google/wiki40b huggingface dataset:
עגלה

עגלה היא כלי תחבורה בעל גלגלים וללא מנוע המונע על ידי אדם, בהמה או רכב ממונע אליו העגלה מחוברת. לעגלות יש בדרך כלל שניים עד ארבעה גלגלים והן מיועדת לנשיאת משאות כבדים ונוסעים.

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
עגלות הוזכרו עוד בספרות של העת העתיקה; הספר ההודי ריג ודה קובע כי האיש והאישה שווים כשני גלגלי העגלה. העגלות הראשונות שימשו לנשיאת תבואה חקלאית, במשקל של כמה עשרות קילוגרמים, ונסחבו בידי האדם עצמו. עם הזמן, בעלי חיים, כדוגמת סוסים, חמורים ואפילו כלבים שימשו כנושאי עגלות.
המילה עגלה במשמעותה העדכנית מופיעה במקרא כשיוסף שולח לאביו יעקב עגלות להביאו עם משפחתו למצרים, ועגלה המובילה את ארון הברית בחזרה מעיר הפלשתים עזה לשבט יהודה. במילה עגלה יש את השורש עג"ל, מילה שבאכדית עתיקה ובשפות השמיות העתיקות פירושה עיגול או גלגל, ודומה לה עקל, עקלקל, ומעגל המקראיים (ייתכן שהאות קו"ף נהגתה כהגיית הגימ"ל כיום). מילים בעלי שורש דומה היו קיימות בשפות הפיניקיות, בארמית, ונשתמרו גם בשפה הערבית (عقال‎ עקאל). כך גם בגרמנית קדומה ובשפה הקדם הודו-אירופאית, וועיל, ווגיל, או וועגיל, שהתגלגלו למילה wheel (הנכתבת ווהיל) וכן ובמילה wagon שבמקורה נהגתה ווגין  בכל צורות המילה השתמר צליל גלגל המים הקדום.
תיבת אוילר

במתמטיקה, תיבת אוילר, שנקראת על שם לאונרד אוילר, היא תיבה אשר לכל צלעותיה ואלכסוני הפאות שלה יש אורכים שהם מספרים טבעיים. תיבת אוילר פרימיטיבית היא תיבת אוילר שכל האורכים של צלעותיה זרים זה לזה.

הגדרה

ההגדרה של תיבת אוילר במונחים גאומטריים היא (בהתאם למשפט פיתגורס) שקולה לפתרון של מערכת המשוואות הדיופנטיות הבאות:
כאשר a,b,c הם צלעות התיבה ו-d, e, f הם אלכסוני הפאות. אוילר מצא לפחות שני פתרונות פרמטריים, אך הם לא מרכיבים את כל הפתרונות האפשריים.

נוסחה יוצרת

ניתן לייצר מספר אינסופי של תיבות אוילר בעזרת הנוסחה הפרמטרית הבאה, הודות לאוילר. תהי (u,v,w) שלשה פיתגורית (כלומר u,v,w טבעיים ומקיימים 
). אז הביטוי הבא לצלעות התיבה:
נותן אלכסוני פאות:

דוגמאות

לתיבת אוילר הקטנה ביותר, שנמצאה על ידי  Paul Halcke ב-1719, יש צלעות (44,117,240) = (a,b,c) ואלכסוני פאות (125,244,267) = (d,e,f).

תיבה מושלמת

תיבת אוילר תיקרא תיבה מושלמת אם גם לאלכסון המרחבי שלה יש אורך טבעי. במילים אחרות, המשוואה הבאה נוספת למערכת המשוואות הדיופנטיות שמגדירות תיבת אוילר:
כאשר g הוא אורך האלכסון המרחבי. נכון למאי 2015, לא נמצאה שום דוגמה לתיבה מושלמת ועדיין לא הוכיחו שתיבות מושלמות לא קיימות.
האונה הקודקודית

תפקוד

האונה הקודקודית משלבת מידע חושי ממקורות שונים. היא אחראית על תחושות של מגע, חום וכאב. כמו כן, היא מעורבת בתפיסה מרחבית, במיוחד קביעת חוש הניווט וההתמצאות במרחב.
היא מעבירה מידע מרחבי להיפוקמפוס.
האונה הקודקודית כוללת את הקליפה החושית והזרם הגבי של מערכת הראייה, דבר זה מאפשר לאזורים של קליפת המוח הקודקודית לעבד אובייקטים ויזואליים שנקלטו לתיאום הפוזיציה של הגוף. 
בדיוק מאחורי החריץ המרכזי קיימת הבליטה הבתר-מרכזית (postcentral gyrus). אזור זה של קליפת המוח אחראי לחישה. 
ניתן להציג את הקליפה החושית כהומונקולוס - דמות מעוותת של אדם, שבה חלקי הגוף מיוצגים לפי גודל השטח בקליפה החושית שמיוחד להם.
כמה חלקים של האונה הקודקודית חשובים לעיבוד שפה.
יחסי מלזיה–פיג'י

סקירה כללית

בשנת 1971, ראש ממשלת פיג'י הראשון, רטו סר קמיססה מארה, ביקר במלזיה. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1977. בשנת 1984, הוקמה שגרירות מלזיה בסובה ובשנת 1988, הוקמה שגרירות פיג'י בקואלה לומפור.

