google/wiki40b huggingface dataset:
הלב שלי

רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי ישי ריבו והופק על ידי מאור שושן וריבו. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר כ-1.3 מיליון השמעות.

וידאו קליפ

טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ריבו ב-28 בינואר 2019. האודיו מציג בתוכו את עטיפתו של הסינגל, ואף מילותיו של השיר.
עופר בדיחי

עופר בדיחי, זמר ישראלי ירושלמי אשר החל את דרכו בסוף שנות ה-80 כזמר במועדוני לילה בעיר.
לכתיבת אלבומו הראשון, "רחוק מעינייך" אשר יצא לאור בשנת 1989, נרתמו כותבים מרכזיים בז'אנר המוזיקה המזרחית כגון: עוזי חיטמן, אביהו מדינה ומשה נגר. באלבום חידש בדיחי שני שירים שביצע זוהר ארגוב במקור: "יפה האהבה" ו"כמו שיכור". את שירי האלבום עיבדו יגאל חרד ואריה ברקוביץ'.  
בשנת 1990, הוציא בדיחי את אלבומו השני, "אהבה חדשה", ממנו בלטו: שיר הנושא (מילים: יוש גרנות, לחן: משה נגר), "שיר למזכרת" (מילים ולחן: משה נגר) ו-"שר ומאושר" (מילים ולחן: דני שושן). הגיטריסט משה בן-משה ('בן-מוש') ניגן ועיבד את כל שירי האלבום. 
ב-1993 הוציא בדיחי את אלבומו השלישי והאחרון, אשר כלל את הלהיט הגדול "נחש העיר" (מילים ולחן: דני שושן) וכן את "יחפנית" ו"שלכת" (מילים ולחן: משה נגר) את שירי האלבום עיבד יניב שושן, בנו של היוצר המרכזי באלבום - דני שושן. בסוף השנה החליט בדיחי לפרוש מעולם הזמר על מנת לשמור על שלמות משפחתו. 
ביוני 2015 חזר עם שיר חדש “מה זאת אהבה“ שכתב והלחין דני שושן. השיר הוקלט לפרויקט שיזם המפיק ניסים בן חיים, לזכר בתו רבקה, שנרצחה בפיגוע בירושלים
EMG

יבוא גז ממצרים

החברה הוקמה על ידי איש העסקים יוסי מימן, איש העסקים המצרי חוסיין סאלם וממשלת מצרים בשנת 2000, כדי להתגבר על הקושי המדיני שבאספקה ישירה של גז ממצרים לישראל, ושימשה למעשה כחברת תיווך שתפקידה התמצה בהנחת צינור הגז בין אל-עריש לאשקלון, תוך שהיא נהנית מהטבה של 0% מס על רווחיה.
ב-2005 נחתם מזכר הבנות בין ישראל למצרים על יבוא גז ממצרים באמצעות חברת EMG דרך צינור הגז הערבי.
החברה קיבלה מעמד מיוחד המאפשר לה לרכוש גז טבעי מחברות הגז במצרים ולמכור אותו למדינות בחוף המזרחי של הים התיכון במסגרת קו צינור אל עריש-אשקלון. על-פי הוראות ההסכם הקימה EMG מערכת לאספקת גז הכוללת מערכת דחיסה באל-עריש, צינור ימי באורך של 92 ק"מ מאל-עריש לאשקלון ומסוף קבלה באתר קצא"א באשקלון. EMG סיימה לבנות את הצינור הימי ומסוף הקבלה באשקלון בחודש פברואר 2008. תחילת אספקת הגז החלה בחודש יולי 2008. כגיבוי נוסף להבטחת ההסכם נחתם מזכר הבנות בין ממשלת מצרים וממשלת ישראל, לפיו ערבה ממשלת מצרים לאספקה של עד 7BCM של גז טבעי בשנה למדינת ישראל.
מאז 2008 זרם גז מצרי לתחנות הכוח של חברת החשמל עד לרמה שהגז המצרי היווה 18% מסל הדלקים של חברת החשמל.
בדצמבר 2009 נחתמה עסקה עם תחנת הכוח דוראד לאספקת גז טבעי לתחנה בהיקף של כ־12.5 BCM (מיליארד מ"ק). החוזה, בהיקף כ־2 מיליארד דולר, אמור היה לאפשר לתחנה לפעול במשך 17 שנה, החל מ-2013, ולספק כ־800 מגה־ואט חשמל, שהם כ־6.5% מכושר הייצור של חברת החשמל.

