google/wiki40b huggingface dataset:
כתותי מיכתת שיעוריה

כתותי מיכתת שיעוריה (כתות וחתוך שיעורו) הוא כלל הלכתי שמשמעותו שכל חפץ האסור בהנאה שחייב שריפה או קבורה - אי אפשר לקיים בו מצווה כאשר מתנאיה הוא שיהיה בחפץ גודל מסוים (שיעור), מאחר שהחפץ נחשב כבר כעת כאילו הוא נשרף ונקבר, ולכן הוא כאילו כתות וחתוך לחתיכות קטנות, ונמצא שאין בו את השיעור הדרוש.

מקור

מקור דין זה הוא מדברי המשנה במסכת סוכה, הכותבת שאין יוצאים ידי חובה בלולב ואתרוג של עיר הנדחת, ובגמרא ביארו שמפני ש"כתותי מיכתת שיעוריה" - יוצא שאין הלולב והאתרוג שיעור מספק כדי לצאת ידי חובה במצווה זו.

דיונים נגזרים

בנוגע להדלקת נר חנוכה משמן של איסורי הנאה ישנה מחלוקת:
לדעת הפרי מגדים אי אפשר לצאת ידי חובה בשמן של איסורי הנאה מאחר שישנו חיוב בנר חנוכה לתת בו שמן בשיעור שיכל לדלוק לכל הפחות כ'חצי שעה', ושמן זה של איסור הנאה - 'מיכתת שיעוריה', ולכן לא כשר.
הערוך השולחן כתב שאין לאסור מטעם זה, מאחר שכתבו בתוספות בהגדרת 'כתותי מיכתת' שיש להתייחס לחפץ כאילו הוא חתוך לחתיכות ואינו שלם, אך לא כאילו הוא אינו, ולכן רק במצווה שיש חיוב לחפץ שלם ישנו חסרון זה, אך לעניין שמן של נר חנוכה אין חסרון בכך שהחפץ חתוך, מאחר שיש בו את השיעור הדרוש.
בציץ אליעזר כתב שמאחר וכל עניין הדלקת נר חנוכה הוא לצורך פרסום הנס - אין סיבה לפסול משום דין זה של כתותי מיכתת.
במשנה ברורה פסק שאין להדליק נר חנוכה משמן של איסורי הנאה.
חורחה דרקסלר

קורות חיים

חורחה נולד בעיר מונטוידאו שבאורוגוואי לאב יהודי-גרמני שמשפחתו ברחה עמו מהשואה אל דרום אמריקה, ולאם נוצריה ממוצא היספני וצרפתי. 
חורחה עצמו למד בבית ספר ציבורי יהודי באורוגוואי בשם "Ariel Hebreo Uruguayo". בעבר פעל גם כחזן בבית כנסת, והיה פעיל בתנועת הנוער הציונית "חזית הנוער" (Jazit Hanoar). 
כמו רבים מבני משפחתו, כמו גם הוריו, הוא פנה בצעירותו ללימודי רפואה, ולאחר שקיבל דיפלומה הוא החל לעבוד כרופא מומחה לרפואת אף אוזן גרון. בשנים האחרונות הוא נטש בהדרגה את עיסוקו במקצוע הזה, עד שלבסוף זנח אותו כליל לטובת הקריירה המוזיקלית שלו.

קריירה

ב-1995 הוזמן  דרקסלר למדריד על ידי המשורר הספרדי הנודע חואקין סבינה (Sabina), שהציג אותו בפני זמרים ספרדים בולטים וחשובים. דרקסלר נסע לספרד ב-1996 על מנת להקליט את האלבום "Vaivén" יחד עם מוזיקאים ספרדים. האלבום כלל בתוכו כמה שירים ישנים שפרסם מוקדם יותר, יחד עם שירים חדשים. לאחר מכן עבר דרקסלר  לגור בספרד, והקליט שם עוד ארבעה אלבומים: "Llueve" ("גשום", ב-1998), "Frontera" ("גבול", ב-1999), "Sea" ("יהיה", ב-2001) ו-"Eco" ("הד", ב-2004).
אף על פי שבמשך רוב השנה הוא חי בספרד, שלושת האלבומים האחרונים שלו הוקלטו חלקית באורוגוואי בשיתוף פעולה עם מוזיקאים אורוגוואים. חואן קמפודוניקו וקרלוס קאסקוברטה, חברי להקת הרוק "El Peyote Asesino" לשעבר, הפיקו את כל האלבומים של דרקסלר החל מ "Frontera".
המוזיקה של דרקסלר היא שילוב של מוזיקה אורוגוואית מסורתית (קאנדומבה, מורגה, מילונגה, טנגו), בוסה נובה, ג'אז, פופ ומוזיקה אלקטרונית. גם למילים יש תפקיד מרכזי בשירים שלו - מלבד אהבה, הוא נוהג לכתוב גם על זהות, מוצא ודת (למשל השיר שכתב "Moro Judio", המדבר על היותו יהודי החי בין נוצרים).
ב-2004 זכה לשבחים רבים לאחר שהפך לאורוגוואי הראשון שזכה בפרס האוסקר. הוא זכה עבור הלחנת השיר "Al Otro Lado del Río" ("בצד השני של הנהר") מהסרט "דרום אמריקה באופנוע" (בספרדית: Diarios de motocicleta - "יומני האופנוע").

