google/wiki40b huggingface dataset:
Chasing Pavements

רקע וכתיבה

השיר נכתב אודות מערכת היחסים הכושלת של אדל וחברה לשעבר, מערכת יחסים שנחלה אי הצלחה שישה חודשים. בוקר אחד ב־6:00, אחרי שגילתה כי חברה בוגד בה, יצאה אדל לבר בו שכן חברה בעת בילוי. כאשר הגיעה לבר, אדל חבטה בו בפניו. אחרי שסולקה מהבר על ידי מאבטחים ושירותי ביטחון מקומיים, הלכה אדל לבדה ברחוב וחשבה "אחרי מה אתה רודף? רדיפתך היא דרך ריקה ללא מוצא". אדל התחילה לזמר מילים במנגינה מומצאת שהמציאה ע"פ המחשבה לעיל. כאשר הגיעה לביתה הלחינה כשלושה אקורדים לשירה.

הצלחה

Chasing Pavements היה לסינגל בין הנמכרים ביותר בממלכה המאוחדת לשנת 2008, בהיותו במקום ה-27, עם יותר מ-280,000 מכירות. השיר הופיע בתוכניות מספר כגון: "Hollyoaks" (שלושה פרקים), Wild Child", 90210", ועוד. אדל ביצעה את השיר ובנוסף את השיר "Cold Shoulder" בתוכניות "סאטרדיי נייט לייב" (ב-18 באוקטובר 2008) וב-"Friday Night with Jonathan Ross" (ב-7 בדצמבר 2007). הבי-סייד של הסינגל הוא "That's It, I Quit, I'm Movin' On", סינגל בליווי גיטרה אקוסטית. השיר היה לאחד מן המצליחים ביותר של אדל עם יותר מ-1,200,000 מכירות, ועלייתו הראשונה של שיר מאת היוצרת אדל לטבלת הבילבורד. 
השיר זכה בקטגוריית - "הופעת הפופ של אישה הטובה ביותר", והיה מועמד בקטגוריות - "הקלטת השנה", ו-"שיר השנה", במהלך טקס הגראמי לשנת 2008.

וידאו קליפ

הקליפ המוזיקלי לשיר, שהיה מועמד בטקס פרסי הVMA לכוראוגרפיה הטובה ביותר לשנת 2008, מתרכז בזוג אחרי תאונת דרכים (הזוג נסע במכונית הפג'ו 505) בהייד פארק שבלונדון. הקליפ הופק על ידי מת'יו קולן, חברת "Motion Theory".
Giardia lamblia

מחזור חיים

הצורה ה"בוגרת" של הטפיל נקראת טרוֹפוֹזוֹאיט והיא מצוידת בדיסקית הצמדה ובלַקְטינים, בעזרתם היא נוטה להיצמד לרירית המעי הדק העליון של המארח. הטרופוזואיט ניזון מן הרירית של המעי ומתרבה על-גבה בקצב מהיר.
אחת ל-4 שעות לערך, עובר הטרופוזואיט חלוקה לאורכו, ומתפצל לשני תאים - האחד נשאר צמוד לרירית כטרופוזואיט, ואילו השני הופך לכיסית. צורת התרבות זו נקראת חלוקה בינארית.
הצורה ה"צעירה" של הטפיל נקראת כיסית (ציסטה). צורה זו חסרה את דיסקית ההצמדה של הטרופוזואיט, ולכן היא מופרשת בצואה ומועברת בקלות יחסית למארחים חדשים. הציסטה היא צורת חיים עמידה למדי, והיא מאפשרת השרדות הטפיל בתנאים של יובש, חום וקור. היא מסוגלת לשרוד שבועות עד חודשים במאגרי מים שונים, ותבשיל לטרופוזואיט בוגר רק לאחר בליעה על ידי מארח מתאים.

אופן העברה

הציסטות המופרשות בצואה מועברות בדרך פקו-אוראלית - כלומר נבלעות על ידי המארח הבא, בין אם באופן ישיר, בשל חוסר שמירה על היגיינה בסיסית, ובין אם לאחר שעברו תקופת תרדמת במאגרי מים שונים.
ילדים נוטים להדבק בג'יארדיה יותר מאשר מבוגרים, הן בשל מערכת החיסון המוחלשת יחסית שלהם, ובעיקר כיוון שהם מקפידים פחות על תנאי היגיינה.

פיזיולוגיה של המחלה

הציסטות הנבלעות על ידי המארח הופכות לטרופוזואיטים בוגרים, אשר מתרבים ומכסים חלקים נרחבים מן הרירית של המעי הדק העליון. הטרופוזואיטים ניזונים מתאי הרירית, וגורמים הרס של קפלי הרירית במעי. בכך נפגעת יכולתו של המעי לספוג חומרי מזון שונים, ובעיקר שומנים וחומרים המומסים בהם.