יחסים כלכליים

מלזיה ופיג'י מקיימות שיתוף פעולה בתחום המסחר והכלכלה. 
בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה מפיג'י למלזיה הגיעה לסך 4.36 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט, שמנים ומים. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לפיג'י הגיעה לסך 115 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה שמן סויה, מרגרינה, מחשבים, אוניות נוסעים ונפט מזוקק.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מפיג'י למלזיה הגיעה לסך 6.66 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר שמן קוקוס, מטוסים, מסוקים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לפיג'י הגיעה לסך 55.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מזגנים, מחשבים, שמן סויה, שמן בצל, אלומיניום ועוד.
דב תמרי

ביוגרפיה

תמרי גדל בקיבוץ עין חרוד. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1954, התנדב תמרי לצנחנים, ושובץ בגדוד 890 בפלוגה א' עליה פיקד תחילה סעדיה אלקיים ולאחר מכן מאיר הר-ציון. בצנחנים הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בפעולת קלקיליה, ב-10 באוקטובר 1956 שימש כמפקד מחלקה סיירת הצנחנים, ועל חלקו בפעולה זו עוטר בעיטור העוז. במבצע קדש פיקד על מחלקה בסיירת צנחנים איבד 10 מלוחמיו בקרב המיתלה, נפצע ואושפז באסף הרופא. ב-1957 השתחרר משירות הקבע, אך שב לאחר שנה ומונה למפקד פלוגה בנח"ל המוצנח. בהמשך מונה למפקד סיירת צנחנים. ב-1963 מונה לסגן מפקד סיירת מטכ"ל ובשנים 1964-1967 פיקד על היחידה, בין היתר בפעולת סמוע. פעמיים עוטר בצל"ש הרמטכ"ל על חלקו בפעולות חשאיות. 
במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד צנחנים במילואים. לאחר המלחמה יצא להשתלמות בחיל הנחתים האמריקאי. בשובו לישראל מונה לסגן מפקד חטיבת הצנחנים הסדירה. ב-1969 עבר הסבה לשריון, ביולי 1970 מונה למפקד חטיבה 401 וב-1972 לסגן מפקד גיסות השריון. במלחמת יום הכיפורים היה סגנו של האלוף אברהם אדן, שפיקד על אוגדה 162 בסיני וחצה את תעלת סואץ לכיוון העיר סואץ. בתום המלחמה החליף את אדן בפיקוד על האוגדה עד לפברואר 1974. לאחר מכן פיקד על אוגדה 143.
שימש עוזר ראש אמ"ן, ב-12 בנובמבר 1976 היה לראשון שמונה לתפקיד קצין מודיעין ראשי (קמנ"ר). הוא שימש כמפקד אוגדה 143 ומפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בינואר 1979 התמנה לסגן מפקד פיקוד הדרום. השתחרר בדרגת תת-אלוף לאחר שלא מונה קודם לתפקיד ראש מחלקת ההדרכה בדרגת אלוף, בעקבות אי הסכמתו של שר הביטחון אריאל שרון.
לדב תמרי שני אחים ששירתו בצה"ל בתפקידים בכירים, תת-אלוף שי תמרי ואלוף נחמיה תמרי.
לאחר הקריירה הצבאית, כיהן בשנים 1982-1984 כעמית מחקר במרכז יפה למחקרים אסטרטגיים שבאוניברסיטת תל אביב ובשנים 1989-1992 כחבר יועץ במרכז הבינתחומי לחיזוי טכנולוגי. תא"ל תמרי הוא בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת חיפה, ובעל תואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט שלו אותה הגיש ב-2007 נושאת את הכותרת "המילואים – תופעה ישראלית ייחודית". תמרי כיהן כחוקר בכיר במכון לחקר תורת המערכה וכמרצה בתוכנית ללימודי ביטחון של אוניברסיטת תל אביב, וכיום הוא ראש התוכנית ללימודי חברה, ביטחון והגנת העורף במכללת בית ברל.
מגמה ירוקה

מגמה ירוקה הוא ארגון שטח אקטיביסטי, התנדבותי ולא מפלגתי, הפועל לקידום נושאי איכות הסביבה בישראל. הארגון הוקם בשנת 1997 ביוזמת ערן בן ימיני, לאחריו ניהלו אותו יעל כהן-פארן, שי גולוב וגיל יעקב. מאז יוני 2011 מנכ"ל הארגון הוא מור גלבוע. כיום הארגון פעיל בכ-10 קמפוסי אוניברסיטאות ומכללות ברחבי הארץ, ומונה מאות פעילים. בשנים האחרונות פונה הארגון גם לקהילות אזרחיות שאינן סטודנטיאליות.

