פטריק זיסקינד

רקע משפחתי וילדותו

זיסקינד נולד בבוואריה, באמבך (Ambach) על הגדה המזרחית של אגם שטארנברג (Starnberger See). בן שני לווילהלם עמנואל זיסקינד , סופר, מתרגם, בלשן ועתונאי בעיתון הליברלי "זידדויטשה צייטונג", ידיד של הסופר קלאוס מאן, ולאם מורה לחינוך גופני. למשפחה שורשים גם באזור וירטמברג. לפי ענף זה של המשפחה, הסופר הוא צאצא לפרשן התנ"ך הנוצרי לותרני יוהאן אלברכט בנגל (1687–1752) ודרכו גם של התאולוג הלותרני השוואבי, יוהנס ברנץ (1499–1570) מאנשי הרפורמציה.
פטריק זיסקינד גדל בכפר הבווארי הקטן הולצהאוזן. אחרי לימודים בבית הספר היסודי ובתיכון בכפר ואחרי מילוי השירות הלאומי (במקום שרות צבאי), בין השנים 1974-1968 למד היסטוריה של ימי הביניים והיסטוריה מודרנית במינכן ובנוסף שני סמסטרים בעיר אקס-אן-פרובנס על מנת לשפר את ידיעת השפה הצרפתית. באותה תקופה בעת לימודיו באוניברסיטה התחיל לכתוב את היצירות הספרותיות הראשונות. השתתף גם כן בקורסים לאנגלית, ספרדית, לטינית, יוונית עתיקה, מדעי המדינה, אמנות ותאולוגיה. עבודת הגמר שלו דנה בתפיסות הפוליטיות והחברתיות של ג'ורג' ברנרד שו. בילדותו ובנעוריו למד פסנתר כחובב, עד גיל 19.

חיים הרחק מאור הזרקורים

בתום לימודיו התפרנס זיסקינד מעבודות מזדמנות בעיתונים, כמו כן במחלקת הפטנטים של חברת סימנס, כפסנתרן במועדונים וכמאמן אישי לטניס שולחן.
משנות השמונים הקדיש עצמו בעיקר לכתיבת ספרות ותסריטים. זיסקינד שומר בקנאות על פרטיותו, מתראיין לעיתים רחוקות מאוד, נמנע מהופעות פומביות ואף דחה כמה מחוות הערכה למפעלו הספרותי, כמו את הפרס טוקאן (1987) מטעם העיר מינכן, את הפרס לספרות של העיתון "פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג" (FAZ) באותה שנה (1987), את פרס גוטנברג ואת הפרס הצרפתי לספרי ביכורים בשנת 1986. זיסקינד לא בא אפילו לבכורה העולמית של הסרט שהופק לפי ספרו "בושם", במינכן ב-7 בספטמבר 2006. בתסריטו לקומדיית הקולנוע "רוסיני" שיקף זיסקינד בנימה של אירוניה עצמית היבטים מחיי עצמו. למשל בבניית דמות המחבר הביישן המסרב אפילו תמורת סכומים מכובדים לאשר עיבוד ספרו לסרט. המפיק באותו התסריט דומה למפיק ברנד אייכינגר (מחברת "קונסטנטין פילם") אשר, לפי שמועות, ביקש לפני שנים רבות לקנות מזיסקינד את הזכויות לעיבוד ספרו "בושם" לסרט קולנוע ונענה רק ב-2001 תמורת סכום של 10-5 מיליון אירו, לפי גרסאות שונות.
אין בנמצא צילומים של זיסקינד פרט לכמה צילומים משנות השמונים. פעם אחת הופיע בהופעת קמאו קצרה בסדרת הטלוויזיה.
הטלוויזיה הבווארית שידרה תוכנית על זיסקינד במסגרת הסדרה "גדולי הבווארים" אבל הסופר לא השתתף בה.
הסופר חי לרוב במינכן עם בת זוגו, טטיאנה גראף, ובנו.
אחיו הבכור, מרטין א. זיסקינד (גר'), היה עיתונאי גם הוא.

יצירתו הספרותית

המפורסם בספריו הוא הרומן "הבושם" (1985), שתורגם ל-46 שפות ונמכר ב-15 מיליון עותקים. השוו הצלחה זו לפריצה המסחרית שעשה עשרות שנים קודם לכן הרומן "במערב אין כל חדש" מאת אריך מריה רמרק. בשנת 2006 עובד לסרט בבימויו של טום טיקוור. הזכויות והוצאות הפיתוח ניתנו לחברת ההפקות "קונסטנטין פילם" ולברנד אייכינגר תמורת סכום המשוער, לפי שמועות, של בין חמישה לעשרה מיליון אירו.
פרט לכך כתב זיסקינד תסריטים לסדרות הטלוויזיה "מונקו פראנצה" (1982) ו"קיר רויאל" (1986), כמו כן לקומדיית הקולנוע "רוסיני והסוגיה הרצחנית מי שכב עם מי?" (2005).
בתחילת הקריירה הספרותית שלו כתב זיסקינד בשנת 1981 את המונולוג "הקונטרבאס" במערכה אחת שזכה אחרי הבכורה בתיאטרון קובייה במינכן, בהצלחה יוצאת מן הכלל על בימות התיאטראות דוברי הגרמנית והבינלאומיים. בשנים 1984 - 1985 היה הקונטרבאס המחזה שהוצג הכי הרבה על במות גרמניה - כ-500 הופעות.
לעיתים קרובות מתאר זיסקינד דמויות של אנטי-גיבורים המחפשות את מקומן בעולם וביחס לזולת.
הנובלה פרי עטו "סיפורו של מר זומר" אוירה על ידי הקריקטוריסט הצרפתי ז'אן ז'אק סמפה.