קו צינור אל עריש-אשקלון

בפברואר 2011 התקיימה ההפיכה במצרים שמסגרתה הודח חוסני מובארכ. אחד האישומים נגד מוברק היה כי הוא ובני משפחתו היו מעורבים בשחיתות דרך ייצוא גז זול לישראל. לאחר שמוברק ריצה עונש מאסר של שלוש שנים ועבד אל-פתאח א-סיסי עלה לשלטון במצרים, בוטלה האשמה זו. החל מפברואר 2011 חלו שיבושים בהספקת הגז. לאחר כ-10 פיצוצים בצינור הופסקה בשנת 2012 הזרמת הגז לישראל, בטענה של חובות של EMG כלפי מצרים.
בתום בוררות בינלאומית שארכה 3.5 שנים, נפסק בדצמבר 2015 כי חברות הגז הממשלתיות במצרים יחויבו לפצות את EMG בסכום של 288 מיליון דולר.
ביוני 2018, הודיעה שותפות דלק קידוחים כי היא מנהלת משא ומתן לרכישת החברה לצורך שימוש בקו צינור אל עריש-אשקלון. בסוף יולי 2019 הודיעה רשות התחרות שתדרוש את האפשרות ליבוא לגז טבעי ממצרים כתנאי לרכישה.

ביקורת על החברה

משרד האוצר פטר את החברה מתשלום מס ומע"מ לתקופה של עשרים שנה. בעקבות כך פנה נשיא איגוד לשכות הסחר למבקר המדינה.
חקר פני שבר

חקר פני שבר (באנגלית: fractography) הוא תחום החוקר את השברים על פני שטח של חומרים. שיטות פרקטוגרפיות הן בשימוש שגרתי למציאת גורמים לכשל במבנים הנדסיים. במדע החומרים, פרקטוגרפיה משמשת לפיתוח ובחינת מודלים תאורטיים של אופן גדילת סדקים.
אחת המטרות הראשיות של השיטה היא מציאת הגורם לשבר על ידי אנליזה של המשטח בו התרחש. צורות שונות של גדילת סדק (למשל התעייפות החומר, שיתוך, ועוד) יוצרות צורות אופייניות על המשטח שנשבר, וניתן לנתח את הצורות כדי לזהות את צורת הכשל. התבנית הכללית של הסדקים היא לעיתים יותר חשובה מסדק ספציפי, במיוחד בחומרים שבירים כמו חומרים קרמיים וזכוכיות.

שיטות אנליזה

מטרה חשובה של פרקטוגרפיה היא למצוא את המקום בו הסדק החל. זאת משום שאם נמצא היכן הסדק החל, ייתכן שהדבר ייתן לנו רמזים לגבי הסיבה שבגללה הוא נוצר. צפייה ראשונית בסדק בדרך כלל נעשית בשימוש בסקאלה מקרוסקופית, בעזרת מיקרוסקופ אופטי ושיטות הארה מתוחכמות (מכיוונים שונים) כדי לזהות עד כמה הסדק גדול, דרכים אפשריות להתפתחותו, ומקורות אפשריים ליצירתו. במקרים רבים שיטה זו היא מספקת כדי לזהות את אופן הכשל והסיבות ליצירת הסדק וגדילתו. גורמים נפוצים שגורמים להיסדקות הם גבולות גרעין, חללים בחומר, חומרים זרים שנכנסו אליו, ונקודות של ריכוז מאמצים מכניים. כמו כן ניתן לראות "קווי סדק" אשר מראים את כיוון התפתחות הסדק.
בכשל שנגרם מהתעייפות החומר, ניתן לראות סדק שביר מתפשט אל תוך החומר בצעדים קטנים.

שיטות צילום

במקרים רבים השימוש במיקרוסקופ אור אינו מספיק, ונדרש להתבונן בחומר בהגדלה גבוהה יותר. במקרים אלו ניתן להשתמש במיקרוסקופ אלקטרונים סורק (SEM). ההפרדה של מיקרוסקופ זה גבוהה בהרבה משל מיקרוסקופ אור, אך הדוגמאות מצולמות ללא צבעים. בצילום ה-SEM המוצג ניתן לראות כיסוי גומי של בלמים של מכונית. השבר גרם לתאונת דרכים כאשר לפתע הגומי נשבר לחלוטין לאחר תהליך התעייפות ארוך שעבר. החומר שנשבר הוא גומי ניטריל (NBR), פולימר המשמש באופן נפוץ כשנדרשת התנגדות לשמן.

יישומים

שיטת חקר פני שבר נמצאת בשימוש בהנדסת חומרים ומכניקת השבר, כאשר יש לבחון כשלים שהתרחשו. השיטה משמשת חוקרים לבחינת כשלים בחפצים ששימשו כנשק, למשל בקבוקים שבורים. עבור חשוד שטוען שהבקבוק נשבר בטעות כשפגע בקורבן, ניתן לגלות שהטענה שקרית, ושנדרש היה כוח רב כדי לשבור את הבקבוק כדי שאפשר יהיה לתקוף איתו את הקורבן. חורים של כדורי אקדח בשמשות מכוניות או חלונות יכולים גם כן להראות את כיוון הירי ועוצמתו. במקרים כאלה, התבנית הכוללת של הסדקים היא חיונית כדי לשחזר את האירועים שהתרחשו, ולא המאפיינים של סדק ספציפי.
בזיליקה אמיליה

הבזיליקה אמיליה הייתה מבנה בזיליקה ששימש למטרות מסחר ציבוריות בפורום שבעיר רומא בעת העתיקה.
כיום נותרו מן הבזיליקה שרידים מעטים.