פעילות

ב-1997 החליטה החברה להגנת הטבע להקים ארגון סטודנטים שמטרתו פעילות למען הסביבה, ובראשו הוצב בן ימיני. המאבק הראשון שניהל הארגון היה נגד כביש 6, ובסיומו התנתק מהחברה להגנת הטבע. הארגון שם לו למטרה לפתח את נושא הצדק הסביבתי, ולהשפיע על העלאת המודעות לנושא בקרב האוכלוסייה בכלל והסטודנטים בפרט. בשנת 1998 הובילו פעילי מגמה ירוקה מהטכניון בחיפה פרויקט לפריצה, הכשרה וסימון שבילי טיול במספר נחלים בכרמל, כחלק מניסיון להגברת המודעות לשמירה על הריאות הירוקות בעיר.
לארגון מספר דרכי פעולה. הוא יוזם חקיקה בנושאי סביבה ועוסק בפעילות שדלנית בכנסת וברשויות המקומיות, במטרה להעלות על סדר היום הציבורי נושאים סביבתיים. הארגון היה שותף בפורום לקידום חוק אוויר נקי, הישג עליו הוא זכה בפרס הגלובוס הירוק לשנת 2009. הארגון יוזם גם עצומות, הפגנות ופעולות הסברה, וכן פועל באמצעים משפטיים. הפעילות מאופיינת באוטונומיה רבה הניתנת לתאים השונים באוניברסיטאות.
בהיותו ארגון סטודנטים, פועלים התאים השונים גם בתוך האוניברסיטאות, במטרה להפכן לידידותיות יותר לסביבה בכל הנוגע למיחזור, שימוש חוזר, תחבורה, תכנון ועוד, וכן יוזמים ימי עיון, הרצאות ופתיחת קורסים שעניינם איכות הסביבה.
מזה מספר שנים מנהל סניף הארגון באוניברסיטת חיפה מאבק כנגד תוכניות הבנייה בנחל נדר מצפונו של פארק הכרמל ליד האוניברסיטה.
ארגון מגמה ירוקה הצטרף למחאת האוהלים בקיץ 2011 ופעיליו לקחו חלק בהפגנות במטרה להכניס סדר יום אקולוגי למחאה החברתית. במסגרת המחאה הוביל הארגון את המאבק כנגד חוק הוד"לים והרפורמה המתוכננת בחוק התכנון והבניה. הארגון יזם מחאה כנגד ועדת טרכטנברג לאחר שיו"ר הוועדה, פרופ' מנואל טרכטנברג, הודיע כי דו"ח הוועדה לא יעסוק בנושא התחבורה הציבורית. בעקבות מחאה זו שינה טרכטנברג את דעתו והוועדה הכניסה לדו"ח המלצות לגבי שיפור התחבורה הציבורית בישראל.
בנוסף הארגון היה שותף בין השנים 2008–2011, למאבק על הפסקת השאיבה של מעיין עין זהב בקריית שמונה והזרמת מים לנחל. מי המעיין נתפסו על ידי חברת נביעות. בעקבות הזרמת מי המעיין לנחל שוקם הנחל הזורם בחלקו הגדול בפארק הזהב בעיר שהוא פארק טבע עירוני.

פרסים והוקרה

בשנת 2009 קיבל הארגון את אות הנשיא למתנדב על ידי נשיא המדינה שמעון פרס. בנימוקים לזכיית מגמה ירוקה באות הנשיא למתנדב צויין כי הארגון, הפועל מזה 12 שנה, מפעיל אלפי סטודנטים מתנדבים במטרה להביא את נושא איכות הסביבה למודעות הציבור ולמקבלי ההחלטות על מנת לקדם פתרונות סביבתיים. בין הישגי העמותה: חקיקת חוק אוויר נקי, מניעת תוכנית ספדי בירושלים, פתיחת חופים בכנרת לציבור, מניעת הבנייה בחוף ניצנים, יירוק עשרות קמפוסים ברחבי הארץ ועוד. בשנת 2001 קיבל הארגון את "מגן השר להגנת הסביבה".
הארגון נסקר על ידי ארגון הדירוג מידות וקיבל את תו מידות לאפקטיביות. מגמה ירוקה זכתה במקום הראשון (ביחד עם ארגונים נוספים) בקטגוריית המערערים של 100 המשפיעים של מגזין דה מרקר לשנת 2013 על השתתפותה במאבק הגז בישראל.
בשנת 2016 קיבל הארגון את פרס הגלובוס הירוק יחד עם ארגוני הסביבה החיפאים על חלקו בקמפיין הצלת מפרץ חיפה מזיהום סביבתי ותחלואת זיהום.
איילה גליקסברג

איילה גליקסברג (נולדה בכ"ה בתשרי ה'תרצ"ו, אוקטובר 1935) היא ד"ר לפילוסופיה ופעילת ציבור. אשת הרב הראשי לגבעתיים יוסף גליקסברג.

