google/wiki40b huggingface dataset:
בוריס אקונין

חייו (סיפור הזהות הכפולה)

גריגורי שלבוביץ' צ'חארטישווילי נולד בזסטפוני שבגאורגיה לאם יהודייה ואב גאורגי, ועבר בגיל שנתיים עם משפחתו למוסקבה. הוא סיים את אוניברסיטת מוסקבה תוך התמחות בחקר יפן.
הוא היה עורך כתב עת ספרותי, מתרגם וחוקר תרבות יפן במרכז לחקר היסטוריה ובלשנות של אסיה ואפריקה, באוניברסיטת מוסקבה. כשפרסם את הספר "עזאזל" השתמש לראשונה בשם עט.
הספר פורסם תחת שם העט ב. אקונין, שנת ההוצאה שהופיעה בו הייתה 1876, ועיצובו יצר את הרושם של ספר עתיק שהתגלה, כולל תחריט מיושן בשחור-לבן על העטיפה וכיתוב באותיות עתיקות. המוטו של הספר (ובעתיד של ממשיכיו בסדרה) הוא: "לזכר המאה התשע-עשרה, שהספרות בה הייתה גדולה, האמונה בקדמה - חסרת גבולות, והפשעים בוצעו ופוענחו בחן ובטוב-טעם". המוטו של הספר ורמזים ליצירות ספרותיות מאוחרות יותר שללו את הרושם הראשוני שהספר נכתב בתקופה עליה הוא מדבר.
שם העט אובחן כאזכור למיכאיל באקונין, פילוסוף ואנרכיסט רוסי, ששנת ההוצאה המדומה של הספר 1876 הייתה שנת מותו.
חידת זהותו של הסופר העסיקה את הקהילה הספרותית במוסקבה, מה גם שספרים בסדרה המשיכו לצאת לאור. רק לאחר כשנתיים, עם הופעתו של הספר הרביעי, שהפגין ידע רב בתרבות יפן, החידה פוענחה: צ'חארטישווילי נחשד שהוא העומד מאחורי דמותו של אקונין, והודה. עכשיו לאקונין התווסף רובד נוסף של משמעות: המילה "אקונין" ביפנית (悪人), בתרגום חופשי, היא "האיש הרע", או כפי שמוגדר בספר "מרכבת היהלום" – האיש שיוצר את חוקיו בעצמו.
אקונין כותב בשתי זהויות:
כבוריס אקונין הוא ממשיך לכתוב מותחנים על רקע המאה ה-19, על אראסט פנדורין וגיבורים אחרים.
כגריגורי צ'חארטישווילי, הוא עורך ראשי של ה"אנתולוגיה לספרות יפנית" ונשיא פרויקט "ספריית פושקין" של קרן סורוס, בשם זה הוא ממשיך לפרסם מאמרי בקורת ספרות, ותרגומים לרוסית מהספרות היפנית, האנגלית והאמריקאית.
ובזהות כפולה, בביטוי אולטימטיבי לפיצול אישיות ספרותי, הוא מפרסם ספר המכיל מאמרים וסיפורים על בתי קברות בעולם, אשר על כריכתו מתנוססים שמותיהם של בוריס אקונין וגריגורי צ'חארטישווילי בהתאמה לשני סוגי הטקסטים שבספר.
ב-2009 הוענק לאקונין עיטור מסדר השמש העולה מדרגה רביעית.
החל משנת 2014 הוא מתגורר בצרפת.
למ"ש

דיוק

באסטרונומיה השימוש בלמ"ש מניח שמדובר בשנה יוליאינית כלומר שאורכה המדויק הוא 365.25 ימים. בהגדרה זו משתמשים על מנת לחשב את יחידת המרחק שנת אור. 
בגאולוגיה, הוועדה הבינלאומית לסטרטיגרפיה (ICS) קבעה טווח טעות הנע בין מאות שנים למיליוני שנים בהתאם למאפייני התקופה הגאולוגית הנתונה ושיטות התיארוך הנקוטות לגביה. כך, תקופת ההולוקן החלה לפני 11,700 שנים כלומר 0.0117 למ"ש (דיוק של מאות שנים) ואילו תקופת הפלאוקן החלה 66 למ"ש והסתיימה ב-56 למ"ש (דיוק של מיליוני שנים).

שנת האפס

לפי הנומנקלטורה של הוועדה הבינלאומית לסטרטיגרפיה, השנה ממנה מתחילה הספירה לאחור ב-Ma היא שנת 1950 ובפרט אם משתמשים בתיארוך לפי פחמן-14.
עם זאת, ההדגשה "לפני זמננו" בצמוד לספירה ב-Mya, עשויה להצביע על שנת האפס לספירה הנוצרית. לגבי תיארוכים במיליוני שנים אין להבדל משמעות, אך בקריאת תיארוכים של אלפי שנים, במקרה של ספק, יש צורך לוודא.