תמונה קלינית

תקופת הדגירה נמשכת 1-2 שבועות. כמחצית מן הנדבקים בטפיל לא יראו כל סימני מחלה, אך יפרישו ציסטות בצואה ועלולים להוות גורם מדביק לאחרים, גם ללא ידיעתם.
עם ההתפרצות יסבול החולה משלשולים מרובים, לרוב בעלי מרקם שומני (לעיתים גם עם סימני ריר או דם בצואה), גזים מרובים (בריח חריף ואופייני), כאבי בבטן העליונה, בחילה ואובדן תיאבון. לעיתים רחוקות ייגרמו גם הקאות מרובות וירידה במשקל. רגישות לחלב בתקופת המחלה עשויה להופיע, בעיקר אצל ילדים.
אצל אנשים בריאים הגוף מתגבר בכוחות עצמו על הטפיל לאחר תקופה קצרה. עם זאת, בילדים צעירים ואצל חולים בעלי הפרעות במערכת החיסון, הזיהום עלול להיות ממושך.
בשל ההפרעה בספיגה במעי, במקרים קשים עלולים להיווצר סיבוכים כגון מחסור בוויטמינים A, B12, Folic acid.

אבחנה

האבחון העיקרי הוא בדיקת הצואה והצורה האופיינית של הכיסיות (ביצית בגודל של 12 מיקרון). ניתן לאבחן גם על ידי צביעה מיוחדת בהיסטולוגיה וזיהוי גרעינים ופיברילות. הבעיה באבחון היא בכך, שקיימים ימים שבהם אין הפרשת של הכיסיות ותהיה בעיה באבחון, ולכן נעשה אבחון על ידי בליעת קפסולה הכוללת חוט מחובר אליו נצמד הטפיל. 
הטפיל תוקף גם בעלי חיים, ועל כן הטיפול באדם לאו דווקא יכלה את הטפיל מהסביבה. בעלי חיים ימשיכו להפריש כיסיות לתוך מקורות מים, למשל, ולהמשיך את אופן ההידבקות.

טיפול

מטרונידזול   ( הנחשב לטיפול המקובל בארצות הברית), טינידאזול   ( הנחשב לטיפול המקובל באירופה) ואלבנדזול   חוסר הסבילות לחלב יכול להמשך חודשים לאחר סיום הטיפול.

מניעה

הקפדה על שטיפת ידיים, הרחקת זבובים מהמזון.
סגן ראש ממשלת אוסטרליה

היסטוריה

במקור, תפקידו של סגן ראש הממשלה היה בעיקרו מעמד כבוד בעל סמכויות ייצוגיות. תפקיד זה רכש משמעות לאחר הבחירות הפדרליות 1922, כאשר ראתה המפלגה הלאומית של אוסטרליה כי היא עתידה לאבד את הרוב הפרלמנטרי שלה. הלאומנים הגיעו בסופו של דבר להסכם קואליציוני עם מפלגת השלטון, שבמסגרתו, מנהיג המפלגה הלאומית ארל פייג' קביל את הדרגה השנייה בממשלה של סטנלי ברוס. בעוד שהתואר הרשמי היחיד של פייג' היה שר האוצר, הוא נחשב לסגנו ברוס. לכל עניין ודבר היה פייג' סגן ראש ממשלת אוסטרליה הראשון (תפקיד שלא היה קיים באופן רשמי עד ל-1968). מאז, היה מנהיג מפלגת הכפר או המפלגה הלאומית לחבר הממשלה השני בחשיבותו כמעט בכל הממשלות שהוקמו מאז מטעם קואליציית האנטי-לייבור. ב-1923 דרש ארל פייג' שהמפלגה הלאומית, קודמתה של המפלגה הליברלית, תדיח את בילי יוז מתפקידו כמנהיג כתנאי לכניסתה של מפלגת הכפר למשא ומתן קואליציני. ג'ון גורטון יצר באופן רשמי עבור ג'ון מקיואן את התפקיד של סגן ראש הממשלה ובכך אישר את מעמדו כאיש מספר שתיים בממשלה.
ב-19 בדצמבר 1967, ג'ון מקיואן, המנהיג המכהן של מפלגת הכפר (שבעתיד תקרא בשם המפלגה הלאומית) בממשלת הקואליציה, הושבע כראש ממשלה זמני בעקבות מותו הפתאומי של ראש הממשלה הרולד הולט. (היה אז דיון שמנהיג המפלגה הליברלית ושר האוצר ויליאם מקמהון ימלא את מקומו של הולט. מקמהון תכנן ישיבת סיעה של מפלגתו ב-20 בדצמבר כדי לבחור מנהיג חדש, מתוך כוונה לזקוף את התפקיד הנחשב לעצמו, אבל ניסיון זה נכשל כאשר מקיואן הכריז בפומבי ב-18 בדצמבר כי הוא לא יכהן בממשלת מקמהון.) מקיואן נשבע אמונים לתפקיד ראש הממשלה בהנחה שהממשלה תמשיך לכהן רק כל עוד יידרשו הליברלים לבחור מנהיג חדש. ההצבעה למנהיגות הליברלית נקבעה מחדש ל-9 בינואר 1968. כפי שהתברר, מקמהון לא ניצח בבחירות לראשות המפלגה, והסנאטור ג'ון גורטון נבחר והחליף את מקיואן כראש הממשלה ב-10 בינואר 1968. מקיואן חזר למעמדו כאיש מספר שתיים בממשלה, על פי הסכם הקואליציה. הוא היה באופן בלתי רשמי סגן ראש הממשלה מאז שהפך למנהיג מפלגת הכפר ב-1958, ומאז 1966 הפעיל וטו על מדיניות הממשלה מכוח היותו החבר השני בחשיבותו בממשלה.
מאז 1968, רק שני סגני ראש הממשלה המשיכו לתפקיד ראש ממשלת אוסטרליה מתפקידם כסגנים: פול קיטינג וג'וליה גילארד. בשני המקרים, הם נכנסו לתפקיד זה לאחר שניצחו בבחירות על ראשות מפלגותיהם לאחר שראש הממשלה והמפלגה המכהן איבד את תמיכתו במפלגתו.