ביוגרפיה

הרבנית גליקסברג לבית פרנקל נולדה בשכונת פלורנטין בתל אביב, להורים יוצאי צ'כוסלובקיה. למדה בסמינר בית יעקב בתל אביב. בשנת 1975 סיימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1981 סיימה את לימודי התואר השני בפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן. עבודת התזה עסקה במחקר משווה ראשוני במישור הפילוסופי על האישה ביהדות בהשוואה לפילוסופיות אחרות. בשנת 1988 קיבלה את הדוקטורט בפילוסופיה. השתתפה בשורה ארוכה של קונגרסים בינלאומיים בנושאים מקצועיים ופילוסופיים והרצתה במוסדות אקדמיים בתחום זה. שימשה בהוראה במגוון מסגרות במשך למעלה משלושים שנה. הייתה מדריכת מורים במשרד החינוך וחברה בצוות הכנת תוכניות לימוד במחשבת ישראל במסגרת אוניברסיטת בר-אילן.
גליקסברג הייתה פעילה בפרויקטים ציבוריים רבים ושימשה בתפקידים ציבוריים שונים. בשנת 1974 ייסדה את סניף "נוער לנוער" בגבעתיים. כמו כן שימשה כיו"ר בני ברית בעיר. היא מרצה במסגרות שונות - בצבא, בקיבוצים, בפני ארגוני מתנדבים ובני נוער, וכמו כן משתתפת בתוכניות רדיו וטלוויזיה. במשך שש שנים הייתה בעלת טור אישי שבועי בעיתון "מעריב". הייתה נשיאת ועדת האתיקה של אגודת העיתונאים בתל אביב וחברה בוועדה הלאומית לטכנולוגיית חברת המידע. היא חברה בבית הדין העליון של המפד"ל. בשנת 1977 הייתה מועמדת לכנסת אך לא נבחרה.
גליקסברג היא מראשונות הנשים הדתיות שעסקו בתחום מעמד האישה והיא פעילה ותיקה בתחום זה. היא ייסדה את מועצת הנשים העירונית של גבעתיים. שימשה יועצת בכירה לרשות לקידום מעמד האשה במשרד ראש הממשלה, אחראית למיזמים חדשניים במגוון אוכלוסיות. הייתה חברה במשלחת ישראל לאו"ם לוועידה למעמד האישה. היא יו"ר "אמונה" סניף גבעתיים, יו"ר המועצה המייעצת של "אמונה" בישראל ונציגת "אמונה" בנשיאות מועצת ארגוני הנשים בישראל, בוועדה למעמד האישה בכנסת וב"עיק"ר" (קואליציה לטיפול במסורבות גט). היא ממייסדות אתר האינטרנט לנשים נש"ר. הייתה חברה בוועדת השיפוט לפרס "נשים פורצות דרך" בשלטון המקומי. בשנים האחרונות היא מתמקדת בפעילות של חיבור בין מועמדות לגיור לבין משפחות תומכות לקראת גיורן הרשמי.
בעלת "אות המופת" של כנס שדרות ישראל 2011 על תרומתה לביטחון חברתי.
זכתה לתארים "יקירת העיר" גבעתים לשנת 2014 ו"אשת השנה" של ארגון "ליונס גור אריה"-גבעתים לשנת 2015 על תרומה לחברה ולקהילה.
בתה היא ציפה פינקל. בניה הם הרב אפרים גליקסברג, בעבר רב צבאי, כיום טוען רבני ומגשר, הבמאי נפתלי גליקסברג והרב איתיאל גליקסברג, רב שכונה בגבעתים.
טושיו סוזוקי

טושיו סוזוקי (ביפנית: 鈴木 敏夫; נולד ב־19 באוגוסט 1948) הוא מפיק סרטי אנימה יפני. סוזוקי ידוע כאחד המפיקים המצליחים ביותר של יפן וכנשיא לשעבר של סטודיו ג'יבלי.

ביוגרפיה

סוזוקי החל את דרכו בחברת ההפקות Tokuma Shoten, אליה הצטרף זמן קצר אחרי שסיים את לימודיו.
הוא עבד במגזין "Asahi Geino" ובשנת 1978 החל לעבוד כעורך בחברת "Animage", שם פגש את הבמאי הייאו מיאזאקי. סוזוקי שכנע את מיאזאקי לעבד את סיפורה של נאוסיקה לסרט, ולאחר מכן היו לשניים מהמייסדים של סטודיו ג'יבלי, תחילה כחבר במספר ועדות בהן בוועדה ליצירת הסרטים "השכן הקסום שלי טוטורו" ו"קבר הגחליליות", ובשנת 1991 הצטרף באופן רשמי כמפיק באולפן. הוא הוביל את האולפן החל משנת 2005, ועזב את תפקידו בשנת 2008 (אך עדיין מכהן כמנכ"ל החברה).
סוזוקי בעל תואר בספרות מאוניברסיטת קיו.
דניאל גואדי

ביוגרפיה

גואדי נולד בשם אגז'ה גואדי באאוטגה שבאזור גונדר באתיופיה, השביעי מבין תשעה אחים. כשהיה בן 9 עבר עם משפחתו לאדיס אבבה, וכשהיה בן 13 עלו לישראל. לאחר עלייתם התגוררה המשפחה במרכז קליטה בבאר שבע, וגואדי למד בפנימייה בחרב לאת. במהלך לימודיו התגלו כישוריו הספורטיביים, והוא החל להתאמן בריצות שדה בהפועל עמק חפר, ואף היה אלוף ישראל לנוער. בהמשך, עבר לפנימיית הדסה נעורים. ב-2007 התגייס לצה"ל ושירת כאפסנאי טכני.
בשנת 2011 סיים במקום השלישי באליפות ישראל בריצת 10000 מטר. ב-2012 החל ללמוד חינוך גופני במכללת וינגייט, ושקל לפרוש מהתחרויות, אך זוהר זימרו שכנע אותו להמשיך, והחל לאמנו. לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) החליט לנסות להתחרות גם במרתון. באפריל אותה שנה השתתף בריצת המרתון הראשונה שלו, במרתון רוטרדם, וקבע תוצאה של 2:18:51 שעות, המהירה ב-9 שניות מהזמן המהווה את הקריטריון האולימפי למשחקים. משכך, נכלל גואדי להיכלל במשלחת הישראלית לריו.
גואדי משמש מורה לחינוך גופני בבית ספר בנתניה.
ואצלב סמיל

