google/wiki40b huggingface dataset:
משה גפני

ביוגרפיה

משה גפני נולד בתל אביב לאליהו וחוה-ברכה גפני, ילידי פולין וחסידי גור. למד בישיבות סלבודקא וגרודנא. בשנת תשל"ג, לאחר נישואיו עבר לאופקים והיה ממייסדי הקהילה החרדית במקום. כיהן כראש כולל "זיכרון אליהו" באופקים וכחבר המועצה המקומית אופקים. שימש ככתב בעיתון "יתד נאמן".

פעילות כחבר הכנסת

החל משנת 1988 מכהן בכנסת כנציג דגל התורה. בכנסות ה-13 וה-14 כיהן רק קדנציה חלקית במסגרת הסכמי רוטציה בין אגודת ישראל ודגל התורה. בשנת 1990 כיהן כסגן שר הדתות תחת השר אבנר-חי שאקי ובשנת 1999 כיהן כיו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.
כחבר הכנסת נחשב גפני לאחד הפעילים והבולטים, בייחוד בתחום איכות הסביבה ואף קיבל אותות הוקרה מהארגונים העוסקים בנושא. בכנסת ה-16 העביר כ-10 חוקים בקריאה שלישית. גפני גם פעיל בענייני החינוך החרדי.
עם פרישת חבר הכנסת אברהם רביץ מהחיים הפוליטיים, החליפו גפני בראשות סיעת דגל התורה, ושובץ במקום השני ברשימת יהדות התורה לכנסת ה-18.
באפריל 2009 התמנה ליושב ראש ועדת הכספים, לאחר שניצח ב'הצבעה הסיעתית' על חלוקת התפקידים בסיעה את ח"כ יעקב ליצמן ובמאי 2013 בשבתו בספסלי האופוזיציה, מונה גפני ליושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה.
במאי 2015 חזר גפני בפעם השנייה, לכהונת יושב ראש ועדת הכספים
ביוני 2018 הותקף גפני על ידי פעילי הפלג הירושלמי בשל פעילותו כנציג דגל התורה להסדרת מעמד בני הישיבות, בשל כך הוא זכה למכתב תמיכה חריג ממנהיג הציבור הליטאי הרב חיים קניבסקי.

דעותיו

גפני נחשב כ'שמאל מדיני מתון' בדעותיו, כפי שהעיד על עצמו לא פעם. הוא מתנגד בנחרצות לכל נורמליזציה עם הזרם הרפורמי ביהדות, עם זאת, תחילה לא התנגד למתווה הכותל שנחתם בשנת 2016 בין הממשלה לזרמים השונים ביהדות ונחשב כפריצת דרך מבחינתם בכל הקשור ל'הכרה ממשלתית' בהם, אך לבסוף גם בשל פרסום המתווה באתרי האינטרנט החרדיים, איים בפירוק הממשלה באם לא יבוטל המתווה, והמתווה הוקפא לבסוף בשנת 2017.
בשנת 2005 הצביע גפני נגד תוכנית ההתנתקותאך מאידך תמך בהצבעה על תקציב המדינה, הצבעה שאפשרה לממשלה לשרוד עד לאחר ביצוע ההתנתקות. לימים נתבע גפני בבית דין על ידי שתי משפחות מפוני גוש קטיף, בתואנה כי בעקבות תמיכתו בתקציב המדינה, יכולה הייתה הממשלה לפנות אותם מביתם. ובשנת 2013 דייני בית דין צדק בני ברק דחו את התביעה על הסף ופטרו את חבר הכנסת מ'אחריות נזיקית' לפינוי.
בשנת 2009 ימי פרשת בג"ץ בית הספר בעמנואל טען גפני כי 'בית המשפט פוסק באופן שיטתי נגד הציבור החרדי' ואיים כי אם בית המשפט ימשיך במדיניות זו הציבור החרדי יפסיק לשלם מיסים.
בשנת 2011 תמך בהענקת סמכויות אכיפה המנהלית לרשות ניירות ערך בשוק ההון וזאת במטרה להגביר את ההגנה על כספי הציבור ולשמור על יציבות המשק.
בשנת 2017 נשא גפני נאום ב'ועידת עיתון הארץ' ועורר סערה ציבורית כשאמר כי "השמאל אינטליגנטי יותר, מאשר הימין" חברו לסיעה, מאיר פרוש האשימו ב'הברחת מצביעים' מהמפלגה.
ב-15 ינואר 2018 עיכב גפני בוועדת הכספים למשך שבועות ארוכים את 'תקציב מגן דוד אדום לישובי יהודה ושומרון' במחאה על אי העברת תקציב דומה לארגון איחוד הצלה. רק לאחר ששרת המשפטים הבטיחה להקים צוות שיבחן את הטענות, שחרר גפני את התקציב.
באותו חודש בהקלטות ששודרו בחברת החדשות נשמע גפני מתייחס בכנס סגור להישגי המפלגות החרדיות עם חקיקת חוק המרכולים : "אנחנו לא רק שומרים על הסטטוס קוו, אנחנו גם מתקדמים בנושא של שמירת שבת". לדבריו, בתוך חודש הממשלה תגייס מאות פקחים שאינם יהודיים לשם אכיפת החוק.

