google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ואל אמביד

נעורים וקריירת מכללות

אמביד נולד ביאונדה שבקמרון, בנם הבכור של קריסטין ותומאס אמביד. אביו הוא קולונל בצבא קמרון ושחקן כדוריד לשעבר שזכה באליפות אפריקה. כילד שיחק בעיקר כדורגל וכדורעף, כדורסל החל לשחק רק בגיל 15. שנה לאחר מכן עבר לארצות הברית ולמד בתיכון בפלורידה. ב-2013 החל ללמוד באוניברסיטת קנזס ושיחק במסגרת נבחרת הכדורסל שלה. הוא שותף ב-28 משחקים בהם רשם ממוצע של 11.2 נקודות, 8.1 ריבאונדים ו-2.6 חסימות למשחק. הוא נבחר לשחקן ההגנה של ליגת הביג-12 בה משחקת קנזס. הוא החמיץ בשל פציעה את ששת המשחקים האחרונים של קבוצתו בהם אליפות הביג-12 וטורניר אליפות המכללות בכדורסל. בתום העונה העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA וויתר על המשך לימודיו באוניברסיטה.

קריירה מקצועית

ביוני 2014 עבר ניתוח לתיקון שבר מאמץ, במהלכו הושתלו ברגי מתכת בכף רגלו הימנית. הוא נבחר בדראפט 2014 במקום השלישי בסיבוב הראשון על ידי פילדלפיה 76' והחמיץ את כל עונת 2014/2015 ואת כל עונת 2015/2016 בשל תקופת ההתאוששות מהניתוח שעבר.
את הבכורה שלו ערך בתחילת עונת 2016/2017 מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר, הוא קלע 20 נקודות ולקח 7 ריבאונדים ב-22 דקות משחק. הוא נבחר לרוקי המצטיין באזור המזרח שלוש פעמים ברציפות במחצית הראשונה של העונה ונחשב לשחקן המוביל לזכייה בתואר רוקי העונה. בתחילת חודש מרץ הודיעה הקבוצה כי אמביד סובל מקרע במניסקוס, פציעה בגינה סיים את העונה לאחר שהשתתף ב-31 משחקים בלבד. למרות  ששיחק 31 משחקים בלבד לאורך העונה, בסיומה נבחר אמביד לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA והיה מועמד לזכייה בתואר רוקי העונה ב-NBA.
יונדאי מוטורספורט

יונדאי מוטורספורט (באנגלית: Hyundai Motorsport) היא קבוצת המרוצים של יצרנית הרכב יונדאי המתחרה באליפות העולם בראלי. הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1998 והפסיקה את פעילותה לאחר שש שנים. בשנת 2012 הוקמה הקבוצה מחדש. שנתיים לאחר מכן חזרה להשתתף באופן פעיל באליפות. משרדי הקבוצה נמצאים באלצנאו, גרמניה.

2003-1998: שנים ראשונות ופירוק

יונדאי מוטורספורט החלה את פעילותה בשנת 1998. הקבוצה נוהלה על ידי חברת (MSD (Motor Sports Development הבריטית והתחרתה בקטגוריית F2 באליפות העולם בראלי. בספטמבר 1999 חשפה יונדאי את דגם האקסנט WRC המבוסס על דגם האקסנט המשפחתי. מרוץ הבכורה של הקבוצה בקטגוריה הבירה היה בראלי שוודיה, המרוץ השני של עונת 2000. אליסטר מקריי וקנת אריקסון, צמד נהגי הקבוצה סיימו לראשונה בין עשרת הראשונים בראלי ארגנטינה אותו סיימו במקום השביעי והשמיני, בהתאמה. אריקסן צבר נקודות ראשונות, כשסיים חמישי בראלי ניו זילנד והוסיף נקודות בראלי אוסטרליה (מקום רביעי). לקראת עונת 2001 הציגה הקבוצה דגם משופר של האקסנט שהיה בל אמינות גבוהה. למרות השיפור התקשתה הקבוצה להיאבק בארבע היצרניות הגדולות (מיצובישי, סובארו, פורד ופז'ו).
לקראת עונת 2002 החתימה הקבוצה את יואה קנקון, שזכה 4 פעמים בתואר האליפות ואת ארמין שוורץ ופרדי לוקאס. בסיום העונה צברה הקבוצה 10 נקודות באליפות היצרנים וסיימה במקום הרביעי לפני סקודה ומיצובישי. בספטמבר 2003, בעקבות אילוצי תקציב, הודיעה הקבוצה על פרישתה מהאליפות ועל כונתה לשוב ולהתחרות בשנת 2006. כוונה שלא התמשה בסופו של דבר.