התפקיד

חובתו של סגן ראש הממשלה לפעול בשם ראש הממשלה בהיעדרו כאשר הוא מחוץ לגבולות לאוסטרליה או בחופשה. סגן ראש הממשלה תמיד יהיה חבר בממשלה ותמיד יחזיק לפחות בתיק ממשלתי אחד מהותי (זה יהיה אפשרי מבחינה טכנית שיכהן שר שתפקידו הוא רק סגן ראש הממשלה, אך מקרה מסוג זה זה מעולם לא קרה בהיסטוריה של אוסטרליה). 
אם ראש הממשלה נפטר, מודח או מתפטר במהלך כהונתו, ישביע המושל הכללי האוסטרלי את סגן ראש הממשלה כראש ממשלת ביניים עד שהמפלגה השולטת תבחר מנהיג חדש, למרות שהיא אינה מחויבת לעשות כן. זה לא קרה מאז שהמשרה נוסדה בשנת 1968.
ועדת השרים להתיישבות

ועדת השרים להתיישבות (או בשמה המלאה "ועדת שרים לענייני התיישבות באזור יהודה ושומרון") היא ועדת שרים של ממשלת ישראל אשר מונתה לשם אישור הקמת יישובים חדשים ביהודה ושומרון (בעבר גם בסיני ורמת הגולן).

תפקיד וסמכויות

אישורה של הוועדה מקנה ליישוב מעמד רשמי, המאפשר לו לקבל שירותים מוניציפליים ואחרים. ללא אישורה של הוועדה לא ניתן להקים יישוב כפרי חדש. 
הוועדה, בין היתר, דנה הוועדה ומגבשת את מדיניות הממשלה בנוגע לבנייה בלתי-מוסדרת שבוצעה באזור ובהכרה ביישובים שבנו על אדמות מדינה.

היסטוריה

הוועדה הוקמה לראשונה בשנת 1972, בשם "המועצה להתיישבות", ביוזמת השר ללא תיק ישראל גלילי, שהיה ממצדדי תנועת ההתנחלות ומיוזמי הקמת ימית. גלילי ביקש לקדם בניית יישובים בשטחים שמדינת ישראל כבשה לאחר מלחמת ששת הימים, נושא שהיה שנוי במחלוקת בין השותפות במערך, מפלגות העבודה ומפ"ם. בשנת 1973 אישרה הוועדה את הקמת ימית בפתחת רפיח, למרות שבמקביל נערכו שיחות שלום בראשות מזכיר המדינה האמריקאי ויליאם רוג'רס (תוכנית רוג'רס), ואף הוצע שמדינת ישראל תחכור את פתחת רפיח במסגרת הסכם שלום. בתקופה זו אושרה גם הקמתם של עשרות יישובים ברמת הגולן, סביב ירושלים, אזור צפון ים המלח ובקעת הירדן. 
בסך הכל, בעת שגלילי כיהן כיושב ראש הוועדה (בתקופת ממשלות לוי אשכול, גולדה מאיר וממשלת יצחק רבין הראשונה), אושרה הקמתם של 76 יישובים חדשים.  
תקופת השיא של פעילות הוועדה באישור יישובים חדשים ביהודה ושמרון הייתה בשנים 1977-1981, כאשר שר החקלאות אריאל שרון עמד בראשה. במשך שלוש שנים החליטה הוועדה על הקמת 72 יישובים ברחבי יהודה ושומרון. לראשונה מאז הקמת המדינה אושרו גם יישובים שהוקמו ביוזמה פרטית על אדמה פרטית כמו שערי תקווה ואורנית או על אדמות מדינה כמו ביתר עילית ואפרת.
עם תום כהונתה של ממשלת רבין ב־1995, הופסקה עבודתה של ועדת שרים להתיישבות ומאז לא אושרה הקמת אף התנחלות חדשה. בשנת 1999, עם הקמת ממשלת ישראל העשרים ושמונה, הוחלט על הקמתה מחדש של ועדת השרים בראשות ראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק, בתקופה זו עסקה הוועדה באישור הקמתם של יישובים חדשים בכל רחבי המדינה. בין השאר אישרה את הקמתם של היישובים נווה תמרים וחירן, תוכנית להקמת 9 יישובים חדשים בגולן שלא יצא לפועל בסוף 2003 והקמת מרחב התיישבות כפרי-קהילתי במזרח חבל לכיש, בו שוכנו מפוני גוש קטיף בשנת 2007.
אולם עם תום כהונת ממשלת ישראל השלושים ואחת, בראשות אהוד אולמרט, פורקה הוועדה. ב-2012 הוקמה ועדה זו מחדש, על ידי ממשלת ישראל ה-32 בראשות בנימין נתניהו, והוא העומד בראש הוועדה.
בן-ציון תומר

