google/wiki40b huggingface dataset:
שם טוב גפן

תולדות חייו ואישיותו

נולד בכפר בריביס שבאוקראינה, לרב מרדכי גפן, ששימש כמלמד של בני אמידים בעיר ריואצקי. סבו מצד אמו שימש כשוחט ובודק בכפר הולדתו, וסבו מצד אביו שימש כמורה הוראה בעיירה קליגורקה.
למד אצל מלמדים ואצל אביו. במהלך ילדותו קרא ספרי קבלה ומחשבה רבים. העיד על עצמו שלמד כל ספר אמוני או מחשבתי שהצליח להניח עליו את ידו. בפרט הושפע מן הספרים צפנת פענח, התחלת האלגברא ומורה נבוכים לרמב"ם. כבר בילדותו נבט בו הרעיון של "תורת הממדים לאין ספורות".
בשנת ה'תרל"א (1871) התחתן, ועבר לגור בבית חמיו, ישראל קרסונסקי. שם למד ביום ש"ס ופוסקים בבית המדרש, ובלילה ספרי פילוסופיה יהודית ומחשבה. 
בשנת 1906 עלה לארץ באוניה רגינה, והתגורר ביפו סמוך לביתו של הראי"ה קוק. בשנים תרס"ז-תרס"ח שימש כמנהל תלמוד התורה במושבה פתח-תקווה יחד עם סיועו בהקמת ישיבת הראי"ה ביפו - ישיבת אוצר חיים. עם הקמת הישיבה הצטרף אליה כמורה למתמטיקה, ומאוחר יותר היה שד"ר מטעם הישיבה לערי רוסיה. נפטר  בשנת ה'תרפ"ז (1927). 
מעטים הכירו אותו ואת כתביו, שכן דרכו הייחודית לא משכה אליו קוראים ותלמידים. הראי"ה קוק כתב לו: "הנני מקווה שסוף כל סוף ימָצאו יחידי סגולה בעלי נפש עדינה... שיבאו לידי הכרה, שהכרת רוחו של כת"ר (=כבוד תורתו. הכוונה היא לרש"ט גפן) והוצאת ספריו לאור עולם היא עובדא חיונית בדורנו".
יהונתן גפן הוא אחד מניניו.

תפיסת עולמו

הרש"ט גפן היה תלמיד חכם ייחודי. הוגו ברגמן כתב עליו: "הוגה דעות אמיץ ונועז, שלא היה מוכן להיכנע לדעות שהיו רווחות בזמנו ומקובלות על כל אדם" – ולפיכך "גורלו של איש כזה המעז ללכת בשביל הצר והתלול שלו עצמו... יהי בהכרח גורל טרגי" (מבוא לספרו "הממדים הנבואה האדמתנות")
עיקר פועלו היה פיתוח הפילוסופיה היהודית ובפרט פילוסופיה של המדע, מתוך לימודי קבלה וגמרא. חידושו המרכזי היה "תורת הממדים לאין ספורות", הרעיון כי המציאות כוללת אין ספור ממדים. רעיון זה הוביל אותו לתובנות, בין השאר בנוגע למהות הנבואה ובנוגע ליישוב הראיות הגאולוגיות בעניין גיל העולם עם תיאור בריאת העולם בשישה ימים ככתוב בתורה.
הרש"ט גפן טבע מונחים עבריים לשלל מושגים לועזיים. רובם ככולם לא נקלטו בעברית המדוברת. לגאולוגיה קרא הרש"ט "אדמתנות" (מלשון אדמה). לפיזיולוגיה קרא "היותנות", לדיפרנציאל קרא "פשיון", ולמטאפיזיקה קרא "מדע משאחר".
תנאי הלדר

תנאי הלדר (Hölder condition) הוא תנאי על פונקציות רציפות, המאפיין את מידת הרציפות שלהן. תנאי זה מרחיב את תנאי ליפשיץ. קרוי על-שם המתמטיקאי הגרמני אוטו הלדר.

הגדרה

פונקציה f: U \to \mathbb{R} עבור תחום פתוח U \subset \mathbb{R} מקיימת את תנאי הלדר ביחס לזוג קבועים K > 0, \alpha \geq 0, אם לכל \ x,y \in U מתקיים \ |f(x)-f(y)|\le K \cdot |x-y|^\alpha.
באופן כללי יותר, עבור זוג מרחבים מטריים \left(X,d_X\right), \left(Y,d_Y\right), פונקציה f: X \to Y מקיימת את תנאי הלדר ביחס לזוג קבועים K > 0, \alpha \geq 0, אם לכל \ x,y \in X מתקיים d_Y\left(f(x),f(y)\right) \leq K \cdot d_X\left(x,y\right)^\alpha.
ברל בלטי