מחלוקת לגבי הסימן המוסכם

יישום תקינת ISO 31-1 ו-811 NIST לגבי סימן יחידת הלמ"ש טרם הושלם. בעבר, ובפרט בארצות הברית, היה שימוש נפוץ ב-Myr או myr לציון 'מיליוני שנים' (millions of years). מסימן זה התפתחה היחידה Mya או mya לציון 'לפני מיליון שנים' (millions of years ago) ויחידות אלו עדיין שכיחות בארצות הברית. 
ISO שואף להחיל תקן אחיד לשמותיהם של מקדמי היחידות (כדוגמת קילו לאלף, מגה למיליון, גיגה למיליארד וכו'). מכיוון ששמות המקדמים הם בלטינית, נקבע שגם היחידה עצמה תיקרא בלטינית, ובמקרה של שנה: annum. מכאן, מיליון שנה נקראים Mega-annum) Ma), מיליארד שנה Giga-annum) Ga) ואלף שנה Kilo-annum) Ka). היחידות הללו נועדו לתאר גם מרווחי זמן ("במשך 50 Ma") וגם ספירה לאחור ("לפני 50 מיליון שנה"). לכן היחידה Ma מחליפה את Myr ואת Mya כאחד. 
תקינה זו אינה מקובלת על הכל. הוועדה הצפון-אמריקאית לסטרטיגרפיה מבדילה בין יחידות ספירה לאחור, אותן היא ממליצה לכתוב ב-Mya, לבין יחידות מרווח זמן, אותן היא כותבת ב-Ma . למשל, מרווח הזמן בין 30 Mya ל-80 Mya יצוין 50 Ma. ארגון הסטרטיגרפיה העולמי מאמץ את הסימן Ma בכל המקרים.
סאמבראוטאס, מלך אקסום

סאמבראוטאס (Sembrouthes) היה מלך אקסום. הוא ידוע בזכות כתובת ביוונית שנמצאה בדקי-מהרי שבאריתריאה, ומתוארכת לשנה ה-24 לעלייתו לשלטון. הוא השליט הידוע הראשון שהשתמש בתואר "מלך המלכים" בשטחים שמאוחר יותר נשלטו על ידי קיסר אתיופיה. 
מואנרו-הי ממקם את תקופת שלטונו בין דבח ודטוונס, לשנת 250 לערך. עם זאת, W.R.O. Hahn, במסגרת מחקר שפורסם בשנת 1983, ממקם את סאמבראוטאס  במאה ה-4, בין אפילאס ואזנה, ומזהה אותו עם אוסאנאס (או "אלה אמידה).  
מואנרו-הי גם טוען כי ייתכן שסאמבראוטאס הוא מי שחקק את כתובת מונומנטום אדוליטנום.
עלי חסן סלאמה

עלי חסן סלאמה (בערבית: علي حسن سلامة; 1940 - 22 בינואר 1979) היה טרוריסט ופעיל פלסטיני מראשי הארגון "ספטמבר השחור" שהיה מעורב בפעולות טרור. ב-1979, במסגרת מבצע זעם האל, הוא חוסל על ידי "המוסד".

המצוד אחריו

לאחר רצח הספורטאים הישראלים באולימפיאדת מינכן (1972), נתנה ראש הממשלה גולדה מאיר הוראה לשירותי הביטחון הישראליים לחסל את חברי "ספטמבר השחור", ובראשם עלי חסן סלאמה. 
במבצע זעם האל הרג "המוסד" בזה אחר זה את מנהיגי הארגון, באמצעים שונים כגון: פיצוץ טלפון, פיצוץ מיטה בבית מלון או ירי מטווח קצר. סלאמה הצליח פעם אחר פעם לחמוק מאנשי "המוסד". ב-21 ביולי 1973 ניסו לחסלו בנורווגיה, אך בשל טעות בזיהוי ירו למוות באחמד בושיקי, אזרח נורווגי ממוצא מרוקני, בעוד עלי חסן סלאמה כלל לא היה באזור. אירוע זה נודע כ"פרשת לילהאמר".
המצוד אחר עלי חסן סלאמה חודש בשנת 1979 בהוראת ראש המוסד, יצחק חופי, ובאישור ראש הממשלה, מנחם בגין. את המבצע ניהל מפקד יחידת קיסריה, מייק הררי. סלאמה חוסל בביירות, ב-22 בינואר אותה שנה, באמצעות פיצוץ מכונית תופת בסמוך למכוניתו שחלפה ברחוב בדרכו לאירוע משפחתי. סלאמה נסע במכונית שלוותה על ידי 16 מאבטחים שנפרסו בעוד שלוש מכוניות. 4 מאבטחים בכל מכונית, וסלאמה ישב במכונית השלישית. מכונית התופת של המוסד פרצה בדיוק למרכז השיירה, בין המכונית השנייה למכונית השלישית, שבה סלאמה ישב, ושם התפוצצה ופוצצה איתה את שתי המכוניות. בפיצוץ נהרגו גם ארבעה עוברי אורח וכן ארבעה שומרי ראשו של סלאמה. על-פי אחת הגרסאות מכונית התופת הופעלה באמצעות שלט-רחוק בידי סוכנת מוסד בריטית, אריקה צ'מברס, אשר שכרה דירה בקומה השמינית של בניין רב קומות הממוקם מול ביתו של סלאמה.
"ספטמבר השחור" הוציא הודעה לעיתונות ובה הוא טען שסלאמה חוסל ב-"פעולת קומנדו ישראלית".