הקמת הבזיליקה

הבזיליקה הוקמה במיקום בו עמד במאה החמישית לפני הספירה שוק הבשר (tabernae lanienae - "חנויות הבשר") של רומא העתיקה, ובמאה הרביעית לפני הספירה ה- tabernae argentariae - שהיה המרכז הפיננסי של העיר. לאחר שריפה שאירעה במקום שונה שם הרחוב לטברנה נובה (tabarnae novae- החנויות החדשות).
הבזיליקה הראשונה שנבנתה במקום הוקמה בין השנים 210 לפנה"ס ל-191 לפנה"ס לערך. מבנה זה כלל שלושה אולמות עיקריים והיה בנוי מאבן טופה.
בשנת 179 לפנה"ס בנה הקנסור הרומי מרקוס פולביוס נוביליור את הבזיליקה וקרא לה "בזיליקה פולביה" (Basilica Fulvia). לאחר מותו השלים עמיתו מרקוס אמיליוס לפידוס את הבזיליקה וקרא לה על שמו - הבזיליקה אמיליה.
חזית הבזיליקה שונתה בין השנים 55 לפנה"ס ו-34 לפנה"ס על ידי לוקיוס אמיליוס פאאולוס לפידוס. חזית זו הייתה קצרה באורכה מהחזית המקורית של המבנה.
עמודי אולם התווך של המבנה היו עשויים משיש אפריקאי, והיו בנויים בסגנון קורינתי, עמודי האולמות הצדדיים היו בנויים משיש מקומי והיו להם כותרות יוניות ולעמודים החיצוניים היו כותרות בסגנון דוריות
המבנה ניזוק בשריפה, ובעקבותיה, בשנת 14 לפנה"ס יזם הקיסר אוגוסטוס שיפוץ של המבנה שכלל שינוי חזית המבנה, ובנייה מחודשת של קומה שנייה למבנה. המבנה החדש עוטר באלמנטים של צימחייה ופסלים בעלי אופי "ברברי".
הבזיליקה שופצה בשנת 22 לספירה, במלאת מאתיים שנה לקיומה, ותוארה על ידי פליניוס הזקן כמבנה היפה ביתר בעיר רומא.
לא נותרו שרידים רבים מהמבנה, אולם ניתן לראות על מרצפות השיש של המבנה כתמי ברונזה - כתמים אלה נוצרו כאשר נמסו מטבעות בעת שנשרף המבנה בעת הביזה של רומא על ידי הויזיגותים בהנהגת אלאריק הראשון בשנת 410.
שרידי הבזיליקה נותרו עומדים עד תקופת הרנסאנס אולם אז נלקחו השרידים ונעשה בהם שימוש משני בבניית ארמון ז'ירו-טורלוניה (Giraud-Torlonia), אשר אף הוא אינו קיים בימינו.
מאמפה

גאוגרפיה

היא נמצאת כ-173 קילומטרים מבואאה, בירת המחוז וכ-312 קילומטרים מיאונדה, בירת קמרון.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא דצמבר (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (10 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 3,931 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (605 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (40 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכביש הלאומי N6.
בית ראובן

היסטוריה והווה

המוזיאון הוקם בביתו של האמן, ברחוב ביאליק מס' 14 בתל אביב, בו התגורר החל משנת 1946 ועד למותו בשנת 1974. הבית, שנבנה בשנת 1930 ותוכנן על ידי האדריכל פנחס ביז'ונסקי, הוסב למוזיאון כאמור בצוואתו של האמן, ונפתח לציבור בשנת 1983. בין השנים 2001-2003 היה המוזיאון סגור לרגל שיפוץ המבנה.
בנוסף לתצוגה מעבודותיו של ראובן, כוללת התצוגה גם חדר עיון וספרייה, תצוגה של פריטים ותעודות ביוגרפיות על חייו של ראובן וכן הסטודיו המשוחזר של האמן, בו מוקרן סרט תיעודי אודותיו. כמו כן מציג המוזיאון תערוכות מתחלפות מיצירותיו של ראובן ומיצירותיהם של אמנים נוספים, ובקומת המרתף של הבניין פועלת סדנת פעילות לילדים ולנוער.
המוזיאון מנוהל על ידי "קרן מוזיאון רובין", המאוגדת כחברה בע"מ. בראש הקרן ניצב ראש עיריית תל אביב-יפו ובהנהלתה שישה חברים נוספים.
באוגוסט 2006 נגנבו שתי יצירות יקרות של רובין מבית ראובן, ועד היום טרם אותרו.
סומנוס

במיתולוגיה הרומית היה סומנוס (Summanus) אל השינה והרעם הלילי, בניגוד ליופיטר שהיה אל הרעם בשעות היום. לכבודו היה מקדש בסירקוס מקסימוס. הפסטיבל לכבודו נערך ב-20 ביוני. מזוהה עם האל היפנוס, אל (והתגלמות) השינה היווני.
עוזי בן יצחק