חיים אישיים

בשנות ה-90 עזב את אופקים כשעבר להתגורר בקריית ויז'ניץ שבבני ברק, הוא נשוי לחנה ואב לשני בנים ובת. אחיינו אליהו גפני הוא ראש המועצה המקומית עמנואל.
חולופ

חולופ (מרוסית: Холоп) היה מעמד של אנשים לא-חופשיים ברוסיה בתקופה שבין המאה ה-10 וה-18. שבוי במעמד זה נקרא צ'ליאד (מרוסית:Челядь). בתקופה מאוחרת יותר הם כונו "אנשי-" עם ציון השייכות (למשל: "אנשי הנסיך יורי").
המונח "חולופ" נזכר לראשונה בכרוניקה לשנת 986.

תקופת המדינה המאוחדת

עם התחזקות נסיכות מוסקבה וריכוז הנסיכויות סביבה השתנה בהדרגה מעמד החולופ. הדבר מצא ביטוי בקובצי החוקים שפורסמו החל מסוף המאה ה-14. כך למשל, שבויים כבר לא הפכו באופן אוטומטי לחולופים אלא נוצלו בדרך כלל לחילופי שבויים. בוטל המעבר למעמד חולופ כעונש על עבירות פליליות. אי-יכולת להחזיר חוב הייתה מעבירה את האדם למעמד חולופ רק לתקופת החזר החוב על ידי עבודה לטובת בעל החוב.
עם התפתחות המשק החלו לערוך מסמכים כתובים שפירטו את רשימת החולופים וסוגיהם אצל כל מחזיק בחולופים. כמו כן היו ניסיונות לשפר את חיי החולופ ולהגדיר את זכויותיו. בשנת 1603 בוריס גודונוב פרסם צו על חובת האכלת החולופ. בשנת 1607 פורסמה הוראת הצאר המסדירה את חיי המשפחה של החולופ. כמו כן הוסדר, שחולופ שנלקח בשבי אך ברח ממנו או חולופ שבעליו בגד במדינה היו יכולים להשתחרר ולהיות אנשים חופשיים.

סוף תקופת החולופים

בשנת 1677–1678 נערך ברוסיה מפקד אוכלוסין. לאחר המפקד, בוצעה בשנת 1679 רפורמה במיסוי. החל ממועד זה המס היה נגבה מ"חצר", בהתאם למספר אנשים המתגוררים בה. כתוצאה מכך נוצר הבדל בין החולופים שהתגוררו בחצר נפרדת, שהתחילו לשלם מיסים, לבין יתר החולופים. מצד שני, נשחק ההבדל, שהיה ברור עד אז, בין החולופים לבין אכרים חסרי קרקע, שעבדו בחלקות האדמה של האציל. במהלך ביצוע הרפורמות של פטר הגדול בשנים 1718–1722 נשחק הבדל זה עוד יותר. כתוצאה מכל המהלכים בשנת 1723 תושבי העיר החלו לשלם מיסים באופן עצמאי ללא יוצא מן הכלל. מעמד החולופ בוטל מעשית ואיבד את התוקף המשפטי. המשק הרוסי עבר לשיטת הצמיתות.
איינאו פרדה סנבטו

ביוגרפיה

נולד בכפר וינערב שבמחוז גונדר בצפון אתיופיה. בגיל ארבע התייתם מאביו ועבר להתחנך אצל סבתו. רעה את צאן המשפחה עד עלייתו עמם ארצה במסגרת מבצע שלמה בשנת 1991. בעת לימודיו בתיכון אורט מגדים בכרמיאל הקים את תחנת הרדיו הפיראטית 'קול יהודי', שפנתה לעולים מאתיופיה בצפון הארץ.
מאמריו של סנבטו התפרסמו בין היתר בעיתונים הארץ, מקור ראשון, ג'רוזלם פוסט ובאתרי החדשות וואלה, ישראל היום, חדשות מחלקה ראשונה ו-Nrg מעריב. סנבטו הוא בעל הטור השבועי "שחור על גבי לבן", המתפרסם במקומון "זמן ראשון רחובות" מקבוצת מעריב. בשנת 2005 הצטרף לעיתון הארץ, אותו עזב בשנת 2007 לטובת מערכת חדשות הערוץ הראשון של רשות השידור. בין חשיפותיו של סנבטו ככתב הערוץ: פרשיית התעללות מינית בילדים במרכז קליטה שהביאה לסגירת בית הספר, זיוף תעודות דיין ורב על ידי מורים שביקשו להעלות את שכרם והתעללות של שוטרים בנערים עולים בגדרה. בשנת 2012 הצטרף למערכת החדשות של רשת ב' ככתב כללי.
רעייתו, מרה מרו סנבטו, היא חברת דירקטוריון במועצת הביטוח הלאומי ובמועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.