בֶּרל בַּלטִי (גם: באלטי) (שמו המקורי: זוּנדֶל אָבִין) (19 בספטמבר 1914, דווינסק, לטביה – ו' בשבט תשמ"א, 11 בינואר 1981, תל אביב) היה פעיל קומוניסטי ועיתונאי ישראלי, חבר הנהלת המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה, המפלגה הקומוניסטית הישראלית (מק"י), מוקד ושל"י. מעורכי "קול העם" (עיתונה של המפלגה הקומוניסטית הישראלית) מ-1944 ועד הפסקת הופעתו ב-1975.
קרין גורן

ביוגרפיה

גורן נולדה, גדלה והתחנכה בחיפה. בתיכון למדה בבית הספר הריאלי בעיר. סיימה לימודים לתואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת חיפה ולאחר מכן, למדה הנדסת תוכנה במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה בכרמיאל.
בשנת 1998 נישאה לשף רונן גורן ועברה להתגורר בכרמיאל. היא החלה לעבוד כמתכנתת בחברת סטארט-אפ, אך בשנת 2000, בגיל 26, השתתפה בקורס לקונדיטוריה אצל השף הנס ברטלה, והחליטה להפוך את המגדנאות למקצועה העיקרי. היא החלה לעבוד כמתכנתת באתר מגזין "על השולחן" וכך השתלבו שני תחומים מרכזיים בחייה. בעקבות אהבתה לתחום, החלה גם לכתוב בעיתון והפכה ל"עורכת לתחום האפייה". בהמשך, כתבה את ספר האפייה רב-המכר "סודות מתוקים", וגם במדור האוכל במוסף "זמנים מודרניים" של עיתון ידיעות אחרונות ובמוסף "סגנון" של עיתון מעריב. עבדה גם בחברת "לחם ארז" כמפתחת מתכונים לקונדיטוריה. בהמשך הנחתה תוכנית בישול ואפייה הנושאת את שם הספר אותו כתבה, "סודות מתוקים", ששודרה בערוץ 2 במסגרת רשת.
הנחתה גם את התוכנית, "המדריך לאפייה", ששודרה בערוץ 10 וב"ערוץ החיים הטובים" ומאמצע העשור השני של המאה ה-21, משודרת גם בערוץ האוכל. כותבת ועורכת האפייה במגזין "על השולחן".
בשנת 2016 שודרה בערוץ 2, במסגרת שידורי קשת, תוכנית הריאליטי "בייק אוף ישראל", בה נטלה גורן חלק כאחת משלושת השופטים. משתתפת כשופטת גם בעונה השנייה של התוכנית שעלתה לשידור בקשת 12 בפברואר 2018.
משפט לוזין

נוסח פורמלי

תהי  פונקציה מדידה-לבג. אזי לכל  קיימת קבוצה סגורה  המקיימת  (כאשר  היא מידת לבג), כך שעל  הפונקציה  שווה כמעט תמיד לפונקציה רציפה.
הערה: ניתן להשתמש במשפט ההרחבה של טיצה כדי להרחיב את הפונקציה  להיות פונקציה רציפה המוגדרת על כל .

הוכחה

נגדיר . בוודאי מתקיים , ומהיות  בעל מידת לבג סופית נובע כי .
נקבע  שעבורו , כלומר לכל  מתקיים . כל פונקציה מדידה וחסומה על קטע סופי היא אינטגרבילית לבג, ולכן .
מרחב הפונקציות הרציפות צפוף ב-, ולכן  היא גבול של פונקציות רציפות בנורמת . ידוע שלכל סדרה המתכנסת ב- קיימת תת-סדרה המתכנסת כמעט תמיד, לכן  היא גבול כמעט תמיד של פונקציות רציפות.
ממשפט אגורוף יש קבוצה מדידה  המקיימת , כך שעל  ההתכנסות כמעט תמיד ל- היא התכנסות במידה שווה. מרגולריות מידת לבג יש קבוצה קומפקטית  המקיימת . גבול במידה שווה של פונקציות רציפות על קבוצה קומפקטית הוא פונקציה רציפה, ולכן   רציפה. זו הקבוצה המבוקשת, כי .

הכללה

קיימת גרסה כללית יותר למשפט: יהי  מרחב מידה כאשר  היא מידת רדון. יהי גם  מרחב טופולוגי המקיים את אקסיומת המנייה השנייה, היוצר מרחב מדיד עם סיגמא אלגברת בורל שלו, ותהי .
לכל , לכל קבוצה מדידה  בעלת מידה סופית קיימת קבוצה מדידה  המוכלת ב-, כך שמתקיים , כך שעל הקבוצה  הפונקציה  רציפה.
בנוסף, אם הקבוצה  קומפקטית מקומית, אז ניתן לבחור את  הנ"ל שתהיה קומפקטית, ובמקרה זה קיימת פונקציה רציפה  בעלת תומך קומפקטי המקיימת .
מרדכי מורטרה

מרדכי מורטרה, (מרדכי מרקו בן יוסף הלוי מורטרה) (נולד בכ"ז בניסן ה'תקע"ה 7 במאי 1815 - כ"ו בשבט ה'תרנ"א 2 בפברואר 1894) היה רב, אספן ספרים ומשורר.

