מראה שחורה: בנדרסנאץ'

הצגה

בנדרסנאץ' הוא סרט אינטרקאטיבי: מדי פעם הצופה נדרש לבצע בחירה בין שתי אפשרויות שמוצגות על המסך אשר ישפיעו על המשך העלילה. מדריך קצר בתחילת הסרט, שמותאם למכשיר שהסרט מוזרם עליו, מסביר לצופה כיצד לבצע את הבחירות. יש לצופה עשר שניות כדי לבחור, אחרת החלטת ברירת המחדל מתבצעת. לאחר סיום סיבוב, לצופה ניתנת האפשרות לחזור ולבצע בחירה אחרת. זמן הצפייה הממוצע הוא 90 דקות, אם כי המסלול המהיר ביותר מסתיים לאחר 40 דקות, ולפחות מסלול אחד מוביל לחוויית צפייה של 2.5 שעות (150 דקות). ישנם 150 דקות של חומר גלם ייחודי שמחולק ל-250 קטעים. IGN דיווח כי על פי נטפליקס, ישנם חמישה סופים "מרכזיים", עם גרסאות מעט שונות לכל סוף. המפיק ראסל מקלין אמר שיש בין 10 ל-12 סופים, שחלקם מעורפלים יותר בהשוואה לאחרים, ולברי דייוויד סלייד, יש כמה "ביצי זהב" שייקח הרבה זמן עד שהצופים יגלו איך להשיג אותן. על פי המפיקים בפועל צ'ארלי ברוקר ואנאבל ג'ונס, אף סוף אינו נחשב ל"עדיף" על כל האחרים.
ברוב המקרים, כאשר הצופה מגיע לסוף, הסרט האינטראקטיבי נותן לצופה את האפשרות לבצע שוב בחירה קריטית כדי לאפשר לו לחקור את הסופים האלה, ולחלופין הצופה יכול לבחור להציג את כתוביות הסיום של הסרט. במקרים מסוימים, ניתן להגיע לאותו קטע בדרכים שונות רבות, אך הוא יציג בפני הצופה אפשרויות בחירה שונות בהתאם לאופן שבו הוא הגיע אליו. במקרים אחרים, לולאות מסוימות מכוונות את הצופים להגיע לנרטיב מסוים, ללא קשר לבחירות שהם עושים.