פעילות ציבורית ופוליטית

בשנת 2002 קבעו בני הזוג סנבטו תקדים כשפתחו תיק נישואין במועצה הדתית ראשון לציון המשרתת את אזור מגוריהם. בעקבות מאבקם נישאו מאות זוגות בראשון לציון ולא דרך "הרב הראשי ליהדות אתיופיה", יוסף הדנה. בשנת 2003 הצטרף סנבטו לתנועת צב"ר- צעירים בעד ראשון בראשות רז קינסטליך ואולג קומליק, שהתמודדה בבחירות המוניציפליות למועצת ראשון לציון. סנבטו שובץ במקום רביעי ברשימה, שהתברר לאחר הבחירות כלא ריאלי.
כמו כן, ב-2003 הקים סנבטו את השדולה למען יהודי אתיופיה בכנסת. בין הישגי השדולה: קידום חוק שמטרתו "הרחבת ייצוג הולם לבני העדה האתיופית בשירות הציבורי" והכשרת מאבחנים פסיכולוגיים מקרב יוצאי אתיופיה. כמו כן היה פעיל בסיעת הליכוד במטה נגד תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה.
בשנים 2003–2005 שימש סנבטו מנהל כללי בעמותת "יצ'אלאל- עמותת יוצאי אתיופיה למען קידום הספורט בקהילה", הפועלת בערים אשדוד, יבנה ורחובות. כמנהל אדמיניסטרטיבי בעמותת תרבות ומורשת יהודי אתיופיה (תומ"ר) פעל סנבטו להקמת המרכז למורשת יהדות אתיופיה ברחובות והיה מעורב בהקמת בית הספר על שם יונה בוגלה בעיר. ביוזמתו נקרא רחוב בראשון לציון על שם בוגלה. סנבטו פעל להגנה על בתי עלמין יהודיים באתיופיה, שחוללו על ידי מקומיים לצרכים חקלאיים או מתוך אמונה טפלה בסגולותיהן של עצמות יהודים לרפואה ולפרנסה.
נגומו

גאוגרפיה

נגומו ממוקמת כ-35 ק"מ מבירת המדינה ומבירת המחוז יאונדה.

תנועה ותחבורה

העיירה ממוקמת ליד הכבישים המחוזיים P8 ו-P9.

כלכלה

יש בעיר תחנת דלק, סניף דואר, סניף בנק וסניף של אורנג'.
הליגה הצרפתית השלישית בכדורגל

פורמט נוכחי

הליגה משוחקת מחודש אוגוסט עד חודש מאי, כאשר כל קבוצה פוגשת את שאר הקבוצות פעמיים, פעם בבית ופעם בחוץ. סך הכל, כל קבוצה משחקת 34 משחקים בעונה. המשחקים משוחקים בדרך כלל בין החודשים אוגוסט למאי לרוב, בסוף השבוע. שבוע לפני חג המולד, הליגה נכנסת לפגרת חורף, אשר נמשכת עד השבוע השני של ינואר. עבור ניצחון, הקבוצה מקבלת שלוש נקודות, בעבור תיקו נקודה אחת, ובעבור הפסד- לא מקבלים נקודות. הקבוצות מדורגות לפי כמות נקודות, לאחר מכן מאזן שערים ובסוף לפי שערי זכות. בסוף כל עונה, המועדון עם הכי הרבה נקודות, מוכתר כאלוף הליגה. אם מספר הנקודות שווה, הקבוצה בעלת הפרש השערים הגבוה ביותר מוכתרת כאלופה. אך אם גם מספר הנקודות, מאזן השערים ומספר שערי הזכות עדיין שווים, הקבוצות חולקות את אותו המיקום. אם המיקום יקבע את האליפות, עליית ליגה או ירידת ליגה, בין הקבוצות אשר נמצאות במיקום שווה יערך משחק פלייאוף במקום נייטרלי, כאשר המנצחת זוכה באליפות, עולה ליגה, או ניצלת מירידה לליגה הרביעית.

עליית ליגה

הקבוצות אשר מסיימות בשלושת המקומות הראשונים בליגה, מעפילות לליגה השנייה (ליגה 2). אם יש שתי קבוצות המסיימות במקום השלישי, הן עורכות ביניהן משחק פלייאוף במגרש נייטרלי, כאשר המנצחת עולה ליגה, ואילו המפסידה נשארת בליגה.

ירידת ליגה

ארבע הקבוצות אשר מסיימות בתחתית הליגה, יורדות לליגת החובבנים, וארבע המנצחות של הבתים בליגה הרביעית מחליפות אותן. במקרה של שתי קבוצות המסיימות בצוותא במקום הארבע עשרה, המוביל לליגת החובבנים, הן עורכות ביניהן משחק פלייאוף במגרש נייטרלי, כאשר המנצחת נשארת בליגה, ואילו המפסידה יורדת לליגת החובבנים.