בן-ציון תומר (טייטלבוים) (1928 – 21 באפריל 1998) היה משורר, מחזאי עברי ומתרגם.

ביוגרפיה

תומר נולד בבילגוריי שבפולין בשנת תרפ"ח (1928). גלה עם משפחתו לברית המועצות בשל מלחמת העולם השנייה. הגיע כנער לסמרקנד שבאוזבקיסטן. עלה לארץ ישראל במסגרת עליית "ילדי טהראן" – ילדים יהודים בגילים שונים שהורשו בשנת 1943 לעלות ארצה, דרך טהראן, במסגרת עסקה עם האמריקאים והג'וינט. למד בשומריה שבקיבוץ משמר העמק, ונמנה עם מייסדי קיבוץ רבדים של "השומר הצעיר" בגוש עציון. נפל בשבי הלגיון הערבי עם מגיני הגוש, ושהה בשבי הירדני כתשעה חודשים. לאחר שחרורו השלים לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל ליצירתו שירת בתפקידים של נספח תרבות ויועץ תרבות במשרד החוץ וכהן כיו"ר התאחדות הסופרים בישראל. 
ספר שיריו הראשון, "נהר חוזר", יצא לאור בשנת 1959. בשנת 1961 כתב את מחזהו המפורסם, "ילדי הצל", שהוצג בתיאטרון הבימה בשנים 1962–1963 ויצא לאור בהמשך אותה שנה. המחזה זכה להצלחה רבה, והוא נלמד כיום בישראל כחלק מתוכנית הלימודים בספרות. המחזה עוסק בחברה הישראלית בשנות החמישים, ונמצאת בו תשתית אוטוביוגרפית מסוימת, שכן בדומה לתומר, גיבור המחזה (יורם) הוא ניצול השואה שהגיע ארצה עם ילדי טהראן. במחזה מובע רגש אשמה חריף, שככל הנראה שאוב מתחושותיו של תומר עצמו. המחזה התפרסם מאוד, הועלה מעל בימות שונות אלפי פעמים, ומוצג עד היום במסגרות תיאטרליות וטלוויזיוניות שונות. הוא תורגם לאנגלית, לצרפתית ולספרדית.
נפטר בתל אביב בגיל 70 ונטמן בבית העלמין ירקון.
יצירה מפורסמת נוספת של תומר היא השיר נוסח, שעוסק בקשריו עם עברו, ונכלל גם הוא בתוכנית לימודי הספרות בישראל.
מבין שיריו התפרסם בארץ שירו: "בעוד שעה אחזור" שהולחן על ידי יוחנן זראי.
אמרה מפורסמת שלו היא: חשוב לזכור שהייתי אדם אבל מה  שיותר נורא זה שגם הם היו בני אדם.
אופני כביש

אופני כביש הם אופניים שנועדו לנסיעה מהירה על כביש סלול, בפרט לשם השתתפות במרוצי אופניים. הכוללים את הג'ירו דיטאליה, טור דה פרנס ועוד מרוצים גדולים אחרים.

