסית, צרפתית וגרמנית.
קורז'יבסקי למד לימודי הנדסה באוניברסיטה הטכנולוגית של ורשה. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מודיעין בצבא הרוסי. לאחר שנפצע ברגלו עבר ב-1916 לארצות הברית לתאם העברת משלוחי נשק לחזית המלחמה. עקב המלחמה החליט להישאר בארצות הברית, וקיבל אזרחות אמריקאית ב-1940.

הסמנטיקה הכללית

קרוז'יבסקי פיתח את שיטת הסמנטיקה הכללית, כתחום נפרד מסמנטיקה. העקרונות הבסיסיים של הסמנטיקה הכללית פורסמו בספרו Science and Sanity ("מדע ושפיות-דעת") שהתפרסם ב-1933. בשנת 1938 הקים את המכון לסמנטיקה כללית בקונטיקט, ארצות הברית, שאותו ניהל עד מותו ב-1950.
המסקנות שהסיק קורז'יבסקי ממחקריו היו שהאדם מוגבל בתפיסה של המציאות עקב מבנה מערכת העצבים האנושית ומבנה השפות האנושיות. האדם אינו מסוגל לחוות את העולם בצורה ישירה אלא רק דרך "ייצוגים", הנוצרים מחוויות עצביות ומסמנים מהשפה המדוברת. לעיתים תפיסות האדם מטעות אותו בנוגע לעובדות ה"אמיתיות" בשל המגבלות האנושיות. לפיכך הדגיש קורז'יבסקי אימון במודעות באמצעות שיטות שפיתח מלימודי מתמטיקה ומדעים. המטרה הייתה ליצור מצב שבו האדם בוחן את העולם מתוך עמדה של חוסר ידיעה ראשונית וניסיון ללמוד - "אינני יודע דבר, אני מנסה ללמוד". העיקרון הבסיסי בסמנטיקה הכללית הוא ש"המפה אינה הטריטורייה". זה אומר שהקליטה שלנו של העולם שמתבצעת דרך החושים שלנו, אינה מייצגת את העולם כפי שהוא, אלה כפי שהחושים שלנו קלטו אותו (העולם הוא השטח, והקליטה של החושים שלנו היא המפה). בנוסף כאשר אנחנו משתמשים במילים על מנת להעביר את מה שהחושים שלנו קלטו, אנחנו גם מוגבלים כי המילים - הם לא החוויות (המילים הם מפה, למפה שקיבלנו מהחושים על השטח - העולם). כאשר אנחנו אומרים לאדם משהו, המילים מזכירות לו חוויות שהוא בעצמו עבר בחייו עם אותם המילים, ולא מה שאנחנו עברנו. עם חוויות של שני אנשים דומות אחת לשנייה - הם יצליחו לתקשר באופן אפקטיבי יותר.
את תהליך התפיסה של מערכת העצבים אלפרד קורז'יבסקי ייצג בתרשים שהוא המציא - הדיפרנציאל המבני.

סיפור לדוגמה

להמחשת שיטותיו, להלן סיפור מדרך לימודו את שיטתו. קוז'יבסקי, שהרצה בפני תלמידיו, ניגש לתיקו ושלף מדי פעם ביסקוויט שאותו אכל תוך כדי הרצאתו. לאחר מספר דקות שאל את תלמידיו אם מישהו מהם מעוניין בביסקוויט. שני תלמידים שביקשו קיבלו ביסקוויט והחלו לאכול אותו. תוך כדי כך הוציא קוז'יבסקי מתיקו את העטיפה של הביסקוויטים, שעליה היה רשום "מזון לכלבים" עם ציור של כלב. התלמידים שאכלו מהביסקוויט רצו מהכיתה וירקו את מה שבפיהם. קוז'יבסקי הסביר: "כרגע הדגמתי שהאדם אינו אוכל רק מזון אלא גם מילים, וטעמו של המזון מושפע מאוד מטעמה של המילה".