היסטוריה

הליגה השלישית הוקמה בשנת 1993 על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית, תחת השם "נשיונל 1". היא מחליפה את הדיוויסיון 3 (מחלקה 3), ומכאן גם כינויה. עד שנת 1997, הליגה הייתה מורכבת משני בתים, כשבכל בית שמונה עשרה קבוצות. מעונת 1997/1998 עד עונת 2012/2013 הליגה הורכבה מעשרים קבוצות (למעט עונת בעונת 2011/2012 כשהיו בליגה היו 21 מועדונים). בשנת 2013, כדי להעלות את הרמה והאיכות ולהפוך את הליגה לאטרקטיבית יותר, החליטה התאחדות הכדורגל הצרפתית לצמצם את מספר קבוצות הליגה לשמונה עשרה במקום עשרים.
מרסל מוסרי

ביוגרפיה

מוסרי נולדה בחולון בשנת 1990 ליוסף, נהג מונית, ולמרגלית, עובדת בעיריית תל אביב. יש לה שתי אחיות גדולות מנישואיהם הקודמים של הוריה, ועוד אחות שצעירה ממנה בשנתיים. עבדה כפקידה עד שב-2013, בגיל 23, פרסמה סיפור קצר בשם "קופסת קובות" בפייסבוק אשר זכה לתפוצה רבה. בעקבות כך פרסמה סיפורים נוספים. סיפוריה אוגדו לשני ספרים ויצאו לאור באופן פרטי באמצעות אתר מימון המונים. בהמשך החלה גם הפצתם בחנויות.
ב-2014 הפכה לבעלת טור שבועי במעריב אונליין, ולשדרנית תוכנית ברדיו ללא הפסקה.
בספטמבר 2014 נבחרה בידי מגזין פורבס ישראל לרשימת "40 הצעירים המבטיחים בישראל".
בשנת 2015 השתתפה בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאלטי "גולשי ספות".
ספר החילופים

ספר החילופים, או בשמו הערבי כתאב אלכ'לאף, חובר על ידי מישאל בן עוזיאל במאה ה-11, והוא מתעד את המחלוקות שבין אהרן בן משה בן אשר, לבין משה בן דוד בן נפתלי בענייני נוסח המקרא. כמו כן, כולל הספר 'רשימת הסכמות', בהם מסכימים שני הראשונים, לעומת בעלי מסורה אחרים.
ספר החילופים נכתב בערבית יהודית. קיימת העתקה קדומה לעברית בספר עדת דבורים.
קיימות רשימות חילופים נוספות, אך הן נחשבות פחות מהימנות מספר החילופים.
ספר החילופים ראה אור בעריכתו של אליעזר ליפשיץ, בירושלים, בהוצאת מאגנס, בשנת תשכ"ה-1965.
ביגי & טופאק

תוכן

הסרט התיעודי של ברומפילד התבסס על התאוריה ועל ראיונותיו של הבלש לשעבר ראסל פול. פול טען כי ה-L.A.P.D סייעו כדי לכסות את המזימה של שוג נייט להרוג את טופאק שאקור ואת כריסטופר ואלאס הידוע בכינוי הנוטוריוס בי. איי. ג'י. הסרט התיעודי מציג את פול, שנאלץ לעזוב את תפקידו בתור בלש עבור רדיפה אחר תיאורית הרצח. ראסל פול חשד בשוטר לשעבר דייוויד מק ואמיר מוחמד (סוכן משכנתאות ללא קשר סביר למקרה), שעבדו יחד עם שוג נייט כדי להרוג את ביגי.
מקור מפתח לתאוריה של פול היה קווין האקי. האקי היה קשור לשוג נייט ודייוויד מאק יחד עם שוטרים שחשודים כביכול ברצח. האקי הסכים כי הארי בילאפס, הידוע גם בשם אמיר מוחמד, היה מעורב ברצח, למרות שהאקי אמר למצלמה, "אל תשאל אותי למה" ולא רצה להרחיב עוד בנושא. האקי, ששימש לשעבר כשומר בחברת התקליטים Death Row Records, כתב בהצהרה שהוגשה ב -6 ביוני 2004, כי הוא "יודע באופן אישי וקרוב" על הרצח של כריסטופר ואלאס, בטענה כי "אנשים בתוך Death Row Records הציעו 25,000 $ לקצין משטרתי כדי להרוג את כריסטופר ואלאס" .
בראיון, סיפר האקי ללוס אנג'לס טיימס כי הוא סובל מפגעיה בזיכרון עקב תרופות פסיכיאטריות. האקי טען גם שיש בידיו ידע על מעורבות בין שוג נייט לבין דייוויד מאק ולבין שוטרים מושחתים נוספים שסייעו לרצח והיו מעורבים בו. משפחתו של כריסטופר ואלאס ניצלה את טענתו של האקי כבסיס לתביעה בסך 500 מיליון דולר נגד העיר לוס אנג'לס על מותו של כריסטופר ואלאס. אבל מאוחר יותר אמר האקי ללוס אנג'לס טיימס כי עורכי הדין של כריסטופר ואלאס שינו את דבריו. (התביעה של משפחתו של כריסטופר ואלאס על סך 500 מיליון דולר נדחתה בשנת 2010.)
ג'אצ'ינטו פאקטי