תולדותיו

נולד בוויאדאנה הסמוכה למנטובה ליוסף ולשמחה. עבר למנטובה להשתלם בלימודי חול והיה מתלמידיו הראשונים של שד"ל בבית המדרש לרבנים בפדובה. בי"א בסיוון ה'תקצ"ו נסמך לרבנות בתואר "מעלת מורינו הרב".
בשנת תר"א 1841 נפטר רבי יעקב קאזיס, רבה של מנטובה, ובשנה שלאחריה בחודש סיוון נבחר מורטרה במקומו. מורטרה החזיק ספרייה גדולה, אשר כללה כתבי יד רבים. לאחר פטירתו נמכרה הספרייה לדוד קאופמן. מורטרה ניהל ויכוח עם חכמי יהדות איטליה בנוגע לביטול יום טוב שני של גלויות, והחזיק בדעה שאין לבטלו.
חיבר קונטרסים רבים של דרשות, עיונים במקרא ובמחשבת ישראל ותירגם לאיטלקית ספרי תפילה. יותר מכל ספריו נודע "מזכרת חכמי איטאליא" (איטלקית, פדובה 1886).
בנו לודוביקי היה מדינאי ומשפטן, ושימש כחבר הפרלמנט האיטלקי והיה שר המשפטים בממשלת איטליה.
יגדיל תורה (אודסה)

יגדיל תורה היה כתב עת תורני שיצא באודסה בין השנים ה'תרל"ט-ה'תרמ"ה (1879–1885), ותפס מקום בשורה הראשונה של כתבי העת התורניים בני התקופה.
עורך כתב העת, שיצא בתחילת דרכו כירחון ובשנותיו האחרונות בקצב איטי יותר, היה הרב משה אלעזר ביילינסון.

משתתפים

בין הכותבים הקבועים בכתב העת היו רבנים ידועי שם, חלקם אף פרסמו בו חיבורים תורניים שלמים פרי עטם. כך פרסם רבי אליהו דוד רבינוביץ' תאומים ממיר (האדר"ת), קונטרס שלם על לשון שכיחה של הרמב"ם בספרו "משנה תורה" שכותב על פסק הלכתי "יראה לי", וגם פסק הלכתי ארוך על שיטת ספר החינוך לפיה אסור לאדם לפרוש מאשתו בשנים עשר החודשים הראשונים שלאחר נישואיהם. רבים מחידושיו של האדר"ת שפורסמו לראשונה ב"יגדיל תורה" שוקעו בספרו "חשבונות של מצווה" שיצא לאור לראשונה מכתב ידו בשנת ה'תשס"ה, בידי מהדירי הספר, בשל עיסוקם בנושאים מקבילים לאלו שהיו בכתב היד.
משתתפים נוספים: רבי אלכסנדר משה לפידות, רבי יוסף זכריה שטרן, רבי מאיר ליבוש בן יחיאל מיכל (המלבי"ם), רבי ירוחם יהודה ליב פרלמן, רבי זבולון ליב בריט מפלונגיאן, רבי משה נחמיה כהניו, רבי יעקב יוסף (חריף) בהיותו רב העיירה זאגר חדש, רבי צבי יהודה רבינוביץ' תאומים רבי זאב אברך מחבר "רביד הזהב", רבי יהושע לנג משומיאץ, רבי משה מישל שמואל שפירא מרוגובה ורבי יחזקאל סירקין מקאפוסט.
בחלק מגליונות כתב העת פורסמו גם חידושי תורה גנוזים מכתבי יד של רבני הדור הקודם, כמו רבי שלמה קלוגר מברודי.
מועצת הירקות

מועצת הירקות הייתה מועצת ייצור שאיגדה את מגדלי הירקות בישראל. המועצה הוקמה בשנת 1958 ומוזגה לתוך מועצת הצמחים בשנת 2003. 
דיונים על הקמת מועצת הירקות התקיימו כבר בשנת 1952 סביב הצעת חוק שהובאה לכנסת על ידי שר החקלאות, חיים גבתי. ביוני 1954 עלו קריאות להחיש את הקמת המועצה בגלל עודפי ירקות בשוק שגרמו לירידת מחירים. באוקטובר 1956 קיימה משרד החקלאות דיונים עם נציגי ארגונים העוסקים בגידול ושיווק ירקות במטרה לסיים את חקיקת החוק באותה שנה. משהליכי החקיקה לא הסתיימו, הוחלט להקים את המועצה עוד לפני חקיקת החוק וישיבה ראשונה של המועצה התקיימה ביוני 1957. חוק מועצת הירקות חוקק לבסוף בקיץ 1959.
המועצה פעלה לעידוד צריכת ירקות במבצעים שונים ובאריזת ירקות בשקים. 
המועצה אוחדה בשנת 2003 עם מועצת הפירות והמועצה לשיווק פרי הדר להקמת מועצת הצמחים, והייתה לענף הירקות במועצה זו.
ויליאם פ. גוטליב