2012-הווה: החזרה לאליפות העולם

בתערוכת הרכב של פריז שהתקיימה בספטמבר 2012 הכריזה יונדאי על כוונתה לשוב לאליפות החל משנת 2014 עם דגם המבוסס על ה-i20. שלושה חודשים לאחר מכן נוסדה קבוצת יונדאי מוטורספורט האחראית על כל פעילות הספורט המוטורי של החברה, בדגש על קבוצת הראלי. בסיס החברה נקבע בעיר אלצנאו, גרמניה.
תיירי נויביל היה הנהג הראשון שהוחתם בקבוצה והיחיד מבין ששת הנהגים בקבוצה שלקח חלק בכל המרוצים בעונת הבכורה. את הנקודות הראשונות צבר בראלי מקסיקו, המרוץ השלישי בבענה, אותו סיים במקום השלישי. פודיום ראשון לקבוצה. התהפכות קשה במהלך ראלי גרמניה לא מנעה מנויביל לנצח את המרוץ, ניצחון אישי וקבוצתי ראשון בקריירה. אל המקום השני במרוץ הגיע דני סורדו, נהג נוסף של הקבוצה. במקביל לשתי המכוניות של הקבוצה הראשית, הריצה יונדאי רכב נוסף בקבוצה נפרדת. היידן פאדון היה הנהג המרכזי בקבוצה זאת והתחרה בשישה מרוצים שונים במהלך העונה.
בעונת 2015 התחרו נויביל, סורדו ופאדון בצורה מלאה. במספר מרוצים הכניסה הקבוצה מכונית רביעית בה התחרה קווין אברינג. את העונה סיימה הקבוצה במקום השלישי בפער של 6 נקודות אחרי קבוצת סיטרואן. ארבעת נהגים המשיכו עם הקבוצה גם בעונה הבאה. נויביל סיים את העונה במקום השני בליפות הנהגים עם ניצחון אחד ושישה פודיומים נוספים. הקבוצה סיימה במקום השני באליפות היצרנים. הקבוצה ונויביל שחזרו את ההישגים גם בעונת 2017. אנדריאס מיקלסן, שנותר בתחילת העונה ללא קבוצה בעקבות הפרישה של פולקסווגן, חתם לקראת סיום העונה על חוזה לשנתיים בקבוצה והספיק להשתתף בשלושת המרוצים האחרונים בעונה.
לקראת עונת 2018 הוחלט כי נויביל ומיקלסן יתחרו לאורך כל העונה. סורדו ופאדון יחלקו ביניהם את תהמכונית השלישית ויתחרו כל אחד בשבעה מרוצים במהלך העונה.
פימפרנל סמית

תקציר העלילה

פרופסור הורשיו סמית (לסלי הווארד) הוא ארכאולוג ומרצה באוניברסיטת קיימברידג'. רבים אינם יודעים כי הוא נוסע לעיתים קרובות לגרמניה, ומחלץ משם אנשים שהשלטון הנאצי רודף אותם.
הוא מרצה לקבוצת סטודנטים אמריקאים, ומציע לכמה מהם לצאת למשלחת חפירות לגרמניה כדי לגלות את מוצאם הארי של הגרמנים. הנאצים מאשרים את משלחת המנסה לאשש את התאוריה הארית שלהם.
הוא חודר למחנה ריכוז מחופש לדחליל כדי לשחרר משם פסנתרן פולני. שומר נאצי יורה בו ופוצע אותו בידו. הוא מצליח לשחרר את הפולני ולברוח. הסיפור מתפרסם בכל העיתונים, והסטודנטים מבחינים למחרת בידו החבושה ומזהים שזה הוא. הם מעריצים אותו ומבטיחים לעזור לו.
בראש הנאצים המחפשים את "המציל המסתורי" עומד הרייכסמיניסטר השמן פון גראון (פרנסיס סאליבן). בבית השגריר הבריטי בברלין נערך נשף, ופון גראון מוזמן לשם עם אנשיו המתחקים אחר כל המוזמנים כדי לזהות את "המציל המסתורי".
גם סמית מוזמן לנשף ופון גראון חושד בו. הוא מורה לבחורה צעירה בשם לודמילה קוזלובסקה (מרי מוריס), שאביה עצור במחנה ריכוז, כי תתחבר לסמית ותנסה לברר אודותיו, ואם תגלה שהוא "המציל המסתורי", הוא ישחרר את אביה.
סמית בתחילה חשדן לגבי כוונותיה של לודמילה, אבל לבסוף מגלה לה את מעשיו, ומבטיח לשחרר את אביה וחבריו. בעזרת התחכמויות הוא מציג את הסטודנטים כעיתונאים אמריקאים הרוצים לסקר מחנות ריכוז. הם מגיעים למחנה, נכנסים לחדר העצורים, מתגברים על אנשי המשמשר בחדר, והעצורים יוצאים משם לבושים במדים גרמנים ומוברחים מגרמניה.
פון גראון רודף אחרי סמית ולודמילה ומצליח לתפוס אותם בתחנת הגבול. הוא משחרר את לודמילה ועומד לפני סמית עם אקדח שלוף שבכוונתו להרוג אותו בעת ניסיון בריחה. סמית אומר לו שגורלם של הנאצים נחרץ והם ישמידו את עצמם. לבסוף הוא מצליח להסיט את דעתו של פון גראון ונעלם בעשן סיגריות. פון גראון יורה וצועק לעברו לשוב וקולו של סמית נשמע: "עוד אשוב".
עיט פיליפיני