קריירה

פאקטי נולד בטרוויליו שבצפון איטליה ושיחק תחילה כחלוץ בקבוצה מקומית בעיר הולדתו, עד אשר הלניו הררה, מאמן אינטר מילאנו, שם לב אליו והעבירו לאינטר. במאי 1961 הוא ערך את משחק הבכורה שלו מול רומא כקשר. פאקטי לא הצטיין במשחק אך הררה התעקש ואמר אז כי הוא עתיד להיות אחד מעמודי התווך עליו תבנה הקבוצה. ואמנם, הוא שיחק באינטר עד סוף הקריירה שלו והיה מנהיג ההגנה של אינטר ונדבך מרכזי בפיתוח הטקטיקה ההגנתית אותה יישם ושכלל הררה בקבוצתו - הקטנאצ'ו, טקטיקה אשר מאפיינת מאז חלק גדול מהקבוצות האיטלקיות ואת הנבחרת האיטלקית. בנוסף הרבה לתרום למשחק ההתקפה של הקבוצה, ונחשב לאחד מהראשונים שפיתחו את תפקיד המגן ההתקפי.
פאקטי היה אחד מהגורמים העיקריים לזכייתה של אינטר באליפות איטליה בשנים: 1963, 1965, 1966 ו-1971, בגביע אירופה לאלופות בשנים 1964 ו-1965 ובגביע הביו יבשתי בשנים 1965 ו-1966. באותן שנים זכתה אינטר לכינוי "לה גרנדה אינטר" והיא זכורה עד היום כאחת הקבוצות הגדולות בתולדות הכדורגל האירופי. פאקטי פרש מהמשחק ב-1978 לאחר 634 משחקים במדי אינטר בכל המסגרות בהם גם כבש 75 שערים.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה ערך פאקטי במרץ 1963 כנגד טורקיה. הוא שיחק במדי איטליה במונדיאל 1966 והיה שותף להדחה הסנסציונית והמשפילה שספגה איטליה מנבחרת צפון קוריאה. במונדיאל 1970 היה קפטן הנבחרת שסיימה כסגנית אלופת העולם והשתתף גם במונדיאל 1974. כמו כן, היה שותף לזכייתה של איטליה ביורו 1968. הוא פרש מהנבחרת במסגרת המשחקים המוקדמים למונדיאל 1978. בסך הכול שיחק פאקטי 94 משחקים במדי הנבחרת (מספר שהיה בזמנו שיא ושנשבר בשנים מאוחרות יותר על ידי דינו זוף, פאולו מלדיני, פאביו קנבארו וג'אנלואיג'י בופון) וכבש שלושה שערים.
למרות ששימש כמגן, תפקיד הגנתי הדורש לא פעם קשיחות פיזית, נודע פאקטי במשחקו ההוגן והורחק רק פעם אחת בכל הקריירה הארוכה שלו. נודע גם במשחקו האלגנטי ובמשחק הראש בו הצטיין הודות לקומתו הגבוהה (1.88 מטר). פאקטי גם שימש במשך תקופה ארוכה כקפטן של אינטר ושל נבחרת איטליה (70 משחקים כקפטן בנבחרת הלאומית) וכנשיא אינטר מילאנו.
ב-4 במרץ נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. נפטר מסרטן ב-4 בספטמבר 2006, בעיר מילאנו. כמחווה לשחקן, קבוצת אינטר החליטה כי את חולצתו מספר 3, לא ילבש אף שחקן לעולם.
פורלן

היסטוריה ושיוך

בטרם בוא הרומאים לפריולי במאה ה-2 לפנה"ס, היה האזור מיושב בקרנים, בני עם קלטי אשר דיבר שפה קלטית. מעט מאוד מילים קלטיות השתמרו בפורלן אולם השפעה קלטית ניכרת בשמות מקומות. החוקרים מאמינים כי הפורלן החלה להתגבש בשנת 1000 לערך, והמסמכים המוקדמים ביותר בפורלן הם מהמאה ה-11 בעוד שהשירה המוקדמת ביותר היא מראשית המאה ה-14. מעוזה של השפה היה בצ'יווידלה (איטלקית Cividale del Friuli; פורלן Cividât) אך כמעט שלא נעשה בה שימוש רשמי, שכן זה נעשה תחילה בלטינית, אחר כך בונטית ולבסוף באיטלקית. 
קרבת פורלן אל שכנותיה - הרומאנש והלאדינית (אינה קשורה ללאדינו) - הועלתה לראשונה ב-1871 על ידי הבלשן גרציאדו איסאיה אסקולי. אסקולי שכינה את התאוריה שלו בשם "השאלה הלאדינית" (La questione ladina), טען כי שלוש השפות שייכות למשפחת שפות אחת שדוברה בעבר משווייץ בצפון ועד לחופי הים האדריאטי ואיסטריה בדרום. רוב החוקרים מסכימים שפורלן, רומאנש ולאדינית הן שפות נפרדות. מסיבות היסטוריות הושפעה פורלן על ידי הגרמנית פחות מאשר שתי השפות האחרות, ויכול שזו גם הסיבה לכך שתפוצתה עולה פי כמה על זו של האחרות, המדוברות כל אחת בפי כמה עשרות אלפי דוברים. 
עם תחילת המאה ה-20 זכתה השפה לתחיה הנמשכת גם בהווה, וב-1919 נוסדה בגוריציה החברה הפילולוגית לשפת פורלן (Societât filologjiche furlane) הפעילה בקידומה של השפה עד היום. תרומה מיוחדת להתפתחותה המודרנית של פורלן מצויה בעבודותיו של פייר פאולו פאזוליני (1922-1975), אשר הקים ב-1945 את האקדמיה לשפת פורלן (Academiuta di lenga furlana). ב-1996 קבע חוק אזורי סטנדרט אחיד לכתיבת השפה המבוסס על הניב המרכזי של השפה, וב-1999 הוכרה פורלן כשפה רשמית באיטליה. בכ-40% מהײשובים בנפת אודינה מוצב שילוט בפורלן לצד איטלקית, וכל ישוב בפריולי שומר על שם פורלני לצד שמו האיטלקי.

