ז'ול ביאנקי

קריירת מרוצים

ביאנקי נולד בניס, צרפת ונחשף לעולם הספורט המוטורי מגיל צעיר מאד כאשר אביו ניהל מסלול קארטינג. סבו, מאורו ביאנקי, היה נהג מרוצים שהתחרה במהלך שנות השישים במרוצי גרנד טורינג, ואף לקח חלק בשלושה מרוצי גרנד פרי, שהתקיימו מחוץ לסבב האליפות בעונת 1961. ביאנקי נקרא גם על דודו, לוסיאן ביאנקי, שלקח חלק ב-19 מרוצי גרנד פרי בין השנים 1959 – 1968.
בשנת 2007 עבר מקארטינג למרוצי מכוניות חד-מושביות, והתחרה באליפות הפורמולה רנו 2.0 הצרפתית. הוא ניצח ב-5 מרוצים וזכה באליפות. לקראת עונת 2008 הצטרף לקבוצת ART, והתחרה באליפות הפורמולה 3 האירופאית. את עונת הבכורה סיים במקום השלישי. בעונתו השנייה בסבב השיג שמונה ניצחונות, והבטיח את הזכייה באליפות כשנתר עוד סבב מרוצים אחד.
בשנת 2010 נשאר בקבוצת ART, אך עבר להתחרות בסבב ה-GP2, ובמקביל לקח חלק גם בסבב ה-GP2 האסייתי. את העונה סיים במקום השלישי. בסבב האסייתי התחרה בשלושה מתוך ארבעה סבבים, וסיים במקום השמיני. בעונתו השנייה סיים במקום השלישי באליפות המרכזית, ובמקום השני בסבב האסייתי, אף על פי שהתחרה רק בארבעה מרוצים מתוך שמונה.
בעונת 2012 עבר להתחרות עבור קבוצת Tech 1 Racing באליפות הפורמולה רנו 3.5. במהלך העונה ניצח שלושה מרוצים, בדיוק כמו רובין פרינס, יריבו המרכזי לתואר. במרוץ סיום העונה נאלץ לפרוש, וסיים את העונה במקום השני.

פורמולה 1

בתחילת דצמבר 2009 נבחן ביאנקי, על ידי קבוצת פרארי יחד עם נהגים צעירים נוספים בימי מבחן במסלול המרוצים בחרס. ביצועיו במבחנים הובילו את פרארי להחתים אותו כנהג הראשון באקדמיה של הקבוצה. לקראת עונת 2011 הוחתם כנהג משלים בקבוצת פרארי. במסגרת תפקידו השתתף בנסיעות המבחן של הקבוצה באבו דאבי ובמסלול פיורינו. לאחר עונה בתפקיד הושאל כנהג מבחן לקבוצת סהרה פורס אינדיה.
שבועיים וחצי לפני פתיחת עונת 2013 הוחתם כנהג בקבוצת מרוסיה. בגרנד פרי אוסטרליה, מרוץ הפתיחה של העונה דורג במקום ה-19. כבר בהקפה הראשונה הצליח לעקוף את פסטור מלדונדו ודניאל ריקארדו. את המרוץ סיים במקום ה-15. במרוץ הבא שנערך במלזיה סיים במקום ה-13, ההישג הטוב בעונה. במהלך העונה הצליחל סיים 16 מתוך 19 מרוצים, אך לא צבר נקודות. לקראת סיום העונה הוארך חוזהו בקבוצה לשנה נוספת. בגרנד פרי מונקו, המרוץ השישי בעונה, הצליח לצבור את הנקודות הראשונות בקריירה האישית והראשונות של קבוצת מרוסיה באליפות, כשסיים את המרוץ במקום התשיעי. ב-2 באוקטובר התראיין ביאנקי והרכיז על עצמו כ"מוכן" להיות נהג בקבוצת פרארי, כמחליפו של פרננדו אלונסו, אם יעזוב בסוף העונה.

התאונה בגרנד פרי יפן

גרנד פרי יפן נערך ב-5 באוקטובר 2014 תחת תנאים קשים שנגרמו כתוצאה מסופה טרופית. בהקפה ה-43 של המרוץ איבד ביאנקי שליטה על רכבו שהחליק לאזור המילוט בפניית דאנלופ (פנייה מס' 7). הוא התנגש בעגורן שעמד בצד המסלול והיה עסוק בפינוי רכבו של אדריאן סוטיל, שאיבד שליטה באותו המקום הקפה אחת קודם לכן. הצד השמאלי של מכוניתו התנגש בעוצמה בעגורן באופן שפגע במסגרת הבטיחת של המכונית. המרוץ נעצר ולואיס המילטון הוכרז כמנצח. ביאנקי נותר ללא הכרה ולא הגיב לקריאות בקשר הקבוצתי ולמארשלים שהגיעו למקום התאונה. הוא טופל במקום לפני שנלקח למרכז הטיפול הרפואי הצמוד למסלול. בשל תנאי מזג האוויר הקשים לא התאפשר פינוי באמצעות מסוק והוא הוסע לבית החולים באמבולנס תחת ליווי משטרתי, נסיעה למרחק של 15 קילומטר שנמשכה 32 דקות. אל בית החולים הגיע כשהוא במצב קריטי עם פגיעה בראשו. הוא עבר ניתוח בראשו ולאחר מכן הועבר להמשך טיפול במחלקת טיפול נמרץ.
לאחר הניתוח נותר ביאנקי במצב קשה אך יציב והוא הורדם והונשם. מצבו הוגדר "נואש" והרופאים ציינו שעצם העובדה שניצל מהווה נס רפואי. במהלך חודש נובמבר הוצא מהתרדמת המלאכותית בה היה שרוי והחל לנשום בכוחות עצמו. בהמשך לא חל שיפור כלשהו במצבו והוא נותר חסר הכרה. ב-17 ביולי 2015 נפטר בגיל 25.
הלוויתו נערכה ארבעה ימים לאחר מכן בקתדרלת רפרט הקדושה בניס, צרפת. גופתו נשרפה והאפר נטמן בבית הקברות של מונטה קרלו. בטקס הלוויה השתתפו נהגים מרוץ רבים ביניהם אלן פרוסט, אלן מקניש, סבסטיאן פטל, לואיס המיטון, ולטרי בוטאס, ניקו רוזברג, ז'אן-אריק ורן ופליפה מאסה. במאי 2016 הכריזה משפחתו על הכוונה לנקוט בצעדים משפטיים כנגד FIA, קבוצת מרוסיה וברני אקלסטון.

