google/wiki40b huggingface dataset:
באב אל חוטה

באב חוטה (בערבית: باب حطة) היא שכונה ברובע המוסלמי, באזור הצפון-מזרחי של העיר העתיקה בירושלים, הגובלת במתחם כיפת הסלע במזרח ובשער הפרחים במערב. 
השכונה קרויה על שם אחד מהשערים הצפוניים של הר הבית, בעל שם זהה.

התיישבות יהודית במאה ה-19

באזור זה היו שני ניסיונות התיישבות של יהודים במהלך המאה ה-19. בראשית המאה, עם חידושה של העדה האשכנזית בירושלים, התגוררו רוב האשכנזים ברובע זה ואף רכשו בו בתים וחצרות. למרות זאת, הם לא הצליחו להתבסס במקום ובמשך הזמן עברו רובם לאזור הרובע היהודי בו שכנה העדה הספרדית הוותיקה.  
במחצית השנייה של המאה ה-19, בעקבות הגידול באוכלוסייה היהודית ומצוקת הדיור ברובע היהודי, החל תהליך היציאה מהחומות וחיפוש אזורי מגורים חדשים בתוך חומות העיר העתיקה. ניסיון ההתרחבות הראשון בתוך החומות נעשה בשנת 1886 באזור באב אל חוטה על ידי ראשי הכוללים. לשם כך נרכש מגרש רחב ומספר חצרות עתיקות במטרה להרוס את המבנים העתיקים ולבנות במקומם שכונה חדשה, אולם בשל הפרעות שונות גם ניסיון זה נכשל. ב-1891 דיווח אברהם לונץ: "ברובע העיר הזה הכולל כל גבעת בצעיתא הישנה, יושבים מושלמנים מדלת העם במספר מעט, ורובו מלא חורבות ומקומות פנויים, מאחינו יושבים בו אך כעשרים משפחה, מרביתם בחצר אחוזת כולל ורשה". 
לאחר פרעות תרפ"ט ב־1929, עזבו היהודים את המקום מחשש לחייהם. רק רחל גרין, נשארה במקום כדי לשמור על ההתיישבות היהודית במקום. חוקרי ירושלים פנחס גרייאבסקי ושבתאי זכריה תיעדו אותה בכתביהם:
"הזקנה הזאת, נולדה בירושלים לפני שבעים שנה, ובכל כוחה מתאמצת היא להחזיק את חצרה היחידה, שארית הפליטה, שלא תיפול גם היא בידי זרים, כמו כל אותם הבתים שהיו שייכים מקודם ליהודים. ובכל הבתים והחצרות שהיו והינם שייכים ליהודים יושבים עתה נוכרים, ורק היא לבדה נשארה בחצר שלה ומתאמצת בכל כוחה שלא תיפול נחלתה גם היא בידי נוכרים. הישמעאלים מהרובע הזה מכבדים ומוקירים אותה ואת אומץ לבה וקוראים לה רחל אמנו" .
לאחר פטירתה של רחל גרין ב־1934, פסקה ההתיישבות היהודית במקום, עד חידושה בראשית המאה ה־21.

דמוגרפיה

השכונה נחשבת לאחד האזורים העניים ביותר של ירושלים. בשכונה גרים בעיקר צוענים, בראשות המוח'תאר עבד-אלחכים מוחמד דיב סלים. כמו כן, גרים בשכונה זו כ-20 משפחות יהודיות חלק מהם בחצר אחוזת כולל ורשה המקורית וחלק בבנינים אחרים.
הסולל

הסּוֹלֵל, כלי מבטא לפועלי העבודות הציבוריות, היה כתב עת של פועלים וחלוצים בתקופת העלייה השלישית, פועלי העבודות הציבוריות של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל, אשר ראה אור במהלך שנת תרפ"א, 1920–1922.