קורות חייו

בן יצחק התגייס לצה"ל והחל קורס טיס, אך נשר ממנו והתנדב לסיירת מטכ"ל, לאחר שרואיין ליחידה על- ידי מפקדה, אברהם ארנן. לאחר טירונות צנחנים החל מסלול לוחם ביחידה והיה אחד החיילים הבולטים בצוות. עם סיום המסלול יצא בן יצחק לקורס קציני חי"ר, ובסיומו שב ליחידה והיה למפקד צוות מצטיין. על אחד המבצעים בהם השתתף כמפקד צוות בסיירת עוטר בצל"ש אלוף, וב-1967 הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל שהומר לעיטור המופת. לאחר מכן בן יצחק עבר לחטיבת הצנחנים ושירת כמפקד פלוגה מבצעית, פלוגת מסלול, ומפקד פלחה"ן צנחנים. בשנת 1969 במבצע רביב שימש בן יצחק כמפקד כח תפיסת ראש החוף בצליחת התעלה.
בעקבות תאונת דרכים עשה בן יצחק הסבה לשריון, ושירת כמפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד בחטיבה 401. במלחמת יום הכיפורים היה בלימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובמינוי חירום מפקד גדוד מילואים 409 של חטיבה 600. הגדוד בפיקודו התגייס בימ"ח בשדה תימן ונשלח לחזית המצרית במסגרת אוגדה 143. בשלב הבלימה ב-9 באוקטובר, הדף גדוד טנקים מחטיבה 14 המצרית במתחם "חמדיה" תוך כדי פגיעה ב-35 טנקי אויב. ביום למחרת נשלח הגדוד לכיוון תעלת סואץ, בשלב זה נפגע הטנק בו שהה ונהגו, אמנון אברמוביץ', נפצע קשה. בן יצחק החליף טנק והמשיך להלחם באזור תעוז "טלוויזיה". יומיים לאחר מכן לחם הגדוד בקרב החווה הסינית.
לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד 52 בחטיבה 401, ובהמשך שירת כקצין אג"ם של אוגדה 162 ומפקד חטיבה 204. במלחמת לבנון הראשונה שירת כמפקד חטיבה 409, חטיבת מילואים מובחרת של הצנחנים. כוח "יוסי" החדיר לעומק השטח שבשליטת הסורים את חטיבת הצנחנים בפיקוד בן יצחק, דבר שיצר חיץ בין הדרג הקדמי לעורפי במערך הסורי. כל הכוחות שנכנסו למרחב עליו שלטה החטיבה, ובהם שרידי חטיבה 76 הנסוגים, כוחות חטיבה 47 וכוחות טנקי טי-72 של חטיבה 81 מדיוויזיה 3 ואפילו מספר מסוקי קרב, נכנסו לשטח ההשמדה שיצרה החטיבה מעמדות במורדות המזרחיים של ג'בל ברוך, והושמדו מבלי יכולת לדווח מה פגע בהם. במהלך הקרבות השתתפו הצנחנים במארב נ"ט והשמידו אחד עשר טנקים מדגם T-72 של הצבא הסורי.
ב-1983 הקים את מרכז אימוני הנ"ט (מרנ"ט), ובשנים 1983 עד 1985 פיקד על בסיס האימון ליחידות שדה (באלי"ש) ועל אוגדה 220. יצא ללימודים בארצות הברית, וב-1986 מונה לראש מטה פיקוד המרכז. השתחרר משירות הקבע ובאוקטובר 1988 מונה במסגרת שירות המילואים, למפקד אוגדת יהודה (720), שהייתה האחראית על הביטחון השוטף באזור חברון, בית לחם ופאתי ירושלים. מילא תפקיד זה עד יולי 1990. בנוסף שימש כמנהל בכיר בעמידר, החברה הלאומית לשיכון בישראל.
ירון קרבה

ביוגרפיה

קרבה נולד באמסטרדם, הולנד, למשפחה אמנותית. אמו מרגרט (רייס, לפני נישואיה), היא מתרגמת סרטים, ואביו  מארטן קרבה, הוא צייר.
הוא התפרסם לראשונה בסרט  Soldier of Orange של הבמאי ההולנדי פול ורהובן,  שם שיחק לצידו של רוטגר האוור. וכן בסרט The Fourth Man, שם שיחק עם Renée Soutendijk.
סרטו האמריקאי הגדול הראשון היה הקומדיה ג'ק פלאש המקפץ, של וופי גולדברג. בשלהי שנות השמונים הוא החל לגלם את תפקיד הנבל בשורה של סרטים בינלאומיים, והם שהביאו אותו לדרגת כוכב. בין הסרטים שפרסמ אותו הם   No Mercy ‏(1986),  007 באזור מסוכן מסדרת ג'יימס בונד (1987), המעניש (1989) והנמלט (1993). הוא גם השתתף בהפקות טלוויזיה רבות, וגילם את השטן בהפקת הטלוויזיה Jesus.
בשנת 1998 הוא הפיק וביים סרט העוסק ביהודים אורתודוקסים במהלך שנות השבעים באנטוורפן (Flanders). בסרט כיכבו איזבלה רוסליני ומקסימיליאן של, והוא נקרא Left Luggage. הוא היה גם במאי ומפיק של הסרט The Discovery of Heaven, שהוא עיבוד לרומן פרי עטו של Harry Mulisch.
פרט למשחק ובימוי הוא גם עוסק בציור, ציוריו עיטרו את בולי הדואר ההולנדי. בנובמבר 2004 יצא לאור ספרו Schilder, בו הוא סוקר את ציוריו. הוא גם מחבר שותף של ספר בישול הולנדי. 
לקרבה שלושה בנים: מרטין, ג'ספר וג'ייקוב. אחיו הוא העיתונאי והסופר טים קרבה (Tim Krabbé).
בית טורי