השפעה

עבודתו של קורז'יבסקי השפיעה על תאוריית הגשטלט, תרפיות התנהגותיות ותוכנות נוירו-לינגויסטיות. במלחמת העולם השנייה נוסו שיטותיו של קורז'יבסקי על ידי הצבא האמריקאי לטיפול בעייפות של החיילים. אישים שהושפעו מעבודתו הם קנת בורק, ויליאם בורוז, פרנק הרברט, רוברט אנטון וילסון, באקמינסטר פולר, אלווין טופלר, א. א. ואן ווגט, להקת 13th Floor Elevators סטיוארט צ'ייס ורבים אחרים. 
ה-NLP לקחה הרבה מהסמנטיקה הכללית, למטרות פיתוח טכניקות לשימוש בשפה בשביל לתכנת ולהבין את ההתנהגות שלנו ושל אחרים.
חבורה פרו-סופית

חבורה פרו-סופית היא חבורה טופולוגית, בדרך כלל אינסופית, הבנויה מאבני בניין סופיות בדרך של גבול טופולוגי. חבורה פרו-סופית מאופיינת בכך שהיא קומפקטית (האוסדורף), ובלתי-קשירה לחלוטין. חבורת גלואה של כל הרחבת שדות היא פרו-סופית. כל חבורה פרו-סופית היא חבורה סופית-שאריתית (residually finite).

שקילות ההגדרות

גבול הפוך של מערכת פרויקטיבית של חבורות טופולוגיות סופיות הוא תת-מרחב סגור של מרחב המכפלה שלהן. החבורות מצוידות בטופולוגיה הדיסקרטית, ולכן כל אחת מהן בלתי קשירה לחלוטין ובעלת תכונת האוסדורף. תכונות אלו עוברות למרחבי מכפלה, ובירושה לתת-מרחבים. מכאן שהגבול ההפוך הוא האוסדורף ובלתי-קשיר לחלוטין. בנוסף, כיוון שכל החבורות קומפקטיות (משום שהן סופיות), גם המכפלה שלהם קומפקטית (לפי משפט טיכונוף); תת-מרחב סגור של מרחב קומפקטי הוא קומפקטי בעצמו, ולכן הגבול ההפוך קומפקטי. מכאן שגבול הפוך במערכת פרויקטיבית של חבורות טופולוגיות סופיות הוא האוסדורף, קומפקטי ובלתי-קשיר לחלוטין.
תהי G חבורה טופולוגית בעלת תכונת האוסדורף, קומפקטית ובלתי-קשירה לחלוטין. נתבונן בקבוצת הפונקציות הרציונליות שמקדמיהן בשדה מסוים, וקבוצת המשתנים שלהן היא  איחוד חבורות המנה של החבורה המקורית על-פי תת-החבורות הנורמליות והפתוחות שלה. החבורה המקורית פועלת על קבוצת פונקציות זו באופן טבעי, וניתן להתבונן בכל איבר שלה כאוטומורפיזם של קבוצת הפונקציות. בהתאם, ניתן להגדיר את החבורה המקורית כחבורת גלואה של הרחבת שדות - כאשר ההרחבה היא קבוצת הפונקציות, והשדה המקורי הוא שדה השבת של החבורה.
חבורת גלואה מצוידת באופן טבעי בטופולוגית קרול (הקרויה על שם המתמטיקאי הגרמני וולפגנג קרול). טופולוגיה זו מוגדרת על ידי כך שאוסף חבורות גלואה ששדות השבת שלהן הם הרחבות נורמליות וסופיות של השדה המקורי מהווה בסיס מקומי של היחידה. כיוון שההרחבות סופיות, האינדקס שלהן בחבורה כולה סופי - ומכאן שחבורות המנה של החבורה המקורית מעליהן סופיות ודיסקרטיות. נקבע את יחס ההכלה בין ההרחבות כיחס סדר על חבורות המנה שלהן, ונקבל מערכת פרויקטיבית של מרחבים סופיים ודיסקרטיים. החבורה המקורית היא הגבול ההפוך במערכת.