ביוגרפיה

גוטליד נולד ב-28 בינואר 1917 בשכונת קנרסי בברוקלין, וגדל בבאונד ברוק, ניו ג'רזי, שם עבד אביו בעסקי הבנייה והנגרות. ב-1938 סיים את לימודיו לתואר בכלכלה באוניברסיטת ליהיי (Lehigh) בפנסילבניה. במהלך לימודיו בליהיי היה כתב בשבועון הסטודנטיאלי ואף הגיע להיות עורך אחראי של The Lehigh Review, מגזין סטודנטיאלי בנושא מדע ואמנות. בשנתו האחרונה בלימודים החל לחבר טור שבועי בנושא ג'אז בעיתון היוקרתי "וושינגטון פוסט". לאחר שהוחלט במערכת העיתון שאין די תקציב כדי לממן צלם שיצלם תמונות עבור הטור, רכש גוטליב לעצמו מצלמה לצילום עיתונות והחל לצלם בעצמו את התמונות לטור.
ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, גויס גוטליב לשירות בחיל האוויר האמריקאי, שבו שירת כקצין צילום וקצין מיונים. לאחר מלחמת העולם השנייה עבר גוטליב לניו יורק כדי לעסוק בעיתונות. הוא עבד ככתב וצלם במגזין "דאון ביט" (שהיה בזמנו מגזין הג'אז המוביל), ועבודתו פורסמה גם לעיתים קרובות ב-Record Changer, ב-Saturday Review וב-Collier's. ב-1948 פרש גוטליב מעיסוק בתחום הג'אז כדי לבלות זמן בחיק אשתו דֶליה וילדיו.
לאחר שעזב את "דאון ביט", החל גוטליב לעבוד בחברת Curriculum Films, חברה שייצרה סרטי שקופיות חינוכיים. לאחר מכן הקים חברה משל עצמו שעסקה בהכנת סרטי שקופיות, שנרכשה לאחר מכן על ידי חברת מקגרו-היל. רבים מסרטי השקופיות שהכין זכו בפרסים, מטעם מועצת הסרטים הקנדית (Canadian Film Board) ומטעם איגוד הספרנים לסרטים חינוכיים (Educational Film Librarians Association). גוטליב אף חיבר ואייר ספרי ילדים, לרבות The Four Seasons ("ארבע העונות"),‏ Tigers Adventure ("הרפתקאות נמרים") ו-Laddie the Superdog ("לדי, סופר-כלבה"). הוא אף כתב ספרי לימוד כמו Science Facts You Won't Believe ("עובדות מדעיות שלא ייאמנו") ו-Space Flight ("טיסה בחלל").
מלבד קריירת הצילום שלו, גוטליב אף עסק בטניס כתחביב. גוטליב ובנו סטיבן דורגו פעמים רבות במקום הראשון בדירוג הקבוצות של אב ובן בחוף המזרחי של ארצות הברית, ופעמיים הם נמנו עם עשרת הצמדים המובילים בארצות הברית. בנו סטיבן הלך בעקבות אביו והיה אף הוא לצלם מקצועי. תצלומיו של סטיבן הופיעו לעיתים קרובות באתרי האינטרנט של קודאק ושל ניקון, וקודאק ציינה אותו כאחד מחמשת "הסמלים המקצועיים של קודאק" בארצות הברית. האדריכל איי אם פיי אמר כי "[סטיבן] גוטליב מתעלה מעל לצילום האדריכלי המסורתי בעזרת פירוש האדריכלות בתפיסה של אמן אמיתי".
גוטליב נפטר ב-23 באפריל 2006 בגרייט נק, ניו יורק, בשל סיבוכים של שבץ.

מורשתו

לפי בקשתו של גוטליב, תצלומיו עברו לאחר מותו (ב-2010) לרשות הציבור. בתמונותיו נעשה שימוש במיזמים חופשיים רבים, ובהם ויקיפדיה.
פטיש לכפות ידיים

פטיש לכפות ידיים הקרוי גם קווירופיליה הוא משיכה, לרוב משיכה מינית לכפות ידיים. פטיש זה עשוי לכלול את המשיכה המינית לאזור מסוים בכף היד, כגון האצבעות, גוף כף היד או ציפורני הידיים, בנוסף הוא יכול להתבטא במשיכה לפעולות מסוימות שמבצעות הידיים, אשר לא נחשבות בדרך כלל לפעולות מיניות, כגון כיבוס בגדים באופן ידני או שטיפת כלים. מימוש הפטיש יכול להתבטא ברצון לחוות מגע פיזי עם כפות הידיים בשלל דרכים ותנוחות, או להוות מקור לפנטזיה מינית כזאת או אחרת.
פטיש לכפות ידיים מוכר ומקבל ביטוי על ידי תעשיית הפורנוגרפיה, אך נחשב לאחד הפטישים הפחות נפוצים, חרף העובדה שמקבילו, הפטיש לכפות רגליים נחשב לנפוץ ביותר מבין כלל הפטישים בעולם.

