ג'אנפיירו קומבי

קריירת משחק

קומבי, יליד העיר טורינו, החל את דרכו בקבוצת הנוער של יובנטוס המקומית. הוא עלה לקבוצה הבוגרת בעונת 1921/1922, אז שימש כשוער מחליף, ועונה אחר כך היה לשוער הבכיר בקבוצה. הוא זכה עם יובנטוס באליפות איטליה לראשונה בעונת 1925/1926, בה הייתה יובנטוס לקבוצת ההגנה הטובה בליגה. באותה עונה קבע רצף של 934 דקות ללא ספיגה בליגה, בתוכם תשעה משחקים עם רשת נקייה.
החל מעונת 1930/1931 היה קומבי שותף פעיל בארבע האליפויות הראשונות מתוך חמש רצופות של הקבוצה, שזכו באיטליה לכינוי "חומש הזהב" (באיטלקית: Il Quinquennio d'Oro). משחקו האחרון של קומבי במדי יובנטוס היה ניצחון הליגה הביתי של קבוצתו 2:1 על ברשה ב-15 באפריל 1934. בסך הכול רשם קומבי 351 הופעות ליגה במדי יובנטוס ו-16 הופעות נוספות בגביע מיטרופה, במסגרתו הגיעה יובנטוס לחצאי גמר רצופים בין 1932 ל-1935. במשך כארבעים שנה היה קומבי לשוער בעל מספר ההופעות הגבוה ביותר בתולדות המועדון, עד ששיאו נשבר על ידי דינו זוף בשנות ה-70.

נבחרת איטליה

קומבי החל את הקריירה הבינלאומית בגיל 21 בלבד, ב-6 באפריל 1924. הופעת הבכורה שלו לא הייתה מוצלחת, כשנבחרת איטליה הובסה במשחק ידידות 7:1 על ידי הונגריה. בעקבות התבוסה איבד קומבי את מקומו בשער, אך בהחלטת הוועדה המקצועית שאימנה את הנבחרת, הוא חזר לשער במשחק הידידות הביתי מול צרפת ב-22 במרץ 1925. הפעם איטליה הייתה בצד המנצח, כשהביסה 7:0 את הצרפתים. מאז אותו משחק ובמשך עשר שנות הקריירה הבינלאומית של קומבי, נדיר היה המצב בו שוער אחר פתח בין קורות הנבחרת.
קומבי נכלל בסגל איטליה לאולימפיאדת אמסטרדם (1928), אך החמיץ את המשחק הראשון בו ניצחה איטליה את צרפת 4:3. הוא חזר לשער הנבחרת משחק אחר כך, בשלב רבע הגמר מול ספרד, ושמר על מקומו בשער עד לסיום הטורניר. איטליה גברה על ספרד 7:1 במשחק חוזר (לאחר שוויון 1:1 במשחק הראשון), נוצחה 3:2 על ידי אורוגוואי בחצי הגמר, והביסה 11:3 את מצרים במשחק על המקום השלישי, בדרך למדליית הארד.
שנתיים אחר כך, ב-1930, השלימה איטליה עם קומבי בשער את הזכייה בתואר הגביע הבינלאומי של מרכז אירופה, טורניר שהפגיש בין נבחרות מרכז אירופה בשיטת ליגה. במהדורה שהתקיימה בין 1927 ל-1930, סיימה איטליה במקום הראשון וזכתה בתואר. ב-15 בנובמבר 1931, בהופעתו ה-33 במדי איטליה, ערך קומבי את הופעתו הראשונה כקפטן הנבחרת.
בשנת 1934 שקל קומבי פרישה מכדורגל. הייתה זו עונתו האחרונה במדי יובנטוס, והוא השלים בה את הזכייה הרביעית ברציפות באליפות איטליה. בנבחרת החל לשחק שוער צעיר ומוכשר בשם קרלו צ'רסולי, שוערה של אינטר מילאנו, ששיחק במשחק היחיד של איטליה במוקדמות מונדיאל 1934, בו ניצחה 4:0 את יוון. מאמן הנבחרת, ויטוריו פוצו, ביקש מקומבי לדחות את פרישתו ולהצטרף לנבחרת לקראת טורניר מונדיאל 1934 הביתי. במסגרת אימון הכנה, מספר שבועות טרם הטורניר, שבר צ'רסולי את ידו, מה שגרם לו להחמיץ את הטורניר, וקומבי הגיע למונדיאל כשוער הבכיר בנבחרת.
קומבי פתח בכל חמשת משחקיה של איטליה בטורניר, ולמעט במשחק הפתיחה שימש בכולם כקפטן הנבחרת. הוא הוביל את איטליה כקפטן למשחק הגמר מול צ'כוסלובקיה, שהסתיים בניצחונה של איטליה 2:1 בהארכה, ובזכייה בגביע העולם לראשונה בתולדותיה. קומבי הניף את גביע ז'יל רימה, אותו קיבל לידיו מהרודן בניטו מוסוליני. 
קומבי היה לשוער הראשון שזוכה כקפטן בגביע העולם. הבא לשחזר את ההישג היה בן ארצו דינו זוף במונדיאל 1982, 48 שנים מאוחר יותר. השוער הלא-איטלקי הראשון שזכה לכבוד היה איקר קסיאס, במונדיאל 2010. בגמר המונדיאל פגש קומבי את שוער צ'כוסלובקיה, פרנטישק פלניצ'קה, שהיה גם הוא קפטן. בכך, הפך גמר מונדיאל 1934 ליחיד עד כה בו שני הקפטנים היו שוערי נבחרותיהם.
משחק הגמר היה משחק האחרון של קומבי בקריירה. בסך הכל רשם קומבי 47 הופעות במדי נבחרת איטליה.

לאחר הפרישה

לאחר פרישתו ממשחק, הוסיף קומבי לשרת במספר תפקידים במועדון היחיד בקריירה שלו, יובנטוס. בין היתר היה קומבי יועץ לצוות המקצועי וכן שימש כסקאוט. ב-1951 הציעה התאחדות הכדורגל האיטלקית לקומבי מקום בוועדה המקצועית לאימון הנבחרת, לצדם של קרלינו ברטה וטוני בוסיני. הצוות הוביל את הנבחרת במשך שבעה חודשים, בין אפריל לנובמבר, ובסך הכול הוביל את הנבחרת בחמישה משחקים ללא הפסד.
קומבי נפטר ב-12 באוגוסט 1956, כשהיה בן 53, כתוצאה מהתקף לב.