חיים אישיים

לחורחה יש שני ילדים: הראשון נולד מאשתו לשעבר, הזמרת אנה לאאן, והשני נולד בתחילת 2009 לבת זוגו הנוכחית של דרקסלר: לאונור ווטלינג, שחקנית וסולנית להקת "Marlango".
דייגו לוגאנו

קריירה

לוגאנו החל את דרכו במחלקת הנוער של ליברטד קנלונס, מועדון בו שיחק בעבר אביו במשך 20 שנים. ב-1998 הוא סייע לקבוצה לזכות באליפות מחוז קנלונס, והבקיע את השער שהעניק לקבוצתו את הזכייה. בעקבות כישרון שהפגין הוא משך את עינהם של מועדוני כדורגל בכירים באורוגוואי.
ב-1999 החל לוגאנו בקריירה המקצוענית שלו, בקבוצת נסיונל. הוא שיחק בתחילה בקבוצת המשנה של המועדון, שהשתתפה בליגה השלישית, אך כעבור זמן קצר קודם על ידי המאמן הוגו דה לאון לקבוצה הראשונה, ששיחקה בליגת העל האורוגוואית. לוגאנו השתתף ב-15 משחקים במדי הקבוצה, והיה שותף לזכייתה בשתי אליפויות אורוגוואי בעונות 2000 ו-2001.
ב-2002 הצטרף לקבוצת פלסה קולוניה, והפגין במדיה יכולת מרשימה שגררה התעניינות בשירותיו מצד קבוצות רבות ברחבי אמריקה. לבסוף, הוא בחר לעבור ב-2003 לסאו פאולו הברזילאית. הכוח הרב והטכניקה במשחק ההגנה של לוגאנו סייעו גם להצלחתה של סאו פאולו: הוא היה שותף לזכייה בגביע ליברטדורס ב-2005 ובאליפות העולם לקבוצות באותה שנה, לאחר ניצחון בגמר על ליברפול. הוא נבחר לשחקן ההגנה המצטיין בדרום אמריקה לשנה זו. ב-2006 הוא זכה עם הקבוצה באליפות ברזיל. 
ב-2006 עבר לוגאנו לראשונה לכדורגל האירופי, אל קבוצת פנרבחצ'ה הטורקית, ובמהרה הפך לאחד מהשחקנים הבולטים בכדורגל הטורקי. הוא סייע לפנרבחצ'ה לזכות באליפות ליגת העל הטורקית בעונת 2006/2007, ולהגיע עד לרבע גמר ליגת האלופות בעונה העוקבת, שם הודחה על ידי צ'לסי. הישג זה הוא הגבוה ביותר של המועדון במפעלים האירופיים.
בינואר 2013 הושאל לוגאנו מפריז סן ז'רמן למאלגה הספרדית. אחרי חצי עונת השאלה במאלגה, שוחרר לוגאנו מפריז סן ז'רמן, וחתם לשנתיים בהעברה חופשית בוסט ברומיץ' אלביון האנגלית. ב-17 במאי 2014 שוחרר מוסט ברומיץ'. במרץ 2015 עבר להאקן מליגת העל השוודית, בקיץ עבר לסרו פורטניו מליגת העל הפרגוואית ובינואר 2016 שב לסאו פאולו.

נבחרת אורוגוואי

בשנת 2003 זומן לוגאנו לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של אורוגוואי, ובמשך השנים שימש כקפטן שלה. הוא הוביל את הנבחרת כקפטן לזכייה במקום הרביעי בקופה אמריקה ב-2007. הוא סייע לנבחרת להעפיל למונדיאל 2010, לאחר שכבש שער נגד קוסטה ריקה בשלב הפלייאוף של המוקדמות.
דרך המלך (שיר)

היסטוריה

בשנת 1989 הגיש המוזיקאי שייקה פייקוב את שירו "דרך המלך" לתחרות הקדם אירוויזיון. הוא גילה את הילד גילי נתנאל מראשון לציון שהיה אז בן 12, ולאחר שעמד על כישרונו המוזיקלי בחר בו לבצע את שירו בתחרות. זמן קצר לפני התחרות הוחלט על ידי מפיקי הקדם אירוויזיון להצמיד לו זמרת בוגרת. האמרגן והמפיק שלמה צח, שהכיר את גלית בורג שהייתה אז בת 21, הציע אותה וכך נוצר הצמד "גילי וגלית".
לאחר שזכו במקום הראשון בתחרות הקדם אירוויזיון הם נשלחו לייצג את ישראל באירוויזיון, שהתקיים בלוזאן שבשווייץ. השיר הגיע למקום ה-12 מתוך 22 מתמודדים. למקום הראשון הגיעה נציגת יוגוסלביה ריווה.
לאחר התחרות הקליט הצמד גרסה אנגלית לשיר בשם "Shine For Tomorrow" ולאחר מכן התפרק.
השיר הגיע למקום ה-20 במצעד הפזמונים העברי השנתי של שנת תשמ"ט.
בשנת 2006 הקליטו חברי להקת "כלא שש" גרסה מחודשת לשיר "דרך המלך", שבה נעשה שימוש בהקלטות מביצועו המקורי של השיר.
זמרי קאמרן