עלילה

באנגליה של יולי 1984, מתכנת צעיר בשם סטפן באטלר (פיון וייטהד) חולם לעבד ספר משחק בשם "בנדרסנאץ'" מאת הסופר הטרגי ג'רום פ. דייוויס (ג'ף מינטר), לתוך מה שהוא מקווה שיהיה משחק הרפתקאות מהפכני. במשחק יש לחצות מבוך גרפי של מסדרונות, תוך הימנעות מיצור בשם פקס, ולקבל מדי פעם החלטות על ידי הוראה שמופיעה על המסך. באטלר יוצר את המשחק עבור חברת משחקי הווידאו "Tuckersoft", שמנוהלת על ידי מואהן תאקור (אסים צ'אודהרי) ומעסיקה את יוצר המשחקים הדגול קולין ריטמן (וויל פולטר). לבאטלר מוענקת בחירה האם לקבל או לדחות את עזרתה של החברה בפיתוח המשחק. אם באטלר יקבל את ההצעה, ריטמן יגיד שהוא בחר את "המסלול הלא נכון", ובאטלר יחוה את היום שוב, ובסופו תינתן לו אותה הבחירה.
בבחירה השנייה, באטלר מתחיל לעבוד על המשחק בכוחות עצמו, לאחר שניתן לו דדליין לספטמבר, כדי שכך החברה תוכל להוציא אותו לחג המולד. במאבק כנגד באגים של תוכנת המשחק, באטלר נהיה יותר ויותר לחוץ ומפתח עוינות כלפי אביו פיטר (קרייג פרקינסון). במהלך תקופה זו, באטלר מבקר אצל ד"ר ר. היינס (אליס לאו), במרפאה לטיפול בדיכאון. הצופה יכול לבחור לגרום לבאטלר להסביר לד"ר היינס על מות אימו כשהיה בן חמש; פיטר לקח את בובת הארנב הממולא שלו, כיוון שחשב שבני גילו אינם צריכים להסתובב עם בובות, ועקשנותו של באטלר לסרב לצאת בלעדיה מהבית אילצה את אימו לנסוע ברכבת מאוחרת יותר, שירדה מן הפסים וגרמה להריגתם של כמה נוסעים, כולל אותה. באטלר חש מאז כי הוא האחראי למותה ורואה את השלמת העיבוד של בנדרסנאץ', אחד מהספרים שהיו בבעלותה, כאמצעי לכפר על כך. ד"ר היינס נותנת לבאטלר מרשם לתרופות נוגדות דיכאון, שהצופה יכול לבחור אם באטלר ייקח או ידיח באסלה. לצופה אולי ניתנת האפשרות להחליט עבור באטלר אם להסכים להצעה לבקר בדירה של קולין, שם הוא מתגורר יחד עם החברה שלו קיטי ועם ילדתו פרל. שם, הזוג לוקח הלוצינוגנים, ולאחר מכן קולין מדבר על ציר זמן חלופי ומסלולים שונים. כדי להדגים את התאוריה שלו על המציאות החלופית, קולין דורש מבאטלר לקבוע, באמצעות הצופה, מי מהם יקפוץ למוות מהמרפסת. בסצינות עתידיות, קולין ייעדר באופן מסתורי אם הוא היה זה שקפץ. כשמגיע המועד האחרון להגיש את המשחק לתאקור, עם שגיאות מוזרות שעדיין נוכחות במשחק, באטלר מתחיל להרגיש שהוא נשלט על ידי כוחות חיצוניים, ותוהה עד כמה הוא סומך על אביו ועל ד"ר היינס. באטלר מוצא את חייו כמשתקפים לאלה של ג'רום דייוויס, כשהוא רואה דימויים חוזרים של "סמל המסלול המסתעף", שהוביל לכאורה את דייוויס לערוף את ראשה של אשתו. כאשר הוא מתחיל להישבר נפשית ומנסה להאבק נגד סוכן בלתי נראה השולט במעשיו, לצופה יש מספר אפשרויות להסביר לבאטלר מי צופה בו (באמצעות מסך המחשב שלו); אחת מהן היא שהוא עושה זאת דרך נטפליקס, מהמאה ה-21. הצופה עשוי לגלות כספת נעולה המכילה את בובת הארנבת הישנה של באטלר, או מסמכים על אודותיו כחלק מניסוי – בהתאם לקוד שהוא בוחר להזין בה.

אפשריות סיום הפרק

ישנם סופים אפשריים רבים, אשר להלן מפורטת רשימה חלקית שלהם. מסלול אחד מוביל לבאטלר, שנלחם עם הפסיכיאטרית שלו במהלך הפגישה, ולאחר מכן מתגלה שהוא נמצא בסט צילומים, שבו אביו הוא הבמאי. סדרה אחת של בחירות מובילה את באטלר, בעקבות עצתו של קולין, לעבור דרך המראה שלו לעצמו בן ה-5 וללכת עם אימו "למות" בתאונת הרכבת, דבר שגורם לו למות פתאום בהווה. במסלולים אחרים, לצופה יש אפשרות לגרום לבאטלר להרוג את אביו, לקבור/לבתר את הגופה שלו, וכאשר ניתנת אפשרות – להרוג את קולין או תאקור. קבירת הגופה מובילה את באטלר להיות כלוא לפני הוצאתו של המשחק; ביתור הגופה מוביל לשחרור מוצלח של המשחק, אבל באטלר נכנס לכלא זמן קצר לאחר מכן.
בחלק מהסופים, לצופה מוצגת ביקורת בטלוויזיה למשחק בנדרסנאץ'. סופים אחרים מסתיימים בזמננו, עם פרל המבוגרת שעובדת כמתכנתת בנטפליקס, ומנסה לעבד את הסיפור לסרט אינטראקטיבי, דבר שמוביל אותה להתחיל לחוות את אותם דימויי "מסלול מסתעף", כפי שנראו על ידי ג'רום דייוויס ובאטלר.

