ג'פרי מורטון

ג'פרי מורטון (באנגלית: Geoffrey J. Morton‏; 1907–1996) היה קצין בלשים במשטרת המנדט הבריטי בארץ ישראל. מורטון הוא שירה למוות במפקד הלח"י אברהם שטרן (יאיר).

ביוגרפיה

ג'פרי מורטון נולד באנגליה בשנת 1907. בצעירותו התגייס למשטרה הבריטית ושימש כשוטר בלונדון.

שנים ראשונות בארץ ישראל

בשנת 1931 התנדב לשרת במשטרת המנדט הבריטי בארץ ישראל ובאותה שנה הגיע לארץ. מורטון עבר הכשרה בבסיס האימונים לשוטרים בהר הצופים, שבסיומה נתמנה כאחראי על שוטרי הסיור בירושלים. בימי מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט שימש מורטון כמפקד משטרת ג'נין ולאחר מכן היה לקצין בבולשת הבריטית, ה-C.I.D, באזור המרכז. תחום השיפוט של המחוז כלל את לוד, רמלה, יפו, תל אביב והערים היהודיות שסביב לה, ורובו יישוב יהודי צפוף. במסגרת תפקידו החל מורטון לפעול נגד ארגוני המחתרת - ההגנה, האצ"ל ולאחר מכן הלח"י.

משפט בן שמן

ב-22 בינואר 1940 פיקד מורטון על חיפוש נשק של ההגנה בכפר הנוער בן שמן, במהלכו, בעקבות מידע מוקדם, נחשפו מחסני נשק ובהם עשרות רובים ומקלעים ותחמושת רבה. בעקבות גילוי הנשק נערך משפט ראווה ל-12 מורים ועובדי הכפר שנדונו לתקופות מאסר ממושכות. המשפט הסעיר את היישוב ונקרא "משפט בן שמן".

המאבק בלח"י

בראשית שנות ה-40 של המאה ה-20 התגברו מאד הפיגועים של הלח"י נגד מטרות בריטיות. המאבק במחתרת הפך למאמץ העיקרי של הבולשת, ובראשו עמד ג'פרי מורטון ולצידו קצין נוסף בבולשת, הנמוך ממנו בדרגה, תומאס ג'יימס וילקין. 
ב-17 בינואר 1942 היה מורטון אחראי להריגתם של 2 חברי לח"י ולמעצר שניים נוספים ברחוב דיזנגוף 30. נטען שמורטון ירה בהם לאחר שנכנעו, בטענה שחשש שהם נושאים עליהם פצצה. ב-20 בינואר 1942 הטמינו אנשי הלח"י מטעני נפץ על גג בנין ברחוב יעל 8 בתל אביב. מטענים נוספים הוטמנו בחצר ליד הכניסה לבניין. התוכנית הייתה למשוך את תשומת לב הבולשת לבית זה על ידי פיצוץ על הגג, על מנת שמורטון ווילקין יבואו למקום, ובבואם יופעלו נגדם  יתר המטענים. הפעלת המטענים על הגג הייתה באמצעות כבל חשמלי שנמתח בין הבית ברחוב יעל לבנין הסמוך.  המטען הראשון הופעל ואנשי הלח"י המתינו להופעת מורטון ווילקין, אולם הקדימו אותם שני קציני משטרה יהודים וקצין אנגלי. המטענים הופעלו ושלושתם נהרגו.  
בעקבות האירוע הפך מפקד הלח"י אברהם שטרן (יאיר) למבוקש מספר אחד של הבולשת ונאלץ להסתתר בדירת מסתור. ב-12 בפברואר 1942 נתגלה לבולשת מקום מחבואו של שטרן בדירתם של טובה ומשה סבוראי ברח' מזרחי ב' מס' 8 בשכונת פלורנטין. מיד עם קבלת המידע על מקום המסתור של שטרן חש מורטון לדירה יחד עם וילקין וכח של שוטרים חמושים. לפי הגרסה הרווחת, שטרן נתגלה מסתתר בארון בגדים והוצא ממנו. בעלת הדירה סולקה ממנה ואז, בלא נוכחות עדים יהודיים, ירה מורטון בשטרן באקדחו. 
נסיבות הירי שנויות במחלוקת. מורטון טען שאנשי לח"י איימו שלא ייתפסו חיים אלא יתפוצצו יחד עם השוטרים שיתפסו אותם, ולפיכך חשש שיאיר יפעיל פצצה עם הילכדו. כאשר חשב שהאחרון עומד להפעיל מטען חבלה, ירה בו. שלטונות המנדט טענו שיאיר נורה בעת "נסיון בריחה". הלח"י, לעומת זאת, טען כי שטרן נרצח בלא סיבה. 
לאחר מותו של שטרן הפך מורטון עצמו ליעד עיקרי של הלח"י. מורטון זכה לשמירה צמודה של אנשי המשטרה, אך ב-1 במאי 1942, ארבו אנשי הלח"י למכוניתו ופוצצו מטען חבלה ליד מסלול נסיעתה. מורטון נפצע אך המשיך בתפקידו.

לאחר שירותו בארץ ישראל

בשנים 1944 עד 1947 שירת מורטון כקצין במשטרת המושבה הבריטית טרינידד (כיום טרינידד וטובגו). בתקופה זאת ניסו הלח"י להתנקש בחייו בטרינידד, אך הדבר לא יצא אל הפועל. בשנים 1947 עד 1953 שירת מורטון במושבה הבריטית ניאסאלנד (כיום מלאווי). מורטון דבק בגירסת חפותו מרצח ובטענה כי יאיר נורה בעת ניסיון בריחה. הוא ניהל שורה של משפטי דיבה נגד המעלים את טענת הרצח ובכולם הוא זכה. בשנת 1957 פרסם את ספר זכרונותיו "Just the Job" (בתרגום חופשי: "התפקיד בלבד") ובו טען כי את כל אשר עשה כקצין משטרה קולוניאלי, לרבות הריגת אברהם שטרן, עשה כמילוי תפקידו בלבד.
שנים רבות לאחר הרצח החליט סרג'נט דניאל דיי, השוטר היחידי שנותר עם מורטון בחדר, לספר את גרסתו לאירוע:
לאחר שציווה מורטון על כולם לעזוב את הדירה ולקחת איתם את טובה סבוראי, נשארנו עם שטרן רק שנינו, מורטון ואני. ואז ניגש מורטון אל מאחורי גבו של שטרן, דחף אותו אל החלון וירה בראשו. שטרן נפל ומורטון המשיך לירות בחזה. אחר כך הפנה את ראשו אליי ואמר: אתה ראית שהוא ניסה לברוח.
— לוחמי חירות ישראל: אנשים, רעיונות, עלילות
מורטון מת באנגליה בשנת 1996 והוא בן 89 שנים.