מקהלת "זמרי קאמרן" (32-24 זמרים) הוקמה ב-1976 על ידי המנצח אבנר איתי ורות שחר.
ב-1980 השיקו במוזיאון תל אביב את "קול המקהלות" – סדרת מנויים מקהלתית-קאמרית, שכללה גם תוכניות א-קפלה באורך מלא. הסדרה כללה ששה קונצרטים, שבארבעה מהם הופיעו "זמרי קאמרן" עם איתי או מנצחים אורחים, ובנותרים התארחו מקהלות והרכבים קוליים מהארץ ומחו"ל.
בעונה השנייה לקיומה של "קול המקהלות" הוכפלה המקהלה פי ששה והפכה לארצית: שתי סדרות בתל אביב ואחת בחיפה, ירושלים, כפר סבא ובאר שבע. הסדרה התקיימה במתכונת זו עד סמוך לפירוק "זמרי קאמרן"ב-1991. בנוסף לכך השתתפה המקהלה בהפקות תזמורתיות ומקהלתיות שונות עם מיטב התזמורות בארץ. המנצח והמייסד אבנר איתי שימש כמנצח וכמנהל המוזיקלי של זמרי קאמרן במשך 13 שנים.
זמרי קאמרן הורכבה ברובה מבוגרי ותלמידי האקדמיות למוזיקה וסמינרים למורים למוזיקה ובשנות קיומה השתתפו בה זמרים חברי קיבוצים ומושבים מכל רחבי הארץ, שהתמחו בשירה מקהלתית וסולנית.
מקהלת זמרי קאמרן ערכה 2 מסעות קונצרטים לחו"ל:
1984- לרומניה בהזמנת משרד התרבות הרומני.
1986 לספרד ולגרמניה.
תקליט שהקליטו זמרי קאמרן עם מבחר שירי עדות בעיבודים למקהלה יצא לאור 1981.
ב-1988 הוזמנו זמרי קאמרן להקליט ולצלם תוכנית טלוויזיה בערוץ הראשון עם שירי ארץ ישראל.
זרסאי

שם העיר

העיר מוקפת באגמים ונהרות רבים, שהקנו לסביבתה את השם "שווייצריה הליטאית" ומעובדה זו נגזרו רוב שמותיה השונים (Ežeras בליטאית: אגם). העיר מוכרת מאז השליש הראשון של המאה ה-16 בשם יזיורוסי (Jeziorosy) שמשמעה אגם. בשנת 1836 הוחלף שם העיר לנובו-אלכסנדרובסק לכבוד אלכסנדר בנו של הצאר דאז, ניקולאי הראשון, ושם זה היה בשימוש עד 1918. בליטא העצמאית שלאחר מלחמת העולם הראשונה נקראה העיר אֶזֶ'רַנִי (Ežerėnai, אף היא לקוחה מהמילה Ežeras) וכך הוא שם העיר ביידיש. השם הנוכחי זרסאי התקבל רק בשנת 1929.
נתן ברנד (פסנתרן)

חייו

ברנד נולד בירושלים לרופא אהרן ברנד ורעייתו אסתר-מלכה. בילדותו, לאחר שהתגלה כישרונו המוזיקלי, החל ללמוד פסנתר אצל המלחין חיים אלכסנדר באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ולאחר מכן השתלם לתואר אמן אצל פרופ' בנימין אורן. את הופעתו הפומבית הראשונה קיים בגיל 11, לאחר שהופיע בניו יורק עם תזמורת רשות השידור.
בגיל 22 זכה למלגה מקרן התרבות אמריקה-ישראל, והמשיך את לימודיו אצל הפסנתרנית נדיה רייזנברג ודורותי טאובמן בבית ספר מאנס למוזיקה ובבית הספר ג'וליארד בניו יורק. בשנת 1969 זכה בפרס גילדת האמנים בניו יורק. 
ברנד הופיע בעשרות הופעות ברחבי ארצות הברית, קנדה, אירופה וישראל, ברסיטלים ובליווי תזמורות, וזכה לביקורות נלהבות. בשנת 1984 הופיע באולם קרנגי הול, וביצע יצירות מאת פרדריק שופן ורוברט שומאן. ברנד התאפיין בנגינתו הסוערת והאנרגטית, ובכך שלא נמנע מלבצע אינטרפטציות אישיות ליצירות נודעות.
ברנד הלחין גם מנגינות לשירים, כגון "פנסים דעכו" של המשורר אברהם שלונסקי, וכן חיבר בעצמו מספר שירים. 
ברנד נישא ללורי לבית הילמן, ולזוג נולדו שני ילדים, ג'סי וארי. הוא נפטר בניו יורק לאחר מחלה ב-10 בדצמבר 1990.
לאחר מותו הוצאו לאור שלושה תקליטורים של הופעותיו. העיתונאי רם עברון בחר להציג את יצירותיו של ברנד במסגרת התוכנית "דור הזהב- אמנים גדולים בהקלטות היסטוריות" שבתחנת הרדיו קול המוסיקה.
עומר תדמור