מבנה

בניגוד לאופני הרים הכוללים בולמי זעזועים, אופני הכביש הם נטולי בולמים, שכן פעולת הבולמים מאטה את האופניים ומעלה את 
משקל האופניים. על האופניים גם להיות קלים ככל שניתן על מנת להקל על הטיפוס בעליות הקשות ועל מנת להוריד את המאמץ שצריך כדי להגיע למהירויות גבוהות ככל האפשר.
כדי להתמודד עם שתי בעיות אלו פותחו אופניים בעלי מבנה מינימליסטי המכילים רק את הנדרש לשם תפעול יעיל שלהם. חברות האופניים המובילות כגון Trek, Specialized וPinarello מייצרות את שלדות האופניים מחומרים מתוחכמים, הלקוחים בחלקם מתעשיית החלל והתעופה. סגסוגות מתכת שונות הן בעלות קשיחות רבה ועם זאת יכולת לספוג זעזועים המגיעים מהכביש. אפשר למצוא אופניים מסקנדיום, סיבי פחמן, סגסוגות אלומיניום קלות, סגסוגות פלדה-אלומיניום-כרום (כרומולי), חברת ligtspeed מייצרת אופניים מטיטניום, חברת merida מייצרת אופניים ממגנזיום ופיתוחים חדשים מופיעים מדי שנה במרוצים ובחנויות האופניים.
לאנס ארמסטרונג, מנצח הטור דה פראנס שבע פעמים שזכיותיו נפסלו עקב רמיה בספורט, רכב על אופניים של חברת Trek שמשקלם 7.6 קילוגרם בלבד. היה זה המשקל המינימלי המותר על פי הוראות האיגוד הבינלאומי לאופניים (UCI). כיום המשקל המינימלי הוא 6.8 קילוגרם, וישנם אף אופניים השוקלים פחות מכך.
חברות אחדות מקפידות, בעיקר מטעמי מסורת וקלאסיקה, לרתך, להלחים ולהרכיב את האופניים בעבודת יד בלבד. חברות אחרות מעדיפות את האיכות של פס יצור ממוכן.
גלגלי האופניים הם דקים מאוד כדי להקטין את החיכוך עם הכביש עד למינימום. הכידון מעוקל כלפי מטה במבנה של שתי קרניים, כדי לאפשר לרוכב לרכון קדימה לתנוחת רכיבה אווירודינמית בעת רכיבה מהירה.
פיתוחים אחדים הופיעו בשנים האחרונות. דוושות המתחברות לנעלי רכיבה מיוחדות שנועל הרוכב המנצלות את האנרגיה המושקעת בהרמת הרגל להנעת האופניים; מנופי העברת הילוכים זעירים, המשולבים בידיות המעצורים, בעזרתם מעביר הרוכב הילוכים במגע קל של האצבע; אוכף רכיבה ארגונומי המונע לחץ על המפשעה ופגיעה בצינורית הזרע, ומערכות גלגלי שיניים המשתלבות בצורה מדויקת ושקטה ביותר.
אדולף פרידריך הרביעי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ

ביוגרפיה

אדולף פרידריך נולד ב-5 במאי 1738 במירוב שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שטרליץ, להדוכס קרל לודוויג פרידריך ממקלנבורג, נסיך מירוב, ואליזבת אלברטינה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתו של ארנסט פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן.
ב-5 ביוני 1752 מת אביו הדוכס קרל לודוויג פרידריך ממקלנבורג, נסיך מירוב, ואדולף פרידריך מונה לנסיך הכתר של מקלנבורג-שטרליץ. ב-11 בדצמבר 1752 מת דודו אדולף פרידריך השלישי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ואדולף פרידריך עלה לשלטון במקומו. מכיוון שאדולף פרידריך היה קטין, שלטה אמו אליזבת אלברטינה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן כעוצרת בשמו עד שבגר. בשנת 1753 למד אדולף פרידריך באוניברסיטת גרייפסוואלד, ובשנת 1764 מונה לחבר במסדר הבירית.
ב-2 ביוני 1794 מת אדולף פרידריך ללא ילדים, ואחיו קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו.
Confident (שיר)

רקע

השיר נכתב על ידי לובאטו, סוון קוטצ'ה, המפיק המוערך מקס מרטין ואיליה סלמנזדה, והופק על ידי שני האחרונים. הסינגל הוקלט בסטודיו Wolf Cousins, אחד מאולפני ההקלטות המשתייכים לחברת הפקה שבבעלותו של מרטין וממוקמים בשוודיה. "Confident" הוא שיר פופ רוק מונחה קו תופים אשר מבוצע במפתח Eb מינור, ומשקלו במשך רוב השיר הוא בקצב של 130 פעימות לדקה. המנעד הקולי נע בין התו Eb3 ועד התו Bb5. מילות השיר מדברות על העצמה אישית בקשר ישיר לביטחון עצמי.

ביקורות

כתב באתר Digital Spy הבריטי, לואיס קורנר העניק לשיר ביקורת חיובית וציין כי "השיר הוא המנון פופ גאוותני וטעון חוצפה, אשר משמיע אותה לוקחת שליטה מלאה". כתבת באתר Music Times, קרוליין מנייז העניקה אף היא ביקורת חיובית לסינגל באומרה "'Confident' מציג פן חצוף וסקסי של לובאטו. עם צלילים חוזרים ונשנים של תופים רועמים וצפירות של צופרים שחצנים,  'Confident' הוא דמי חדשה לגמרי, ללא סימנים לשיברון לב או קושי הנראים באופק".