תת-חבורות

בקטגוריה של חבורות טופולוגיות, מורפיזמים הם כאלו השומרים על המבנה הטופולוגי, ולכן התמונה של מורפיזם היא תת-חבורה סגורה. בהתאם לכך, המונח "תת-חבורה" מתייחס בדרך כלל לתת-חבורה סגורה. כל תת-חבורה סגורה של חבורה פרו-סופית היא פרו-סופית, וכל חבורת מנה של חבורה פרו-סופית, ביחס לתת-חבורה נורמלית סגורה, היא חבורה פרו-סופית. גם המכפלה של חבורות פרו-סופיות היא פרו-סופית, והגבול ההפוך במערכת פרויקטיבית של חבורות פרו-סופיות (אפילו אם אינן סופיות) הוא חבורה פרו-סופית.
משפט נילסן-שרייר קובע שתת-חבורה של חבורה חופשית היא חופשית. תכונה זו אינה נכונה במלואה עבור חבורות פרו-סופיות. עם זאת, תת-חבורה (סגורה) של חבורה פרו-סופית חופשית היא חופשית, אם היא פתוחה, ובאופן כללי יותר אם היא תת-חבורה אמיתית פתוחה של תת-חבורה (סגורה) כלשהי; אם היא מכילה את תת-חבורת הקומוטטורים; ואם היא חיתוך אמיתי של שתי תת-חבורות נורמליות (סגורות) כלשהן.
יחסי אזרבייג'ן–קטר

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין מדינת קטר כוננו ב-14 בספטמבר בשנת 1994, זמן קצר לאחר הירגעות הקרבות עם ארמניה על נגורנו קרבאך, שטח שדה יורה הוא שלה, אבל דה פקטו הוא בשליטה צבאית ארמנית. שתי השגרירויות של שתי המדינות אחת אצל השנייה נפתחו בשנת 2007 שתיהן. בין המדינות נחתמו הסכמים רבים בעיקר בתחומי הכלכלה והתרבות.

יחסים תיירותיים

במהלך פגישה של ארגון ה-QCCI דנו על פיתוח התיירות שבין אזרבייג'ן לקטר, המפגש נערך במעמד שר התרבות והתיירות האזרי עבולפאס גרייב וסמנכ"ל הארגון מוחמד בן אחמד בן טוואר, הרי הוא מקטר. שר התרבות והתיירות הבטיח כי אזרבייג'ן תקדם יחסיה עם קטר באמצעות תיירות ותשמח לעזור לקטר במגוון תחומים וענפים. השר הוסיף כי ארצו רואה חשיבות רבה ביחסיה עם מדינת קטר, וקרא לאנשי עסקים ותיירים לנהור לאזרבייג'ן ולהכיר את התרבות האזרית. מצדו, סגן הנשיא ארגון ה-QCCI הדגיש וחזר על דבר השר והוסיף הוא כי קטר מוכנה לבחון את האפשרות שהציעה אזרבייג'ן וסיכוי גדול שתסכים לה.
פיוטר טורצ'אנינוב

פיוטר איוואנוביץ' טורצ'אנינוב (ברוסית: Петр Иванович Турчанинов;‏ 1 בדצמבר 1779 - 28 במרץ 1856) היה מלחין, קנטור (זמר כנסייתי) ומורה לזמרה רוסי יליד אוקראינה, אחד מחשובי היוצרים בתחום המוזיקה הליטורגית (הכנסייתית) הנוצרית אורתודוקסית, כומר אורתודוקסי (בזמן פרישתו, בדרגת "פרוטוייראוס" או "פרוטופופ"). הצטיין במיוחד בעיבודיו למקהלה של שירים כנסייתיים עתיקים.