בית טוּרי (באנגלית: Terraced house או Row house) או לחלופין בנייה טוּרית, הוא סגנון בנייה וצורה של תכנון עירוני בו נבנים מספר בתי מגורים באותו עיצוב (או בתמונת מראה), הצמודים זה לזה כאשר בכל בית מגורים יחידת דיור רב אחת אשר בנויה במפלסים או לחלופין מספר יחידות דיור שהכניסה אליהן מחדר מדרגות משותף. באופן היסטורי, בתים אלו מאופיינים לרוב בבנייה לגובה עם רוחב צר ומספר קומות. צורת בנייה זו ניתן למצוא בעיקר בחלקים הוותיקים של ערים רבות באירופה וצפון אמריקה. כיום ניתן למצוא בתים טוריים גם רחבים ונמוכים יותר ואף קוטג'ים טוריים.
סגנון בנייה זה התפתח באירופה במאה ה-16. אחת הדוגמאות הראשונות לבנייה זו היא הפלאס דה ווז' בפריז שנבנה בתחילת המאה ה-17. בהמשך הבנייה הטורית הופיעה ברחבי אירופה והיום ניתן למצוא אותה בערים רבות בעיקר באירופה, צפון אמריקה ואוקיאניה.

בניה טורית בישראל

בערי ישראל שכונות רבות שבהן הבניה השכיחה היא בניה טורית למגורים. זו, נבנתה בעיקר בשנות החמישים והשישים ביוזמת חברות ממשלתיות. בניה זו, שכונתה גם "בנייני רכבת", נועדה לספק פתרון דיור מהיר וזול לגלי העליה הגדולים ולשם פינוי המעברות. בניה זו הייתה מודולרית בשתי קומות ולעיתים שלוש או ארבע קומות, בחלוקה אופיינית של שתי דירות קטנות בכל קומה. לשם הוזלת עלויות הבניה בדרך כלל לא נוצקה תקרת בטון מעל הדירות בקומה העליונה אלא תקרת רביץ שמעליה אגד עץ ורעפים. בניה טורית רוויה זו התאפיינה במגרשים גדולים שמותירים חצר עורפית משותפת נרחבת לשימוש הדיירים.
לנוכח העלייה ברמת החיים ובאיכות הבניה אושרו בחלק משכונות אלה במרוצת השנים תוכניות בניין עיר שמאפשרות הרחבת הדירות באמצעות הוספת בניה בעורף המבנה. מימוש זכויות הבניה במבנים הטוריים קשה בשל הצורך בהסכמה ותאום בין בעלי דירות רבים.

בית מדורג

בית מדורג הוא בית טורי, הבנוי על צלע הר, כך שקיים הבדל המפלס משמעותי בין קומות הכניסה של היחידות, המרכיבות את כלל הבניין. במבט כולל, בית מדורג נראה שונה מבית טורי אחר, בכך שהמראה הכללי שלו הוא מדורג.
לדירי בית מדורג יש יותר פרטיות מאשר לדיירי בית טורי רגיל. זאת משום, שבשל הבדלי המפלסים בין יחידות הדיור שבו, יש בכול יחידת דיור פחות שטח של קירות משותפים עם השכנים ויותר שטח קיר, הפונה אל צלע ההר עצמו. לבנייה מדורגת יש גם יתרון על פני בנייה רגילה, כשזו נעשית על צלע הר - הבנייה המדורגת דורשת פחות עבודות עפר.
בישראל, ניתן למצוא בתים מדורגים בחלק מהשכונות של הערים הרריות. בירושלים, שכונת צמרת הבירה בנויה מבתים מדורגים בלבד וכך גם רחוב אלסלוודור, שבשכונת גבעת משואה.

בניינים עם אלמנטים מדורגים

בחלק מהמקרים, בבנייה המדורגת, גגה של כל יחידת דיור משמש כמרפסת עבור יחידת הדיור הבאה אחריה. במקרה כזה, הבית המדורג קצת פחות דומה לבית טורי. דוגמה אחרת לבניין, שיש בו אלמנטים מודוגים הוא בניין שבו על היחידה המדורגת הקרובה ביותר לראש ההר נבנה מגדל מגורים. בניינים מטיפוס "מדורג למחצה" זה, ניתן למצוא ברחוב פראן שבשכונת רמת אשכול, בירושלים, ובמיזם הולילנד, באותה עיר.
ג'וני