עריכה, תכנים, משתתפים

"הסולל" נערך על ידי הסופר יוסף חיים ברנר כאשר ישב במחנה מגדל של גדוד העבודה, ולימד את חברי הגדוד שיעורים בתחומי מדעי הרוח; יחד עמו, וגם לאחר הרצחו במאורעות תרפ"א 1921, ערך את "הסולל" שמואל גולדזייגר-סבוראי, אז חבר גדוד העבודה ולאחר מכן חבר קיבוץ תל יוסף. רוב הגליונות עסקו בחיי החלוצים והפועלים, ובמיוחד בענייני העבודות שהועסקו בהן. רבים מפועלי העבודות הציבוריות הועסקו בסלילת כבישים; אחרים בחקלאות ובבניין צריפים ובתי אבן. רובם היו גברים ומיעוטם נשים, צעירים בשנות העשרים לחייהם, עולים חדשים ממזרח אירופה, וחלק ניכר מהם היו בוגרי תנוער נוער והכשרה: "השומר הצעיר" ו"החלוץ". הגליונות כללו גם מבעים ספרותיים והצעות לתרגום מונחים מתחומי העבודות שעסקו בהם.
בכתב העת השתתפו רבים מאנשי העלייה השנייה ועולי העלייה השלישית החדשים בארץ, אשר היו פועלים או מנהיגים במפלגות הפועלים: "אחדות העבודה" ו"הפועל הצעיר", אנשי השומר הצעיר וחברי גדוד העבודה, רובם ככולם אנשי תנועת העבודה, בהם: ברל כצנלסון, דב הוז, אליהו גולומב, דוד רמז, יהודה אלמוג, יהודה ארז, משה סורקין, אהרון ציזלינג, צבי לופט, מרדכי שנהבי, נתן חרובי, מאיר יערי, יצחק לנדוברג-שדה, מנחם אלקינד, שלמה לבקוביץ-לביא, צבי נדב, יצחק בן-צבי, מניה שוחט וישראל שוחט.
ברנר קבע את אופיו העברי הרהוט של "הסולל" ותרם למילונֵי המונחים שתורגמו משפות זרות לעברית והוספו אל גליונות "הסולל"; הוא השפיע על האופי והסגנון הספרותי, אך החף ממליציות יתר, של הרשימות, הפרוטוקלים וההצעות, שהובאו בכתב העת.
פאול אשרסון

חייו

אשרסון נולד בברלין, בירת גרמניה בשנת 1834 כבן של יועץ רפואה. בשנת 1850 החל גם הוא בלימודי רפואה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין, אך במהרה החל לגלות עניין גובר בבוטניקה. בשנת 1855 הוענק לו דוקטורט על חיבורו שעסק בצמחיית מרקיזות ברנדנבורג, חבל ארץ בגרמניה של ימינו. 
לאחר מכן חקר את צמחיית אזור סקסוניה, וב-1860 התמנה לעוזר בגן הבוטני של ברלין, וחמש שנים לאחר מכן החל לעבוד גם בעשבייה המלכותית. במקביל, הוא קודם לדרגת פרופסור בתחום גאוגרפיה של צמחים. החל משנת 1873, אשרסון היה שותף למספר משלחות מחקר לאפריקה ולמזרח התיכון, וחקר את הצמחים בקברות הפרעונים. בצוותא עם גיאורג שוינפורט, כתב את "הפלורה המצוירת של מצרים". 
אשרסון היה שותף לחיפוש אם החיטה, ששבה והתגלתה על ידי אהרון אהרונסון.
דודג' וייפר

רקע

היוזמה לייצור דגם הוויפר הגיע בשלהי 1988 בסטודיו לעיצוב מתקדם של קרייזלר. בפברואר אותה שנה הציע נשיא קרייזלר, בוב לוץ, ראש מחלקת העיצוב, טום גייל, לשקול לייצר דגם "קוברה מודרני", בדומה ל-AC Cobra. כמה חודשים לאחר מכן גייל הציג ללוץ דגם אבטיפוס. המכונית הופיעה כמכונית קונספט בתערוכת המכוניות הבינלאומית של צפון אמריקה בשנת 1989. התגובה הציבורית הייתה נלהבת עד כדי כך שהמהנדס הראשי, רוי סיוברג, הונחה לפתח אותה בייצור תעשייתי.
סיוברג בחר 85 מהנדסים והקים את "צוות וייפר". הפיתוח החל במרץ 1989. הקבוצה ביקשה ממי שהייתה אז חברת הבת של קרייזלר, למבורגיני, שתיצוק בלוק אלומיניום לשימוש בווייפר. ייצור הגוף הושלם בסתיו 1989 ואבטיפוס של השלדה היה מוכן כבר בדצמבר. אף על פי שבבדיקות הראשוניות נעשה שימוש במנוע V8, מנוע ה-V10 אשר היה אמור להיות במכונית מלכתחילה, היה מוכן בפברואר 1990. אישור רשמי מנכ"ל קרייזלר", לי איאקוקה, הגיע במאי 1990. שנה מאוחר יותר, קרול שלבי נהג ברכב הוייפר הטרומי במירוץ אינדיאנפוליס 500. בנובמבר 1991, המכונית שוחררה לבוחני רכב והמשלוחים ההקמעונאיים הראשונים החלו בינואר 1992.