קורות חייו

טורצ'אנינוב נולד ב-1 בדצמבר 1779, לפי הלוח הגרגוריאני, כבן למשפחת אצולה רוסית מן העיר קייב, בירת אוקראינה, אז חלק מהאימפריה הרוסית. למד בבית ספר עממי בעירו. כבר בגיל 8 הצטיין בקולו הענוג והגבוה וגויס למקהלה הצבאית של הגנרל אנדריי אי. לבנידוב. בתקופה בה נהגו מפקדים צבאיים ואצילים לטפח מקהלות משל עצמם.
כישוריו הקוליים משכו את תשומת לבו של הנסיך גריגורי פוטיומקין ובהתערבותו נשלח ללמוד פיתוח קול אצל ג'וזפה סארטי ביאשי (שם נמצאה אז מפקדתו של פוטיומקין)
ואולי גם בפטרסבורג, שם המוזיקאי האיטלקי ניהל את האקדמיה למוזיקה. עקב מותו של פוטיומקין חזר טורצ'אנינוב לקייב למקהלת הגנרל לבנידוב. בקייב ואחר כך בחרקוב השלים את השכלתו המוזיקלית אצל ארטמי ודל (1767 – 1810), אשר משנת 1794 כיהן כמנהל מקהלת לבנידוב. טורצ'אנינוב היה לתלמיד האהוב על ודל ושניהם התגוררו ביחד מספר שנים ועברו לחרקוב בעקבות מעסיקם, הגנרל לנינידוב.
בגיל 22 ב-1798 מונה טורצ'אנינב למנהל המקהלות הכנסייתית של דוסיפיי, הבישוף (ארכייראוס) בעיירה סבסק באזור בריאנסק. בשנת 1803 התקבל שם לשורות הכמורה האורתודוקסית (פרבוסלאווית). בשנת 1809 נקרא לעיר גטצ'ינה, מדרום לסנקט פטרסבורג, שם קבע חצרו הצאר פאבל הראשון. טורצ'אנינוב התמנה למנהל ("רגנט") של מקהלת הכנסייה המטרופוליטאנית ונשאר בתפקיד במשך 19 שנה. החל משנת 1827 עסק בהוראה זמרה ופיתוח קול בקפלה האימפריאלית. בשנת 1833 מונה לפרוטופופ (פרוטויריאוס) אחראי על כנסיות החצר. ואחר כך קיבל תפקיד אחראי על שרותי הדת בארמון השיש בסנקט פטרסבורג. הוא פרש לגמלאות בשנת 1841. 
במהלך חייו אף עסק רבות בהוצאה לאור של אוצרות המוזיקה הכנסייתית הרוסית ובעיבודיהם. התפרסם במיוחד במוזיקה לטקסי אשכבה ואזכרה דתיים, חיבוריו זכו להשמעות בידי מאמינים פרבוסלויים גם מחוץ לגבולות רוסיה. חלק מיצירותיו הולחנו למען מקהלת המנזר סרגייבקי. 
בזכות עבודתו עיבדו אף מלחינים אחרים של מוזיקה הכנסייתית שירים ליטורגיים ישנים מספרי התפילות, שהיו מושרים עד אז רק על ידי קנטורים ולא על ידי מקהלות. 
הוא הוסיף אקורדים לשירים ישנים כאלה מנוסח הקרוי "זנאמניי" ומנוסח "קייב". למרות שהושפע בעצמו על ידי סארטי, טורצ'אנינוב התקומם נגד ה"טרנד" האיטלקי במוזיקה הכנסייתית הרוסית ושאף לחזרה אל המקורות הרוסים הישנים, גם בעת שעובדו לשירת מקהלה ובכך בישר את גישתו של מיכאיל גלינקה. 
פיוטר טורצ'אנינוב נפטר ב-28 מרץ 1856 (16 מרץ לפי לוח השנה היוליאני) בסנקט פטרסבורג.
בשנת 2006 ציינו כנסיות אורתודוקסיות סלאוויות בעולם, 150 שנה למותו.
צטיניה