אחרית דבר

אחת התמונות שנצרבו בהלווייתו ההמונית של סלאמה הייתה של בנו בן ה-13 של סלאמה, חסן, כשהוא יושב על ברכיו של ערפאת, על כתפיו כאפייה כמו זו של ערפאת, לראשו כומתה צבאית ובידיו רובה סער. נראה כאילו דור שלישי למאבק המזוין ולטרור. אולם, חסן חזר לגדה המערבית בבגרותו, השתקע ברמאללה כאיש עסקים והצהיר על בחירה בחיים אחרים משל אביו וסבו.
למינציה

לַמִינַצְיָה (מלועזית: Lamination; בעברית: עִטּוּי, לְבִידָה או רִבּוּד) היא תהליך של יצירת חומר מרוכב באמצעות איחוד של שתי שכבות חומר לפחות. בשפת היומיום משמש המונח לתיאור תהליך של עטיפת אובייקט בשכבות פלסטיק הנאטמות באמצעות חום ולחץ, ועל פי רוב בעזרת דבק. בהנדסת חשמל, למינציה היא טכניקת הרכבה המשמשת להפחתת תוצאות לוואי בלתי רצויות של חום הנוצר עקב זרמי מערבולת ברכיבים כגון ליבה מגנטית של שנאים.
החומרים המשמשים בלמינציה עשויים להיות זהים זה לזה או שונים זה מזה. דוגמה לריבוד המורכב מחומרים שונים: שכבת פלסטיק העוטפת יריעת זכוכית משני צידיה. מגיני רוח של כלי רכב מיוצרים לעיתים קרובות באמצעות ריבוד של שכבת פלסטיק קשיח בין שני רבדים של זכוכית. עץ לבוד (דיקט) הוא דוגמה נפוצה ללמינציה שבה נעשה שימוש בחומרים זהים בכל שכבה. דוגמאות לחומרים המיוצרים באמצעות למינציה כוללות פורמייקה ודיקט.
למינציה של נייר, כגון בנייר תצלום, עשויה למנוע קימוטים, נזקי השמש, כתמים, נזקי שפשוף, כתמי שמן, טביעות אצבעות ונזקים סביבתיים. תעודות מזהות וכרטיסי אשראי מצופים כמעט תמיד בשכבת פלסטיק (דק או עבה). למינציה משמשת גם בפיסול העושה שימוש בעץ או בשרף.

המצאה

תהליך הלמינציה הומצא על ידי ד"ר מוריס מ' בלום (Blum), דוקטור ניו יורקי לרפואת שיניים, בשנת 1938. על אף שהלמינציות הדנטליות המשמשות כיום בתחום רפואת השיניים מתקדמות ביותר, השימוש בהן מתוארך לאמצע המאה ה-19. בלום, לעומת זאת, מצא שימוש אחר לשכבות החומר העדינות: הגנה על תצלומים. וכך, ב-1938 היה בלום הראשון אשר ריבד תצלום – של אשתו – והוליד את הלמינציה. עד לימינו אנו, מציינת אוניברסיטת מינסוטה מדי שנה את הישגו של בלום ביום הרצאות המוקדש לזכרו.
Without Me

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי הלסי, לואי בל, בריטני אמרדיו, איימי אלן, טימבלנד, סקוט סטורץ' וג'סטין טימברלייק והופק על ידי לואי בל. שיר זה נחשב לשיר הסולו הראשון של הלסי אשר הצליח לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100.
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של הלסי ב-29 באוקטובר 2018, כמה שבועות לאחר שיצא כסינגל. הקליפ בוים על ידי קולין טילי. כמו כן, הוציאה הלסי עבור השיר גם קליפ שיווקי שפורסם לראשונה בספוטיפיי.
נכון ליוני 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-225 מיליון צפיות.
אתנוגרפיה

אֶתְנוֹגְרַפְיָה (מיוונית: ἔθνος "אתנוס" - אומה, עם ו-γράφω "גראפו" - אני כותב) היא תיאור איכותי של תופעות בחברה האנושית, על-סמך עבודת שדה. אתנוגרפיה היא שיטת מחקר הוליסטית המחזיקה בדעה כי מרכיביה של מערכת, בהכרח אינם יכולים להיות מובנים באופן מלא ומדויק כאשר הם מוצגים ונחקרים באופן בלתי-תלוי האחד בשני. לסוגה יש מקורות היסטוריים כמו-גם פורמליים, ביומני-מסע ובדוחות משרד קולוניאליים. מספר מסורות אקדמיות, בעיקר הקונסטרוקטיביסטית והרלטיביזם הדוגמתי, גרסו כי האתנוגרפיה היא שיטת מחקר לגיטימית לחלוטין.