הדור הראשון (SR I; 1991–1995)

האבטיפוס הראשון נבחן בינואר 1989. בינואר 1991 יצאו לראשונה שני דגמים טרומיים אשר השתתפו במירוץ אינדיאפוליס 500. הוייפר החליפה את הדודג' סטלת', רכב המירוצים של דודג' אשר יוצר ביפן, לאחר שזכתה לביקורת רבה מאנשי איגוד עובדי הרכב האמריקאי, והחלה להימכר בינואר 1992 בשם RT/10 רודסטר. למבורגיני האיטלקית, אשר נשלטה אז על ידי קבוצת קרייזלר, עזרה לעצב את מנוע ה-V10 של הוויפר, אשר התבסס על מנוע LA V8 של קרייזלר. תורם עיקרי להתפתחות הוויפר עוד מראשיתה היה דיק וינקלס, מהנדס החשמל הראשי, אשר בילה חלק ניכר מזמנו באיטליה.
תחילה הוויפר עוצבה כדי להיות מכונית ביצועים. לא היו ידיות חיצוניות בדלתותיה, לא היה לה מנעול צילינדר או מיזוג אוויר, כמקובל במכוניות פרטיות. עם זאת, בדגמים מאוחרים יותר הוצעה האפשרות לבקרת אקלים והתקנה פוטנציאלית של מיזוג אוויר. הגג היה עשוי בד, והחלונות היו עשויים ויניל, כדי לפתוח ולסגור אותם נעשה שימוש ברוכסנים, בדומה לרכב אחר של החברה, הג'יפ דודג' ורנגלר. עם זאת, הוויפר עדיין צוידה עם כמה אלמנטים פנימיים, דוגמת מערכת סטריאו, מושבי עור מתכווננים ושטיחים. חישוקי האלומיניום היו בעלי קוטר גדול יותר בעקבות הגודל המשמעותי של הבלמים. גוף הרכב נבנה מיפברגלאס קל משקל עם גג קשיח, אך במודלים מאוחרים הוצע גם גג בד. לא היו כריות אוויר ברכב מתוך ניסיון לחסוך במשקל הרכב. לרוב דגמי הוויפר הוצע גם מתלים מתכוונים לצורך ביצועים טובים יותר.
רב שינוי

רב שינוי גאון -  גאון פומבדיתא שבבבל וראש הישיבה קרוב לאמצע תקופת הגאונים, בשנת ד'תקמ"ב (781) בערך. מישיבת פומבדיתא שבראשותו ומישיבת סורא יצאו תשובות לכל קהילה יהודית בתחומי שלטון האימפריה המוסלמית, תשובות לשאלות שהופנו על ידיהם לגאוני בבל. רב שינוי היה מחכמי ישיבת פומבדיתא ומונה לגאון וראש הישיבה לאחר פטירת רב רבא גאון בר רב דודאי. לפי עדות רב שרירא גאון, לא האריך רב שינוי בתפקידו ונפטר זמן לא רב לאחר מכן.

רקע

ישיבת פומבדיתא הוקמה בדור השני של תקופת האמוראים בידי רב יהודה, סביב שנת ד'י"ד (253). מאז הקמתה הייתה לישיבה השפעה רבה על יהדות בבל, ועם הידלדלות המרכז היהודי בארץ ישראל - על היהדות בכלל. בתקופת הגאונים הייתה הישיבה דומיננטית ורצף הלימוד בה לא הפסיק. הגאונים לימדו והפיצו את התלמוד הבבלי ואת ההלכה העולה ממנו לתלמידיהם בישיבות בבל, וגם לקהילות יהודיות מחוץ לבבל. מישיבת פומבדיתא ומישיבת סורא יצאו תשובות לכל קהילה יהודית בתחומי שלטון האימפריה המוסלמית, כמענה לשאלות שהופנו על ידי הקהילות לגאוני בבל. השאלות עסקו בכל תחומי היהדות, והאיגרות בין הישיבות לבין הקהילות שמרו על קשר בין הקהילות לבין המרכז התורני הגדול שבבבל.
טומטינה

טומטינה (בוולנסית: Tomatina) הוא פסטיבל שנתי המתקיים בעיר בוניול (Buñol) שבקהילה האוטונומית ולנסיה בספרד, שבמסגרתו נערכת מלחמת עגבניות בהשתתפות עשרות אלפי בני אדם.
הפסטיבל נערך כל שנה לקראת סוף חודש אוגוסט, ומלחמת העגבניות חותמת אותו, ביום רביעי האחרון בחודש. עשרות אלפי תיירים מגיעים מכל העולם לעיר כדי להשתתף במלחמה שבה איש אינו נפגע למעט פגיעות של עגבניות. הפסטיבל עצמו אורך כמה ימים, שבמהלכם מתקיימים מופעי מוזיקה, זיקוקין די-נור ותהלוכות וכן תחרות בישול מסורתית. 
בבוקר המלחמה נתלה בשר חזיר על עמוד גבוה. על המשתתפים לנסות ולהגיע בכוחות עצמם אל הבשר, כאשר הם מטפסים אחד על השני בניסיון להגיע אליו. מהרגע שבו אחד האנשים מצליח להוריד את הבשר וזוכה בו, נפתחת מלחמת העגבניות. את הנשק למלחמה מספקות עשרות משאיות המביאות יותר מ-100 טונות של עגבניות אל מרכז העיר. את פתיחת הקרב, ואת סיומו לאחר שעה בדיוק, מציינים בירי תותח.
החל משנת 2013, הכניסה לפסטיבל כרוכה בתשלום ומספר המשתתפים מוגבל, מסיבות בטיחותיות.
המסורת החלה בשנת 1945 בערך, אך מקורו של הפסטיבל אינו ברור. ייתכן כי הוא התפתחות של קרב אוכל קטן שהפך למסורת, או התפתחות של התפרעות בעקבות התהפכותה של משאית עמוסת עגבניות.