בעקבות הסדרה

הסדרה התאפיינה בהצגה מוקצנת ואבסורדית של מצבים קומיים בחיי הגיבורים, והייתה פורצת דרך בכך שהדמות הראשית שלה הייתה הומוסקסואל מוצהר. כמו כן, היא זכורה בזכות ההקפדה הרבה על עיצוב התפאורה ולבוש הדמויות, באופן שיצר אופי ויזואלי ייחודי. מאפיין נוסף של הסדרה הוא הדיאלוגים השנונים, הרצופים משחקי מילים ורמיזות לתרבות ההומוסקסואלית.
ביוני 2003 הוקרן פרק מתוך הסדרה בפסטיבל הקולנוע ההומו-לסבי "פריימליין" בסן פרנסיסקו וב"ניו-פסטיבל" בניו יורק. 
במאי 2013 הסדרה שבה לשידורים חוזרים בערוץ הוט קומדי סנטרל.
פרס עמינח

מטרת הפרסים

מטרת הפרסים היא לעודד יוצרים, סופרים וחוקרים הכותבים בתחומים שהיו קרובים לליבם של נחמיה ומרים עמינח כמו: תולדות הציונות הדתית על מוסדותיה, מייסדיה וחבריה, מחשבת הציונות הדתית ומשנת תורה ועבודה, מחקרים בתולדות הספרות התורנית, מחקרים שיש בהם תרומה לחינוך הציוני דתי וכן יצירות ספרות יפה ושירה שיש להם זיקה ברורה למורשת ישראל ובניין הארץ.

ועדת השופטים

ועדת השופטים המורכבת ממקבלי פרס עמינח בעבר, והיא המחליטה על הזוכים בפרס כל שנה.
בין זוכי פרס עמינח במהלך השנים: אמונה אלון, אברהם בלאט, יצחק גנוז, חגי הוברמן, חיותה דויטש, יוסף דנה, יעל לוין, זאב ספראי, זאב פרנק, נעמי רוזנברג, חיים שיין, יוסף שלמון, יוסף שרביט, סמדר שרלו, הרב צפניה דרורי, הרב זכריה זרמתי.
כוכבי לכת חיצונים

כוכבי הלכת החיצוניים הם כוכבי הלכת במערכת השמש אשר ממוקמים מחוץ לחגורת האסטרואידים. השם מתייחס לענקי הגז ולענקי הקרח הנמצאים בסדר הבא מהשמש: צדק הוא הכוכב הגדול ביותר במערכת השמש, אחריו, שבתאי הוא הכוכב השני בגודלו, בעל מערכת טבעות גדולה ובהירה. אורנוס הוא הכוכב השלישי בגודלו, והכי פחות מאסיבי של ארבעת כוכבי הלכת הללו. האחרון הוא נפטון, הרביעי בגודלו, הקטן ביותר מכוכבי הלכת החיצונים.
לכל כוכבי הלכת החיצונים יש מערכת טבעות, אך את הטבעות היחידות שניתן לראות מכדור הארץ הן של הכוכב שבתאי. אלמנט משותף נוסף לכל כוכבי הלכת החיצונים; לכל אחד מהם יש מספר רב של ירחים טבעיים עצומים, חלקם גדולים יותר מכוכב חמה.
פלוטו נחשב כוכב לכת חיצוני מאז גילויו בשנת 1930 ועד סיווגו מחדש בתור 'כוכב לכת ננסי' בשנת 2006.

היווצרות

אסטרונומים סבורים שענקי הגז נוצרו לראשונה ככוכבים מוצקים בעלי הרכב סלעי וקרח. אולם גודל הליבה אפשר לכוכבים אלו ובעיקר לצדק ושבתאי למשוך מימן והליום מתוך ענני הגז. ענני גז אלו היו טרם היווצרות השמש אשר עם היווצרותה הביאה לפיצוץ ושריפת רוב הגז.
מאחר שאורנוס ונפטון הם קטנים יותר ובעלי מסלול כבידתי גדול יותר, הרי שהיה להם קשה יותר לאסוף מימן והליום באותה יעילות כשם שצדק ושבתאי אספו. זה מסביר מדוע הם קטנים יותר מאשר השניים הראשונים. בשל כך האטמוספירה שלהם "מזוהמת" יותר ומכילה רכיבים כבדים יותר כגון מתאן ואמוניה.

צורת החיים

כדי שיתאפשרו חיים בכוכב לכת הנמצא במערכת פלנטרית, כוכב הלכת צריך להימצא בתחום האזור הישיב. האזור הישיב הוא מעטפת תאורטית סביב כוכבים כך שבכוכבי הלכת שנמצאים בתחומה יש על פני השטח טמפרטורות מתאימות להימצאות מים במצב נוזלי. מים נוזליים חיוניים לחיים הודות לתפקידם כממס החיוני לתגובות ביוכימיות.  כוכבי לכת וירחים באזורים אלו הם המועמדים המבטיחים ביותר להיות ישיבים וכשירים לקיים חיים הדומים לכדור הארץ. במערכת השמש האזור הישיב נחשב מתחום שבמרחק של 0.95 ועד ל-1.37 יחידות אסטרונומיות. ולכן, כוכבי הלכת החיצונים הם לא מועמדים פרקטיים לקיום חיים.

