מוכנות לבית הספר

מוכנות לבית הספר הוא מושג המתאר את רמת הבשלות הנפשית, הגופנית והקוגניטיבית של ילדים במועד תחילת לימודיהם בכיתה א' או למסגרת בית ספרית. מרכיבים שונים בשילתיים ונרכשים אלה, דרושים לילד כדי לעמוד בהצלחה בדרישותיו של בית הספר.

גישת הבשלות הטבעית (Nativist View)

גישה זו, שעם מקדמיה נמנה ארנולד גזל, ( Arnold Gesell) מניחה שקיים קשר הדוק בין המוכנות לבין גיל, ומוכנות היא תוצר של התפתחות ובשילה עצבית שאינה מושפעת מגורמי סביבה הכוללים למשל, למידה ואימון, אי אפשר לזרז אותה ויש לחכות בסבלנות עד שהילד יגיע לשלב ההתפתחותי המתאים.

הגישה הסביבתית

גישה זו שעם מקדמיה נמנים ג'. מקוויקר האנט ‏ (J. McVicker Hunt) ובנג'מין בלום, תופסת את התהליך ההתפתחותי של הלמידה כמושפע מגורמים רבים, ולא רק מבשלותו של הילד. הגישה הסביבתית גורסת כי מוכנות לבית הספר קשורה בעיקר לתנאים הסביבתיים בהם הילד חי. בנוסף היא מכירה בתרומתם של התורשה ושל גורמים אורגניים להבדלים הבין אישיים, אך מדגישה שלמידה תלויה בסביבה. ולכן מציעה להתערב בדרכים שונות במוכנותו של הילד, על מנת לקדם ולשפר את המוכנות בעזרת תרגול.

מרכיבי המוכנות לבית הספר

בספרות מחלקים את הגורמים המשפיעים על מוכנות לבית הספר בצורות שונות. לדוגמה: בחלק מהמחקרים המוכנות לבית הספר מחולקת ע"פ שלושת המרכיבים המרכזיים הבאים: יכולות אקדמאיות וקוגניטיביות, קשב ותשומת לב, ומיומנויות חברתיות ורגשיות. עם זאת  כל המחקרים מציעים בסופו של דבר שלושה תחומי התפתחות עיקריים האחראיים למוכנות או לחוסר מוכנות של הילד לבית הספר:  התחום הקוגניטיבי, התחום התפיסתי- מוטורי והתחום הרגשי- חברתי.

התחום הקוגניטיבי

מקובל לחשוב על כישורים קוגניטיביים מוקדמים כחזאים הטובים ביותר להישגים לימודיים בבית הספר. נמצאו מתאמים בין טווח הקשב של הילד לבין הישגיו הלימודיים, דירוגי קשב מנבאים הישגים בכיתה א' בחשבון ובקריאה, כך גם יכולת קדם קריאה וכתיבה עמן הילד מגיע מהגן מהוות מדד מרכזי לניבוי ההישגים בכיתות הנמוכות. נהוג לכנות יכולות אלה בתקופת הגן "ניצני אוריינות", מונח זה מתאר את הידע שרוכש הילד בתחומי הקריאה, הכתיבה והדפוס טרם הלמידה הפורמלית בבית הספר.

התחום המוטורי

ההתפתחות המוטורית של ילדים מאפשרת פיתוח שליטה הן בעצמם והן בסביבתם. התנועה וההתנסויות החושיות מסייעות בידי ילדים להכיר את גבולותיהם הפיזיים ואת יכולותם לנוע ולפעול בצורה יעילה ומתוכננת. התיאום בין חלקי הגוף השונים ובין העין ליד מאפשר לילד לשחק במגוון משחקי כדור שדורשים דיוק וכיוון למטרה במהירות. עם ההתקדמות במיומנויות מוטוריקה גסה, חלה גם התקדמות במיומנויות מוטוריקה עדינה. בילדות המוקדמת הילד מתנסה במטלות שונות של מוטוריקה עדינה שדורשת רמות חדשות של מיומנויות ידיים, תיאום דו צדדי בין שתי ידיים ותאום עין יד. בגיל 7-5 שנים קיימת שליטה טובה בעפרון, צבע ומכחול. הילד יהיה מסוגל למשל להעתיק צורות גאומטריות, לכתוב אותיות ומספרים, לצייר דמות אנוש וחפצים בצורה מפורטת. במקביל הילד רוכש מיומנויות של יומיום כגון: קשירת שרוכים ומזיגת משקה. לקראת גיל 7 שנים רוב הילדים רוכשים כישורים הולמים המאפשרים להם להשתתף בעסוקי היומיום שהם והסביבה מצפים מהם לעשות בבית, בבית הספר ובקהילה. ככל שילדים שולטים בעסוקים אלו הם בדרך כלל חווים תחושות של שביעות רצון ודמוי עצמי חיובי.
מוכנות לבית הספר כרוכה בהתפתחותם של כשרים תפיסתיים- מוטוריים, המקנים לתלמיד את היכולת לזהות צורות, לגלות דמיון ושוני ביניהן ולהגיע לתיאום עין יד שיאפשר לו לשחזר אותן. כשרים אלה מהווים את היסוד לקריאה וכתיבה של אותיות וספרות. מחקרים מראים כי מיומנויות מוטוריקה עדינה מנבאים בצורה גבוהה הישגים מאוחרים יותר.