ביקורת

יש המבקרים את האירוע בטענה כי הוא בזבוז של אוכל, בעוד שבעולם יש מיליוני אנשים רעבים.
ג'עפר פרח

ביוגרפיה

ג'עפר פרח הוא בוגר אוניברסיטת חיפה בסוציולוגיה וחינוך. כיהן כיו"ר ועד הסטודנטים הערבים באוניברסיטת חיפה ויו"ר התאחדות הסטודנטים הערבים בישראל.
עבד כעיתונאי ברשת המקומונים של "הארץ" ובמספר עיתונים בערבית ובתוכניות הטלוויזיה "עובדה" ו"מבט נשי" בערוץ 2. כתב מאמרים פובליציסטיים שפורסמו בעיתונות בערבית, בעברית ובאנגלית. שימש מרצה לתקשורת ולדוברות במכללה למינהל. היה מעורב בהקמת ארגון ההכוון הלימודי לסטודנטים הערבים, ארגון איעלאם וארגון מוסאוא. היה בין יוזמי ערוץ טלוויזיה ערבי בישראל.
בשנת 2011 עזב את מוסאוא והקים את חברת ביסאן תקשורת שיזמה והקימה את ערוץ הטלוויזיה הערבי הייעודי "הלא TV" ביחד עם זיאד עומרי, בסאם ג'אבר, מכללת סכנין, חברת סקטורס, רשת, ענני תקשורת, רן אדליסט ועמי הולנדר. הוא ייצב את הערוץ וניהל אותו עד שנרכש בידי קבוצת פנורמה. מעורב במיאמי תקשורת בחברה הערבית. בשנת 2015 חזר לנהל את מרכז מוסאוא.

פעילות פוליטית

פרח פועל למען הכרה בזכויות הלאומיות האזרחיות של המיעוט הערבי בישראל, לסיום הכיבוש הישראלי ולשוויון זכויות של כלל אזרחי ישראל (כולל מניעת אפליה של אזרחים יהודים מקבוצות מודרות, כגון יוצאי אתיופיה). בשנות השמונים הנהיג את ועד הסטודנטים הערבים באונ' חיפה ואת התאחדות הסטודנטים הערבים בארץ. בין השנים 1979–1989 עבד כעיתונאי ותחקירן ברשת שוקן, העיתונות הערבית ובתוכניות טלוויזיה. לימד עיתונות ותקשורת במכללה למינהל. השתתף בהקמת מספר ארגונים ביניהם העמותה להכווין לימודי, המרכז הערבי לתכנון אלטרנטיבי ומרכז אעלאם. הקים ומנהל את מרכז מוסאוא - לזכויות האזרחים הערביים בישראל. פרח הוביל פרויקטים ויוזמות אזרחיות לשינוי מדיניות ומימוש זכויותיהם של האזרחים הערבים במדינה, כולל סנגור וגיבוש פניות למוסדות בינלאומיים. פעל במשך השנים לקדם פיתוח כלכלי חברתי ברשויות הערביות ולהציף את הצורך בהכרה חוקתית של זכויות האזרחים הערבים.]
בעת שהשתתף בהפגנה בחיפה ב-18 במאי 2018 נעצר בידי המשטרה. בסמוך למעצר ברכו נשברה, והוא התלונן שהדבר קרה כתוצאה של אלימות של שוטר נגדו. ב-8 באוקטובר 2018 הוחלט במח"ש להעמיד לדין את השוטר החשוד במעשה, ליאור חתם. בגין תקיפה, איומים וגרימת חבלה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת התמודד פרח על ראשות מפלגת חד"ש.

ג'עפר פרח מתגורר בחיפה. הוא נשוי ואב לשלושה.
סגמנטציה (מחשוב)

סֶגְמֶנְטַצְיָה - בראייה ממוחשבת המונח מתייחס לתהליך של חלוקת תמונה דיגיטלית למקטעים (סגמנטים) כאוספים של פיקסלים הנמצאים זה ליד זה בתמונה. מטרת התהליך היא לפשט או לשנות את הייצוג של התמונה לאוסף של אובייקטים בעלי משמעות שניתן להתייחס אליהם לאחר מכן על ידי אלגוריתמים אחרים לראייה ממוחשבת או לעיבוד תמונה, כגון מציאת גבולות או קווים.
התוצאה של התהליך היא אוסף של מקטעים זרים המכסים את התמונה כולה.
ההפרדה נעשית על סמך תכונות של פיקסלים כגון צבע, בהירות, מרקם וכדומה.