וידאו קליפ

ב-9 באוקטובר 2015 יצא הווידאו-קליפ הרשמי בערוץ ה-Vevo של לובאטו באתר יוטיוב. הקליפ נעשה בבימויו של רוברט רודריגז, הידוע בעיקר בזכות זיכיון "ספיי קידס", "עיר החטאים" ו"מצ'טה", וצולם באולפני טרבלמייקר שבבעלותו הממוקמים באוסטין, טקסס. לובאטו פגשה ברודריגז כששיחקה תפקיד אורח במסגרת צילומי הסדרה "מצאת החמה עד צאת הנשמה" אותה ביים, שם ביקשה ממנו להיות הבמאי של הקליפ. רודריגז קיבל את ההצעה, וזמן קצר לאחר מכן יצר קשר עם מישל רודריגז, הידועה בעיקר מהזיכיון "מהיר ועצבני", אשר לדבריו הסכימה להשתתף בקליפ ברגע שהבינה שהמסר שלו מתקשר לכוח נשי. לצדה נרתמו לקליפ גם שלושה משחקני הסדרה "מצאת החמה עד צאת הנשמה" ג'ף פאהיי, זיין הולץ ומרקו זרור. רוברט סיפר על הרעיון שמאחורי הקליפ באומרו "רציתי שזה ייראה כמו סרט, לא וידאו קליפ חושני ומוגזם, או סרט בתוך וידאו, אלא באמת משהו שייראה כאילו הוא נלקח מסרט ריגול. הרגשתי ש(הקליפ) היה פסגה נהדרת כזו של סרט, רעיונות ומרכיבים חזותיים שמתחברים כולם יחד בשיר הזה של דמי לובאטו". על העבודה עם לובאטו הוא מוסיף ש"יכולת לראות את הביטחון שלה גדל עם כל צילום. היא עברה מהפך אל מול העיניים שלנו, וזה תמיד החלק המרגש ביותר בעבודה שלי".
בתחילת הווידאו, לובאטו מקבלת חנינה ממרשל אמריקאי, זאת לאחר שהסכימה להסגיר את דמותה של רודריגז לידי הרשויות. לובאטו נשלחת לתפוס אותה בליווי המשטרה, אולם אז מתברר לה שרודריגז משתפת פעולה עם המערכת, ושהחנינה הייתה תרמית אחת גדולה. כעבור שניות ספורות השוטרים אליהם התלוותה תופסים בידה במטרה לעצור אותה ולהחזירה למאסר, אך לובאטו מחליטה להיאבק בהם, ללא הועיל. רודריגז מוציאה את האזיקים במחשבה שלובאטו, השכובה על הרצפה נכנעה, ומגלה שטעתה כאשר לובאטו מתרוממת וממשיכה להשיב מלחמה. לאחר קרב קצר רודריגז לבסוף גוברת עליה ומביאה למעצרה. בדרך חזרה לכלא באוטובוס המלווה על ידי רודריגז, לובאטו מנצלת שעת כושר ומצליחה להשתחרר מהשלשלאות, לעלף את הסוהרים ולירות את דרכה החוצה מהדלת האחורית. היא קופצת אל תוך הרכב של רודריגז דרך השמשה, אולם רודריגז מגיבה מהר ובולמת בחוזקה עד שלובאטו נופלת החוצה. רודריגז יוצאת מהמכונית ובין השתיים מתחיל קרב אגרופים אשר במהלכו רודריגז מבחינה בהטבעה על ידה של לובאטו הדומה לזו שעל ידה שלה. לא עובר זמן רב עד שהשתיים מבינות שהמרשל רימה את שתיהן, מה שמוביל אותן להחלטה לאחד כוחות וללכוד את המרשל, שלאחר מכן הואשם בהונאה על ידי המשטרה. בסוף הקליפ השתיים נפרדות לשלום כאשר הן ישובות על אופנוע וכל אחת נוסעת לדרכה.
תפילת הדרך

תיקון התפילה

תפילה זו נוסדה בתקופת התלמוד על ידי רב חסדא: 
"אמר רב חסדא כל היוצא לדרך צריך להתפלל תפלת הדרך"
— תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ט, עמוד ב'
תפילת הדרך נתקנה מפני שכאשר אדם יוצא מביתו או ממקום יישוב, מתרחק מחברת בני אדם ונחשף לסכנות העלולות לפגוע בו כמו חיות טרף או שודדים, ובמקום מרוחק אף לא יימצאו אנשים שיוכלו לעזור לו. מפני כך נאמרת תפילה זו בלשון רבים, מפני שהאדם משתף עצמו עם הרבים ועל ידי כך יינצל.

תפילה או ברכה

לדעת רבים מהראשונים תפילת הדרך היא ברכה שכן מסתיימת ב"ברוך אתה ה'", ולכך מאחר שהיא אינה נפתחת במילה "ברוך" ראוי לאומרה בסמוך לברכה אחרת, על פי הכלל שכל ברכה הסמוכה לחברתה (דהיינו ברכה שנאמרת מיד אחרי ברכה אחרת, דוגמת ברכות התורה) אינה נפתחת במילה "ברוך".  
להלכה יש שפסקו כן, ולכך כתבו שראוי להחמיר להסמיך תפילת הדרך לברכה אם מזדמנת ברכה אחרת בתחילת הדרך, דוגמת ברכה ראשונה או אחרונה על אוכל או שתייה. 
אמנם על פי רוב הפוסקים אפשר לומר את תפילת הדרך גם ללא ברכה אחרת לפניה, מאחר שתפילת הדרך היא בגדר 'תפילה', ולא חלים עליה בהכרח כל כללי הברכות. (תוספות, משנה ברורה).
השריר השוקיתי השלישי

השריר השוקיתי השלישי (TA: Musculus fibularis tertius; Musculus peroneus tertius) הוא אחד מהשרירים במדור הקדמי של השוק. השריר פועל להנעת כף הרגל לכיוון כפיפה גבית ולהפניית כף הרגל כלפי חוץ (איברסיה).