תחומי מחקר הקשורים לאתנוגרפיה

גם תחומים כמו סוציולוגיה ולימודי תרבות, מפיקים עבודות אתנוגרפיות מקרבם. סוציולוגיה אורבנית ואסכולת שיקגו במיוחד, מזוהים עם מחקרים אתנוגרפיים, אם-כי רבות מהעבודות המוכרות ביותר בתחום (הכוללות למשל את "חבורת קרן רחוב" מאת ויליאם וויט ואת "מטרופוליס השחורה" של קלייר דרק) הושפעו רבות מהאנתרופולוג לויד וורנר, ששהה במחלקה הסוציולוגית של שיקגו. האינטרקאציה הסימבולית גדלה על-ברכי אותה מסורת וסיפקה מספר עבודות אתנוגרפיות יוצאות מגדר-הרגיל, כולל למשל, את "פנטזיות משותפות" מאת גרי אלן פיין, המתעד את ההיסטוריה המוקדמת של משחקי התפקידים הפנטזיים. אך למרות העובדה שהרבה תחומי-בת ונקודות מבט תאורטיות בסוציולוגיה משתמשות בשיטות אתנוגרפיות, אתנוגרפיה היא לא תנאי בל יעבור של התחום, בניגוד למשל לאנתרופולוגיה תרבותית.
עוד תחומים העושים שימוש נרחב באתנוגרפיה הם חינוך, אתנומוזיקולוגיה, חקר הופעות ופולקלור. האנתרופולוג האמריקאני ג'ורג' ספינדלר היה מהחלוצים ביישום אתנוגרפיה מתודולוגית בכיתות הלימוד. ג'יימס ספרדלי הוא אנתוגרף ידוע נוסף בתחום, בעיקר בשל ספרו "הראיון האתנוגרפי" מ-1979.
שיטות אתנוגרפיות יושמו בהצלחה גם ללימודי ישיבות עסקיות. קבוצות של עובדים, מנהלים וכו', הם סוגים שונים של נושאי-מחקר סוציולוגיים, הנצפים בכל מערכת סוציולוגית נפוצה. כל קבוצה מראה תכונות, ערכים ודפוסי התנהגות שונים.
בהדרגה, אוניברסיטאות (כמו האוניברסיטה של אילינוי, UIUC) משתמשות בשיטות אתנוגרפיות כטכניקה לעידוד מחקר הומני בקרב תלמידי תואר ראשון. לדוגמה, תוכנית האתנוגרפיה של האוניברסיטה (EOTU - Ethnography of the University) מסבסדת מחקרים של תלמידי תואר ראשון ב-UIUC, ומתעדת אותם בארכיון אינטרנטי הנגיש דרך מחשבים באוניברסיטה. EOTU גם משמשת כקבוצת לימוד לסטודנטים, צוות ההוראה או לכל מי שמעוניין לדעת מה פירושו של דבר לנהל מחקר באוניברסיטאות כמוסדות לימודיים.
אנתרופולוגים כמו דניאל מילר ומרי דאגלס, השתמשו בנתונים אתנוגרפיים בשביל לענות על שאלות אקדמיות בנושא צרכנים וצרכנות. גם עסקים נעזרים באתנוגרפים בשביל להבין כיצד אנשים משתמשים במוצרים או שירותים, דבר שגרם לביקוש עולה לתחום הידוע כ"אתנוגרפיה עיצובית" ("design ethnography") העוסק בשיטות להבנת צרכנים וצרכנות, או לצורך עיצוב של מוצר-צריכה חדש. הכנס האחרון של "יישום אתנוגרפיה בתעשייה" (EPIC - Enthnographic Praxis in Industry Conference), שסובסד על ידי מיקרוסופט ואינטל, הוא ראיה לזה. גישתם השיטתית וההוליסטית של האתנוגרפים לניסיון אמיתי מחיי-היומיום, מוערך במיוחד בקרב מפתחי המוצרים, המשתמשים בשיטות אלה להבנת מאווים נסתרים או ניסיונות תרבותיים קולקטיביים הקשורים למוצרים מסוימים. בעוד שקבוצות מיקוד נכשלות ביידוע המשווק בכל הקשור למעשיהם של אנשים בפועל, אתנוגרפיה מקשרת בין מה שאנשים אומרים לבין מה שהם באמת עושים, ובכך נמנעת מהמלכודות הנוצרות עקב הסתמכות בלעדית על מידע מבוסס דיווח עצמי של קבוצות מיקוד.
לוטן

ענפים

כלכלת הקיבוץ מתבססת על רפת פרות שחלבן נשלח למחלבת יטבתה, על מטע דקלים ועל תיירות - בתי הארחה לקבוצות מישראל ומחו"ל אשר מגיעות לסדנאות חינוכיות בנושאים שונים. בשנת 2007 החל בקיבוץ ייצור גבינות מחלב עזים, אך הדיר נסגר כעבור כמה שנים ובעקבותיו פס ייצור הגבינות.