סגמנטציה באמצעות הפעלת סף

האופן הפשוט ביותר בו ניתן לבצע סגמנציה לתמונת רמות אפור (תמונת שחור לבן, בעלת ערוץ צבע יחד) הוא הפעלת סף.
בוחרים ערך רמת אפור, מגדירים כל פיקסל מעל ערך זה לסגמנט אחד, וכל פיקסל מתחת לערך זה לסגמנט אחר.

סגמנטציה באמצעות אישכול

באמצעות אלגוריתמים לאשכול (או ניתוח אשכולות) ניתן לחלק תמונה לסגמנטים (חלקים) אחידים יחסית, הנבדלים ביניהם.
רון ג'ונסון (פוליטיקאי)

ביוגרפיה

ג'ונסון נולד במנקטו שבמינסוטה. ב-1988 סיים תואר ראשון בחשבונאות ובניהול באוניברסיטת מינסוטה, לאחר מכן למד לימודי ערב לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת מינסוטה אך לא השלים את התואר. במקביל עבד כרואה חשבון בחברת Jostens במיניאפוליס. ב-1979 עבר לאושקוש שבויסקונסין והקים עם גיסו את חברת ייצור חומרי האריזה PACUR. הוא כיהן כמנכ"ל החברה עד בחירתו לסנאט. 
בינואר 2011 החל לכהן לסנאט של ארצות הברית לאחר שניצח בבחירות בשנת 2010 את הסנאטור המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית ראס פיינגולד ברוב של 52%. בבחירות ב-2016 נבחר לכהונה נוספת. הוא מכהן מינואר 2015 כיו"ר הוועדה לביטחון לאומי ולענייני ממשל. כמו כן הוא חבר בוועדת התקציב, בוועדת המסחר, מדע והתחבורה, חבר בוועדת החוץ ומכהן כיו"ר ועדת המשנה שלה לענייני אירופה, ברית נאט"ו ושיתוף פעולה ביטחוני אזורי. 
ג'ונסון נשוי ואב לשלושה.
מסאקי סוזוקי

קורות חייו

סוזוקי נולד בקובה שביפן להורים נוצרים ומוזיקאים חובבים. הוא החל לנגן בעוגב בכנסייה בגיל 12. הוא למד ניצוח ונגינה בעוגב ב"אוניברסיטה הלאומית בטוקיו לאמנויות ולמוזיקה" וסיים את לימודיו ב-1979. לאחר מכן הוסמך בנגינה על עוגב וצ'מבלו בקונסרבטוריון של אוניברסיטת אמסטרדם, שם היו חבריו לספסל הלימודים טון קופמן והמנצח פיט קי (Piet Kee). ב-1980 זכה במקום השני בתחרות שהתקיימה בברוז', בלגיה. מ-1981 עד 1983 לימד צ'מבלו בדואיסבורג, גרמניה. לאחר מכן חזר ליפן ולימד באוניברסיטת שואין לנשים בעיר הולדתו קובה. במקביל ניצח על הרכבים קטנים עד שב-1990 ייסד את "קולגיום באך יפן". ב-1992 החל ההרכב להופיע באופן קבוע ושלוש שנים מאוחר יותר החל בסדרה של הקלטות כל קנטטות באך עבור מותג ההקלטות השוודי BIS Records. עד 2013 הוא הקליט עם ההרכב סדרה של 55 תקליטורים הכוללים את כל הקנטטות הדתיות של באך, בנוסף לאורטוריות וליצירות שלו לכלי מקלדת ולתזמורת, ומאז הם מקליטים את הקנטטות החילוניות. בנו מסאטו מנגן אף הוא בצ'מבלו והם הקליטו יחד עם הקולגיום עבור BIS קונצ'רטי לשני צ'מבלו.
במקביל, החל ללמד ב-1991 באוניברסיטת טוקיו, עד שעבר ללמד בייל ב-2010. כמנצח אורח, ניצח על מגוון תזמורות גדולות כגון הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הסימפונית של בוסטון, תזמורת סיינט פול, התזמורת הסימפונית הגרמנית, התזמורת הסימפונית של מלבורן, התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם, תזמורת רדיו שטוטגרט ותזמורת טונהאלה, ציריך.
ב-2011 עוטר במסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה וזכה במספר מדליות אזרחיות אחרות בהן "מדליית באך" של העיר לייפציג ב-2012.
החמור של מגדנה