מאפייני הפטיש

פטיש לכפות ידיים הוא משיכה מינית לכף היד. משיכה זו באה לידי ביטוי בשלל דרכים: על ידי כך שכפות הידיים נוגעות בבעל הפטיש, עושות לו הנדג'וב, או שהוא מוצץ או מלקק את אצבעות הידיים או את גוף כפות הידיים.
משיכה לציפורני הידיים נחשבת לתת-סוג של פטיש לכפות ידיים אשר נחשב לנפוץ ביותר בתחום הפטיש לכפות ידיים, ומתבטא לעיתים קרובות ברצון של הפטישיסט שהן יגרדו אותו, או ברצון למרוח עליהן לק ציפורניים.

תפוצת הפטיש

בשנת 2007, חוקרים באוניברסיטת בולוניה שבאיטליה ביצעו מחקר שבחן 381 דיונים באינטרנט שמקורם בקבוצות פטישיזם, כדי לאמוד את השכיחות היחסית של הפטישים השונים. בדיונים אלו השתתפו מעל 5,000 אנשים.
המחקר מצא שמתוך כלל המשתתפים בדיונים השונים, 669 משתתפים התייחסו לציפורניים, אשר נחשבות לסוג של פטיש לכפות ידיים. מהמחקר הוסק שהמשיכה לא הייתה באופן ספציפי לציפורניים, וייתכן שרבים מאלו שהתייחסו לציפורניים דיברו עליהן בהקשר של BDSM, שבו נעשה רבות שימוש בציפורניים בסשן של סאדו-מזוכיזם, ובעצם נמשכו לכאב שאלו גורמות, כך שלא ניתן באופן גורף לייחס זאת לפטיש לכפות ידיים. כמו כן, נמצא ש-669 משתתפים היוו פחות מ-1% מכלל המשתתפים בפורומים המדוברים.

בתרבות הפופולרית

בסדרת האנימה-מנגה "ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו" , לדמות קירה יושיקאגה יש פטיש לכפות ידיים. יושיקאגה הוא רוצח סדרתי הרוצח נשים כדי לקחת את כפות ידיהן. לאחר מכן הוא מעמיד פנים שכף היד היא אישה אמיתית.
רפרם בר פפא

רפרם בר פפא היה אמורא בבלי בדור הרביעי (המאה ה-4), תלמידו של רב חסדא, וכמעט כל מאמריו בתלמוד הם בשמו, בהלכה ובאגדה. חברו של האמורא המפורסם רבא.
היה מבוגר מרבא, וכנראה היה מקביל לגילו של רב הונא. בתשובה לבקשתו של רבא שיספר לו ממעשיו הטובים של רב הונא השיב שאיננו זוכר את מעשיו בצעירותו, אלא בזקנותו.
בניגוד לדעה נפוצה, לא היה בנו של רב פפא, המאוחר לו.
הוזכר גם חכם בשם זה שהיה תושב העיר סיכרא, "רפרם בר פפא מסיכרא", כנראה כדי לבדל אותו מרפרם בר פפא הידוע יותר.
יואן דרגלינה

ביוגרפיה

דרגלינה נולד בקאראנסבש, בבאנאט, באותן ימים חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו, אלכסנדרו דרגלינה, שירת בצבא האוסטרו-הונגרי כקצין ומהנדס, אך ב-1859 התפטר ועבר יחד עם רעייתו, מרתה לאזארוני, את הגבול לרומניה, שם מונה להיות סטרוסטה (תפקיד אדמיניסטרטיבי) ברמניקו ולצ'אה. לקראת הלידה העדיפה מרתה לשוב אל בית הוריה, שם נולד יואן, הבן הבכור, הראשון מבין 4 אחים.
יואן למד בבית הספר לקדטים של טימישוארה והמשיך לאקדמיה הצבאית של וינה ובדומה לאביו, למד במקביל הנדסה. בגיל 26 התחתן עם אלנה ג'יורג'יקה ושנה מאוחר יותר התפטר מהצבא האוסטרו-הונגרי ועבר אל הצבא הרומני, אליו התקבל בדרגת סגן משנה. הוא התקדם בסולם הדרגות בהתמדה וכך גם התרחבה משפחתו - היו לו שני בנים ו-4 בנות.
ב-1908 מונה למפקד בית הספר הצבאי לחיל רגלים ובאפריל 1911 הועלה לדרגת קולונל וקיבל את הפיקוד על רגימנט 34, קונסטנצה. ב-1915 הועלה לדרגת גנרל בריגדיר ועסק בביצור עמק הפראחובה. עם תחילת מעורבות רומניה במלחמת העולם הראשונה קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה הראשונה של חיל רגלים שהייתה מוצבת בדרובטה-טורנו סברין ולחמה באורשובה ובעמק נחל הצ'רנה. עם תחילת הלחימה יחידתו יצאה לכבוש את הפסגות השולטות והצלחתה בכך איפשרה לה לעמוד מול מתקפת הנגד של מעצמות המרכז עד אוקטובר. באוקטובר הועלה דרגלינה לתפקיד מפקד הארמייה הראשונה ונדרש לנסות לעצור את מתקפת האויב דרך עמק נחל הז'יו. הוא יצא לבדוק את המצב בשטח במכונית ובה נהגו ועוד שני קצינים. במהלך סיורו נפתחה על המכונית אש מקלע וכדור דום-דום ריסק את זרועו לפני שהמכונית הצליחה להימלט משטח האש. פצעו נוקה ונחבש והוא הועבר לטיפול לקראיובה ושם הרופא המליץ לקטוע את היד והגנרל הסכים, אך מברק שהגיע מהמטה הראשי הורה על העברתו הדחופה לבוקרשט. הוא הועבר לשם, אך המנתח הראשי היה בעיר אחרת וממלא מקומו הסתפק בניקוי הפצע והוצאת הכדור וקיבע את היד בגבס. עם הגעת המנתח, ארבעה ימים לאחר הפציעה, קטעו את ידו ומצבו השתפר, אך כעבור עוד ארבעה ימים הסתבר שהזיהום התפשט, חומו עלה והוא מת.
שובך היונים (גבעת ברנר)