היסטוריה

צטיניה היא עיר בעלת מורשת היסטורית ארוכה. היא נוסדה במאה ה-15 ושימשה בתקופות שונות כמרכז המינהלתי של מונטנגרו כמרכז דתי אורתודוקסי וגם כבירת המדינה.
מלחמות הכיבוש של העות'מאנים בימי הביניים אילצו את הלורד של זיטה באותו זמן איוון צרנוביץ' להעביר את בירת ארצו מן העיירה המבוצרת של זאבליאק לחלקים מרוחקים יותר, עד אובוד בשנת 1475, וזמן קצר לאחר מכן, למרגלות הר לובצ'ן. הוא בנה בית משפט בתחום צטיניה בשנת 1482 וכעבור שנתיים גם מנזר. על יד בית המשפט הוקם המנזר המלכותי החדש שנקרא צטיניה על שם  נהר צטיניה שעובר באזור.
המנזר החדש הפך למושבו של המטרופולין זיטה. ומאז, התרחבה העיר והפכה להיות מרכז דתי ותרבותי חשוב, שבו דורד צרנוביץ' (בנו של איוון צרנוביץ'), הקים את בית הדפוס הראשון של דרום סלאביה.
בשנת 1878 עם עצמאותה של מונטנגרו  לאחר שנים ארוכות של שלטון ע'תמאני הפכה צטניה לבירת המדינה. תנופה של בנייה עברה על העיר. הוקם הארמון לנסיך ניקולא הראשון. מבנים מודרניים רבים שנועדו לקונסוליות זרות נבנו בשל כינון יחסים עם מדינות שונות באירופה. הבניינים של הקונסוליות הצרפתיות, רוסיות, בריטיות, איטלקיות והאימפריה האוסטרו-הונגרית נחשבים כמפוארים מבין כולם. עם זאת, בתחילת המאה ה-20 היו בעיר רק כ-5,000 תושבים. אנשי רוח רבים מרחבי המדינה בחרו לעבור לגור בבירה ותרמו לתרבות, חינוך ואמנות בה.
בשנת 2006 עם קבלת העצמאות המחודשת של מונטנגרו הוכרז כי הבירה תעבור לעיר הגדולה יותר במדינה היא פודגוריצה, אך ארמון הנשיא נותר בציטניה, המושכת אליה עדיין תיירים רבים, בגלל מורשתה ההיסטורית ויופייה.

תחבורה

העיר מחוברת לבירה פודגוריצה ולעיר בודווה עם כביש בעל שלושה נתיבים. שתיהן במרחק של 30 ק"מ מהעיר. 
קיים גם הכביש הישן מצטיניה לעיר קוטור, אשר אינו באיכות טובה, שנשקף ממנו נוף מדהים של מפרץ קוטור.
בעבר, היה קיים קו רכבת צטיניה-בר. שהוביל נוסעים ומטענים. הרכבת הופעלה דרך גדות ימת שקודרה. כיום, אין שרידים של מסילת הרכבת הזו.
נמל התעופה טיבאת הוא במרחק 50 ק"מ מהעיר, ויש ממנו טיסות סדירות לבלגרד וציריך, ועשרות טיסות צ'רטר על בסיס יומי בעונת הקיץ.
נמל התעופה פודגוריצה הוא במרחק 55 ק"מ מהעיר, ויש טיסות סדירות ליעדים אירופאים מרכזיים לאורך כל השנה.
אינדוקטרינציה

אינדוקטרינציה היא תהליך של הנחלת דעות, עמדות, רעיונות, אמונות או השקפת עולם, בדרך כלל דעות דתיות או פוליטיות. אינדוקטרינציה שונה מחינוך בכך שהמשתמשים בה אינם מצפים מהתלמידים לשאול שאלות או לבחון בצורה ביקורתית את מה שלמדו. אינדוקטרינציה שונה משטיפת מוח בכך שאינה נערכת בכפייה פיזית. המילה משמשת פעמים רבות ככינוי גנאי בידי מתנגדי הדוקטרינה, במיוחד בהקשר של דעות פוליטיות או תפיסות דתיות.
המונח אינדוקטרינציה קשור קשר הדוק לחיברות ("סוציאליזציה"); אך בעוד שהמונח אינדוקטרינציה נושא לעיתים קונוטציות שליליות, למונח חיברות, המתייחס ללמידה תרבותית או חינוכית, אין קונוטציות כאלו.
רונן גינזבורג