מאפיינים

ראשו של העיט מקושט בנוצות חומות. נוצות אלה דומות במקצת לרעמת אריה, שמקנה לו דמיון לגריפון המיתי. צידו האחורי חום, הצד התחתון לבן; הרגליים הכבדות צהובות ומצוידות בטפרים גדולים וחזקים. המקור הבולט, הגדול וגבה הקשת הוא כחלחל-אפור, עם עיניים כחולות-אפורות. בממוצע, אורך הנקבה הוא בערך מטר אחד, משקלה בערך 7 ק"ג, ומוטת כנפיים באורך של בערך 2 מטר. זה הופך את העיט הפיליפיני לאחד מהעיטים הגדולים בעולם, עם אזור הכנפיים הגדול ביותר. ההרפיה ועיטם שטלר הם בערך באותו הגודל כמו העיט הפיליפיני. הזכר הבוגר קטן מהנקבה בכ-10-20% ומשקלו הממוצע הוא 5 ק"ג. תוחלת חייו של עיט זה מוערכת בכ-30–60 שנה.
כיום, נחשב העיט הפיליפיני לציפור הלאומית של הפיליפינים, עובדה המסייעת להגברת המודעות לגביו והסכנה שבו הוא נמצא בטבע.

טרף

העיט הוא טורף-על באיי הפיליפינים ועקב גודלו הוא יכול לצוד טרף עד לגודל של מקוקי סרטנים ואפילו אייל פיליפיני צעיר ששוקל 14 ק"ג. עם זאת קופים זכרים בוגרים עלולים להיות מסוכנים לציד והעיט יעדיף לצוד פרטים צעירים. הוא טורף לעיתים קרובות יותר יונקים קטנים יותר כמו עטלפים, גלשנים ומכרסמים אך גם צעירי טורפים ופרסתנים. כמו כן הוא צד עופות אחרים (בעיקר מיני ינשופיים וקלאוניים) וזוחלים כמו נחשים ולטאות כוח.
העיט מתקיף את הטרף בשתי שיטות: הוא מחכה לטרף מענף גבוה ומביט עליו עד לרגע מתאים לתקיפה או שהוא סורק את השטח ממעוף נמוך וחוטף חיות מבוהלות. בשיטה זו הרבה פעמים העיטים צדים בצוות כשאחד העיטים מבהיל את החיות והשני כבר נמצא נמוך יותר. מקורו וטפריו הגדולים של העיט עוזרים לו להרוג את הטרף במהירות.
אברהם טל (שופט)

ביוגרפיה

אברהם טל נולד בשנת 1949 בישראל. ב-1967 סיים טל את לימודיו התיכוניים בבית ספר תיכון "אהל שם" ברמת גן. בין השנים 1974–1976 עבד כאזרח עובד צה"ל. ב-1975 סיים את לימודיו הגבוהים במשפטים בפקולטה למשפטים שבאוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1974–1976 התמחה בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו ובפרקליטות מחוז תל אביב. בשנת 1976 הוסמך טל כעורך דין. בשנים 1990-1976 עבד כפרקליט בפרקליטות מחוז תל אביב (פלילי). בשנת 1979 סיים לימודי מוסמך אוניברסיטה במשפטים באוניברסיטת תל אביב.
בחודש יולי 1990 מונה לכהונת שופט בית משפט השלום ברמלה. בינואר 1994 מונה לסגן נשיא בית משפט השלום בתל אביב. בספטמבר 2000 מונה לכהונת שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו. בינואר 2008 מונה לכהונת סגן נשיא בית המשפט המחוזי מרכז. באפריל 2014 מונה לנשיא בית המשפט המחוזי של מחוז המרכז בלוד כמחליפה של הילה גרסטל, שעזבה את תפקידה כשופטת לאחר שנבחרה לנציבת הביקורת על הפרקליטות.
הארווי פירי

קריירה רפואית

פירי קיבל את תואר הדוקטור לרפואה מאוניברסיטת אדינבורו. משנת 1902 עד 1904 היה חבר במשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה בראשות ויליאם ספירס ברוס בתפקיד רופא וגאולוג. אחרי המשלחת עבד במרפאה פרטית בסקוטלנד. בשנת 1913 הצטרף לשירות הרפואי הקולוניאלי בקניה כבקטריולוג ובהמשך התמנה לסגן מנהל במכון למחקר רפואי של דרום אפריקה ביוהנסבורג, תפקיד שבו כיהן משנת 1926 עד 1941.
פירי היה פילטליסט נודע, שהתמחה בבולאות של מחוזות הקטבים. במשך שלושים ושש שנים ערך את "הפילטליסט של דרום אפריקה"
וכתב עבודות על בולי סוואזילנד והניו ריפבליק (דרום אפריקה).
The Visitor