אודות

ואצלב נולד בפילזן שבבוהמיה בשנת 1943. הוא סיים את הדוקטורט (RDNr) שלו בתוכנית האינטרדיציפלינרית במדעי הטבע בשנת 1965 מאוניברסיטת קרוליניום (Carolinum) שבפראג. בשנת 1966, לאחר הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, עבר לארצות הברית ושם מתגורר מאז. הוא סיים תואר שלישי נוסף מאוניברסיטת מדינת פנסילבניה בשנת 1972. הוא כתב יותר משלושים ספרים בנושאים הקשורים לאנרגיה, גלובליזציה, איכות סביבה, כלכלה, טכנולוגיה ואקולוגיה.
סמיל היה הלא-אמריקאי הראשון אשר קיבל את פרס האגודה האמריקנית לקידום המדע לקידום ההבנה הציבורית של המדע והטכנולוגיה. הוא חבר בחברה המלכותית הקנדית (האקדמיה הלאומית הקנדית). הוא נשוי לאווה ואב לדייוויד.
אטלנטיק - חברה לדיג וספנות

"אטלנטיק - חברה לדיג וספנות בע"מ", הייתה חברה ישראלית לדיג מעמקים, שהפעילה אוניות דיג בעיקר באוקיינוס האטלנטי.

רקע להקמה

שני אנשי עסקים ישראלים, רב חובל מילה ברנר ויעקב מרידור הקימו את חברת "אטלנטיק" בשנת 1960, לאחר שחברת דיג קודמת שלהם ("ישראל-ניפון"), שהפעילו במשותף עם חברה יפנית, נסגרה לאחר שנת פעילות אחת בלבד. ברנר, שיזם את הכניסה לתחום הדיג, האמין בחשיבותו כמקור לאספקת חלבונים מן החי לאוכלוסיית ישראל, כמקובל במדינות אירופה.
בהיעדר מקורות מימון עצמאיים חיפשו השניים שותף, ולאחר משא ומתן הוקמה בסופו של דבר שותפות עם חברת הבנייה "רסקו" שרצתה באותה תקופה להרחיב את תחומי פעילותה ועם משקיעים מקנדה.

צי האוניות

האונייה הראשונה שהפעילה החברה נרכשה בנורווגיה. זו הייתה אוניית דיג משומשת ש"אטלנטיק" שיפצה במספנה בסמוך לברגן. ביוני 1961 הושקה הספינה (על ידי הגברת רות דיין, רעייתו של שר החקלאות משה דיין). על הספינה הונף לראשונה דגל ישראל וניתן לה שם עברי – "עזגד" כשם בנו הבכור של ד"ר מרדכי שטרן, מנכ"ל "רסקו" באותם ימים. בראשית דרכה אויישה הספינה על ידי צוות ישראלי תחת פיקוד רב חובל נורווגי.
משך ההפלגה מאזור הדיג במערב אפריקה לנמל חיפה והשהייה בנמל להצטיידות ומנוחה היה כחודש, שבמהלכו לא ניצלה הספינה את יכולתה לדוג. לפיכך חכרה "אטלנטיק" אוניית קירור שתפקידה היה להוביל את שלל הדיג ארצה, דבר שאפשר ל"עזגד" לשהות תקופות ארוכות יותר באזור הדיג.
בשנת 1963 הזמינה "אטלנטיק" במספנה נורווגית שתי אוניות דיג חדשות: "עזגד 2" ו"עזגד 3", שהייתה מצוידת במיטב החידושים האלקטרוניים. הספינות החלו לפעול כשנתיים מאוחר יותר, ובמקביל הוצאה הספינה הראשונה, "עזגד", משירות, מאחר שכבר הייתה מיושנת.
ב-1970 רכשה החברה את האונייה "ים סוף", והספינה "עזגד 2" נמכרה. אוניית הקירור "סאגו" (שנחכרה) הובילה את שלל הדגים מחופיה הדרומיים של אפריקה לישראל. ב-1982 הונפקה החברה לציבור במטרה לגייס הון להמשך תוכנית הפיתוח, ובעקבות זאת נרכשה הספינה "עזגד 4".

אזורי הדיג

בתחילת דגו אוניות החברה באזור האיים הקנריים. שלל הדיג מוין: הדגים הכשרים הובאו לנמל חיפה ואילו הדגים הלא-כשרים שווקו באירופה. שיווק הדגים מהנמל לנקודות המכירה בארץ נעשה באמצעות "תנובה".
בסוף שנות ה-60 החלו ספינות החברה לפעול באזור דיג חדש מול חופי נמיביה, והביאו משם את דג הבקלה שנקלט היטב בישראל. בתחילת שנות ה-70 הורחבו אזורי הדיג גם לחופי דרום אפריקה. מפת אזורי הפעילות של ספינות הדיג של "אטלנטיק" כוללת גם שדות דיג בצפון האוקיינוס האטלנטי, מול חופי גרינלנד, קנדה וארצות הברית. וכן בים סוף.
ישראל שוורץ

הרב ד"ר ישראל שוורץ (כ' באדר ה'תק"ף, 15 במרץ 1830 - כ"ז בטבת ה'תרל"ה, 4 בינואר 1875) היה פעיל חברתי, חוקר ורב גרמני, רבן של ביירוית ושל קלן.