ניתוח

מקורו של המונח "בנדרסנאץ'" ("Bandersnatch") מגיע מיצור דמיוני שנוצר על ידי לואיס קרול, ומופיע בשיריו "ג'ברווקי" ו-"ציד הסנרק". הסרט מספק מספר אזכורים לעבודות של קרול. חלק מהמניעים של באטלר הוא למצוא את בובת הארנב הממולאת שלו, דבר שמוביל אותו לסודות עמוקים יותר – בדומה לחיפוש של אליס לארנב הלבן ב"הרפתקאות אליס בארץ הפלאות". קולין וחברתו מובילים את באטלר לחוויה פסיכדלית, שדומה למסיבת התה של הכובען המטורף מאותו סיפור, והופעתה של קיטי, חברתו של קולין, דומה לזו של הכובען. בשלב מסוים, באטלר עובד דרך מראה, דבר שכנראה מהווה איזכור ל"מבעד למראה ומה אליס מצאה שם". העיצוב של הדמות פקס דומה לציור של הדמות בנדרסנאץ' שצייר קרול. בנוסף, הסיפור של הסרט מכיל אלמנטים מיצרותיו של פיליפ ק. דיק, שכתב לעיתים קרובות על מציאויות חלופיות, וספרו "יוביק" מאוזכר ויזואלית בסרט. צ'ארלי ברוקר השווה את הסיפור לסרט הקומדיה "לקום אתמול בבוקר", שמספר על דמות שחיה מחדש את אותו היום שוב ושוב. כמה מן הנושאים של היעדר בחירה חופשית, ניטור ובקרה, וכמו גם שנת התרחשות הסרט, 1984, מובילה להשוואתו לרומן של ג'ורג' ארוול, 1984.
ב"בנדרסנאץ'" יש אלמנטים של קומדיה, זוועה, פאתוס, מדע בדיוני ואלמנטים תקופתיים של שנות ה-80. דייוויד גריפין מ-IGN השווה את הסרט למשחק ההרפתקאות "המתים המהלכים", ולמשחק ההרפתקאות "Detroit: Become Human".
הסרט מכיל מטא-פרשנות: סטיוארט מורטינג מ"הגרדיאן" כתב כי "ברוקר פרסם צורה חדשה של סיפור סיפורים, אחר כך זיהה את המבוכות שבה ופירק אותן בזו אחר זו".

פרטים חבויים

כמו בפרקים הקודמים, "בנדרסנאץ'" מעניק מספר רב של אזכורים לפרקים קודמים של "מראה שחורה". סמל "המסלול המסתעף", שג'רום דייוויס ולאחר מכן באטלר חווים, הוא הגרסה הדיגיטלית לסמל שבשימוש בפרק "דב לבן". אחד המשחקים המצליחים של חברת "Tuckersoft" הוא "Metal Hedd", רפרנס ל"מטאלהד", פרק של מראה שחורה שבויים גם הוא על ידי דייוויד סלייד. בנוסף, קולין עובד על משחק בשם "Nohzdyve", רפרנס לפרק "Nosedive" ("תגובת שרשרת"). באטלר נפגש עם הפסיכיאטרית שלו במרפאת סיינט ג'וניפר, על שם "סאן ג'וניפרו", בעוד ש-"Tuckersoft " מתייחס ל-"TCKR מערכות" שהוצג לראשונה ב"סאן ג'וניפרו", ואוזכר שוב בפרקים נוספים מאוחר יותר. אזכורים לפרקים אחרים של "מראה שחורה" ניתן לראות בכתבות חדשותיות המוצגות בתצלומים קצרים של דפי העיתון "סאן" ובסיקורים חדשותיים בטלוויזיה; פרקים כאלו כוללים את "ההמנון הלאומי", "15 מיליון נקודות", "מיד אשוב", "הרגע של וולדו", "השנואים במדינה", "החללית קאליסטר", "קרוקודיל" ו-"Hang the DJ".
באחד הסופים, נשמע צליל של הקלטת נתונים על קלטת; טעינת הצליל לתוך ספקטרום סינקלייר תיתן קוד QR עם סמל "דב לבן" באמצע, שמוביל לאתר בדיוני של "Tuckersoft".