תיאור

השריר השוקיתי השלישי נמצא בחלק התחתון צידי של המדור הקדמי של השוק. תחילתו, בחלק התחתון של השוקית הקדמית ובקרום הבין גרמי של השוק, משותפת לו ולשריר פושט האצבעות הארוך. חלקו המרוחק נאחז בחלק הגבי של בסיס עצם המסרק החמישית.

עצבוב

השריר השוקיתי השלישי מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי ועל ידי שורש העצב הראשון של העצה (L5, S1) דרך העצב השוקיתי העמוק (Nervus fibularis profundus; Nervus peroneus profundus).
נקודת מגוז

נקודת מגוז (או נקודת ההיעלמות) ברישום פרספקטיבה היא נקודה בתמונה אליה מתכנסים קווים מקבילים במרחב, וכך נוצרת אשליה של עומק.
העיקרון הגאומטרי שבבסיס הפרספקטיבה המתמטית קובע כי עצמים רחוקים יותר נראים קטנים יותר, שכן הגודל הנראה הוא הגודל הזוויתי, התלוי בגודל הממשי ובמרחק. לכן, בין שני קווים מקבילים במרחב, המרחק הממשי ביניהם קבוע אך המרחק הזוויתי ביניהם קטן עם התרחקותם מהצופה, ובמרחק גדול מספיק זה נראה שהקווים נחתכים. נקודת החיתוך נקראת נקודת מגוז.
מס' נקודות המגוז יקבע לפי מספר המישורי  המקבילים למישורי  התמונה: אם שלושתם מקבילים אז נקודה אחת, אם שניים מהם אז שתיים ואם אחד אז שלושתם.
נקודת מגוז עשויה לציין גם את המקום באופק בו נפגשים שולי הדרך.
בתמונה אחת יכולות להיות מספר נקודות מגוז, כל אחת מתאימה למשטח אחר. למשל בתמונה של קובייה, כל פאה מתכנסת לנקודת מגוז אחרת.
דונטלו ומזאצ'ו היו אמני רנסאנס שהיו בין הראשונים להשתמש בנקודות מגוז בציוריהם.
פרפנזין

שימושים רפואיים

במינונים נמוכים משמשת התרופה לטיפול בדיכאון מז'ורי. קיימות תרופות המשלבות פרפנזין ואמיטריפטילין במינונים שונים. ישנם מחקרים המצביעים כי שימוש של פרפנזין יחד עם פלואוקסטין מביא לתוצאות טובות במטופלים הסובלים מדיכאון פסיכוטי. לפרפנזין השפעה מרגיעה ונוגדת חרדה, מה שהופך אותה ליעילה גם עבור חולים פסיכוטיים נסערים כמו גם עבור חולים הסובלים מקטטוניה מסכנת-חיים. 
במינונים גבוהים יותר, התרופה משמשת לטיפול בפסיכוזה. היא יעילה בטיפול בתסמינים ה"חיוביים" של מחלת הסכיזופרניה, כדוגמת הזיות ודלוזיות. עם זאת, היעילות של התרופה בטיפול בתסמינים ה"שליליים" של המחלה אינה ברורה.

תופעות לוואי

כתרופה אנטי-פסיכוטית ממשפחת הפנותיאזינים, פרפנזן חולקת באופן כללי את כל תופעות הלוואי של כלורפרומאזין. סקירה של קוקרן משנת 2015 מצאה כי "אין הבדלים משמעותיים מבחינת תופעות לוואי בין פרפנזין לתרופות אנטי-פסיכוטיות אחרות". פרפנזין גורמת לתופעות אקסטרא-פירמידליות בשיעור דומה לתרופות אנטי-פסיכוטיות בעלות פוטנטניות בינונית.
אליהו מני (רב)

משפחתו

בנו הבכור, הרב סלימאן מנחם מני כיהן אחריו כרבה של חברון.
הרב אברהם ברוך מני, מחבר קונטרס 'ברוך מבנים' שבסוף הספר 'זכרונות אליהו' ח"א.
הרב יחזקאל שלום מני, שימש כשד"ר של העיר חברון.
צאצאיו של הרב מני היו למשפחה גדולה וחשובה בתולדות היישוב היהודי בחברון וארץ ישראל. בנו הרביעי היה השופט מלכיאל מני ראשון השופטים היהודים בירושלים העות'מאנית, בין נכדיו נמנו השופט ישראל מני, שופט העליון אליהו מני והעיתונאית מזל מוצרי.
מוסטייה-סנט-מארי