ביוגרפיה

נולד לחיים שוורץ אחיו של הרב יהוסף שוורץ בהירבן (Hürben), אז כפר בבאווריה ומאז 1902 חלק מהעיר קרומבאך . בגיל צעיר מאד התמנה כרב ואב"ד ביירוית. כעבור שנים אחדות התמנה בגיל 27 כרבה של קלן, משרה שבה החזיק במשך שמונה עשרה השנים הבאות עד לפטירתו בגיל 45.
לצד משרותיו הרבניות היה שוורץ פעיל חברתי למען הפליטים היהודים שהיגרו לגרמניה ממזרח אירופה, וחבר בחברת כל ישראל חברים שבפריז.
בשדה הספרות היה שוורץ פרשן המקרא ומהדיר ספרות הראשונים הפרשנית למקרא, בדגש על פרשנות ספר איוב. חיבורו "תקוות אנוש" בשני חלקים (ברלין תרכ"ח) כולל תרגום גרמני משלו לספר איוב, ליקוטי מדרשים ופירושים מן הראשונים שלא נדפסו עד אז. הוא חיבר גם ספר בגרמנית על גבולות ארץ ישראל לאור שיטת דודו, אחי אביו, הרב יהוסף שוורץ.
R-29

R-29RMU2

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
גרסה חדשה בשירות משנת 2014
ועדה רפואית (המוסד לביטוח לאומי)

ועדה רפואית של הביטוח הלאומי דנה בבקשות לקבל מהביטוח הלאומי אחת מהקצבאות האלה: קצבת נכות כללית, קצבת נכות מעבודה, קצבה לילד נכה, קצבה לשירותים מיוחדים או קצבה לנפגעי פעולות איבה וכן ועדה רפואית למס הכנסה.

הוועדה הרפואית חוקרת את המוזמנת או המוזמן ומבקשת לדעת מה השינויים שחלו במצבם הבריאותי. 
רופא אחד או שניים בוחנים את הליקויים הרפואיים ובהתאם לחומרתם יקבעו את אחוז הנכות. אם יש מקום לבדיקה נוספת של רופא או רופאה עם מומחיות אחרת, יזומנו הנבדק או הנבדקת לוועדה נוספת.
ניתן לעיין בספר הליקויים, שבו מפורטים אחוזי הנכות שנקבעו לכל ליקוי.

מועד, משך, מלווים, החזר הוצאות, ערעור

יש להגיע במועד שצויין, אף כי ייתכן שהכניסה תתאחר. משך השהייה בחדר הוועדה הוא בהתאם לשיקול דעת חבריה. סדר הכניסה לחדר הוועדה נקבע על ידי הוועדה.
ניתן להביא מלווה לצורך עזרה וכן עורך דין מייצג.
ניתן להגיש בקשה להחזר הוצאות שנגרמו בשל התייצבות בוועדה
אפשר גם לערער על החלטת הוועדה בפני ועדה לערערים

ביקורת

במהלך השנים הועלו טענות על אופן פעילותן של הוועדות הרפואיות של הביטוח הלאומי. בין היתר בדבר פגיעה באי תלותן של הוועדות. נטען כי הביטוח הלאומי הוא שמשלם את ההטבות 
הנובעות מהחלטות הוועדות הרפואיות,ומשכך יש לו עניין למזער את היקף התשלומים. יתר על כן, הביטוח הלאומי מעורב במינוי ובשיבוץ של חברי הוועדות ומשלם את שכרם, והדבר עלול להשפיע על החלטות הוועדות.
Happy Little Pill

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טרוי סיון, ברנדון רוג'רס וטאט טונג, והופק על ידי טונג, אלכס ג'יי אל הייוו וסלאמס. השיר יצא כסינגל הבכורה של סיון, והוא מעין שיר בסגנון האלקטרופופ. בנוסף לכך, יצא השיר כסינגל היחידי מתוך מיני-האלבום, TRXYE.  
מגזין טיים סקרו את השיר בחיוב ואף ערכו עליו ביקורת מקיפה.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי ג'רמי קורן, והועלה לערוץ ה-Vevo של טרוי סיון ב-12 באוגוסט 2014. הקליפ מציג בתוכו ברובו קטעים שצולמו על גבי מסך כחול, וקטעים שצולמו בבית מסוים.
נכון לספטמבר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-41 מיליון צפיות.
סיום מסכת

מקורות המנהג

המקור למנהג זה הוא בהנהגתו הפרטית של אביי, ראש ישיבת פומבדיתא, שכשהיה רואה תלמיד שהשלים את מסכתו, היה עורך יום חג לכל חכמי הישיבה.