עלילה

הסרט מתאר את חיי היומיום בגאורגיה דרך סיפורה של משפחת מגדנה, משפחה פשוטה שחייה ממכירת יוגורט שאלמנת מגדנה לוקחת לשוק העירוני. יום אחד שני ילדיה, מיכו וקאטו, מוצאים חמור עזוב בכביש המוביל לכפר שלהם.
לאחר שטיפלו בחמור והאכילו אותו, הוא פקח את עיניו ונגלה לעיניהם חמור כחול עיניים, והם החליטו לקרוא לו "לורג'ה" (בגאורגית: "כחול עיניים"). החמור היה לעזר רב למשפחה עד שמסתבר שהיה שייך לסוחר פחם ובני המשפחה נאלצים לכתת רגליהם לבית המשפט.
הסרט זכה לפרס מיוחד לסרטים קצרים בפסטיבל קאן.
ספר ברית דמשק

ספר ברית דמשק (או מגילת ברית דמשק או מגילת דמשק) הוא השם שניתן לאחת מהמגילות שנמצאו בפרגמנטים ועותקים רבים במערות קומראן - מגילות ים המלח. רוב החוקרים טוענים כי המגילות קשורות לקהילה איסיית שחיה שם סביב המאה הראשונה לפני הספירה.
גם לפני הגילוי בקומראן באמצע המאה ה-20, חיבור זה היה מוכר לחוקרים בשל שני כתבי יד שנתגלו בסוף המאה ה-19 בגניזת קהיר, בחדר בבית הכנסת בן עזרא שבפוסטאט. כתבי יד אלה הם מהמאות ה-10 וה-12, והם שלמים יותר מאלה שנמצאו בקומראן.
שם החיבור לקוח מהפעמים הרבות שמוזכרת בו דמשק. ייתכן כי אין הכוונה לדמשק כשלעצמה, אלא כאלגוריה לבבל או אף לקומראן. מגילת דמשק מבטאת תקווה אסכטולוגית להשבת מלכות דוד, שעל פי התנ"ך התמשכה אל מעבר לדמשק. הקבוצה שהנרטיב שלה נכתב בטקסט מכונה "באי הברית החדשה בארץ דמשק", וראתה בעצמה את המשכו היחיד של עם ישראל, בעוד שכל שאר היהודים פשעו בברית עם האלוהים ולכן הופקעו ממנה.  
החיבור כולל התייחסות ל"מורה הצדק", אליו חלק מהמגילות בקומראן מתייחסות כדמות מן העבר, אחרות כדמות בהווה, ואחרות - כאדם שיהיה בעתיד. מורה הצדק אינו מופיע כלל בסרך היחד, חיבור נוסף שנמצא במגילות ים המלח, דבר המרמז כי נסיבות הכתיבה של שני חיבורים אלה היו שונות. ברית דמשק מתארת את הקבוצה שעבורה נוצר החיבור כחסרת-מנהיג למשך עשרים שנה, לפני ש"מורה הצדק" קיבל את ההנהגה. היסטוריונים בדרך כלל מתארכים את מורה הצדק לסביבות 150 לפנה"ס, מכיוון שהחיבור קובע שהוא הגיע 390 שנה לאחר גלות בבל.
ישנו דמיון רב מבחינת מינוח ומשפט בין ברית דמשק לבין סרך היחד, כולל מושגים כמו "בני אור". היחס בין שני החיבורים אינו ברור: יש שאומרים כי סרך היחד הוא הטקסט הראשוני, שהתפתח מאוחר יותר לברית דמשק, אחרים אומרים להפך, וקבוצה שלישית טוענת שסרך היחד נוצר כאידיאל אוטופי ולא כחלופה ממשית לברית דמשק. דעה נוספת היא שסרך היחד וברית דמשק נכתבו לשני סוגים שונים של קהילות, האחת פתוחה והאחרת סגורה יותר.
אוגניה פרידמן

אוגניה פרידמן (בפולנית: Eugenia Frydman) הייתה שחיינית וקופצת למים פולנייה-יהודייה, אלופת פולין בשחייה ו-3 פעמים סגנית אלופת פולין בקפיצה למים ממקפצה וממגדל.

ביוגרפיה

פרידמן התאמנה בקבוצת מכבי ורשה. בשנת 1924 זכתה באליפות פולין בשחייה. המועדון שלה זכה במקום השני באליפות ורשה בשחייה בשנים 1926, 1927, 1929 - 1931.
בשנת 1928 קבוצתה מכבי ורשה פרשה מאליפות ורשה בגלל אפליה בשיפוט, והיא החליטה לעשות מופע ראווה של קפיצות למים מגשר אלכסנדריה שעל נהר הוויסלה לעיניהם של כעשרת אלפים צופים משני צידי הנהר. במופע לקחו חלק 6 קופצים, 4 גברים ו-2 נשים, בהם היו פרידמן ואדוארד טירמונד. הקפיצה הייתה מגובה של 14.5 מטר.
מסנני צ'בישב

מסנני ציבישב - הם מסננים בתחום של עיבוד אותות (באלקטרוניקה) אשר משתמשים בפולינומי צ'בישב. ישנם שני סוגים של מסננים : מסדר ראשון ומסדר שני.
ציפורים מתות בסתר