שובך היונים בגבעת ברנר הוא שובך יונים בתחומי קיבוץ גבעת ברנר ששימש לגידול יוני דואר בתקופת מלחמת העצמאות ששימשו את הכוחות הלוחמים. בהמשך שימש את יחידת היונאים בחיל הקשר והתקשוב עד שננטש. השובך האחרון מסוגו בארץ. הוכר כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

ההיסטוריה של האתר

בתקופת שקדמה למלחמת העצמאות הייתה העברת דואר באמצעות יונים אחת מאמצעי התקשורת בה השתמש ארגון ההגנה. לשם כך הוקמו שובכי יונים במספר אתרים בארץ וביניהם אחד בגבעת ברנר (אחרים היו בקיבוץ דורות, בצריפין ובמושב מרחביה). השובך הוקם על ידי חבר הקיבוץ שמעון הנדלר (שמונה לאחר תום מלחמת העצמאות למפקד יחידת היונאים בצה"ל) כשאהרון לנדסמן (גם הוא בן הקיבוץ), טיפל ביונים.
מבנה השובך עשוי מבלוקים ובטון ויש בו גומחות רבות למגורי היונים. כמו כן הוקם חדר ליונים חולות. בשובך גודלו היונים מהיותן גוזלים ולאחר שגדלו נמסרו ליחידות הלוחמות שבשעת הצורך חיברו הודעות לרגליהן ושילחו אותן לחופשי על מנת שיחזרו לשובך בו גדלו.
לאחר קום המדינה הועבר השובך לאחריות יחידת הקשר של צה"ל שהמשיכה את פעילותו עד 1954 אז נכנסו לשימוש מכשירי קשר מתקדמים והשובך ננטש ועמד מוזנח 60 שנה. ב-2008 הוכרז המקום כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. במהלך 2015 החל שיפוץ האתר, בנובמבר 2015 אוכלס המקום ביונים וב 4 באפריל 2016 נחנך רשמית בנוכחות ח"כ איתן ברושי, נציגי המועצה האזורית, נציגי חיל הקשר, עמרי שלמון (מנכ"ל המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל) והסופר מאיר שלו.
סקיי בלו

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 2007, כחלק משבעת המועדונים שייסדו את ליגת ה-WPS. בעונת הבכורה של הליגה ב-2009 זכתה הקבוצה באליפות, לאחר שניצחה 0-1 בגמר הפלייאוף את לוס אנג'לס סול. קשרית הקבוצה וכובשת השער בגמר, הת'ר אוריילי, נבחרה לשחקנית המצטיינת של המשחק. בשתי העונות הבאות של הקבוצה ב-WPS, לא הצליחה סקיי בלו להעפיל לפלייאוף, וזאת מכיוון שסיימה במקום החמישי בלבד. ב-18 במאי 2012 הודיעה הנהלת ה-WPS על פירוק הליגה בעקבות מחסור חמור במשאבים כלכליים - דבר שגרם לסקיי בלו להשעות את פעילותה.
מספר חודשים לאחר פירוק ה-WPS החליטה פדרציית הכדורגל של ארצות הברית על הקמת ליגה מקצוענית חדשה, ה-NWSL, וסקיי בלו נבחרה להיות אחת משמונה הקבוצות המייסדות. בעונתה הראשונה של הקבוצה בליגה היא סיימה במקום הרביעי, אך הודחה בחצי גמר הפלייאוף על ידי ווסטרן ניו יורק פלאש. בשתי העונות הבאות של הקבוצה ב-NWSL, לא הצליחה הקבוצה להעפיל לפלייאוף.
מריה קבשניבסקה