ביוגרפיה

בשנת 2000 כתב את סרט הטלוויזיה "לילה ללא לולה", אשר עוקב אחר מספר התרחשויות דרמטיות מפתיעות, שנוצרות עקב התאבדותה של דמותה של לולה. את הסרט ביים שי כנות וכיכבו בו הילי ילון, דרור קרן ואיילת זורר. בשנת 2005 כתב תדמור את התסריט לסרטה של ג'ולי שלז, "מוכרחים להיות שמח", אשר עוקב אחר משפחה רבת-תסביכים, שבתה, שמחה, מנסה לאחדה בתוכנית מציאות. "מוכרחים להיות שמח", בכיכובם של סיגלית פוקס, קרן מור וטל פרידמן, זכה להצלחה רבה, בארץ ובחו"ל, וזכה בשלושה פרסי אוסקר ישראלי.
באותה שנה כתב מספר פרקים משמעותי בסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים של הוט 3 "בטיפול", אותם ביים אורי סיון, ובהם כיכבו אסי דיין ומירב גרובר. הפרקים בהם עסק עקבו אחר משפחתו וחייו האישיים של ראובן הפסיכולוג. בסוף 2005 כתב תדמור את התסריט למיני-סדרת הטלוויזיה "בסימן ונוס", גם כן עבור ערוץ הוט 3, המבוססת על ספרו של אורי אדלמן, ועוקבת אחר ג'וב נוימן, כוכב אשר עובר תהליך גילוי עצמי, בעוד נמצא חשוד ברצח חברתו.
ברז

ברז הוא שסתום הנועד לווסת את זרימתו החוצה של חומר- לרוב נוזל, אם כי קיימים גם ברזים לגזים ולמוצקים.

סוגי ברזים

המונח ברז נכון לשימוש כאשר מדובר בברזי הכיור הנפוצים בבתים. כאשר הכוונה היא לברזים בתוך צנרות ומערכות שונות ואחרות יש להשתמש במונח "מגוף" או "מגופים".
קיימים סוגי ברזים שונים בהתאם לסוג החומר המיועד לזרום בהם, וכן בהתאם לטמפרטורה והלחץ בהם הם מיועדים לעמוד. חלק מהברזים מונעים על ידי לחץ בלבד. ברזים אלה משמשים בדרך כלל לצורכי בטיחות, למשל במנועי קיטור ובטמפרטורות גבוהות. הברזים מחולקים לשתי קבוצות עיקריות:
יוסף יצחק הבלין

ביוגרפיה

נולד בירושלים לדוב אליעזר הבלין, בנו של הרב שלמה זלמן הבלין, ולאלקה, מצאצאי הרב יוסף חיים זוננפלד, בתו של אברהם בלוי (אחיהם של משה ועמרם בלוי) ואחותו של הרב יוסף חיים בלוי, רבה הראשי של אשקלון.
בצעירותו למד בישיבת מיר בירושלים, והתחנך אצל הרב נחום פרצוביץ. לאחר שהתקרב לחסידות חב"ד, עבר ללמוד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בישראל, והתחנך אצל המשפיע הרב שלמה חיים קסלמן. בשנת ה'תשל"ב (1972) נישא לעדינה בת המשגיח בישיבת קמניץ, הרב משה אהרן שטרן. לאחר נישואיו עבר לגור בשכונת עזרת תורה, במשך שנים אלו שימש כר"מ בישיבת תורת אמת בירושלים. בשנת ה'תשנ"ו (1996), עם הקמתה של שכונת רמת שלמה, עבר עם משפחתו להתגורר בה, ומונה לרב קהילת חב"ד במקום, שמנתה אז כ-50 משפחות.
בשנת ה'תשמ"ח (1988), לאחר הסתלקותה של הרבנית חיה מושקא שניאורסון, אשתו של הרבי מליובאוויטש, הקים הרב הבלין יחד עם הנגיד יוסף יצחק גוטניק, את "ספריית ליובאוויטש על שם חיה מושקא שניאורסון", בשכונת גאולה בירושלים. בשנת ה'תש"ן (1990), הוסב שמה של הספרייה ל"מכון היכל מנחם". עד לשנת ה'תשע"ה (2015) התקיימו במקום שיעורים בחסידות והתוועדויות. בשנת התשע"ה (2015), עקב קריסתו הכלכלית של גוטניק, הפעילות צומצמה לקומה הראשונה.
בשנת ה'תשנ"ז (1997), הקים הרב הבלין את סמינר "שושנת ירושלים", המיועד לבנותיהם של שלוחי חב"ד ברחבי העולם. בסמינר לומדות כ-65 בנות.
מנהלת הסמינר היא בתו, יונית גולדשמיד.
בשנת ה'תשס"א, החלה ביוזמתו בניית "בית הכנסת 770" בשכונת רמת שלמה. העבודות נמשכו כחמש שנים, ובשנת ה'תשס"ג (2002), נחנך בית הכנסת במעמד רבנים ואישי ציבור.
פרויקט מיוחד בו השקיע הרב הבלין בבניית בית הכנסת, הוא העתק מדויק של חדרו של הרבי מלובביץ', כפי שהוא נראה בבית מדרשו בניו יורק.
בשנת ה'תשע"ז (2016), הקים בית מדרש ללימוד בסמיכות לבית הכנסת.
לאונידס מרודוס