גרביטציה

כוכבי הלכת בעלי מסה נמוכה יחסית לכדור הארץ, המסה החלשה בכוכבים מקשה על שמירת הגרביטציה ובכך מולקולות יכולות יכולות להגיע לרף "מהירות המילוט" ולהשתחרר לחלל.
כמו כן, הם לא בעלי בידוד תרמי גבוה ומהווים הגנה חלשה מפני התנגשות מטאורים.
NFL

פלייאוף

לפלייאוף מעפילות 6 קבוצות מכל ליגה (סה"כ 12 קבוצות). ארבע הקבוצות שסיימו במקום הראשון מכל אחד מארבעת הבתים מדורגות 1-4 לפי המאזן, וכן עולות שתי הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר שלא זכו בראשות הבתים ומדורגות 5 ו- 6. בשבוע הראשון של הפלייאוף הקבוצה המדורגת 3 משחקת נגד המדורגת 6 ו- 4 משחקת נגד 5. שתי המדורגות הראשונות אינם משחקות בשבוע הראשון ועולות ישר לשלב חצי הגמר, בו הקבוצה המדורגת 1 משחקת נגד המנצחת בסיבוב הראשון המדורגת נמוך יותר, והמדורגת 2 נגד המנצחת בסיבוב הראשון המדורגת גבוה יותר. בכל משחק, המדורגת הגבוהה יותר גם תזכה ביתרון הביתי. בשבוע השלישי נערכים משחקי הגמר של הליגות בין שתי המנצחות בסיבוב השני. שבועיים אחר כך מתקיים משחק הסופרבול בו מתמודדות שתי אלופות הליגות על תואר אלופת ה-NFL.
מרי-קלייר קינג

ביוגרפיה

מרי קלייר-קינג נולדה בעיר וילמט שבאילינוי, ארצות הברית. אביה, הרווי, היה מנהל כוח באדם בחברה "סטנדרד אויל". אמה, קלאריס, הייתה עקרת בית. קינג למדה מתמטיקה בקרלטון קולג', מינסוטה, וסיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1966. לאחר מכן, סיימה תואר שלישי באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ביוסטטיסטיקה. עבדה יחד עם אלן וילסון בניסיון לעקוב אחרי האבולוציה של האדם דרך גנטיקה וביולוגיה-מולקולרית. במחקר זה גילתה כי בני האדם והשימפנזים זהים ב-99% מהגנים. בשנת 1975 פנתה קינג לכיוון אחר בגנטיקה - מחקר אחר גורם גנטי הגורם לסרטן השד. קינג הוכיחה כי 5% מהמקרים של סרטן השד הם גנטיים. בשנת 1984 הפכה לפרופסור לאפידמיולוגיה, ובשנת 1989 פרופסור לגנטיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1990, מיקדה קינג את מחקרה וגילתה את הגן הספציפי האחראי על סרטן השד- BRCA1. בשנת 1995 עברה קינג לסיאטל, בעקבות מינויה לראש מעבדה במחלקה לחקר הגנטיקה.

מחקריה בתחום אבולוציית האדם

בעת עבודתה יחד עם אלן וילסון במעבדה, הוטלה עליה המשימה להשוואת הגנום של בני האדם והשימפנזים. התוצאות הראו זהות של 99% בין הגנום של בני האדם לבין הגנום של השימפנזים. מחקר זה עורר עניין רב בקרב הקהילה המדעית והיווה את התזה לדוקטורט שלה ואף הופיע על השער זה מגזין "Science" בשנת 1975.

מחקריה בתחום סרטן השד

פרופ' קינג אחראית על גילוי הגנים האחראיים על תורשת סרטן השד - BRCA1 ו-BRCA2. פרופ' קינג עסקה, בין היתר, גם במחקר שחקר את הגנטיקה של נשים יהודיות ממוצא אשכנזי, אשר שכיחות סרטן השד אצלן גבוהה. בראיון לעיתון "הארץ" שנערך עם קינג, אמרה כי ההחלטה לעבור ממחקר בתחום אבולוציית האדם למחקר סרטן השד התרחשה במקרה:
"ראיתי מודעה, שמחפשים עוזר מחקר בגנטיקה של סרטן השד. לא ידעתי כלום על סרטן, אבל חשבתי לעצמי שסרטן זה בעצם אבולוציה בקנה מידה קטן, כך שאולי זה דווקא מתאים לי. הרי מה זה תא סרטני? תא שקרתה בו מוטציה אקראית"
— סמדר רייספלד, סרט חייה של חוקרת סרטן השד, באתר הארץ, 18 בינואר 2013

פרסים ותארים

קינג קיבלה 13 תוארי דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטאות הרווארד, ייל, קולומביה, פרינסטון, בראון, לוון, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת ניו יורק, דרטמות' קולג', ומהקולג'ים קרלטון, סמית' ובארד. הוכתרה לאשת השנה במגזין גלמור, הייתה חברה בוועד המייעץ למכונים הלאומיים לבריאות; בוועדה הלאומית לסרטן השד בפאנל הנשיא. קינג היא הנשיאה לשעבר של הקהילה האמריקאית לזכויות אדם.