עלילה

בלילה גשום, בביתו שעל פני כדור הארץ, זוכה ג'ייק סיסקו הקשיש (טוני טוד) לביקורה של מלאני (רייצ'ל רובינסון) - סופרת צעירה ושאפתנית בראשית דרכה המקצועית. מלאני סקרנית לדעת מדוע ג'ייק פרש מכתיבה עוד בטרם מלאו לו 40, לאחר שפרסם שני ספרים בלבד - שניהם מצליחים מאוד. ג'ייק, שיודע שהוא גוסס ושזמנו קצר, מחליט לספר לה את סיפור חייו, המתגלה לצופים כפלאשבקים במהלך הפרק.
כ-80 שנה קודם לכן, כאשר ג'ייק היה 18, הוא נסע עם אביו קפטן בנג'מין סיסקו על ספינת החלל דיפאיינט להתבונן ב"היפוך" של חור התולעת של באג'ור, אירוע שמתרחש אחת ל-50 שנה. ההיפוך גורם לתקלה במנוע הוורפ של הדיפאיינט, אשר סיסקו ובנו מתקנים. עם זאת, בעוד מברכים זה את זה על הצלחתה, מתח חשמלי נפרק מהמנוע בצורת פליטה של אנרגיה, הפוגעת בסיסקו וגורמת לו להיעלם. ג'ייק, ויתר צוות חלל עמוק 9 סבורים כי סיסקו מת, עורכים לו טקס זיכרון ומתאבלים על מותו. אולם כעבור מספר חודשים, בהיותו שוכב במיטתו באמצע הלילה, ג'ייק מבחין באביו, לרגע קט, מופיע בחדר השינה שלו. כשנה לאחר האירוע, קפטן סיסקו מופיע בפתאומיות שוב, אולם הפעם למשך פרק זמן רב יותר מאשר בפעם הקודמת. הצוות חוקר את המקרה, ומגיע למסקנה כי חתימת הזמן של סיסקו היא מחוץ לפאזה, וכי אין באפשרותם לתקן זאת במשך פרק זמן קצר כל כך. בטרם סיסקו נעלם שוב, הוא מפציר בבנו להמשיך ולחיות חיים מלאים, ולא לדאוג לאביו.
ג'ייק מכבד את בקשתו של אביו, חוזר לכדור הארץ להיות סופר, ואף מתמסד בנישואים. יחד עם זאת, כאשר אביו מופיע שוב, כעבור שנים, בביתו של ג'ייק, הוא מחליט לנסות ולהציל את אביו, ומוותר על הקריירה שלו ועל מערכת היחסים שלו עם אשתו (אשר עוזבת אותו), על מנת ללמוד את הסיבה להיעלמותו של אביו. כ-50 שנה לאחר האירוע, בעזרתם של ג'דזיה דקס, ג'וליאן באשיר וקפטן בצי הכוכבים נוג, ג'ייק מנסה לשחזר את האירועים שקרו עם הדיפאיינט ו"היפוך" חור התולעת. בעוד סיסקו מופיע בהצלחה, כפי המצופה, לפתע גם הוא וגם ג'ייק נעלמים, בעודם אוחזים זה את זה, לנגד עיניהם של דקס ובאשיר. ג'ייק מוצא את עצמו עם אביו בתוך ריק לבן. סיסקו שמח לראות את בנו, אולם מפציר בו לוותר על ניסיונות ההצלה שלו, ולהמשיך לחיות את חייו. ג'ייק חוזר למציאות הנורמלית ללא אביו, ונשבע להמשיך ולחפש אחר דרך להציל אותו.
בלילה שבו מבקרת מלאני את ג'ייק, הוא יודע כי אביו יופיע שוב, והוא מזריק לעצמו רעל קטלני, מתוך אמונה כי הוא משמש כחבל אלסטי, אשר מחזיק את אביו מחוץ לפאזה; כאשר ימות בזמן שאביו מופיע - מצב בו ה"קשר" ביניהם הוא במצבו החזק ביותר - ה"חבל" ייקרע וסיסקו יחזור אל הדיפאיינט, רגע לפני אירוע ליבת מנוע הוורפ. לאחר שמלאני עוזבת, ג'ייק ממתין לאביו. סיסקו מופיע כצפוי, וג'ייק מסביר לו הכל, ואומר לו כי מותו ייתן לשניהם "הזדמנות שנייה", ומזכיר לו להתחמק מפליטת האנרגיה. ג'ייק מת בזרועותיו של סיסקו, ומיד לאחר מכן סיסקו מוצא את עצמו על הדיפאיינט, נזכר בעצתו של ג'ייק בנו, ודוחף את עצמו ואת ג'ייק מהדרך של זרם האנרגיה, שלא פוגע בהם, ובכך - מוחק את כל ציר הזמן העתידי שתואר במהלך הפרק.
הפרק מסתיים כאשר סיסקו, על רצפת הדיפאיינט מחבק את ג'ייק, ששואל אותו "האם אתה בסדר?". סיסקו, בקול שבור, אומר פעמיים: "I am now" - משפט בעל משמעות כפולה, שניתן לתרגמו לעברית הן כ-"עכשיו כן" והן כ-"אני עכשיו" (כלומר: אני נמצא בהווה).
מקי סכינאי

מקי סַכִּינַאי (במקור בגרמנית: "Die Moritat von Mackie Messer", הבלדה על מקי סכינאי), כפי שהוא נקרא בעברית בתרגומיהם של אברהם שלונסקי, שמעון זנדבנק ואהוד מנור, או "מקי סכין" בתרגומו של אברהם עוז, הוא שיר מתוך המחזה "אופרה בגרוש" (Dreigroschenoper), שהועלה לראשונה בברלין בשנת 1928. מילותיו נכתבו על ידי ברטולט ברכט, והוא הולחן על ידי קורט וייל. בדומה לשירים אחרים של ברכט ווייל (כדוגמת "שיר אלבמה" מתוך "עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני" שבוצע על ידי הדלתות) אומץ השיר על ידי אמנים פופולריים, וזכה לביצועים של אמני ג'אז, פופ ורוק ידועים ובהם לואי ארמסטרונג וסטינג. קסמו של השיר במילותיו המתריסות, ובמקצבו הקברטי.