עלילה

הרומן מתמקד במשפחת קלירי ובחייה באחוזת דרוהדה המבודדת, מקום דמיוני באוסטרליה ובו נחלה לעדרי כבשים. העלילה מתפרשת על פני יבשות ונמתחת לאורך כ-60 שנים, החל משנת 1915 ועד 1969. הסאגה המשפחתית מחולקת לשבעה חלקים, כאשר כל חלק סובב סביב אחת הדמויות הראשיות בפרק זמן מסוים ומתואר מנקודות תצפית שונות.
ז'הרה

הכפר

הכפר שוכן בגובה של 426 מטר, דרומית-מזרחית לטירת ספיש, ומשתרע על שטח של 9.65 קמ"ר. הכפר היה שייך לטירה בימי הביניים ושכן בו בית מנוריאלי. בשנת 2005 התגוררו במקום 1,762 תושבים, רובם סלובקים וצוענים. בשנת 1993 הוכרז הכפר, יחד עם מספר אתרים סמוכים, כאתר מורשת עולמית וזאת בזכות כנסיית רוח הקודש (Kostol sv. Ducha) השוכנת על גבעה קטנה במרכזו.
Stay with Me

רקע כללי

בראיון ל-NME אמר סמית' כי הוא כתב את השיר באולפן באולד סטריט עם ג'יימס נאפייר וויליאם פיליפס. פיליפס החל לנגן עם שלושה אקורדים בפסנתר, ונפייר יצר במהירות דפוס תופים, ולדברי סם סמית', "השיר פשוט זרם מאיתנו באופן כל כך טבעי", והוסיף כי השיר נכתב תוך 30 עד 40 דקות. לאחר שסיים את השיר, הוא החל לחבר את קולו לשיר בצורות והרמוניות שונות, ובמקומות שונים באולפן. התוצאה נשמעה כמו מקהלת גוספל, אך השיר כולו בוצע על ידי סמית' וכך גם כל הקולות הנשמעים בו, וצורה זו נשארה גם בפרסום השיר המוכן.
ב-25 במרץ 2014, הושמע השיר לראשונה בתוכניתו של זאין לאו ב-BBC ברדיו 1, בשעה 19:30 אחר הצהריים. ב-29 במרץ הוא ביצע את השיר בשידור חי בסאטרדיי נייט לייב בארצות הברית, וב-16 במאי הוא ביצע את השיר ב-The Graham Norton Show. ביוני הוא חזר לארצות הברית במסגרת סיבוב ההופעות בו ביצע את השיר בבוקר טוב אמריקה, בתיאטרון אפולו שבניו יורק עם מרי ג'יי בלייג', ודייוויד לטרמן.

קליפ

הווידאו קליפ שליווה את יציאת השיר פורסם לראשונה ביוטיוב ב-27 במרץ 2014 באורך כולל של שלוש דקות ועשרים ותשע שניות. בסרטון נראה סמית יוצא מביתו והולך ברחוב בעיירת דה בובאר, לונדון, יושב בחדר ומבצע את השיר בכנסייה עם מקהלה. הקליפ ביים על ידי ג'יימי ת'רבס. השיר היה מועמד לקטגוריית הווידאו קליפ הטוב ביותר לצפייה לאמן בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV.

שימוש במדיה

השיר הושמע בתוכניות הטלוויזיה פילגשות, מדריך חברות לגירושין, חינוך רע ומינדי.
מרלון ויינס ביצע ליפסינק לשיר בתוכנית Lip Sync Battle.
השיר הושמע בסצנה בה מרי, מלכת הסקוטים (אדלייד קיין) ופרנסואה השני, מלך צרפת (טובי רגבו) רוקדים יחד בתוכנית הטלוויזיה ממלכה.
בסרט האנימציה "לשיר" 2016, ג'וני (שדובב על ידי טארון אגרטון) ביצע את השיר כאודישן שלו לתחרות הזמר.
השיר משמש גם כמוזיקת רקע לפרסומת Inspiron 17 5000, בהשתתפות לייב שרייבר וכריס פראט .
חמשת הקיסרים הטובים