תפוצה גאוגרפית

כיום מדוברת פורלן בארבעה ניבים בנפות אודינה, פורדנונה וגוריציה במחוז פריולי-ונציה ג'וליה, ובחלקה המזרחי של נפת ונציה במחוז ונטו. בעבר דיברו פורלן גם בטריאסטה, והניב המקומי כונה טרג'סטינו (Tergestino). טרג'סטינו הייתה מדוברת בפי רוב אוכלוסיית האזור עד סוף המאה ה-17. בתחילת המאה ה-18, עם עליית חשיבותה של העיר וגדילת אוכלוסייתה בעיקר בדרך הגירה אליה, החלה נסיגה מהירה במעמדו של הטרג'סטינו, שפינה את מקומו לטריאסטינו (Triestino), ניב ונטי. אף כי משפחות האצולה בטריאסטה המשיכו לדבר טרג'סטינו עד אמצע המאה ה-18, הניב נכחד בסופו של דבר. אוכלוסיית מהגרים מפריולי בכל רחבי העולם מנסות לשמר את השפה ואת מסורת ארץ אבותיהם באמצעות אגודות המכונות "פוגולאר פורלן" (Fogolâr Furlan).
יוסף פרדקין

ביוגרפיה

פרדקין נולד וגדל בתל עדשים. במלחמת העצמאות פיקד על יחידה של תושבי עמק יזרעאל שלחמה בקרבות לכיבוש עמק הירדן, מגדל העמק ובית לחם הגלילית. בהמשך עבר לחטיבת גולני והשתתף במבצע עובדה. לאחר שחרורו שב למושב ועסק בחקלאות. בשירות המילואים התנדב לחטיבת הצנחנים ובמלחמת סיני שימש כמפקד גדוד 28, גדוד המילואים של החטיבה. במלחמת ששת הימים פיקד על גדודו, עתה תחת בחטיבת הצנחנים "חוד החנית", במהלך הקרבות לשחרור ירושלים. פרדקין הוסיף לפקד על הגדוד במלחמת ההתשה, במרדפים אחר מחבלים בבקעה, ולאחר מכן שוחרר משירות מילואים. עם פרוץ הקרבות במלחמת יום הכיפורים התנדב לפקד על מרחב ה"חצר", המתחם ממזרח לתעלת סואץ ששימש כבסיס לכוחות שצלחו את התעלה, אשר ספג הפגזות קשות מצד הצבא המצרי. על פועלו הוענק לו עיטור העוז.
ואם פרידה (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי דיקלה, הולחן על ידי דיקלה ועידו אוחיון והופק על ידי דיקלה, אוחיון ורוני בראון. השיר משלב בתוכו שלושה סגנונות אשר מאפיינים את מרבית שיריה של דיקלה; מוזיקה ים תיכונית, ערבית ומערבית.
על השיר אמרה דיקלה כי: "המנגינות והמילים עושות בי כרצונן. אני עומדת חזקה וחלשה, מתערבבת בהן וסוערת עד שמתאחדת איתן ושרה. ואז אני מבינה שמניגון אחד אני יוצאת אל העולם. השיר 'ואם פרידה' הוא אחד מניגוני לבי מתוך אלבום שכולו מנגינה אחת ארוכה שלא נגמרת לי".

הצלחה

השיר זכה להצלחה רבה כאשר האודיו שפורסם ביוטיוב צבר קרוב ל-8 מיליון צפיות, ובכך הפך לנצפה ביותר של דיקלה.
בנוסף לכך, השיר היה לשיר ה-6 המושמע ביותר בישראל לשנת 2014, עם כ-1,243 השמעות בסך הכל, ואף דיקלה בעצמה נכנסה לרשימת האמנים המושמעים ביותר בישראל לאותה השנה עם קרוב ל-1,600 השמעות בסך הכל.
במצעדי סוף השנה הצליח השיר להיכנס אל המקום ה-4 במצעד השנתי של רשת ג'.

וידאו קליפ

במקום ווידאו קליפ מלא אשר היה צריך לצאת לשיר, הוחלט כי יעלה ליוטיוב אודיו רשמי של השיר, בו נראית גם עטיפתו של הסינגל, ובו מוצגות גם מילותיו. בעטיפה ניתן לראות את שם השיר ושמה של דיקלה, את רגלה עם מגף בצבע שחור וגם חלק משמלה אדומה.
האודיו זכה להצלחה רבה, ונכון ליוני 2018, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב ל-8 מיליון צפיות.
אפרים ווסרפוגל

ד"ר אפרים ווסרפוגל (נולד באושוויץ ב-1943) הוא כלכלן ישראלי, עולה מצרפת, מנהל ויזם בתעשיית הרכב.