מקורות נוספים הם דבריו של רבי יצחק במדרש, המתייחסים למעשיו של שלמה לאחר שנעשה לחכם מכל אדם: 
"ויבא ירושלם ויעמד לפני ה' ויעל עולות ושלמים ויעש משתה לכל עבדיו". אמר ר' יצחק מכאן שעושין סעודה לגמרה של תורה".
— קהלת רבה, א, א
וכן טעם שניתן על ידי רבי שלמה לוריא, שלקח את העקרון הנלמד מחגיגת ט"ו באב, שאחת הסיבות שניתנו לה בגמרא היא שזה היום שבו מסיימים לכרות עצים לשימוש במזבח העולה והחילו אף על סיום מסכת.

קדיש הגדול

אם הסיום נערך בנוכחות מניין (עשרה אנשים), נאמר לאחר מכן קדיש בנוסח מיוחד, הנקרא "קדיש הגדול". הקדיש נאמר על ידי המסיים, אך אם במקום נמצא אבל, הוא עשוי לומר את הקדיש במקומו:
יִתְגַּדַּל וְיִתְקַדַּשׁ שְׁמֵהּ רַבָּא,
בְּעָלְמָא דִּי הוּא עָתִיד לְאִתְחַדְתָּא, וּלְאַחֲיָאה מֵתַיָּא, וּלְאַסָּקָא יַתְּהוֹן לְחַיֵּי עָלְמָא, וּלְמִבְנָא קַרְתָּא דִּי יְרוּשְלֵם, וּלְשַׁכְלְלָא הֵיכָלֵהּ בְּגַוָּהּ, וּלְמֶעֱקַר פּוּלְחָנָא נוּכְרָאָה מִן אַרְעָה, וּלְאָתָבָא פּוּלְחָנָא דִּי שְׁמַיָּא לְאַתְרָהּ, 
וְיַמְלִיך קוּדְשָׁא בְּרִיךְ הוּא בּמַלְכוּתֵה וִיקָרֵהּ, [וְיַצְמַח פֻּרְקָנֵהּ וִיקָרֵב מְשִׁיחֵהּ], בְּחַיֵּיכוֹן וּבְיוֹמֵיכוֹן וּבְחַיֵּי דְכָל בֵּית יִשְׂרָאֵל, בַּעֲגָלָא וּבִזְמַן קָרִיב, 
וְאִמְרוּ אָמֵן 
יְהֵא שְׁמֵהּ רַבָּא מְבָרַךְ לְעָלַם וּלְעָלְמֵי עָלְמַיָּא. יִתְבָּרַךְ וְיִשְׁתַּבַּח וְיִתְפָּאַר וְיִתְרוֹמַם וְיִתְנַשֵּׂא וְיִתְהַדָּר וְיִתְעַלֶּה וְיִתְהַלָּל שְׁמֵהּ דְּקֻדְשָׁא. בְּרִיךְ הוּא. 
לְעֵלָּא (בעשי"ת לְעֵלָּא לְעֵלָּא מִכָּל) מִן כָּל בִּרְכָתָא וְשִׁירָתָא תֻּשְׁבְּחָתָא וְנֶחֱמָתָא דַּאֲמִירָן בְּעָלְמָא. וְאִמְרוּ אָמֵן. 
יְהֵא שְׁלָמָא רַבָּא מִן שְׁמַיָּא וְחַיִּים עָלֵינוּ וְעַל כָּל יִשְׂרָאֵל. וְאִמְרוּ אָמֵן:
עוֹשֶׂה שָׁלוֹם (בעשי"ת הַשָּׁלוֹם) בִּמְרוֹמָיו הוּא יַעֲשֶׂה שָׁלוֹם עָלֵינוּ וְעַל כָּל יִשְׂרָאֵל וְאִמְרוּ אָמֵן:
זהו נוסח הקדיש הרגיל בתוספת קטע בתחילתו על העולם בביאת המשיח, תחיית המתים, בנין בית בית המקדש ושובה של מלכות שמים. קטע זה, נרמז במסכת סופרים ומוזכר בדברי הרמב"ם, כקדיש שיש לאומרו בכל פעם שמניין של אנשים עוסקים בתורה,  אך בפועל עם הדורות נדיר שאומרים אותו ברוב עדות ישראל, מלבד נוסח התימנים, ונאמר לרוב רק כאן ולאחר קבורת המת, ובקהילות מסוימות גם בתשעה באב.

סעודת סיום

מנהג עתיק הוא שלא רק אלו שלמדו את המסכת משתתפים בסעודת המצווה, אלא כל מי שיש לו נגיעה כלשהי ללימוד משתתף בשמחה. רבי משה מינץ מוסר כי בזמנו היה מנהג שבעלי הבתים שבעיירה היו מתקבצים לישיבה עם תחילת לימוד המסכת ובסופה.
באותו מקום, כותב הרב מינץ כי כשמגיעים לקראת סיום המסכת, אין לסיימה, אלא יש לשייר מעט בסוף, כדי שניתן יהיה לקיים את סעודת המצווה כיאות, בזמן הראוי לכך. דברים אלו היוו פתח לדיונים מספר בין האחרונים בדין זה, שכן סיום המסכת היא הצורה הנוחה ביותר להבטיח שסעודת מצווה תתקיים במועד מסוים, כגון המנהג שבכור שאכל בסעודת מצווה פטור מתענית בכורות למשך שאר היום, או מנהג חב"ד וגור] לדאוג לכך שיתקיים סיום מסכת בכל יום מימי תשעת הימים ובכך לבטל למעשה את איסור אכילת הבשר.