תרגומי השיר וביצועיו הפופולריים

השיר תורגם לראשונה לאנגלית על ידי מארק בליצשטיין בשנת 1954, במסגרת תרגומו למחזה "אופרה בגרוש" שעלה אז על הבמה בארצות הברית, בכיכובה של אלמנתו של וייל, לוטה לניה. גירסתו של בליצשטיין זכתה לביצועים המזוהים ביותר עם השיר, ביצועיהם של לואי ארמסטרונג בשנת 1956 וביצועו של בובי דארין משנת 1959. בזמן שהקליט ארמסטרונג את השיר, נכחה באולפן לוטה לניה. ארמסטרונג אילתר את השורה "היזהרו ממיס לוטה לניה!" והוסיף את שמה לרשימה של הקורבנות שהפיל מקי בשיר.
בשנת 1976 תורגם המחזה שוב, לקראת העלאתו לברודוויי על ידי ראלף מנהיים וג'ון וילט. התרגום היה שונה במקצת מתרגומו של בליצשטיין. הגרסה של מנהיים ווילט היא שבוצעה על ידי סטינג וניק קייב.
ביצועו של ארמסטרונג הוא שהביא לפריצת השיר אל תודעת חובבי הפופ, אך הביצוע של דארין נחשב למזוהה ביותר עם השיר. על האמנים נוספים שהקליטו את השיר נמנים פרנק סינטרה, אלה פיצג'רלד בשנת 1960, שהקליטה את השיר בהופעה חיה, בה שכחה את המילים ואילתרה מילים חדשות, לייל לאבט (עבור הפסקול של הסרט "חידון האשליות" בשנת 1994), טוני בנט ואחרים.
גרסתו העברית של השיר מוכרת בביצועו של אריק לביא (לתרגומו של אברהם שלונסקי) שכיכב במחזה "אופרה בגרוש" בתיאטרון חיפה, בשנות ה-60, וההקלטה של השיר בביצועו מופיעה באוספים רבים.
דוידקה

דָוִידְקָה היא מרגמה בקוטר 3 אינץ' מתוצרת תע"ש, ששימשה את ההגנה וצה"ל במלחמת העצמאות. הדוידקה פותחה על ידי דוד ליבוביץ, נשָק של "ההגנה" בחזית הדרום, והיא קרויה על שמו. בסך הכל יוצרו שש יחידות בלבד של מרגמה זו.
הפגז של הדוידקה, ששקל 40 ק"ג, היה בקוטר גדול מזה של הקנה, והוא "הולבש" עליו. טווח הדוידקה היה 300 מטרים לכל היותר.
שימוש הבכורה נעשה על ידי ההגנה ב-13 במרץ 1948, בהתקפה על שכונת אבו כביר ביפו. לכל אחת משלוש חטיבות הפלמ"ח נמסרו שתי מרגמות. 
הדוידקה התקבלה בספקנות בקרב מפעיליה, שכן היא נחשבה לנשק לא אמין, לא מדויק, לא יעיל וגוזל משאבים. בסופו של דבר, הצלחתה הגדולה של הדוידקה הייתה דווקא ברעש החזק שנגרם בעת הפעלתה, שהפיל פחד רב על הערבים וגרם להם לברוח מעמדותיהם.
באמצע יוני 1948 צוטט "מפקד בהגנה" בעיתון המשקיף לגבי הסיבות לעמידתה של ירושלים היהודית בקרבות, שאחת מהן הייתה הדוידקה "הנשק היהודי היעיל מאוד בהרעשת עמדות הערבים".
המפורסמות מבין המרגמות הן מרגמה של חטיבה 10 (יפת"ח-פלמ"ח) שמוצבת היום בכיכר על שמה בעיר צפת, ומרגמה עם פגז בקנה שמוצבת בכיכר הדוידקה בירושלים במפגש הרחובות יפו והנביאים. מרגמה נוספת מוצבת ליד בית יד לבנים ברחובות, אחת נוספת מוצבת במצודת יואב, אחת נוספת בסליק של קיבוץ יגור ואחת נוספת בגינה ברחוב השומר בגבעתיים, כך שכל שש היחידות שיוצרו קיימות עד היום.
הממלכה הסודית

תקציר העלילה

הסרט מתאר את המאבק בין הטובים לרשעים. הסרט מספר על נערה צעירה אשר מוצאת את עצמה בעולם סודי והיא צריכה לעזור ליצורים השוכנים שם כדי להציל את עולמם ואת עולמה.
אוסקר אנטצה