ביוגרפיה

ווסרפוגל נולד בשם פרנסואה ווסרפוגל (בצרפתית: François Wasservogel) בכלא הסמוך למחנה המוות אושוויץ בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. אביו, יוסף צימר, פסנתרן, מתמטיקאי ובנו של הרב שמעון צימר מבוקרשט, נרצח על ידי הנאצים עוד לפני לידתו. איו, מרים לבית וינגר, עורכת דין יהודיה פולניה, שמרה במהלך מאסרה על זהותה הבדויה כנוצריה, וכך שרדה. לאחר שחרור אושוויץ עברה אמו לפריז ושם נישאה למשה ווסרפוגל, יהודי מברלין, שהוצג לילד כאביו ונתן לו את שמו. רק ב-1984, כשהייתה על ערש דווי, גילתה לו אמו את זהותו של אביו הביולוגי.
ווסרפוגל גדל הרחק מן הדת היהודית. הוא למד מתמטיקה וכלכלה באוניברסיטה העירונית של פריז, ובהמשך שימש כשליח מטעם ממשלת צרפת לוונצואלה. במקביל השלים דוקטורט בכלכלה. פייר דרייפוס, נשיא חברת רנו, מינה אותו ב-1968 לעוזרו האישי, וב-1969, בגיל 25, לסמנכ"ל, ממונה על המחלקה לפיתוח מוצרים. ווסרפוגל נטל חלק מרכזי בפיתוח המכונית החדשה רנו 5, ובמשך כשנה היה אחראי גם לקבוצת המרוצים של רנו. ב-1977 עזב את רנו, והיה סגן נשיא בחברת באטל, המתמחה באינטגרציה בין תעשיית ההייטק לתעשיית הרכב. ב-1986 מונה לראש מחלקת הרכב בחברת הפלדה 'אוזינור', שהייתה ספקית הפלדה השנייה בגודלה בעולם לתעשיית הרכב.
ווסרפוגל עלה לישראל ב-1996, בעקבות תהליך איטי של חזרה בתשובה שיזמה רעייתו, והחל אחרי מותה של אמו. תחילה התגורר ברעננה, ואחר כך השתקע בבני ברק. במשך שנתיים פעל, במסגרת בנק הפועלים, במימון חברות ישראליות הפועלות בחו"ל. בהמשך מילא תפקידים שונים בתעשיית חלקי הרכב. ב-2005 מונה לנציג חברת רנו לנושא רכש גומלין בישראל.
בדצמבר 2007 השתלב ווסרפוגל, כאחד מנציגיה של רנו, בפרויקט המכונית החשמלית של בטר פלייס, אך כבר במהלך 2008 עזב את הפרויקט והפך לאחד ממבקריו. בראיון ב-2010 אמר: "כמהנדס אני חייב להודות שהיום אנחנו לא יודעים כיצד לאפסן חשמל... כפילוסוף או כאדם דתי, אני מאמין שלעולם לא נצליח לאפסן חשמל".
ב-2009 הצטרף כדירקטור לחברת הסטרטאפ "ניואיצ'" (NewH), העוסקת בפיתוח מנוע הפועל על מימן המאופסן בתמיסת בורו-הידריד. במאי 2010 חתמה החברה על מסמך הבנות עם חברת פיג'ו, ולפיו תשתתף בפיתוח מכוניות המונעות במימן.
זווית חיצונית

בגאומטריה, בהינתן מצולע כלשהו, זווית חיצונית היא זווית בין צלע להמשך הצלע הסמוכה.
הגדרה זאת טובה לזוויות הקטנות מ-180 (כמו כל הזוויות במצולע קמור). גודלה של זווית חיצונית לזוויות a הוא a‏-180, ולכן אם גודלה של הזווית הוא יותר מ-180, מתייחסים אל הזווית החיצונית כאל זווית שלילית.
במשולש, זווית חיצונית שווה לסכום שתי הזווית הפנימיות שאינן צמודות לה. תכונה זאת שקולה לאקסיומת המקבילים, ועל כן היא נכונה רק בגאומטריה האוקלידית. תכונה חלשה יותר, לפיה זווית חיצונית גדולה משתי הזוויות האחרות, איננה דורשת את אקסיומת המקבילים ועל כן היא נכונה גם בגאומטריות הלא-אוקלידיות. היא הוכחה בספרו של אוקלידס, יסודות, לפני שהוא החל להשתמש באקסיומה.
סכום הזוויות החיצוניות במצולע הוא 360 מעלות. הוכחה: נניח שבמצולע יש n קודקודים, אז סכום כל הזוויות הפנימיות והחיצוניות הוא 180n (שהרי בכל קודקוד סכום הפנימית והחיצונית הוא 180) אבל סכום הזוויות הפנימיות הוא 180n-360 (הוכחה) ולכן סכום הזוויות החיצוניות הוא 180n-(180n-360) = 360.
זווית חיצונית למשולש, בגאומטריה האוקלידית, תמיד שונה מהזוויות בתוך המשולש שלא צמודות לה.
אוריו אל סריו