המרכז האקולוגי: לוטן

בקיבוץ לוטן  הוקם בשנת 1996 מרכז צפרות - תיירות אקולוגית לוטן. היוזמה תאמה את 
התפיסה הירוקה של חברי היישוב.  בקיבוץ  פותח ענף תיירות חינוכית והוא זכה להשלמה עם הקמת מרכז הצפרות.
במרכז קיימת שמורת ציפורים במקום בו הייתה מחצבה לא פעילה.
מיקומו של קיבוץ לוטן בלב הערבה הדרומית, באזור העשיר בצמחייה ובמקורות מים, הפך אותו לתחנת "תדלוק" וצבירת אנרגיה חשובה ביותר עבור מאות מינים של עופות נודדים החולפים בשמי הבקע הסורי-אפריקני. מספר המבקרים לשנה במרכז נאמד ב-10,000.
אכזריות

שימוש בחוק

המונח אכזריות משמש לעיתים קרובות בחוק ובקרימינולוגיה ביחס לטיפול בבעלי חיים, ילדים, בני זוג ואסירים. במדינות דוברות אנגלית, הביטוי "אכזריות לבעלי חיים" (animal cruelty) מתייחס לעיתים קרובות לגרימת סבל מיותר – בדומה לאיסור צער בעלי חיים במשפט העברי ובחוק הישראלי. במשפט הפלילי הוא מתייחס לענישה, עינוי קורבנות, ועונשים אכזריים וחריגים. במקרים של גירושין, רשויות שיפוט רבות מחשיבות פעולה אכזרית כעילה תקפה לגירושין.
על פי החוק, אכזריות היא "גרימת מצוקה גופנית או נפשית, בייחוד כאשר מדובר בקובע במתן גירושין".

ביהדות

בספר משלי נכתב: "אכזריות חמה ושטף אף" ופירשו שמתוך הכעס מגיע לאכזריות, "ולא יחמול ביום נקם" – כשיש נקמה אין חמלה אלא אכזריות.

החיוב להיות אכזרי

במקרים מסוימים, חכמים קבעו שיש להיות אכזרי, וההימנעות מכך מעידה על סדר עדיפויות לקוי:
כל שנעשה רחמן על האכזרי, לסוף נעשה אכזר על הרחמנים. כתיב: 'ויחמול שאול על אגג ועל מיטב הצאן והבקר', וכתיב בנוב עיר הכהנים: 'ואת נוב עיר הכהנים הכה לפי חרב'
— מדרש תנחומא על פרשת מצורע, סימן א'
.

אזכורים נוספים

מובא שהשוחט נהיה אכזרי משום שמתרגל להרוג.
מובא שמלחמת הרשות גורמת לאדם להפוך לאכזרי משום שהורגים אנשים ונעשה הדבר זול אצל האדם מה שאין כן האדם במלחמת מצווה שלא מעוררת אכזריות בלב הלוחמים אלא להפך כשעושים לשם שמיים.
וכן מי שנותן צדקה ולא מתעורר אצלו שום רגש הרי זה אכזריות ומאבד את זכות הצדקה וכמו שכ' הרמב"ם כל הנותן צדקה לעני בסבר פנים רעות ופניו כבושות בקרקע אפילו נתן לו אלף זהובים איבד זכותו והפסידה.
כעס מביא לידי אכזריות עצמית ואיבוד לדעת שמתוך מרירותו משחית רגש שהטביע הקב"ה בכל בריה לשמור על בריאותה ולהתאוות לחיים על אף כל הקושי.
אמצע הטווח