התחום הרגשי והחברתי

עם כניסת הילד לבית הספר קשריו עם ילדים אחרים מתחילה להתרחב, האגוצנטריות של הילד פוחתת והוא נעשה מודע לאנשים סביבו. מצופה מהילד הבשל להציג את היכולת להסתגלות בחברה, היכולת לתת ולקבל, ליהנות ממשחק משותף, יכולת לשלוט בדחפים כמו תוקפנות וכעס, יכולת עבודה בצוות בשיתוף מצד אחד ובתחרות מצד שני.  חוקרים שמו דגש על מיומנויות חברתיות של ילדים טרום בית הספר והתרומה שלהם למוכנות לבית הספר וכושר ההסתגלות למסגרות בית ספריות פורמליות. כך שהופעת היכולת ליצור מערכות יחסים יעילות וחיוביות בגן חובה נחשבת לאינדיקטור חשוב למוכנות לבית הספר. לדוגמה: נמצא כי יכולת הילדים להקים ולשמור על מערכות יחסים חיוביות קשור במעבר חיובי למסגרת בית ספרית פורמלית וגם להישגים במהלך שנות בית הספר. נמצא גם שילדים דחויים או לא מחובבים על ידי אחרים, וילדים בעלי אינטראקציות שליליות עם אחרים במהלך השנים המוקדמות, הם בעלי סיכוי גדול יותר להיכשל בלימודים, להיעדר בתכיפות רבה יותר מבית הספר, ולחוש תחושות רגשיות שליליות . בנוסף לכך, ההבנה של התפקיד החברתי ושל נורמות התנהגות בבית הספר, וכן פיתוח אסטרטגיות למידה מנבאות הצלחה אקדמית טובה יותר מאשר ידע אורייני קודם. כמו כן, נמצא ככל שיכולת ההסתגלות של הילד גבוהה יותר וככל שמערכות התמיכה שלו טובות יותר, יוקל עליו המעבר, דבר שישפיע על הצלחתו בבית הספר.
קיימים הבדלים בין שני המגדרים ביכולות אקדמיות ובהתפתחות רגשית- חברתית, בנים מראים התנהגויות מוחצנות כמו: תוקפנות יותר מאשר בנות, דבר המשפיע על מוכנותם לבית הספר. כמו כן, לבנות טרום בית הספר יש את היכולת לפתח מיומנויות מסתגלות יותר מאשר בנים, במיוחד יכולות שפתיות ומיומנויות חברתיות.

המעבר לסביבה הבית ספרית

המעבר של הילדים מהגן לבית הספר נתפס לעיתים כחוויה מרתיעה לרובם, הכוללת בתוכה הרבה אתגרים ושינויים בסביבה הפיזית, האקדמית, החברתית והרגשית.
בקבלת ההחלטה בדבר המעבר של כל ילד וילד מהגן לבית הספר, יש להתייחס למכלול של גורמים: מאפייני הילד ומאפייני משפחתו הגרעינית, הבית והקהילה, הגן שהוא לומד בו והמסגרת הבית ספרית שהוא אמור לעבור אליה. תפיסה זו מושפעת מהגישה האקולוגית של יורי ברונפנברנר הרואה את חיי הילד כמערכת מורכבת של קשרי גומלין, המשפיעים על התפתחותו . על-פי גישה זו, הילד אינו יחידה מבודדת אלא חלק ממערכת משפחתית, חינוכית וקהילתית, כאשר בין מרכיביה שוררים יחסי גומלין והשפעות הדדיות. קשרים אלו כוללים אינטראקציה בין כמה גורמים הרלוונטיים להתפתחות: גורמים ביולוגיים-אישיים, המשפחה, הגן, והקהילה. הסביבה משפיעה ומושפעת מההתפתחות האישית, כך שנוצר אפקט של גלים קלים במעגלים ההולכים ומתרחבים.

גיל המעבר לכיתה א' בישראל

גיל כניסת הילד לכיתה א' בישראל משתנה בכל שנה. על פי רוב הילדים העולים לכיתה א' בספטמבר הם אלה שמלאו להם 6 שנים לפני חודש דצמבר. לדוגמה, בשנת הלימודים תשע"ה (2015/2014) קבע משרד החינוך שתאריכי הלידה של החייבים ברישום לכיתה א' הם מ-1 בינואר 2008 ועד 31 בדצמבר 2008, וניתן לאפשר רישום לכיתה א' גם לילידי 10 עד 31 בדצמבר 2007.
עם זאת, מדינות אחרות נוטות להגביל את הכניסה לכיתה א' בהגעה לגיל 6. כך למשל בחלק ממדינות ארצות הברית הילדים עולים לכיתה א' רק אם מלאו להם 6 שנים לפני תחילת שנת הלימודים ב-1 בספטמבר 
בישראל, קבלת ההחלטה לגבי מעבר הילד לכיתה א' קשורה בחוות דעת של הפסיכולוג החינוכי שהוא פסיכולוג הגן העובד בשפ"ח (שירות פסיכולוגי חינוכי) של הרשות המקומית; בחוות דעת של הגננת; וברצון ההורים.

כלים להערכת ילדי הגן העולים לכיתה א'

כלים אלו מיועדים להעמקת ההיכרות עם ילדים מאותרים הזקוקים לעזרה פרטנית או קבוצתית, במסגרת הגן הרגיל, להערכת הישגיהם ולבחינת תחומי הקושי, כדי לגבש המלצות ולכוון התערבות בגן ובמעברים בין הגן לכיתה א'. כלים אלו אינם מיועדים להעברה גורפת לכלל הילדים על-פי מדיניות משרד החינוך וזאת כדי למנוע מיון-יתר של הילדים.