ביוגרפיה

גינזבורג החל את דרכו ככדורסלן בקבוצת הנוער של בית"ר תל אביב ושימש קפטן נבחרת הנוער של ישראל. הוא שיחק בקבוצה הבוגרת של בית"ר תל אביב בליגת העל בשנים 1981 עד 1988 ולאחר מכן בליגה הלאומית, העפיל עמה לליגה הראשונה, בה שיחקה שנתיים נוספות ב-1991-1992, ירד עמה ליגה ופרש ב-1995. הוא מדורג שלישי בכל הזמנים בין קלעי הקבוצה.
את קריירת האימון שלו החל ב-1993 כמאמן במחלקת הנוער של א.ס. רמת השרון. במקביל שימש עוזר מאמן בבני הרצליה. הוא זכה עם רמת השרון בגביע הנוער ב-1999, כמו כן אימן את נבחרות טרום הנוער וטרום הקדטים של ישראל. בדצמבר 2000 מונה למאמן הקבוצה הבוגרת של בני הרצליה מליגת העל. לאחר מכן אימן את א.ס. רמת השרון מהליגה הלאומית שהעפילה תחת הדרכתו לליגת העל ואימן את הקבוצה במשך שנתיים בליגה הראשונה.
בעונת 2004/2005 אימן את בני השרון הרצליה והגיע עמה עד לגמר גביע המדינה בכדורסל. ב-2005 מונה למאמן מכבי גבעת שמואל, הוא התפטר במהלך העונה, חזר לאחר חודש והתפטר שוב בהמשך העונה.
ב-2006 מונה לעוזרו של מולי קצורין, מאמנה של נימבורק מהליגה הצ'כית הראשונה. הוא זכה עמה בארבעה דאבלים (אליפות וגביע) רצופים. לאחר ארבע שנים מונה למאמן הראשי של הקבוצה. הוא זכה עם נימבורק בדאבל ב-2011, ב-2012 וב-2013. כמו כן הוביל את המועדון גם במשחקים ביורוקאפ בה העפילה הקבוצה עד שלב רבע הגמר בעונת 2011/12 וכן בליגה המאוחדת של VTB ובליגה האדריאטית. לאחר שלוש עונות עזב את הקבוצה. הוא שב לתפקיד ביוני 2015. אימו את הקבוצה עד עונת 2017 עת הוחלף בעוזרו אורן עמיאל.
ב-2005 שימש עוזרו של מאמן נבחרת העתודה של ישראל, אריק שיבק באליפות העולם שנערכה בארגנטינה. ב-2009 שימש עוזרו של קצורין בעת שזה אימן את נבחרת פולין. בשנים 2011–2012 שימש מאמן נבחרת הנוער של ישראל.
בנובמבר 2013 מונה למאמן נבחרת צ'כיה וכמנהל מקצועי של הנבחרות הצעירות של צ'כיה. באליפות אירופה בכדורסל 2015 הוביל את הנבחרת למקום השביעי ולהעפלה לטורניר הקדם-אולימפי, הישג השיא שלה בכל הזמנים עד לאותה עת. הנבחרת לא הצליחה להעפיל לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ובאליפות אירופה בכדורסל 2017 סיימה הנבחרת במקום ה-20.
ב-2019 העפילה צ'כיה לראשונה בתולדותיה לגביע העולם, לאחר שסיימה שלישית בבית המוקדמות הסופי. בשלבי הבתים גברה בין השאר על טורקיה וברזיל, עד אשר הודחה מהטורניר בשלב רבע הגמר על ידי אוסטרליה וסיימה במקום השישי.
בית זית

היסטוריה

נוסד בשנת 1949 ואוכלס בעולים מיוגוסלביה וממצרים. נועד לשמש כחלק מפרוזדור ירושלים - סדרת יישובים שהוקמו בתפיסה שגרסה כי יישובים לאורך הציר לירושלים יאבטחו אותו. היישוב נועד להתבסס על חקלאות ולתושבים הוקצו שטחי מטעים וכרם וכן מטילות. 
ב-1956 הורחב היישוב עם יחידות של תושבים ותיקים, רובם עובדי סוכנות ומוסדות. כך הפך למושב הגדול ביותר בהרי יהודה. 
היישוב הורחב במחצית שנות התשעים בבניה במגרשים לבני המקום באופן שלא יצור הפרדה בין היישוב הוותיק לחדש, כך שהרחבת היישוב בוצעה מסביב ליישוב הוותיק. בני המושב שבנו את ביתם לצד הוריהם שותפים היום לניהול המוניציפלי של היישוב ותרומתם בתחומים אלה בולטת. 
בבחירות 2009 (התקיימו בפברואר) בלט במיוחד שיתוף הפעולה בניהול היישוב בין ועד האגודה החקלאית לוועד המקומי. שיתוף הפעולה והירתמות התושבים הביא לכך שלא התקיימו בחירות לוועד המקומי והוסכם בין הגורמים על רשימה אחת שתנהל את היישוב תוך שיתוף פעולה מלא של כל חברי הוועד .