לאונידס (ביוונית: Λεωνίδας) מרודוס (נולד בשנת 188 לפנה"ס) היה אתלט אולימפי מפורסם בתקופת יוון העתיקה. בארבעה מפגשים רצופים של משחקים אולימפיים בשנים 164-152 לפנה"ס זכה לאונידס בשלוש תחרויות ריצה שונות, ובסך הכל ב-12 ניצחונות רצופים.
במשחקים האולימפיים ה-154 שנערכו בשנת 164 לפנה"ס ושהיו האחרונים בתקופת "תור הזהב" האולימפי בזמן העתיק, זכה לאונידס בשלושה מירוצים שונים: סטאדיון (Στάδιον) - למרחק של כ-200 מטרים, דיאולוס (Δίαυλος) - למרחק של כ-400 מטרים, והופליטודרומוס (Ὁπλιτόδρομος - "מרוץ חיילים") - למרחק של כ-400 מטרים כאשר האצן עטוי בשריון ברונזה ובמגן. לאונידס חזר על ניצחונותיו אלה גם במשחקים האולימפים בשנים 160, 156, ו-152 לפני הספירה. ניצחונותיו האחרונים הושגו בגיל 36. עליונותו הגופנית של לאונידס באה לידי ביטוי במיוחד לאור הכישורים הגופניים השונים שנדרשו לו לצורך ניצחונותיו. מצד אחד - מהירות וזריזות למירוץ הקצר, ומצד שני - כוח גופני וסיבולת למירוצים הארוכים.
במשך 2,168 שנים לא הצליח אף ספורטאי לשבור את שיאו של לאונידס ולזכות 12 פעמים בתחרויות ליחידים במשחקים האולימפיים. בשנת 2016 נשבר השיא כאשר השחיין האמריקני מייקל פלפס השלים זכייה ב-13 תחרויות שחייה ליחידים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
אוטומט חסום ליניארית

LBA ושפות תלויות הקשר

LBA הם מכריעים למחלקת השפות תלויות ההקשר. ההגבלה היחידה על הדקדוק לשפות אלו היא שלא תהיה פעולה המעבירה מחרוזת למחרוזת אחרת קצרה יותר. כיוון שיש התאמה חד-חד-ערכית בין LBA לדקדוקים כאלו, לא נדרש סרט ארוך יותר מאשר המחרוזת המקורית כדי להיות מזוהה על ידי האוטומט.
הקואליציה הארצית להעסקה ישירה

הקואליציה הארצית להעסקה ישירה היא התארגנות קואליציונית לא מפלגתית, של ארגוני חברה אזרחית, עובדי קבלן ופעילים חברתיים, אשר שמה לה כמטרה לקדם העסקה ישירה של עובדים הן במגזר הציבורי והן במגזר הפרטי בישראל תוך התמקדות בעוולות הנגרמות לציבור עובדי הקבלן בישראל ולחברה הישראלית. הקואליציה מלווה עובדי קבלן, מקנה להם את כלים הנדרשים לקידום העסקה ישירה וכן מעוררת מודעות ציבורית באמצעות כלים הסברתיים ושינוי מדיניות באמצעות לובי וחקיקה.

רקע להקמת הקואליציה

הקואליציה הוקמה בשנת 2010 על ידי העובדת הסוציאלית אורנה עמוס (פעילה חברתית ומרצה בתחום זה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב), אשר בעקבות מעורבותה החברתית זיהתה בעיה של ניצול עובדות קבלן באוניברסיטה והחלה יחד עמן במאבק לשם התאגדותן. בעקבות אותה פעילות הוקמה הקואליציה הארצית שצירפה אליה ארגונים נוספים. לאור התרחבותה ובמסגרת פעילותה מקדמת הקואליציה עובדי קבלן ממגוון רחב מאוד של תחומי עיסוק ובין היתר מתחומי העבודה הסוציאלית, הניקיון, האבטחה, ההוראה, המחשוב, ההנדסה ועוד.

הנושאים שהקואליציה מקדמת

הקואליציה מתייחסת לכלל הסוגיות הקשורות למעמדם של עובדי הקבלן בישראל בשאיפה לצמצם את התופעה עד כדי מיגורה המוחלט. תפיסת עולמה של הקואליציה גורסת כי העסקה קבלנית פוגעת הן בעובדים, שרובם סובלים מאפליה ומניצול חמור ואינם זוכים לקבל את מלוא הזכויות שמוקנות לעובד על פי חוק, והן במקומות העבודה בהם הם עובדים בפועל, כאשר המרוויחים היחידים הם למעשה חברות הקבלן וקבלני כוח האדם.