לקריאה נוספת

הרב עובדיה יוסף, שו"ת יביע אומר א, אורח חיים, כו.
פרשת האונס הקבוצתי בדלהי

האונס הקבוצתי בדלהי התרחש ב-16 בדצמבר 2012. ג'יוטי סינג פנדיי, סטודנטית לפיזיותרפיה וידידהּ שעלו לאוטובוס בעיר הותקפו והוכו על ידי חמשת הנוסעים האחרים באוטובוס ובסטודנטית בוצע אונס קבוצתי ומעשה סדום אכזרי בעזרת מוט ברזל משונן. תוך כדי התקיפה המשיך האוטובוס בדרכו ברחובות דלהי. בתום התקיפה נזרקו השניים מהאוטובוס בדרום דלהי. 
המקרה עורר זעם רב בקרב תושבי הודו על יחסן של הרשויות לאלימות נגד נשים במדינה. הפגנות רבות פרצו ברחבי הודו, וגרמו לחסימת צירי תנועה ראשיים וסגירת תחנות רכבת. במהלך המהומות נהרגו שוטר ועיתונאי.
כתוצאה מהתקיפה סבלה הנאנסת מפגיעות פנימיות ומפגיעת מוח. היא עברה ניתוחים אחדים בבית חולים מקומי, והועברה להמשך טיפול בבית חולים בסינגפור, שבו נפטרה ב-29 בדצמבר, 13 ימים לאחר התקיפה. 
בימים הראשונים שלאחר האונס, וגם לאחר מותה של הנאנסת, לא פורסם שמה, בהתאם לחוק בהודו האוסר זאת. באמצעי התקשורת בהודו היא כונתה נירבהאיה ("חסרת פחד"), להבה, אוצר או בשמות של דמויות קולנוע הודיות. בראיון עם אביה, שפורסם בשבועון בריטי ב-6 בינואר 2013, ציין האב את שמה, ג'יוטי סינג פנדיי, ואמר: "הבת שלי לא עשתה שום דבר רע, היא מתה תוך הגנה על עצמה. אני גאה בה. חשיפת שמה תעניק אומץ לנשים אחרות ששרדו תקיפות כאלה, שישאבו כוח מבתי". משפחתה של סינג קבלה בשמה את אות האומץ הנשי הבינלאומי לשנת 2013.‏
המשטרה עצרה את חמשת הנוסעים ואת נהג האוטובוס כחשודים בתקיפה ובאונס, ובעקבות מותה של הנאנסת הם הועמדו לדין באשמת רצח. ב-11 במרץ 2013 התאבד בתליה נהג האוטובוס,  שהיה הנאשם העיקרי בפרשה. ארבעה מהנוסעים הורשעו באונס ורצח, ונדונו למוות. נוסע נוסף, קטין, נדון לשלוש שנות מאסר.
בעקבות האונס חלה ירידה ניכרת בתיירות להודו, ומספר מדינות אף פרסמו אזהרת מסע.
הונג דוק-יונג

קריירה

הונג החל את קריירת הכדורגל שלו בבוסונג קולג', וכעבור שנים אחדות הצטרף לאוניברסיטת קוריאה, בה שיחק בעיקר כמגן. ב-1946 הקימה התאחדות הכדורגל הדרום קוריאנית את הנבחרת הלאומית, והונג הוצב בעמדת השוער. ב-11 באפריל 1947 הגיעה הנבחרת לשאנגחאי, שם שיחקה חמישה משחקים נגד קבוצת חובבים מקומית. הונג השתתף בכל המשחקים. הוא היה שוער הנבחרת גם ב-1948. כעבור שש שנים הוא עמד בשער הנבחרת במונדיאל 1954 שנערך בשווייץ. הוא הפגין יכולת ירודה בטורניר, כאשר נבחרתו מפסידה לנבחרת הונגריה בתוצאה 0 - 9 ולנבחרת טורקיה בתוצאה 0 - 7. 16 השערים שספג במונדיאל אחד הם שיא שלילי בתולדות הטורניר.
לאחר פרישתו החל לעבוד כשופט כדורגל, וכיהן בתפקיד בין 1957 ל-1967, ובין 1959 ל-1962 אף אימן את קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קוריאה. בין 1969 ל-1976 אימן את קבוצת הכדורגל של בנק סיאול, שהיא קבוצה חובבנית שאינה קיימת עוד. ב-1971 מונה למאמן נבחרת קוריאה הדרומית, וכיהן בתפקיד במשך שנה. הוא כיהן כחבר הוועדה המבצעת של ההתאחדות הקוריאנית ב-1960, 1962, 1967 ו-1972 עד 1974. בין 1985 ל-1986 כיהן כסגן נשיא ההתאחדות, והיה גם חבר בוועדה המארגנת של מונדיאל 2002, שנערך ביפן ובקוריאה הדרומית.
ב-1974 העניקה לו פיפ"א פרס מיוחד כהוקרה על תרומתו לתחום השיפוט. שמו הוסף להיכל התהילה של הכדורגל הקוריאני במרץ 2005. בשלהי חייו סבל מעיוורון כתוצאה מסוכרת.