חוסן

אמצע הטווח משתמש רק בערכים הקיצוניים ומתעלם מכל הערכים הבינוניים. לכן אמצע הטווח הוא מאוד לא יציב, ונקודת השבירה שלו היא 0, כלומר שתצפית אחת יכולה לשנות אותו באופן משמעותי. יתר על כן, הוא מושפע מאוד מהחריגים: הגדלת הערך העליון או הקטנת הערך התחתון ב-x משנה את אמצע הטווח ב-x/2, בזמן שהוא משנה גם את המדגם, שגם לו נקודת השבירה הוא 0, רק ב-x/n. משום כך השימוש בו בסטטיסטיקה מעשית הוא קטן אלא אם כן מטפלים בחריגות.
אמצע טווח גזוז הידוע גם בתור סיכום אמצע (midsummary) - אמצע הטווח של n% הוא ממוצע חשבוני של נתוני n% ו-%(n-100), והוא חסון יותר מכיוון שנקודת השבירה שלו היא n%. באמצע של כל האמצעים הגזוזים, כלומר אמצע גזוז בעל 25%, נמצא אמצע הסיכום (midsummary). את החציון ניתן להגדיר בתור אמצע טווח הגזוז לגמרי (50%), דבר זה תואם את תכונת החציון של קבוצת נתונים בעלת מספר נתונים זוגי שהוא ממוצע של שני הנתונים האמצעיים.
בטווחי אמצעים גזוזים ניתן להשתמש בסטטיסטיקות תאורטיות כמו בצידוד. ההפרשים בין אמצעי סיכומים, כגון אמצע הסיכום פחות החציון נותנים כלים לצידוד בנקודות שונות בזנב.

יעילות

למרות חסרונותיו, לפעמים לאמצע הטווח נמצא שימוש: אמצע הטווח הוא אומדן יעיל ל-μ, הוא נותן דגימה קטנה לגבנוניות שלילית, עם זאת הוא לא יעיל לגבנוניות חיוביות כגון נורמל.
לדוגמה, להתפלגות אחידה רציפה עם מקסימום ומינימום לא ידועים, אמצע הטווח הוא אומדן UMVU לממוצע. הדגימה המינימלית והדגימה המקסימלית, יחד עם גודל מדגם, הם נתון מספיק למקסימום האוכלוסייה ומינימום האוכלוסייה - הבאת דגימות אחרות, בהתניה במקסימום ומינימום נתונים, הם רק ההתפלגות אחידה בין המקסימום והמינימום ובהבאתם אין הוספת מידע. ראה בעיית הטנק הגרמני לדיון נוסף. כך אמצע הטווח, שהוא אומדן בלתי מוטה ומספק של ממוצע האוכלוסייה, הוא למעשה UMVU: שימוש בממוצע המדגם רק מוסיף רעש בהתבסס על ההתפלגות אינפורמטיבית של הנקודות בטווח זה.
לעומת זאת, בהתפלגות הנורמלית, המדגם מתכוון הוא אומדן UMVU של הממוצע. כך התפלגויות קורטיזית לוּחָנִית, אשר לעיתים קרובות יכולה להיחשב בין התפלגות אחידה והתפלגות נורמלית, האינפורמטיביות של נקודות דגימת אמצע לעומת ערכי קיצון משתנה מ-"שווה" לנורמל עד ל-"אינפורמטיבית" להתפלגות אחידה, ולהתפלגויות שונות, אחד או אחר (או כמה שילוב שלהם) עשוי להיות יעיל ביותר. אנלוג חזק הוא טרימין (trimean), שהוא הממוצע בין אמצע הצירים (אמצע טווח גזוז ב-25%) וחציון.
וילה אמו

אדריכלות

תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, והיא תואמת כמעט במדויק את הבניין הקיים. תוכנית הבניין וחזיתו בעלי סימטריה דו-צדדית האופיינית לעבודותיו של פלאדיו. 
במרכז מצוי בית האדון ולו מתאר רבוע. אל הפתח המרכזי עולה כבש רחב עם שיפוע מתון, שניתן היה להגיע באמצעותו, אגב רכיבה על סוס, עד לכניסה הראשית אל הבניין. כמקובל בווילות של פלאדיו, גם כאן לבניין שלוש קומות הניכרות בחלונותיהן. קומת האדון בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה אליה עולה הכבש. מתחתיה שוכנת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה נראים משני צידי הכבש. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה צרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית.
הכבש עולה אל מבואה בצורת לוג'יה (loggia) עם חזית דמוית מקדש רומי, כלומר עם שני עמודים התומכים בגג גמלוני. החזית פשוטה ביותר בעיצובה, כמעט ללא עיטורים, פרט לשתי דמויות מכונפות האוחזות בסמל המשפחה, המעוצבת במשולש הגמלון. 
משני צידי בית האדון משוכים שני אגפים צרים וארוכים, שבחזיתם טור של אחת-עשרה קשתות בכל צד. אגפים אלה נועדו למתקנים, למחסנים ולציוד החקלאי של החווה. לאגפים האלה ניתן היה להגיע מן הבית תחת קירוי. האגפים ארוכים במיוחד ומעידים על צורכי אחסון רבים המעידים על שפע כלכלי של המשפחה. משפחת אמו החלה לגדל בשטחיה שבעמק הפו את צמחי התירס, שהגיעו זה לא כבר מן העולם החדש. בתמשיחי הקיר (פרסקו) המעטרים את חדרי האירוח שבבית ניתן לראות תיאורי אשכולות קלחי תירס בשל. גידול זה העלה בהרבה את רווחיה של המשפחה. בקצוות האגפים האלה, בחלק המרוחק ביותר מן הבית, מתרוממים שובכי יונים.
את עיטור קירותיהם של החדרים הפקיד פלאדיו בידיו של הצייר ג'ובאני בטיסטה זלוטי (Zelotti). חדר אחד מכונה בשם "חדר האומנויות" שכן הוא מציג האנשות של אומנויות ומדעים ובהן השירה, המוזיקה והאסטרונומיה. עיטורים אחרים מתייחסים לוונוס, אלת האהבה.
פסטיבל