חקירת התאונה והשלכותיה

בעקבות התאונה הקשה פתחה FIA בחקירה לבירור נסיבות התאונה והנהיגה מספר שינויים בכללי הבטיחות. המסקנות הראשונות הוצגו במסיבת עיתונאים שנערכה לפני גרנד פרי רוסיה. בהודעה נמסר, בין היתר, כי ביאנקי האט בכניסה לפנייה מספר 7, אך לא נמסר באיזה מהירות אירעה התאונה. בנוסף, נטען כי התארכות הנסיעה לבית החולים באמבולנס ולא במסוק הייתה חסרת השפעה על מצב הפציעה. FIA חשפה כי היא נמצאת בתהליך בחינה מתמשך של אמצעי הגנה שיסגרו את תא הנהג ויגנו עליו מפני פגיעות אפשריות ויסייעו לבלום בצורה מהירה יותר מכוניות שנכנסות לסכנת התרסקות. החל מהגרנד פרי הרוסי הוכנסה לשימוש מכונית בטיחות וירטואלית (VSC), בדומה למערכת Slow Zone בה נעשה שימוש במרוצי הלה-מאן. הסימון להפעלת המערכת מופיע לצידי המסלול ועל ההגה של הנהגים. במהלך הפעלתה אסור לנהגים לבצע עקיפות.
שבוע לאחר מכן פנתה FIA לכל הקבוצות בבקשה שיעבירו כל מידע שיש ברשותם לגבי התאונה לפאנל מיוחד שהוקם על מנת לחקור את התאונה. הפאנל שהורכב מנהגי עבר ובעלי קבוצות. צוות החקירה הציג את ממצאיו ארבעה שבועות לאחר מכן וקבע כי לא נמצא גורם אחד מרכזי לתאונה. השילוב של תנאי מסלול קשים, מהירות הנסיעה ונוכחות המנוף בצידי המסלול הובילו לתוצאה הקשה. הדו"ח הצביע על כשל במערכת בלימת החירום האוטומטית ברכב שלא הופעלה. בנוסף, המליץ הדו"ח על מספר שינויים בבטיחות בעת טיפול ברכבים פגועים על המסלול או בצידו.

הוקרה והנצחה

ז'או טוד, נשיא הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), הכריז לאחר מותו של ביאנקי כי המספר 17 יופרש ונהגים לא יוכלו להשתמש בו, כהוקרה לזכרו של ביאנקי. איגוד נהגי הגרנד פרי הכריז כי הוא חש אחראי "לעולם לא להתפשר על קידום נושא הבטיחות".
גרנד פרי רוסיה, שהתקיים שבוע לאחר הפציעה, נפתח על ידי הנהגים בדקת דומייה לכבודו של ביאנקי. קבוצת מרוסיה החתימה את אלכסנדר רוסי כמחליף לביאנקי, אך לבסוף בחרה להתחרות במרוץ עם מכונית אחת בלבד. דקת דומיה נוספת התקיימה בתחילת גרנד פרי הונגריה בשנת 2015, שהתקיים לאחר מותו בנוכחות בני משפחתו. סבסטיאן פטל, מנצח המרוץ, הקדיש את הניצחון לביאנקי. כמוהו עשו גם דניאיל קוויט ודניאל ריקארדו, שסיימו על הפודיום.
בדצמבר 2015 הודיעה משפחתו של ביאנקי על הקמת קרן מיוחדת לזכרו של בנם שתתמוך ותקדם נהגים צעירים. הקרן מוכרת מזכרות וציוד עם הלוגו JB17 ומענינקה חסויות לאירועים. בין תומכי הקרן נמצא אלבר השני, נסיך מונקו.
רחוב The Rue du Sapin, הרחוב בו שוכן אצטדיון אליאנץ ריביירה, מגשרה הביתי של קבוצת הכדורגל של ניס שינה את שמו ונקרא על שם ביאנקי במהלך שנת 2016.
שארל לקלר, שהיה בן חסותו של ביאנקי, התחרה בגרנד פרי מונקו בשנת 2019 עם קסדה בעיצוב מיוחד כמחווה לביאנקי.