ביוגרפיה

קבשניבסקה נולדה בלודז'. הייתה מורה לחינוך גופני.
בשנת 1930 זכתה לראשונה באליפות פולין בקפיצה לרוחק בתוצאה השל 4.86 מטר. היא השתתפה בנבחרת פולין בכדורסל במשחקי העולם לנשים שנערכו בפראג שבצ'כוסלובקיה בספטמבר אותה שנה וזכתה במדליית ארד.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה קבשניבסקה במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 41.80 מטר, אחרי טילי פליישר שקבעה שיא אולימפי חדש של 45.18 מטר ולואיזה קרוגר (43.29 מטר) שתיהן מגרמניה.
במלחמת העולם השנייה הייתה קבשניבסקה פעילה במחתרת האנטי-נאצית, ועזרה למאות אנשים, פולנים ויהודים רעבים וחסרי בית.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באוסלו, נורווגיה בשנת 1946 סיימה קבשניבסקה במקום שישי בהטלת כידון (38.57 מטר) ובמקום שביעי בהדיפת כדור ברזל (11.06 מטר).
ב-17 באוקטובר 2007 נפטרה קבשניבסקה בהיותה בת 94, בוורשה.
דוכסות מילאנו

היסטוריה

בשנת 1395 רכש שליט מילאנו, ג'אן גָלֵאָצוֹ ויסקונטי את תואר הדוכס מאת ונצסלאוס, מלך הרומאים ב-100,000 פלורינים. הדבר הקנה לו את הגנת האימפריה הרומית הקדושה מפני צבאות שכנותיו, מדינת האפיפיור והרפובליקה של ונציה. ויסקונטי הרחיב את שטחי הדוכסות וכלל בהם את ערי הליגה הלומברדית לשעבר ושטחים נוספים. 
מותו של פיליפו מריה ויסקונטי ללא יורש זכר הטיל את הדוכסות לסכסוך ירושה ולהקמת רפובליקה קצרת-ימים (הרפובליקה האמברוזית בין 1447 ל-1450). ב-1450 ביקש סנאט הרפובליקה מהמצביא וחתנו של ויסקונטי, פרנצ'סקו ספורצה, לשוב לעיר וליטול את הדוכסות. בעוד הוא קיבל הכרה מהערים השכנות כדוכס מילאנו, הוא לא קיבל הכרה כזו מאת קיסר האימפריה הרומית הקדושה. רק ב-1492 הוכר בנו, לודוביקו ספורצה כדוכס על ידי מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. דוכסים אלה לבית ספורצה היו לשליטים המפוארים ביותר של הדוכסות ועסקו במפעלי בנייה רחבי היקף ובמדיניות שחתרה לשלום ולאיחוד ערי-המדינה של חצי האי האפניני.
עידן השלום בא אל קיצו ב-1499 עם פלישת לואי השנים עשר, מלך צרפת לדוכסות. המלך ראה עצמו יורש הדוכסות עקב היותו נכדה של ולנטינה ויסקונטי, בתו של  ג'אן גלאצו. צרפת שלטה בדוכסות עד 1512 אז עברה הדוכסות לידי שווייץ, שהעמידה בראש הדוכסות את מסימיליאנו ספורצה. ב-1515 שבו הצרפתים בראשות פרנסואה הראשון, מלך צרפת וכבשו את הדוכסות בקרב מאריניאנו (Marignano; ‏ 14 בספטמבר 1515). ב-1521 כבש בית הבסבורג (שליט אוסטריה וספרד) את הדוכסות והעמיד בראשה את אחיו של מסימיליאנו, פרנצ'סקו ספורצה השני, שהיה לדוכס מילאנו האחרון מבית ספורצה.
ב-1535, כאשר פרנצ'סקו ספורצה השני נפטר ללא יורש עלתה שוב שאלת הירושה כאשר הן קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והן פרנסואה הראשון, מלך צרפת טוענים לזכות על הדוכסות. כחלק מהנסיון לפתור את השאלה נלקחו מהדוכסות שטחיה מדרום לנהר הפו שהפכו להיות דוכסות פארמה כפייף של בנו הלא חוקי של האפיפיור פאולוס השלישי, פייר לואיג'י פרנזה, דוכס פארמה. עם מותו של קרל החמישי עברה הדוכסות לשלטונו של פליפה השני, מלך ספרד. זכותה של ספרד על הדוכסות הוכרה לבסוף על ידי צרפת במסגרת שלום קאטו-קמברזי שסיים את המלחמות האיטלקיות.
במהלך מלחמת הירושה הספרדית (1701–1714) עברה הדוכסות מידי ספרד לידי אוסטריה. סיפוח הדוכסות לאוסטריה נחתם בחוזה באדן ב-7 בספטמבר 1714. ב-1796 נכבשה הדוכסות על ידי נפוליאון בונפרטה. שנה לאחר מכן חדלה להתקיים עם סיפוחה בהסכם קמפו פורמיו ל"רפובליקה הטרנס-אלפינית" שצורפה תוך מספר חודשים לרפובליקה האיטלקית.
קונגרס וינה יצר את ממלכת לומברדיה-ונציה ושטחי הדוכסות הפכו לחלק מממלכה זו, שהריבון שלה היה קיסר אוסטריה. ממלכה זו חדלה להתקיים עם איחוד איטליה ויצירת ממלכת איטליה ב-1866.