פסטיבל (בלועזית: Festival. לפי האקדמיה ללשון העברית: תְּחִגָּה) הוא חגיגת אירועים אמנותיים או בידוריים בהיקף גדול מהרגיל. אירועי ותכני הפסטיבל הם על פי רוב בעלי מכנה משותף, כמו נושא או צורה אומנותית. רבים מהפסטיבלים מתקיימים באופן סדיר פעם בשנה.

מקור המונח

מקור המילה "פסטיבל" (Festival) בצרפתית ובאנגלית של ימי הביניים. המילה התפתחה מהמילה הלטינית festa, שפירושה סעודה, משתה, חגיגה.
הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי הציע תחת המילה פסטיבל את המילים חגאום (חַגְאֹם; בריבוי: חַגְאֻמִּים) או חגום, הרומזות על המילים אום (מילה מקראית שפירושה לאום) ואמנות. אבינרי ניבא שהחידוש "תחיגה" של ועד הלשון לא יצלח הן מבחינה פונטית (הזכיר לו את המילה "דחיקה") הן מבחינה לשונית (נימק כי השמות במשקל זה, כמו תהילה או תפילה, נובעים מתוך בניין פיעל או התפעל: מהלל-מתהלל, מתחנן – ואילו השורש ח־ג־ג נוטה חג וחוגג ולא "מחגג" או "מתחגג"). אבינרי אף הציע להחיות את המילה הגנוזה בפיוטים חֶגֶג (במשקל רטט).

סוגי פסטיבלים

ישנם פסטיבלים העוסקים בתחום רחב מאד, אותו הם פורטים באמצעות תכנים שונים לנושאים וסוגות - לדוגמה פסטיבלי מוזיקה; וישנם אחרים, המקדישים עצמם לנושא מצומצם בתוך תחום רחב - כדוגמת "פסטיבל מוזיקת הרנסאנס של קופנהגן". לצד אלה ישנם אף "פסטיבלי-נישה": אלו הם אותם פסטיבלים המתמקדים ברעיון צר יחסית, או המעלים את קרנה או פועלה של אישיות ספציפית, למשל פסטיבל ריכרד וגנר. בשולי הפסטיבל יתקיימו, על פי רוב, הרצאות, פאנלים ומספר אירועי-משנה קטנים המיועדים לתמוך בנושא האירוע המרכזי - כתערוכות, או להשלים את אווירת החג, כדוכני מזון.
פסטיבל בהיקף קטן יכול להתרחש כולו על במה אחת, שעליה עולים הרכבים מוזיקליים רבים בזה אחר זה במשך שעות אחדות (למשל פסטיבל שירי ילדים). פסטיבל כזה ייועד על פי רוב לקהל מקומי או קטן. פסטיבל גדול, שמושך קהל רחב יותר ועשוי אף למשוך אורחים מארצות אחרות, יכול להתרחש במהלך ימים אחדים (כאלה הם למשל פסטיבלי רוק) ואפילו במשך חודש (למשל פסטיבל ישראל), ויכול להתרחש על במה אחת, במות אחדות או אף במקומות רבים ברחבי אותה עיר.
פסטיבלים יכולים להיות מאורגנים על ידי רשות מקומית או על ידי יזם פרטי. אולם כמעט כל הפסטיבלים הם בעלי מטרה של קידום ערך כלשהו/צורת אמנות מסוימת בציבור הרחב החי בסביבה שבה נערך אותו פסטיבל.
פסטיבל שמשולב בשוק או אירועי מכירה של מוצרים ייחודיים נקרא יריד (לדוגמה יריד החלב של ויסקונסין). קרנבל הוא פסטיבל תחפושות וריקודים בהשתתפות הקהל, לרוב בליווי תהלוכה בעלת אלמנטים קרקסיים. זהו פסטיבל שמקורו דתי בימי הביניים. רוב הפסטיבלים הנערכים בעידן המודרני, מכילים אירועי אמנות כסרטי קולנוע, הצגות, או מופעי מוזיקה, ריקוד ולוליינות, לעיתים בשילוב של מספר צורות אמנות (כמו בפסטיבל ישראל) ולעיתים תוך ייחוד של צורת אמנות אחת (כפסטיבלי תיאטרון).
שמש (סמל)