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ממצאים שהתגלו מלמדים כי ההתיישבות האנושית בשטח של אוריו אל סריו הייתה של כמה שבטים קטנים של ליגורים, בהמשך על ידי אטרוסקים ולאחר מכן על ידי שבט הקלטים קנומני.
בימי הביניים היה שטח הכפר מושפע פחות ממאבקי הכוחות בין הגאלפים לגיבלינים מאשר בכפרים סמוכים אחרים, מצב שהביא רווחה לאוכלוסייה. עם זאת, בכפר היו מבנים שנועדו להגן עליו, כפי שמעיד המגדל שעדיין מצוי כיום במרכז ההיסטורי של הכפר.
בשטחי הכפר נמצא נמל התעופה הבינלאומי אוריו אל סריו, שהוקם ב-1938. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש נמל התעופה כאתר לנחיתות ביניים עבור הלופטוופה. בתום המלחמה החלו להניח את היסודות להפיכתו של הנמל לנמל תעופה אזרחי, תהליך שהושלם ב-1970. ב-2002 החלו להפעיל בנמל טיסות חסך (Low Cost).
בשנת 2017 נפתח בשטחים המשתייכים ליישוב, קניון "Oriocenter" הנחשב לגדול באירופה.

אתרים בעלי עניין

כנסיית רובע של סן ג'ורג'ו, שראשיתה במאה ה -16 היא אתר בעל עניין, ושופצה מספר פעמים במאות הבאות. בתחילה הוקדשה לסנטה מריה. היא מורכבת מאולם יחיד עם ארבע קפלות קטנות בכל צד ומציגה ציורים רבים, ביניהם פרסקאות של וינצ'נצו אנג'לו אורלי ואת המדונה והילד שנוצר על ידי פרנצ'סקו דזוקו. בכנסיית הקהילה יש עוגב בעל גוון משמעותי ומאפייני צליל בולטים, על אף שהוא קטן בגודלו.
בין המבנים הידועים בכפר נכלל מבנה בשם פלאצו מליאני שמקורו במאה ה-18 והוקם על ידי משפחת מליאני. המבנה מצויד בקווים מעודנים ויש בו פורטיקו עם קשתות וציורי קיר.
ביישוב שרידי מגדל שמקורו בביצורים מימי הביניים הבנוי כולו אבן בגובה 25 מטרים.
דלקת הצפק

התפתחות

לרוב, בתחילה הזיהום מקומי והאזור הנגוע מוקף על ידי הפדר הגדול, המעיים וסירכות (הידבקויות) פיברין. אם המוקד הדלקתי הוא חלק מתהליך מתמשך, או שתנגודת המאכסן נמוכה, התהליך הממוקם מתקדם לדלקת צפק מפושטת המסכנת את חיי החולה. לתוך חלל הצפק חודרות כמויות גדלות של נוזל דלקתי, תנועת המעי משותקת ומופיעה ירידה בנפח הדם היעיל. במצב זה, מתפתחת לעיתים קרובות טוקסמיה כתוצאה מספיגה של חומרים רעילים מחלל הצפק, וכן אלח דם (ספסיס), אם התפתח זיהום חיידקי. החיידקים השכיחים הגורמים לדלקת הצפק הם E. coli ו-Klebsiella.

תסמינים

סימני דלקת הצפק תלויים במידה רבה במקור התהליך הדלקתי ובקצב התקדמותו. בתחילה, מתפתח לרוב כאב חד באזור שבו התפתח הנקב, מלווה בהרגשת בחילה, הקאות, עליית חום הגוף, רגישות מקומית למגע, ותנגודת של שרירי הבטן למישוש. כאשר הדלקת מתפשטת בחלל הצפק, מצבו הכללי של החולה מורע, מופיע לרוב חום גבוה, סימני צחיחות וכאב מפושט בבטן המוחמר אפילו על ידי תנועות גוף קלות.

אבחון

לאבחון מהיר יש חשיבות מכרעת. מבצעים צילום רנטגן של הבטן בעמידה ובשכיבה כדי להבחין באוויר חופשי בבטן, צילומי טומוגרפיה ממוחשבת של הבטן ובדיקות דם לעמילאזה, תאי דם לבנים ולבדיקת הפרעה ברמת האלקטרוליטים בדגש על אשלגן נתרן וכלור. עם זאת, ניתוח הוא האמצעי המהימן ביותר לאבחון.

טיפול

ניתוח להפסקת הדליפה לתוך חלל הצפק חיוני ברוב המקרים להצלת חיי החולה, כאשר קיימת סבירות גבוהה לאיבר מנוקב. במקרה של דלקת בלבלב או דלקת האגן הקטן, לא מבצעים בדרך כלל ניתוח חירום. לפני הניתוח, יש לטפל בחולה ולהכינו לניתוח על ידי עירוי נוזלים לווריד לשם תיקון הפרעות במאזן הנוזלים והאלקטרוליטים, טיפול אנטיביוטי רחב-טווח כנגד חיידקים אארוביים ואנארוביים, טיפול נגד הכאב, והכנסת צינור לקיבה (זונדה) לשאיבת נוזלים לשם הפחתת תפיחות הבטן. 
הסיבוך השכיח ביותר לאחר ניתוח הוא Evisceraation Abscess.