הישגים בולטים

אוסקר אנטצה חלק מקום ראשון בתחרות קיל 1900 עם הוגו זיכטינג, הגיע רביעי בתחרות המבורג 1905, רביעי בתחרות ברמן 1906 וניצח בתחרות לייפציג 1913.
לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק ד"ר אנטצה מקום 3–5 בתחרות באד-אוינהאוזן 1922 (ניצח: ארהרדט פוסט).
אנטצה סיים במקום השישי בתחרות הנובר 1926 (ניצח: אהרון נימצוביץ' ), סיים בתיקו דו-קרב קצר עם יפים בוגוליובוב 1-1 בברמן 1927 , חלק מקום 8–9 בדאויסבורג בשנת 1929 (ניצח: קארל אהוס) סיים במקום השמיני בתחרות באד אאכן 1934 (אליפות גרמניה השנייה, ניצח קארל אהוס)  וסיים במקום הרביעי בתחרות ברמן 1934.
אנטצה סיים לימודי רופאה ועבר כרופא בברמן.
המכביה השמונה-עשרה

אתלטיקה קלה

תחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה עשרה נערכו באצטדיון הדר יוסף בתל אביב.

גולף

- ד. סנדלסון   דרום אפריקה

קריקט

-   דרום אפריקה

שחייה

תחרויות השחייה של המכביה נערכו בבריכת השחייה של מכון וינגייט.
לורן, נסיך בלגיה

ביוגרפיה

לורן נולד ב-19 באוקטובר 1963 בטירת בלוודר (Kasteel Belvédère) השוכנת בפרבר של העיר בריסל ומשמשת כאחד מהמעונות הרשמיים של משפחת המלוכה הבלגית, לאלברט, נסיך לייז' ופאולה, נסיכת לייז'. בעת לידתו היה לורן השלישי בסדר הירושה של הכתר הבלגי, אולם בשנת 1991 תוקן החוק של ההעדפה הגברית, ואחותו אסטריד, נסיכת בלגיה נהייתה קודמת לו בסדר הירושה. כיום (2018) לורן הוא השנים עשר בסדר הירושה.
בדצמבר 2006 שמו של לורן הופיע בשערורייה של שחיתות בה הוצאו כספים של הצי הבלגי על ביתו בטרוורן. אף כי החוקרים הכחישו כי לורן היה מעורב אישית, חלק מהנאשמים האשימו את לורן בעיתונות שאף הוא מעורב בפרשייה. ב-5 בינואר 2007 נודע כי המלך אלברט השני חתם על צו מלכותי, שמאפשר לנסיך לורן להיות מוזמן כעד במשפט השחיתות אשר היה אמור להתחיל ב-8 בינואר. במהלך ליל ה-8 בינואר, נחקר הנסיך לורן על ידי המשטרה הפדרלית, ולמחרת הופיע בבית המשפט, שם העיד כי לא היה לו סיבה להאמין שמימון השיפוץ שלו עלול להיות בלתי חוקי. ישנם הטוענים כי התקשורת והעיתונות הבלגית מנפחים כל פרשייה הקשורה לבית המלוכה, ומחפשים אך את חסרונות בני המשפחה, במקום להתמקד בדברים היפים של המשפחה.
במרץ 2011 ביקר לורן ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ללא קבלת אישור; המטרה המדווחת של הביקור הייתה לקדם מודעות לכריתת יערות. כתוצאה מכך, ב-9 באפריל הוא קיבל את התנאים שקבע ראש ממשלת בלגיה, איב לטרמה, בנוגע לפעילותו העתידית, משום שאם לא כן, עניין הקצבה השנתית שלו הייתה מוטלת בספק.
במרץ 2014 אושפז לורן עקב דלקת ריאות ודיכאון, וב-25 במרץ הוכנס לתרדמת רפואית, ממנה התעורר כעבור יומיים, ובמהלך אפריל אותה שנה הוא התאושש ושוחרר מבית החולים.
מלון בוורלי הילס

מלון בוורלי הילס (באנגלית: The Beverly Hills Hotel) הוא מלון בשדרות סנסט, בוורלי הילס, קליפורניה.