סמלה של השמש, הבולטת כל כך בשמי היום, והחיונית כל כך לקיומם של החיים על פני כדור הארץ, נפוץ בדגלים, בסמלים ובמטבעות של מדינות רבות. השמש, בדומה לכתר, היא סמל מלוכה מובהק.
שמש בדגליהן של מדינות אחדות:
בדגלי מדינות אחדות, כגון דגל אוגנדה, השמש אינה מופיעה באמצעות סמל מפורש, אלא בצורה של פס צהוב המסמל אותה.
שמש בסמליהן של מדינות אחדות:
הפיגוע במתחם חיילי ארצות הברית בח'ובאר

הפיגוע במתחם חיילי ארצות הברית בח'ובאר התרחש ב-25 ביוני 1996. משאית תופת התפוצצה בסמוך לבניין מגורים במתחם של חיילי ארצות הברית בעיר ח'ובאר, ליד דהראן שבערב הסעודית. בפיגוע נהרגו 19 חיילים אמריקאים ונפצעו 498 אנשים.

הפיגוע

מטרתו של הפיגוע הייתה מתחם של חיילי ארצות הברית בח'ובאר, שבו התאכסנו בין השאר חיילים של חיל האוויר האמריקאי, שהשתייכו לאחת היחידות שעסקו באכיפת האיסור על טיסות עיראקיות במרחב אווירי בחלקה הדרומי של עיראק (האזור האסור לטיסה הוגדר ככזה לאחר מלחמת המפרץ).
בימים הראשונים של חודש יוני 1996 העמיסו מחבלים חומרי נפץ על גבי משאית גז או ביוב שקנו. על פי הערכה שנעשתה לאחר הפיגוע הועמסו עליה 1,400 עד 2,200 קילוגרם של חומר נפץ ובנוסף לכך בנזין. 
משאית התופת שהייתה מלווה ברכב חלוץ וברכב מילוט הגיעו אל מתחם המגורים של חיילי ארצות הברית בח'ובאר ב-25 ביוני בשעה 21:43. כלי הרכב ניסו להיכנס למתחם\ אך הזקיפים בשעריו מנעו זאת מהם. לאחר מכן הוביל רכב הסיור את המשאית אל מגרש חניה שהיה צמוד לגבול החיצוני של המתחם האמריקאי. המחבלים החנו את המשאית ליד הגדר, כ-22 מטרים מבניין מס' 131, בניין מגורים בן שמונה קומות. בינו לבין המשאית ניצבו הגדר ההיקפית של המתחם ולידה מחסומי בטון, שורת עצים קטנים וכביש פתוח. לאחר הצבת המשאית עזבו המחבלים את המקום ברכב המילוט. המשאית התפוצצה שלוש או ארבע דקות לאחר מכן, בשעה 21:50 לערך.
זקיף אמריקאי על גג בנין מס' 131, רב-סמל אלפרדו גואררו, ראה את המחבלים והמשאית והבין שמדובר באיום. הוא הזעיק את אנשי הביטחון של המתחם ויזם פינוי של הבניין, אשר היה בעיצומו בעת שהמשאית התפוצצה, ועל ידי כך הציל קרוב לוודאי חיים רבים. 
עוצמת ההתפוצצות שהפיק מטענה של המשאית הוערך כשקול להתפוצצות של לפחות 9 טון TNT. ההתפוצצות הורגשה עד למרחק של 30 קילומטרים מהמקום, בבחריין השכנה. כוח ההתפוצצות הסב נזקים כבדים לשישה מבנים במתחם האמריקאי. קירו של בניין 131 שפנה אל המשאית נהרס כולו. זכוכיות חלונות נופצו בכל המבנים ברדיוס של כקילומטר וחצי סביב מוקד הפיצוץ. במקום בו עמדה המשאית נפער מכתש בקוטר של 26 מטרים ובעומק של 11 מטרים. אספקת החשמל לרבים מהמבנים במתחם נותקה ומהומה השתררה במקום. החיילים האמריקאים התפנו ממבני המגורים ועסקו בפינוי הנפגעים לחדר האוכל שבמתחם, שהוסב לתחנת איסוף.
בנוסף להתרעה שסיפק הזקיף תרמו עוד שני גורמים להפחתת מספר הנפגעים בהתפוצצות: ברגע ההתפוצצות נמצאו חיילים רבים בחדר מדרגות בצד הבניין המרוחק מהמשאית; בנוסף, מחסומי הבטון שליד הגדר ההיקפית הסיטו חלק מכוח ההתפוצצות כלפי מעלה והרחק מקומות הבניין התחתונות, ועל ידי כך אפשר שמנעו את קריסתו המוחלטת.
בסך הכל נהרגו באירוע 19 קצינים וחיילים מחיל האוויר של ארצות הברית. מספר הפצועים הגיע ל-498, מבני לאומים שונים.
רב-סמל גואררו עוטר במדליית חייל חיל האוויר על פעולתו שתרמה להקטנת מספר הנפגעים באירוע.