תורת המלך

בעקבות הוצאת הספר לאור

הוצאת הספר לאור עוררה ביקורת של כמה רבנים שסברו שהספר אינו תואם את ההלכה. בין השאר התנגדו לספר הרב שלמה אבינר, הרב זלמן נחמיה גולדברג (אשר, כאמור, חזר בו מהסכמתו לספר) והרב יעקב מדן שהתבטא "זה ספר מאתגר שנכתב על ידי תלמידים ברמה, ודווקא בגלל זה יש לשרוף אותו ואפילו לפסול את הרב שפירא מלהורות הלכה בישראל". לעומתם הרב אליקים לבנון אמר שהוא עצמו לא היה מפרסם את הספר "אך יש דעות כאלה בהלכה והרב שפירא מבסס את דבריו עליהן" ו"אם מישהו חושב להעמיד אותו לדין, אז קודם שיעשה זאת לפרופ' שטרנהל שקרא בפועל להרג מתנחלים ולא רק ברמה התאורטית." הרב יואל קטן כתב שזהו "ספר תורני הלכתי קלאסי, שיש למדוד אותו במבחנים למדניים-הלכתיים... [ו]שלעיתים יש הפרש בין ההלכה העקרונית-תאורטית - לבין ההלכה למעשה...".
קבוצת ארגונים דתיים וחילוניים, שהתאגדו תחת הכותרת "ברית חושך לגרש" כדי להיאבק בספר ובכותביו, הגישו עתירה לבג"ץ בדרישה לעצור את הפצת הספר ולהעמיד את מחבריו לדין. בג"ץ דחה את העתירה על הסף באמרו שעל העותרים להמתין תחילה להחלטת היועץ המשפטי לממשלה. מעורבותם של ארגונים דתיים אורתודוקסיים בהגשת העתירה לבג"ץ ובקריאה להעמדת הרבנים לדין עוררה ויכוח נוקב בחברה הדתית על גבולות השיח ההלכתי, והשאלה האם לגיטימי להעמיד פוסק שפסיקתו מנוגדת לחוקי המדינה לדין. בוויכוח היו גם רבנים שטענו כי על אף שאינם מסכימים עם הספר ועם עמדותיו, הם אינם סבורים כי ראוי להעמיד לדין פוסק בשל פסיקות ההלכה שלו, וכי חוסר הסכמתם צריכה להשאר במסגרת הדיון ההלכתי.
בתגובה לביקורת אמר הרב יצחק שפירא כי הספר מסכם את המקורות ההלכתיים בנושא ואין לו שום משמעות בתנאי שלום או כהוראה ליחידים.
חניכי תנועות הנוער העובד והלומד, השומר הצעיר והמחנות העולים קיימו קמפיין נגד הספר וקראו להעמדת כותביו לדין. בדצמבר 2010 פרסם אריאל פינקלשטיין חוברת בשם "דרך המלך" ובה תגובה עיונית לספר. בראש החוברת נדפסה הסכמת הרב יעקב אריאל.‏
באוקטובר 2011 הורה רב החטיבה המרחבית שומרון של אוגדת איו"ש להוציא עותקים של הספר מבתי הכנסת שבבסיסי החטיבה.

חקירה משטרתית

ביולי 2010 נעצר הרב יצחק שפירא ונלקח לחקירה משטרתית בחשד להסתה. במקביל פשטה המשטרה על ישיבת "עוד יוסף חי" ביצהר והחרימה עותקים מהספר. רבנים רבים, בהם כאלו הנחשבים מתונים, גינו את מעצרו של הרב שפירא. האגודה לזכויות האזרח שיבחה את המשטרה על "שפתחה בחקירת מקרה חמור זה" אך גינתה את המעצר.
הרב יצחק גינזבורג זומן לחקירה בעקבות הסכמתו לספר, והגיע לתחנת המשטרה כשהוא מלווה בעשרות מתלמידיו. בהמשך זומנו גם הרבנים דב ליאור ויעקב יוסף לחקירה, אולם הם הודיעו שעמדת הרבנים המסכימים הובהרה כבר בידי הרב גינזבורג ושאין בדעתם להגיע. בגילוי דעת שפרסמו כתבו: "תורתנו הקדושה אינה עומדת לחקירה. הניסיון למנוע מרבני ישראל להביע את דעתם, דעת תורה, על ידי הפחדות ואיומים – הינו מעשה חמור ביותר והוא לא יצלח". גם הרב הראשי לישראל, הרב יונה מצגר מתח ביקורת על הזמנת הרבנים לחקירה. הוא תמה על ההבדל בין רבנים לפרופסורים ושאל מדוע לא יינתן חופש ביטוי גם לרבנים. הרב יעקב מדן גינה אף הוא את המעצרים, באומרו "הפרקליטות עשתה רק נזק כששמה לרב שפירא אזיקים". עם זאת, הדגיש כי לדעתו "הוצאת דברי תורה מהקשרם חמורה יותר מזלזול של הפרקליטות בכבודם של רבנים".
ביוני 2011 נעצר לחקירה הרב דב ליאור, ושוחרר לאחר שעות אחדות. כתוצאה מכך אירעו מספר הפגנות מחאה וחסימת כבישים ברחבי הארץ, שבהן נעצרו למעלה מ-20 איש. בעקבות זאת פורסמה התנגדותם לספר של הרב יוסף שלום אלישיב והרב עובדיה יוסף. כמה ימים מאוחר יותר עוכב לחקירה דומה גם הרב יעקב יוסף, ותומכיו מחו גם הם בעצרת מחאה ובהפרות סדר.
ב-28 במאי 2012 הודיעה פרקליטות המדינה על סגירת החקירה נגד מחברי הספר, הרבנים יצחק שפירא ויוסף אליצור, ונגד נותני ההסכמות לספר, הרבנים דב ליאור ויצחק גינזבורג, מחוסר ראיות. בנובמבר 2013 הוגשו לבג"ץ 2 עתירות נגד סגירת התיקים, אך אלו נדחו בדצמבר 2015.