היסטוריה

החל מהמאה ה-5 התגוררו נזירים מתבודדים במערות במצוקים שמעל מקום הכפר הנוכחי. במאות ה-9 וה-10 היה האזור תחת שלטון מוסלמי, ותושבי הסביבה מצאו מחיה במערות שקודם שימשו את הנזירים. לאחר סיום השלטון המוסלמי החלה פריחה באזור. במאות ה-12 וה-13 קם הכפר: נבנו ביצורים, כנסיות ובתי מגורים. במאה ה-16 הייתה תקופת פריחה לכפר, תודות לפריחת תעשיות שהתבססו על אנרגיית המים, כמו בורסקאות, ייצור ניר ועוד. במאות ה-17 וה-18 הייתה מוסטייה סנט-מארי מרכז תעשיית הפייאנס  הצרפתית.

יעד לעולי רגל

כנסיית Notre Dame de Beauvoir נבנתה במקום בו עמדה כנסייה כבר במאה ה-5, מלמדת על הקדושה שיוחסה למקום ועל היותו יעד לעליה לרגל בציפיה לנס.

הכוכב המוזהב

הכוכב המוזהב תלוי בגובה רב על שרשרת באורך 225 המתוחה בין שני מצוקים. האגדה המקומית מספרת שבתקופת מסעי הצלב נשבה אביר יליד המקום, בוזון דה בלקס (Bozon de Blacas), בידי המוסלמים. הוא נדר נדר לתלות כוכב מעל הכפר, וכך עשה לאחר שהשתחרר. הכוכב והשרשרת המקוריים הוחלפו מספר פעמים לאורך הדורות. הם נתלו מחדש בפעם האחרונה בתחילת המאה ה-21.
מי ורדים מפורט סעיד

תקציר העלילה

בפורט סעיד ב-1932, אם (שושנה רביד), בתה הגדולה רוחמה (אוריאלה וייט) והבת הקטנה ציונה (עדיה בר משה) מגיעות לנמל בדרכן מאוסטרליה לארץ ישראל. האמא היא ילידת צפת, שם יש לאביה עסק גדול. היא נישאה שם וילדה את רוחמה ולאחר מכן היגרה בעקבות בעלה לאוסטרליה, שם נולדה ציונה. בעלה נפטר באוסטרליה והיא החליטה לחזור ארצה לאחר 11 שנים.
הן פוגשות בנמל את מר ענתבי (נתן כוגן), יהודי עשיר. ענתבי עבר בעסק של הסבא וחיזר אחרי האמא אבל הוא היה "קטן" עליה. לאחר נישואיה הוא היגר למצרים ועשה שם הון. הוא מזמין אותן לארוחה בביתו המלא משרתים סודנים המזליפים מי ורדים על אצבעות הסועדים לפני הארוחה. האמא משתוקקת לחידוש הקשר עם ענתבי העשיר אך כעת היא "קטנה" עליו.
האמא לא רוצה לחזור לאביה והן מתיישבות בשכונת רחביה בירושלים שם היא פותחת פנסיון. היא מתקשה בניהול המקום אך יום אחד מגיע סודני שחור עור בשם אחמד (ריצ'רד סלנו) שנשלח אליה כמתנה על ידי מר ענתבי. היא בהתחלה רוצה לשלחו בחזרה אך אוריאלה משכנעת אותה שהיא זקוקה ל"עבד" הזה. ציונה הקטנה מחבבת אותו מאד לאחר שחילץ אותה מידי נערים ערביים שהתנכלו לה בעיר העתיקה.
אחמד לא מוציא מילה מהפה אבל מבין כל מה שמתרחש במקום. בזכותו המקום מתמלא באורחים וביניהם הקצין הבריטי פופ סמית (יוסי גרבר) שאוריאלה מוצאת חן בעיניו והוא מסדר לה עבודה ב-CID.
למקום מגיע מדי פעם איש ההגנה עמיחי (גדליה בסר) שמביא מדי פעם נשק ותחמושת שמוסתרים בסליק על ידי אוריאלה. אחמד רואה הכל וכאשר מגיע פופ סמית לבצע חיפוש במקום הוא דואג לסלק את הנשק בזמן למקום אחר.
האמא נותנת לאחמד שעתיים חופש כל יום. יום אחד מגיע הרוכל דאראגיאן (שמעון סיאני) לפנסיון ומספר לאמא שראה את אחמד מוכר פיסטוקים בעיר העתיקה. היא נוסעת לעיר העתיקה ורואה אכן את אחמד מוכר פיסטוקים. זה פוגע בגאוותה הגזענית והמתנשאת כאילו שאין זה מספיק שהיא נותנת מזון וכסף לעבד שהוא צריך למכור פיסטוקים.
היא מפטרת את אחמד ונותנת לו מכתב למר ענתבי. אחמד עוזב ללא מילים לאחר שציונה מחבקת אותו ונפרדת ממנו בכאב.