עמדות הקואליציה בנוגע להשפעות חיוביות של העסקה ישירה על העובד ועל המעסיק הן:

הארגונים החברים בקואליציה

הקואליציה כוללת מעל 30 ארגונים ועסקים התומכים בנושא ושהם אינם מעסיקים עובדי קבלן ואינם מפלגות. כמו כן, שותפים בה פעילים חברתיים ועובדי קבלן והיא ממומנת על ידי קרנות שונות, בהן הקרן החדשה לישראל, תרומות של אזרחים באמצעות מימון המונים וכן תרומות של ארגונים החברים בה.
מבין הארגונים החברים בקואליציה: אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב | אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב | אגודת הסטודנטיות והסטודנטים סמינר הקיבוצים | אגודת הסטודנטים של המכללה לחינוך גופני ולספורט ע"ש זינמן במכון וינגייט | איתך-מעכי - משפטניות למען צדק חברתי | אנו - עושים שינוי | ארגון הורים למערכת החינוך בירושלים | ארגון המרצים מן החוץ במכללות | ארגון הסגל האקדמי הבכיר באוניברסיטת תל אביב | ארגון הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת תל אביב | ארגון העובדים מען | דיזנגוף סנטר | האגודה לזכויות האזרח בישראל | המטה להעסקה הוגנת של מורים ומורות | המשמר החברתי | הפורום לקידום העסקה ישירה באוניברסיטת ת"א | הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר | הקול העולה טבקה - משפט וצדק לעולי אתיופיה | התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל | כוח לעובדים - ארגון עובדים דמוקרטי | כנסת פתוחה | עובדות ועובדי קבלן והנהגות של עובדות ועובדי קבלן | עוס"ים שינוי - סטודנטים למען עתיד העבודה הסוציאלית ושירותי הרווחה בישראל | עמותת מורשתנו - הצהרה דמוקרטית | עתידנו | קו לעובד | שדולת הנשים בישראל | שתי"ל - מיסודה של הקרן החדשה לישראל | תא עמותא, איגוד העובדים הסוציאליים בהסתדרות | תבל בצדק.
התנועה הוולדנסית

התנועה הוולדנסית הנקראת גם עניי ליון הייתה אחת ממספר תנועות דתיות שצמחו בדרום-מערב אירופה בסוף המאה ה-12. תנועה זו, בדומה לפרנציסקנים, היא בעלת מסר חברתי מובהק, בצד תאולוגיה אורתודוקסית לחלוטין.
מייסד התנועה, פייר ולדו או ולדס  (Valdes), היה סוחר עשיר מליון, אשר באמצע שנות השבעים של המאה ה-12 עבר אירוע של קונוורסיה (הפיכת הלב), ויתר על רכושו הרב ועבר לחיי עוני והטפה. הוא ותלמידיו הראשונים  היו מושפעים מהאידיאל האפוסטולי, שהדגיש את חיי העוני והצניעות של השליחים בברית החדשה. תרגמו חלקים של כתבי אבות הכנסייה וכתבי הקודש לשפה המדוברת אוקסיטנית, על מנת לאפשר למאמינים גישה ישירה לכתבים אלו. קריאה משותפת של תרגומי המקרא היוותה חלק חשוב מאורח החיים של הוולדנסים. 
הארכיבישוף של ליון סירב להעניק לוולדנסים להטיף באופן חופשי ולבסוף הוטל עליהם עונש נידוי (excommunicatio) וב-1182 הם גורשו מליון. ב-1184 הגדירם האפיפיור לוקוס השלישי כמינים. 
כתוצאה מהפכתם לכת נרדפת פיתחו הוולדנסים אמונות מיוחדות: איסור מוחלט לשפוך דם נוצרי, איסור להישבע, הסתייגות מפרקטיקה נוצרית שאינה מעוגנת באופן מפורש במקרא, דחיית פולחנים שהכנסייה מארגנת עבור המתים, עריכת וידוי על ידי הדיוטות (זאת בניגוד לכנסייה שהתירה זאת רק לכמרים), הותרה הטפת נשים, דחייה של זכות הכנסייה לאסור על אנשים להטיף, הסתייגות מהערצת צלמים וממסעות צליינות.
פלו ריידה