דגל הדוכסות

דגל הדוכסות מורכב מסמל בית ויסקונטי, ה-biscione, נחש בולע נער ו-capo dell'impero: נשר אימפריאלי גרמני שחור על רקע מוזהב המסמל זיקה לאימפריה הרומית הקדושה.
ReCAPTCHA

reCAPTCHA היא מערכת שפותחה לראשונה באוניברסיטת קרנגי מלון, אשר מטרתה היא לסייע בהמרת טקסטים מודפסים לפורמט דיגיטלי, תוך שימוש ב-CAPTCHA (מנגנון המשמש להגנה על אתרי אינטרנט מפני בוטים). בספטמבר 2009 נרכשה reCAPTCHA על ידי גוגל. נכון לשנת 2012, הפרויקט אותו מובילה reCAPTCHA הוא המרת כל גיליונות העיתון "ניו יורק טיימס" לפורמט דיגיטלי. בנוסף, היא מסייעת לפענח מילים מספרים שנסרקו במסגרת פרויקט גוגל ספרים.
בשנת 2014 הכניסה גוגל למערכת ReCAPTCHA שיטת אימות אחרת המתבססת על אתגר זיהוי תמונות הדורש לסמן תמונות המכילות אלמנט מסוים. בנוסף פיתחה אפשרות אימות באמצעות לחיצה פשוטה על תיבת סימון "אני לא רובוט", המערכת מזהה את תנועות העכבר ולפיהן קובעת אם מדובר באדם.
בנובמבר 2018 השיקה גוגל את גרסה 3, ובה אין צורך באימות מצד הלקוח. מפעיל האתר מטמיע את המערכת באתר, והמערכת מדרגת על פי התנהגות הלקוח, מה הסבירות כי מדובר ברובוט. מפעיל האתר יכול לקבוע כי מרמת סבירות מסוימת הלקוח ייחסם או יידרש ממנו אימות נוסף.

רקע

אחת הבעיות בהמרת טקסטים לפורמט דיגיטלי באמצעות תוכנות לזיהוי תווים אופטי (OCR), היא שלעיתים קרובות, תוכנות אלה אינן מצליחות לזהות מילים מסוימות בטקסט אותו הן סורקות, למשל, בשל דהייה או "מריחה" של המילה המודפסת (במקרים רבים הטקסט הנסרק הוא ישן מאוד. לדוגמה: גיליונות העיתון "ניו יורק טיימס" הראשונים יצאו לאור ב-1851).
כדי להתגבר על הבעיה, יש צורך בזיהוי המילה על ידי גורם אנושי. לצורך כך, מערכת reCAPTCHA מספקת לאתרים הרשומים לפרויקט (הרישום לפרויקט הוא חופשי), תמונות של מילים סרוקות אשר לא זוהו על ידי התוכנה. אתרים אלה מציגים את התמונה לגולשיהם כחלק ממנגנון ה-CAPTCHA הרגיל שלהם. הגולשים מזהים את המילים הסרוקות, והתוצאות מועברות בחזרה למערכת reCAPTCHA.
נכון לשנת 2011, המערכת מסייעת בזיהוי של כ-100 מיליון מילים מדי יום. בין האתרים הגדולים העושים שימוש במערכת ניתן למצוא את פייסבוק, טוויטר ו-TicketMaster.

שיטת העבודה

בסריקת טקסט מודפס והמרתו לטקסט דיגיטלי, נהוג להשתמש בשתי תוכנות שונות לזיהוי תווים אופטי. במקרה ובו אין התאמה בין תוצאות הזיהוי של שתי התוכנות, מומרת המילה הסרוקה ל-CAPTCHA. המילה הסרוקה מוצגת לגולש בצמוד למילת בקרה, אשר זהותה ידועה. המערכת מניחה כי אם זיהה הגולש נכונה את מילת הבקרה, הרי שהוא זיהה נכונה גם את המילה שבמחלוקת.
זיהוי שבוצע על ידי כל אחת מתוכנות זיהוי התווים, מקנה למילה חצי נקודה, וזיהוי על ידי גורם אנושי מעניק למילה נקודה אחת. כאשר מילה מסוימת צוברת 2.5 נקודות, המערכת רואה בה מילה שפוענחה. מילים שצברו מספר רב של נקודות זיהוי, "ממוחזרות" ומשמשות כמילות בקרה.