חמשת הקיסרים הטובים הוא הכינוי שניתן לחמישה מקיסרי רומא ששלטו בה בזה אחר זה החל מסוף המאה ה-1. המונח נטבע על ידי ניקולו מקיאוולי בשנת 1517, והוא מתייחס לקיסרים נרווה, טראיאנוס, אדריאנוס, אנטונינוס פיוס ומרקוס אורליוס, שתקופת שלטונם נמשכה משנת 96 עד שנת 180.
תקופת "חמשת הקיסרים הטובים" נחשבת לעת של שגשוג ברומא העתיקה. בתקופה זו התרחב שטחה של האימפריה, וכלכלתה הייתה יציבה. מקיאוולי טען שאחת הסיבות ליציבות זו נעוצה בעובדה שכל קיסר בחר את יורשו בעצמו ולא מינה את אחד מבניו לתפקיד. הקיסר היה מאמץ את היורש בגיל צעיר ומחנך אותו להמשיך את דרכו. לאמתו של דבר התמונה קצת שונה. לנרווה, טראיאנוס, אדריאנוס ואנטונינוס פיוס לא היו בנים שיכלו לרשת אותם. אימוץ, שהיה נוהג מקובל ברומא מסיבות פוליטיות וכלכליות , איפשר את יציבות השלטון. פליניוס הצעיר רומז כי אפשר שנרווה אימץ את טראיאנוס מחשש שהצבא התומך באחרון יתמרד כנגד נרווה. אדריאנוס אומץ על ידי טראיאנוס בסוף חייו ועצם מעשה האימוץ מוטל בספק.   הראשון שסטה מדרך זו היה מרקוס אורליוס, שמינה את קומודוס בנו לרשת אותו. צעד זה התגלה כמשגה, ותקופת שלטונו של קומודוס נחשבת לתחילת התפוררותה של הקיסרות הרומית, תהליך שנמשך כ-200 שנה.
ההיסטוריון אדוארד גיבון התייחס בחיבורו "שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית" לתקופת שלטונם של חמשת הקיסרים הטובים. מניתוחו עולה שתקופה זו התאפיינה בשלטון אבסולוטי שהאוחזים בו נהגו בחוכמה, בטוהר מידות ובמתינות. זאת בניגוד לחלק מממשיכי דרכם, שהשתמשו בכוח הרב שהקנה תפקיד הקיסר ברומא לצרכיהם האישיים והפכו לעריצים.
שניים מ"חמשת הקיסרים הטובים" ידועים לשמצה בהיסטוריה של עם ישראל: טראיאנוס, שבתקופתו פרץ מרד התפוצות, ויורשו אדריאנוס, שדיכא באכזריות את מרד בר כוכבא ולאחריו הטיל את גזירות אדריאנוס.
לכובע שלי שלוש פינות

לכובע שלי שלוש פינות הוא שיר משחק שמקורו גרמני. בנוסף יש לשיר גרסאות בשוודית, דנית, אנגלית, הולנדית, ספרדית, פורטוגזית ועברית.
מילות השיר בגרמנית:
Mein Hut, der hat drei Ecken,

drei Ecken hat mein Hut.

Und hätt er nicht drei Ecken,

so wär’s auch nicht mein Hut.
Mein Hut, der hat drei Ecken,

drei Ecken hat mein Hut.

Und hätt er nicht drei Ecken,

so wär’s auch nicht mein Hut.
Mein Hut, der hat drei Ecken,

drei Ecken hat mein Hut.

Und hätt er nicht drei Ecken,

so wär’s auch nicht mein Hut.
מילות השיר בעברית:
לַכּוֹבַע שֶׁלִּי שָׁלוֹשׁ פִּנּוֹת

שָׁלוֹשׁ פִּנּוֹת לַכּוֹבַע שֶׁלִּי

לוּלֵא הָיוּ לוֹ שָׁלוֹשׁ פִּנּוֹת

לֹא הָיָה זֶה הַכּוֹבַע שֶׁלִּי.
זהו שיר משחק הכולל תנועת ידיים מותאמת לכל מילה בשיר - הצבעה על הראש במילה "כובע", הצבעה על המרפק במילה "פינות", הצגת שלוש אצבעות במילה "שלוש" וכו'. המשחק כולל חזרה פעמים אחדות על מילות השיר, כאשר בכל חזרה מוחלפת מילה בצליל ריק ("הממ"), כך שהמילה מוצגת רק בתנועת הידיים המתאימה. המשחק מסתיים כאשר השיר בשלמותו מושר באמצעות תנועות ידיים בלבד.
השיר מציג תנאי הכרחי: כדי שזה יהיה "הכובע שלי" חובה עליו להיות כובע שלוש פינות (כובע שנפוץ במאה ה-18 באירופה ובאמריקה, והיה פריט לבוש אזרחי וחלק ממדי צבא וצי גם יחד).
בגרמנית מושר השיר בלחן שונה מזה המקובל לגרסתו העברית.
הלחן המקובל בעברית הוא לחן גרמני שעבורו נכתב גם השיר "על ראש הגבעה", שגם הוא שיר שמקורו בגרמנית. הלחן המקובל בגרמנית הוא לחן איטלקי. אין אלו מקרים נדירים שבהם נלקחו יצירות לילדים בגרמנית ותורגמו לעברית (למשל שניים סינים עם כינור גדול).
כאשר משטחים כובע טמבל, רואים כי הוא מקבל צורת משולש. ראשית הימצאותו בישראל (סוף המאה ה-19) תואמת לזמן בו השיר נכתב בגרמניה.