קורות חייו

פלו ריידה נולד בפלורידה, ארצות הברית. בשחרותו הוא היה חבר בלהקת "2 Live Crew" אך הוא סירב להשתתף בפרויקטים הקשורים ללהקתו. לאחר שלמד כשנתיים כלכלה, הוא נשר מלימודיו לטובת המשך קריירת המוזיקה שלו.
ב-2006 החל לעבוד על אלבום הסולו "Mail On Sunday" שיצא ב-18 במרץ 2008 ומכר כ-900,500 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. הסינגל הראשון "Low" בו מתארח הזמר טי-פיין יצא בדצמבר והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד כעשרה שבועות רצופים, לאחריו יצאו שני סינגלים במקביל - "Elevator" ו- "In The Ayer".
בשנת 2008 התארח ריידה בשיר "Starstruck" של ליידי גאגא.
ב-2009 הוציא את אלבומו השני "R.O.O.T.S", מתוכו יצאו שני להיטים - "Right Round" במקום הראשון במצעד הבילבורד, בבריטניה, באוסטרליה וקנדה, ו- "Sugar" במקום ה-5 במצעד הבילבורד.
ב-2010 הוציא את הסינגל "Club Can't Handle Me", שנכנס למקום הראשון בבריטניה, מתוך אלבומו השלישי "The Only One".
ב-30 בנובמבר 2010 הוציא לאור את אלבומו "ONLY ONE FLO". ב-2 בדצמבר 2010 ריידה הוציא את הסינגל "Who Dat Girl" יחד עם הזמר אייקון השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד ולמקום השני במצעד הבריטי.
בשנת 2011 התארח ריידה בשיר "Where Them Girls At" של דייוויד גטה.
בסוף שנת 2011 נבחר שירו של פלו ריידה "Good Feeling" כאחד משירי הנושא של אירוע ה-PPV, של ארגון ההיאבקות ה-WWE, רסלמניה 28.
בשנת 2012 הוציא את האלבום Wild Ones, ומתוכו יצא שיר באותו השם, שבו נכללה הזמרת האוסטרלית סיה, ובנוסף את השיר "Goin' In" ביחד עם ג'ניפר לופז.
ואת הסינגל הרביעי מהאלבום I CRY. ב-12 באוקטובר 2012 יצא שיתוף פעולה של ריידה עם הזמר אולי מארס בשיר "Troublemaker".
בספטמבר 2013 השתתף עם הזמרת טל באלבומה השני, À l'infini.
ב-14 בנובמבר 2013 הוציא את הסינגל "how i feel".
ב-21 באוגוסט 2014 הוציא את הסינגל "GDFR" (ראשי תיבות של Goin Down For Real) יחד עם lookas ו-sage the gemini.
כמו כן יצא אלבום שכלל את כל הרמיקסים שיצאו לשיר GDFR שנקרא GDFR-The remixes.
ב-2015 יצא הסינגל הראשון שלו מתוך המיני אלבום My House שנקרא Once In a lifetime.
ב-2016 שירו של פלו ריידה "My House" נבחר לאחד מהשירים הרשמיים של אירוע ההיאבקות רסלמניה 32, גם כן כחלק ממעורבותו בארגון ה-WWE.
ב-2017 הוציא סינגל ״Hola” עם הזמר הקולומביאני מאלומה.
ריידה הופיע לראשונה בישראל ב-5 ביולי 2018 בלייב פארק ראשון לציון, במסגרת פסטיבל האביב הבינלאומי של העיר.
מקסיקו (מדינה)

היסטוריה

מדינת מקסיקו נוצרה עם עצמאות מקסיקו ב-1824, כשמקסיקו סיטי היא בירתה. עם זאת, מקסיקו סיטי נבחרה לבירת מקסיקו והפכה למחוז פדרלי נפרד, ובנוסף על כך, במהלך הזמן טריטוריות נוספות נלקחו מהמדינה והוקמו בהן מדינות אחרות, כמו גררו ב-1852 ואידלגו ומורלוס ב-1869. עיר הבירה של מדינת מקסיקו הועברה לטולוקה ב-1830.

כלכלה

כלכלת מדינת מקסיקו מסתמכת בעיקר על תעשייה, הכוללת כימיקלים, מוצרי מזון, טקסטיל, מוצרי נייר, מתכות ובנייה ותחזוקה של כלי רכב. בנוסף התיירות מהווה גם היא חלק חשוב בכלכלה המקומית, כמו גם החקלאות שכוללת בעיקר גידול תירס ובנוסף על כך גידול אפונה, שעורה, שעועית, תפוח אדמה, אלפלפה, חיטה, אבוקדו וגויאבה.
בעבר גם כרייה הייתה ענף חשוב בכלכלה המקומית, אך כיום היא מהווה רק ענף משני למרות שנותרו מרבצים של זהב, כסף, עופרת ומינרלים אחרים.
גל פרציגר

ביוגרפיה

פרציגר נולד בקיבוץ נירים בנגב וכשהגיע לגיל 8 עברה משפחתו להתגורר בכרכור. פרציגר עשה שנת שירות בשומר הצעיר ולאחר מכן התגייס לצה"ל ושירת כחייל קרבי בעורב נח"ל. הוא בוגר סטודיו למשחק ניסן נתיב ובמהלך לימודיו שיחק במחזות: "שבת ראשון שני", "אידיוט" (על פי הספר המפורסם), "עד בלי ירח", "הלוויה חורפית", ו"שרופים". 
הוא שיחק במספר סרטי גמר, כגון: "מילה" ו"איך להפסיק לנשום ולהשאר בחיים" (בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה), "שיח" (קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות), "משקפיים צהובים" (מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות) ו"נוגע לא נוגע" (מכללת אריאל). 
פרציגר שיחק בכמה מחזות. בתיאטרון חני –העמותה לקידום תיאטרון מובחר, שיחק ב"תתחילי לחייך". הוא שיחק במחזה "ליפול ברשת" של תיאטרון אורתו-דה ותיאטרון ארצי לנוער. בתיאטרון הקאמרי שיחק במחזה "לילה לא שקט". בתיאטרון תמונע שיחק במחזות "זריחה" ו"גן ריקי". בתיאטרון הבימה שיחק במחזה "של מי החיים האלה בעצם?". 
בטלוויזיה שיחק בשנת 2008 בסדרת הנעורים "הנפילים". בשנת 2010 לוהק לגלם את דמותו של אסף בסדרת הדרמה "סרוגים". בשנת 2012 שיחק בתפקיד אורח, את דמותו של עידו בסדרת הדרמה "חטופים". בדצמבר 2014 החל לגלם את דמותו של עידן ורשבסקי בסדרת הנעורים של ניקלודיאון בהוט "שכונה".
לוז'קי