היסטוריה

מלון בוורלי הילס נפתח ב-12 במאי 1912 בידי מרגרט אנדרסון ובנה סטנלי אנדרסון, שניהלו את מלון הוליווד. הבניין הראשי המקורי של מלון בוורלי הילס עוצב בידי האדריכל מפסדינה אלמר גריי. הגנים רחבי הידיים בשטח המלון תוכננו בידי אדריכל הנוף וילבור דייוויד קוק. היה זה הבניין הראשון בשטח הרחב, שקדם ליצירתה של העיר הסובבת אותו, ותכופות מתייחסת אליו האוכלוסייה המקומית (ואחרים כמו נהגי מוניות) פשוט כ"המלון" (The Hotel). מאז ראשיתה של העיר, היווה המלון מקום מפגש מרכזי למקומיים ולאוכלוסייה העסקית, במיוחד מתעשיית הסרטים של לוס אנג'לס ותעשיית הטלוויזיה. 
המלון שייך ומנוהל בידי דורצ'סטר קולקשן (Dorchester Collection) שבבעלותה שבעה מלונות יוקרה בבריטניה, ארצות הברית, צרפת ואיטליה והיא הוקמה ב-1996 על מנת לנהל את ענייני המלונאות של סוכנות ההשקעות של ברוניי (Brunei Investment Agency).
Svend Petersen, מנהל הבריכה הדני-אמריקני במשך 42 שנים, נעשה שגריר המלון ב-2002. זכור במיוחד שהוא פתח את הבריכה בשעות שאחרי פעילותה עבור הביטלס ושלימד את פיי דאנאוויי לשחות בסגנון חתירה עבור הסרט Mommie Dearest. הוא גם ידוע על כך שהזהיר את מבקרים לדרום קליפורניה בשפה חריפה מפני סכנותיה של השמש הצורבת. 
המלון הוא גם משכנו של מגרש הפולו המפורסם, וחזית המלון הוצגה בעטיפת האלבום "מלון קליפורניה" של להקת הנשרים משנת 1976.
הבעלים שלו מ-1954 ועד למותו ב-1979 היה בן סילברשטיין (Ben L. Silberstein), איל הון העוסק בנדל"ן מדטרויט,

שרכש את המלון מידי הרננדו קרטרייט, מאוחר יותר בעליו של מלון בוורלי וילשייר. כמה מבעלי המלון היו ידוענים: אירן דון, לורטה יאנג וכעת (כפי שמצוין להלן) סולטאן ברוניי. בשנים 1928–1932 היה המלון בבעלות חברת Van Noy Railway News and Hotel Company.

רכישות אחרונות

מרווין דייוויס רכש את המלון תמורת 54 מיליון דולר מידי ברט סלטקין, ואיוון בוסקי. חתניו של סילברשטיין. בסקי קנה 5% ממניות תמורת הון עצום והחליט למכור אותו, למרות רצונו של סלטקין לשמור את המלון. בתוך פחות משנה אחרי כן מכר דייוויס את המלון לסולטאן חסנאל בלקיה עבור 110 מיליון דולר.
אהרן רוזנפלד (סופר)

אהרן רוזנפלד (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: ראָזענפעלד; בכתב רוסי (טרום-רפורמה): А. Розенфельдъ; בכתב לטיני: A. Rosenfeld; סוף אלול תר"ו, ספטמבר 1846, ברסטצ'קה – 25 ביוני 1916, בחמוט) היה סופר, משורר ועיתונאי עברי יהודי-רוסי בתקופת התחייה, מורה ורב מטעם הממשלה במשלח ידו.

ביוגרפיה

אהרן רוזנפלד נולד בספטמבר 1846 (סוף חודש אלול תר"ו) במשפחה יהודית בבֶּרֶסטֶצ'קה, עיר שדה בפלך ווהלין של האימפריה הרוסית (אוקראינה). מאביו, מנחם נחום, שהיה בעל ידע תורני וחובב השפה העברית, קיבל חינוך יהודי כמקובל באותה תקופה (לימוד ש"ס ופוסקים), אך גם לשון. באביב תרכ"ד נסע לעיר ז'יטומיר, ובראשית תרכ"ה (1864) החל ללמוד בבית המדרש לרבנים שם, שהכשיר למשרת רב מטעם הממשלה. בחודש סיוון תרל"ב (1872) סיים את לימודיו במוסד כרב מוסמך מטעם הממשלה, וזכה מהנהלת בית המדרש במדליית זהב על הצטיינותו. עם סיום לימודיו עבד כמורה באחד מבתי הספר היהודיים שנוסדו מטעם הממשלה. בשנת תרל"ה התפטר ממשרתו ונסע לבירה, סנקט פטרבורג, שם החל ללמוד במכון הטכנולוגי ; בשנת תרל"ו עלה לשנה השנייה, אך בשל חיסרון בכסף נאלץ לנשור מלימודיו וחזר לעבוד כמורה, תחילה שוב בבית ספר מטעם הממשלה, וכעבור שנה עבר ללמד כמורה פרטי בביתו של יהודי בכפר. באותה תקופה חיבר את ספרו "גן שעשועים" (ורשה תר"ם), מקראה עברית לילדים, ופרסם מאמרים ושירים בכתבי העת העבריים, בהם "השחר", "הבוקר אור" ו"האסיף". בנוסף, היה חבר קבוע במערכת היומון העברי הראשון, "היום", שיצא בפטרבורג בעריכת י"ל קנטור.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 הוענק לרוזנפלד מאת הממשל התואר "אזרח נכבד" (Почётное гражданство). הוא התגורר בקרמנצ'וג. באותה עת ערך שוב את המקראה "גן שעשועים", הגדיל והרחיב אותה, והיא ראתה אור במהדורות נוספות, בשני כרכים.
בשנים האחרונות לחייו, במאה ה-20, לא פרסם דבר כמעט. הוא התקבל למשרת רב מטעם הממשלה בעיר בַּחמוּט  שבפלך יקטרינוסלב (אוקראינה) והתמסר לעבודת הקהילה היהודית. רוזנפלד נפטר בבחמוט ב-1916, בזמן מלחמת העולם הראשונה, והוא כמעט בן 70.
על פי הנקרולוגים שהתפרסמו בעיתונות הרוסית, הוא הותיר אחריו שני ספרים בכתב יד: ביקורת על הספר "בן סירא" במקורו העברי, וספר זיכרונותיו.
ארמונות החורף ואחוזת המלך ביריחו