כלכלה

במהלך השנים נכשלו ענפי החקלאות במושב, עד שרוב האוכלוסייה כיום אינו עוסק יותר בחקלאות, והיישוב שוב אינו נחשב ישוב חקלאי. תקופת מה פרח במושב ענף הקיט (צימרים), אך עם ירידת כדאיותו פסק גם זה.
בקיץ 2009 ניטעו בשטחי בית זית כ-150 דונם כרם באמצעות אגודת הפלחה האזורית ובשותפות עם יקבי כרמל מזרחי.
בכוונת המושב לנטוע כרם נוסף. המושב שוקד על תכנון וביצוע מחודש של אתר הקמפינג  בסגנון כפרי ייחודי.

אתר עקבות דינוזאורים

בשנת 1962 נתגלתה, בחצר המשק של משפחה במושב, שכבת סלע קדומה ובה כ-200 עקבות שזוהו כעקבות דינוזאורים בני כ-120 מיליוני שנים. האתר נחקר על ידי הפלאונטולוג משה אבנימלך. לא ניתן לדעת מה הייתה הצורה המדויקת של הדינוזאור שעבר במקום, אולם ניתן להקיש כמה מאפיינים על מבנה גופו. ייתכן שהעקבות הן של דינוזאורים מסוג סתרותיומימוס ומסוג אלפרוזאורוס. חיות אלו מזכירות בצורתן יען, והן היו בעלת כושר ריצה על שתי רגליים. משקלן היה בין 150 ל-300 ק"ג, גובהן כ-2.4 מטרים, ואורכן כ-4 מטרים. זהו האתר היחידי בישראל ואחד הבודדים בעולם שבו נתגלו עקבות דינוזאורים וחשיבותו מבחינה מדעית גבוהה. 

מאגר בית זית

ממערב ליישוב נמצא מאגר בית זית. זהו מאגר גדול ויפהפה שנוצר על ידי סכר בערוץ נחל שורק. אורכו כקלומטר, רחבו עד 70 מטר וצורתו כבננה. עומקו בשיאו כמעט 20 מטר. מצידו המזרחי של המאגר ישנו שביל אופניים ופינות חמד למטיילים.

שביל אופניים

בבית זית נמצא שביל אופניים שמתאים לכל המשפחה, השביל צמוד למאגר ולכן מומלץ לרכוב שם בחורף. המסלול ברמת קושי קלה, ובנוסף אפשר לעשות ליד פיקניק בקיץ.
חורטיצה

גאוגרפיה

האי הוא שמורת טבע ייחודית, שבה ניתן למצוא צמחים ובעלי חיים, חלקם נדירים ובסכנת הכחדה, ואתרים היסטוריים וארכאולוגיים מתקופת שונות: תקופת האבן, תקופת ההתיישבות של הסלאבים באזור ועוד.
בשנת 1965 האי הוכרז כשמורת טבע ממלכתית על ידי ממשלת הרפובליקה הסובייטית של אוקראינה ובשנת 1993 הוא הוכרז כשמורת טבע לאומית על ידי ממשלת הרפובליקה העצמאית של אוקראינה.
אורך האי - 12.5 ק"מ, רוחב - 2.5 ק"מ במקום הרחב ביותר.
ישנן שתי השערות לגבי מקור שם האי: משמו של חורס (Хорс‏, Хърс), אחד האלים של הדת הסלאבית הפגאנית או מהמילה הטורקית ort - אמצעי.