פעילותיה למען זכויות אדם

במקביל לעבודתה המדעית, קינג פעלה רבות לקידום חקירות בנושא זכויות אדם באמצעות בדיקות DNA. בזכות מאמציה אותרו הילדים החטופים בארגנטינה בזמן המלחמה המלוכלכת והתגלו הפרות נוספות של זכויות אדם ברחבי העולם.
קינג השתמשה בשיטה שפיתחה בעבור הוכחת מקור האדם הראשון – השוואת רצפים גנטיים – על מנת להוכיח קרבה משפחתית בין הילדים החטופים בארגנטינה לבין הוריהם ('אמהות פלסה דה מאז'ו') ומשפחותיהם. שיטה זו נקראת כיום 'גנטיקה משפטית'.

קשריה עם ישראל

בישראל פועלים המרכזים MEBCS (המרכז ללימודי סרטן השד במזרח התיכון) ו- IBCS (המרכז ללימודי סרטן השד בישראל) הפועלים יחד עם NYBCS (המרכז ללימודי סרטן השד בניו יורק) שבראשו עומדת פרופ' קינג. פרופ' קינג פועלת רבות לקידום שיתופי פעולה מחקריים בין רופאים ישראלים ופלסטינים וקידמה מחקר העוסק בשכיחות סרטן השד בישראל.
הר קרומוול (קנדה)

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1972 על ידי ג'י. מונרו תורינגטון (J. Monroe Thorington) והוא נקרא על שם אוליבר איטון (טוני) קרומוול (Oliver Eaton (Tony) Cromwell), מטפס הרים אמריקאי, אשר היה הראשון שטיפס על פסגות רבות בהרי הרוקי הקנדיים.

הטיפוס על הפסגה

הראשונים שהגיעו לפסגת הר קורמוול היו א. קרומוול (E. Cromwell), א. קרומוול הבן  (E. Cromwell jr), פ. ס. נורת' (F.S. North), ג'. מונרו תורינגטון, ומורה הדרך אדוארד פיוז הבן (Edward Feuz jr) בשנת 1938.
בשנת 2005, טיפס ביל קורבט לפסגת הר קרומוול, מדד את גובהו של ההר באמצעות ה-GPS שלו והגיע למסקנה שגובהו של ההר 3,354 מטרים (11,006 רגל), ולכן הוא כלל את ההר בספרו "ההרים שגובהם מעל 11,000 רגל בהרי הרוקי" (The 11,000ers of the Canadian Rockies).

לקריאה נוספת

• Bill Corbett, The 11,000ers of the Canadian Rockies, P 79
הלקחנים – עולמה הסודי של ארייטי

תקציר העלילה

שון בן ה-12 עובר לגור אצל דודתו, במהלך שהותו הוא מגלה כי מתחת לקירות מסתתרים "לקחנים", יצורים קטנים הלוקחים דברים זעירים מבני האדם.
שון מתיידד עם אריאטי, לקחנית מתחילה בת 14 שפגשה אותו בעת שיצאה למסע לקיחה עם אביה.
אך עם הזמן דודיו של שון מגלות על קיומם של הלקחנים והארה המשרתת תופסת את הומילי, אמה של אריאטי. כעת צריכה אריאטי לבחור מה לעשות. לברוח עם משפחתה מהבית, או להישאר עם שון.
ולדימיר טיטוב

קורות חיים

ולדימיר טיטוב נולד בעיירה סרטנסק במחוז צ'יטה. בשנת 1965 הוא סיים בית הספר, והחל ללמוד טייס בבית הספר של חיל האוויר הסובייטי. לאחר סיום הלימודים הוא שירת ביחידות החיל.
בשנת 1976 התקבל טיטוב התקל ליחידת הקוסמונאוטים, והחל הכנות לטיסה לחלל.
בשנת 1983 שוגר לחלל בחללית סויוז T-8 לצד גנאדי סטרקאלוב. לאור בעיות טכניות הם לא הצליחו להתחבר לתחנת החלל סאליוט 7 וחזרו לכדור הארץ.
באותה שנה הם היו אמורים לטוס בחללית "סויוז T-10/1". בשניות האחרונות לפני השיגור החלה שריפה, וקוסמונאוטים חולצו בעזרת מערכות אוטומטיות.
בשנים 1987 שוגר לחלל בחללית סויוז TM-4 לצד מוסה מנארוב ואנטולי לבצ'נקו. הם התחברו לתחנת החלל מיר. טיטוב שהה בתחנת החלל מעל ל-365 ימים. במהלך תקופה זו הוא ביצע מספר רב של מחקרים, כולל יציאות לפעילות חוץ רכבית.
בשנת 1992 עבר טיטוב לארצות הברית, והחל הכנות לטיסות במעבורת החלל של NASA. בשנת 1995 הוא השתתף בטיסת STS-63 ובשנת 1997 ב-STS-86 
בשנת 1998 עזב את השרות. הוא מתגורר במוסקבה. טיטוב עבד מספר שנים במרכז הבקרה של הטיסות הרוסי, ואחר כך בנציגות חברת בואינג ברוסיה.