ארמונות החורף ואחוזת המלך ביריחו הם מכלול של מבנים מתקופת בית שני שנחשפו במערב בקעת יריחו, סמוך לפתחו של נחל פרת ולדרך הרומית היורדת מירושלים ליריחו. באתר בולטים שני תילים: הדרומי, תולול אבו אל-עלייק, והצפוני, 400 מטר מהראשון, על שפת ואדי שק א-דאבי, הנשפך לנחל פרת.
הארמונות הם ביטוי לאורח החיים המפואר שקיימו משפחות המלוכה ומלוויהם. הם עשו שימוש נרחב בבריכות שחייה, בתי מרחץ, גני נוי ובוסתנים. הארמונות היו במרחק שעות ספורות מירושלים - 20 ק"מ בתוואי הדרך הרומית הקדומה.

תולדות החפירות

האתר נחפר כבר במאה ה-19 על ידי צ'ארלס וורן, אשר ניסה לאתר את מקומה של יריחו מימי התנ"ך. לאחר עריכת חתך ארכאולוגי, הוא הגיע למסקנה כי האתר הוא מהתקופה הרומית בארץ ישראל. חפירות נוספות בוצעו על ידי הגרמנים סלין ודנציגר בשנים 1911-1910, אך תוצאותיהן לא פורסמו. בשנת 1950 חפרו באתר שתי משלחות מארצות הברית. מצפון לתל הדרומי התגלו שרידי גן נוי מפואר מימי הורדוס שכונה "הגן השקוע". יותר רחוק, בצפון, התגלו שרידי בניין, שזוהה כגימנסיון. 
בשנת 1973, נערכו חפירות נרחבות באתר על ידי הארכאולוג אהוד נצר. החפירות נמשכו עשר עונות והקיפו שטח של 30 דונם. בחפירות התגלו גם שרידי אמות המים במערב יריחו.

הארמון הראשון של הורדוס

הארמון הראשון הוקם בשנת 34 לפנה"ס. מדרום לאתר, דרומית ל"תולול אבו אל-עלייק", בנה המלך הורדוס את ארמונו הראשון. צפון לו עדיין עמד על מכונו ארמון מלכי החשמונאים. בני משפחת החשמונאים המשיכו לקיים קשרים הדוקים עם קלאופטרה, שאזור יריחו היה בתחום שליטתה, עובדה אשר הגנה עליהם מפני המלך החדש.
הארמון היה מבנה מלבני בגודל של 86 × 46 מטר. במרכזו חצר פריסטיל, חצר פתוחה לשמים בעלת שורת עמודים היקפית, ובמרכזה בריכה שאליה נוקזו מי הגשמים. בארמון היה טרקלין מפואר, בית מרחץ מפואר ושתי בריכות עמוקות, אשר שימשו, כנראה, מקוואות טהרה. 
הארמון נחשף, בשנת 1951 על ידי פריצ'רד, שסבר שהוא גימנסיון. לאחר החפירה הארמון כוסה מחדש.

הארמון השני של הורדוס

הארמון השני הוקם בשנת 31 לפנה"ס. הורדוס זכה באמונו של אוגוסטוס קיסר וקיבל לידיו חזרה את שטח יריחו שהיה בידי קלאופטרה. קודם לכן הייתה רעידת אדמה שפגעה בארמון החשמונאים. הורדוס החליט להקים על חורבותיו ארמון שני כמכלול אדריכלי עם אגפים אחדים. הוא שילב בו את בריכות השחייה של הארמון החשמונאי והקים בריכה אחת גדולה בגודל 32 × 18 מטר. הארמון השני, בצפון נחל פרת, יחד עם הארמון הראשון, מדרום לנחל פרת - שימשו את הורדוס למגורים ולטקסים. 
ייחודו של הארמון השני היה באגף המגורים ובאזור המיועד לבילויים. הארמון נבנה על תל מלאכותי שכיסה את ארמון החשמונאים, וגודלו היה 35 × 43 מטר. מקומו הגבוה, 8 מטר מעל פני סביבתו, איפשר לשוהים בו ליהנות ממראה בוסתן האחוזה המלכותית ומנוף הסביבה. בארמון השני היה שפע של גינות נוי. באגף התענוגות הייתה הבריכה הגדולה ובית מרחץ, שמתקניו נשתמרו היטב.

האזור התעשייתי

האזור התעשייתי ולידו מבני מגורים ומבני שירותים.

האחוזה המלכותית

באחוזה נחשף גת גדולה, ששימשה, ככל הנראה, להכנת יין ו"דבש תמרים". גידולי החווה, לפי מקורות ספרותיים, היו: עצי תמר, האפרסמון, הצורי והשרף  שמהם הפיקו בשמים ותרופות, שחלקם יוצא לחו"ל. היה זה שימוש מחוכם בתנאי האקלים היבש של המקום.