היסטוריה

האזכור הראשון של היישוב מתייחס ל-1519. עם חלוקת פולין ב-1793 עברה העיירה לידי האימפריה הרוסית, תחילה כחלק מגוברניית מינסק ומ-1842 בתוך גוברניית וילנה.
בעקבות הסכם ריגה לוז'קי עברה לידי הרפובליקה הפולנית השנייה. החל מ-1939 בתוך הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית.

הקהילה היהודית בעיר

בין שתי מלחמות העולם חיו בלוז'קי כ-450 יהודים – כשליש אוכלוסייתה, מרביתם עסקו במסחר זעיר ובמלאכה. באמצע 1941 נכבשה העיר על ידי הגרמנים. בהמשך הוקם בעיירה גטו שבו רוכזו יהודי לוז'קי והסביבה. הגטו חוסל באמצע 1942, באקציה זו נרצחו, על פי מקורות אחדים 528 בני אדם, ואילו על פי מקורות אחרים 916 בני אדם.
ג'יימס לי ברק

חייו

ברק נולד ביוסטון וגדל בלואיזיאנה. הוא בעל תואר ראשון מטעם אוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט ותואר שני מטעם אוניברסיטת מיזורי. בין היתר עבד בתעשיית הנפט, כעיתונאי ועובד סוציאלי. הוא לימד כתיבה יצירתית באוניברסיטת ויצ'יטה. ברק זכה פעמיים בפרס אדגר על ספרים אודות גיבורו דייב רובישו. שניים מספריו, "אסירי גן עדן" (Heaven's Prisoners) ו"אל תוך הערפל החשמלי עם מתי הקונפדרציה" (In the Electric Mist with Confederate Dead), עובדו לסרטי קולנוע בהם גילמו אלק בולדווין וטומי לי ג'ונס את דמותו של דייב רובישו.
ברק נשוי, אב לשתיים וסב לנכדים.
יהדות אורוגוואי

תולדות הקהילה

היהודים הראשונים שהגיעו לאורוגוואי היו אנוסים שהגיעו אליה במאה ה-16 והקימו קהילה בסתר במונטבידאו. בשנת 1813 בוטלה האינקוויזיציה באורוגוואי אך היא חזרה לפעול וחוסלה רק עם עצמאותה של אורוגוואי.
עם תחילת המאה ה-20 החלה הגירה משמעותית של יהודים לאורוגוואי. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו פליטים יהודים רבים מאירופה וכן לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה, אז הגיעו יהודים רבים ממרכז אירופה לאורוגוואי.
החל משנות ה-70 חלה ירידה במספר היהודים בקהילה כתוצאה מעליה לישראל, הגירה למדינות אחרות (בעיקר פנמה וקנדה) והתבוללות.
כיום מונה הקהילה כ-15,000 איש. רוב היהודים מתגוררים בעיר הבירה, מונטבידאו, אך יש מספר משפחות המתגוררות גם בפונטה דל אסטה, פייסנדו ורוצ'ה.

מוסדות הקהילה

היישוב היהודי באורוגוואי מחולק לארבע קהילות: "קהילה" (אשכנזים), ספרדים, הונגרים ו-NCI (גרמנים, קונסרבטיבים).
קיים גוף נוסף, "יבנה", להם יש רב נפרד ובית כנסת נפרד אך הם אינם נחשבים באופן רשמי לקהילה כיוון שאין להם בית קברות.
באורוגוואי שני בתי ספר יהודיים: "יבנה" (דתי) ו"אינטגרל".
באורוגוואי פעילות שמונה תנועות נוער יהודיות: השומר הצעיר, הבונים דרור, הנוער הציוני, חזית הנוער, מכבי, בית"ר, בני עקיבא וישראל הצעירה.
כמו כן קיים ארגון אוניברסיטאי, "הלל", המיועד ליהודים בני 18–30.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 יצא לאור העיתון היידי "היינט" שהוא גם הראשון שבו הוכנס מדור בשפה העברית. כך חוזק הקשר עם השפה העברית ועם הארץ.

הקשר לישראל

הקהילה באורוגוואי נחשבת לאחת הקהילות הציוניות ביותר בעולם והדבר מתבטא בשיעור עליה גבוהה, בהשתתפות של מרבית בני הנוער בתנועות הנוער ובהשתתפות בתוכניות שונות של הסוכנות היהודית כגון תגלית ומסע.
כמו כן הקהילה מציינת מדי שנה את יום הזיכרון לשואה ולגבורה, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות של ישראל.