google/wiki40b huggingface dataset:
בן ציון ישראל

ביוגרפיה

בן ציון נולד בשנת 1897 בשכונת מונטיפיורי בירושלים, בן לרבי משה ישראל שהיה איש ציבור מוכר ועסקן בכיר בקהילת הג'ורגים בירושלים ובן ממשפחת רבנים וסוחרים מפורסמת מגאורגיה.
רעייתו מלכה בת מזל ומנחם פפסימודורף, ילידת שכונת נחלת שבעה בירושלים.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה (1914) הוכרח לנדוד עם משפחתו לאלכסנדריה שבמצרים בגזירת השלטון הטורקי. בגמר המלחמה חזר עם משפחתו ובחר להתיישב בתל אביב ושם עסק במסחר והפך לאחד הסוחרים הגדולים בעיר.
הצטרף לאגודת "בית וגן" ונבחר לסגן יושב ראש האגודה. האגודה רכשה חלקת אדמה בדרומה של יפו כדי לתקוע יתד ליישוב של שומרי דת ומסורת.
ב-1926 יחד עם חברי האגודה ו33 משפחות הקים את היישוב בית וגן שלימים שינה את שמו לבת ים. ב-1934 הקים את ועד העדה הספרדית ונבחר לנשיאה. ב-1935 יזם את הקמת בית הכנסת "מרום ישראל".
ב-1936, עם פרוץ המרד הערבי הגדול, הקים את תחנת הנוטרים.
פעל מול השלטון הבריטי לקבל הכרה למועצה מקומית וב 24 בדצמבר 1936 קיבל אישור להפוך את האגודה למועצה מקומית ובזה פתח את הדרך להשגת תקציבים מהשלטון.
ב-1937 התמנה לראש המועצה השני של בת ים, עד הבחירות בקיץ 1939.
ב־11 באוגוסט 1938 יצא בנו הבכור יוסף לגבות כספים מבעלי חוב ערביים ביפו. ליד מגדל השעון ירו בו ערביים ופצעו אותו קשה לאחר יומיים נפטר. הצער הרב הביא לפרישתו של בן ציון מהחיים הפוליטיים.
נפטר בינואר 1953, בגיל 55.
נייג'ל לינדזי

ביוגרפיה

לינדזי נולד בסנט ג'ון ווד שבלונדון. הוא למד בבית הספר Merchant Taylors' School ובאוניברסיטת ברמינגהאם שם למד אנגלית וצרפתית. אחרי הלימודים באוניברסיטה עבד במשך שלוש שנים כאנליסט בבורסה. אחרי שהופיע בהפקה של המחזה "The Thwarting of Baron Bolligrew" מאת רוברט בולט, ויתר על עבודתו בסיטי והחל ללמוד בבית הספר למשחק ובר דאגלס אקדמי, שם זכה במלגת אמהרסט ובר. מייקל פריי, שביים אותו בהופעת הסיום במחזה "Charley's Aunt", נתן לו עבודה מקצועית ראשונה עם להקת התיאטרון "Great Eastern Stage".

קריירה

בתחילת הקריירה שלו עבד לינדזי בעיקר בתיאטרון. אחד מתפקידיו הראשונים היה בדמות מלך צרפת במחזה "המלך ליר" בתיאטרון רויאל קורט עם טום וילקינסון בתפקיד ליר ואנדי סירקיס בתפקיד השוטה. בערב פוקר אצל השחקן סמואל וסט ביקש פטריק מרבר מלינדזי להשתתף בסדנת אלתורים של מחזה על פוקר. הצגת הבכורה של המחזה "Dealer's Choice" הייתה בפברואר 1995 בתיאטרון הלאומי, לינדזי שיחק בתפקיד מאגסי וכן השתתפו בקאסט המקורי ריי וינסטון ופיל דניאלס. המחזה הועבר לתיאטרון וודוויל, וזה באותה שנה בפרס איבנינג סטנדרד לקומדיה הטובה ביותר ובפרס גילדת הכותבים למחזה הטוב ביותר. עוד בתיאטרון שיחק לינדזי בתפקיד מקס במחזה "הדבר האמיתי" מאת טום סטופארד שזכה בשנת 2000 בשלושה פרסי טוני. ב-2004 הופיע בתפקיד אריאל בהפקה זוכת פרס אוליבייה של התיאטרון הלאומי למחזה "איש הכריות" מאת מרטין מקדונה יחד עם ג'ים ברודבנט ודייוויד טננט. בשנת 2005 כיכב בתפקיד נתן דטרויט במחזה "ברנשים וחתיכות" בתיאטרון פיקדילי, וב-2010 שיחק בדמות צ'ארלי מאגס במחזה "Sucker Punch" מאת רוי ויליאמס בתיאטרון רויאל קורט. לינדזי שיחק בחמישה מחזות בתיאטרון אלמיידה, בתפקיד לני במחזה "הביתה" מאת הרולד פינטר עם קן קרנהאם ודני דייר ב-2009, ובתפקיד מו אקסלרוד במחזה " Awake and Sing" מאת קליפורד אודטס לצדן של סטוקרד צ'אנינג וג'ודי ויטאקר. על הופעתו זו היה מועמד בשנת 2008 לפרס Whatsonstage לשחקן המשנה הטוב ביותר.
לינדזי הופיע בתפקידים רבים בסדרות טלוויזיה בהן "ספוקס", "עדות אילמת", "להעיר את המתים", "רציחות במידסומר", "סדר חדש" ו"בין השורות". ב-1997 גילם את אודו סטיבנס בעיבוד של ערוץ 4 לרומנים "A Dance to the Music of Time". הוא שיחק בתפקיד רון בייקר הבוס של יואן מקגרגור בסרט "ההונאה הגדולה"; היהודי לוי בסדרת הטלוויזיה "רומא"; שריף ג'וני ביהאן ב-"Gunfight at the O.K. Corral" של ה-BBC; לוטננט קולונל מרווין גונין בדרמה "The Relief of Belsen" עם איאן גלן; ובקומדיה "Tunnel of Love" לצדם של ג'ק די וסיימון ניי. לינדזי עבד עם סטיב קוגן בסרטי "אלן פרטרידג'", עם ארמנדו יאנוצ'י ב"המופע של ארמנדו יאנוצ'י", עם ג'ניפר סונדרס בשתי עונות של "ג'אם וג'רוזלם", ועם כריס מוריס בסדרה הקומית "Brass Eye".
ב-2011 זכה לינדזי בפרס Whatsonstage לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד ד"ר הארי היימן במחזה "Broken Glass" מאת ארתור מילר בתיאטרון טריסייקל. ב-27 בפברואר 2012 סיים לשחק בתפקיד שרק בהפקה של הווסט אנד למחזמר "שרק". הצגת הבכורה הייתה ב-14 ביוני 2011 בתיאטרון דרורי ליין וב-2012 הוא היה מועמד לפרס אוליבייה ולפרס Whatsonstage.com לשחקן הטוב ביותר במחזמר. עוד בתיאטרון שיחק לינדזי לצדו של דייוויד טננט בתפקיד בולינגברוק במחזה "ריצ'רד השני" בהפקת RSC בסטרטפוד ובברביקן; וכן הופיע בדמות ג'ק מקרקן בהפקה מחודשת של התיאטרון הלאומי למחזה "עסק משפחתי" בתיאטרון אוליבייה.
ספוטניק (סוכנות ידיעות)

ספוטניק היא שירות מולטימדיה בינלאומי של ידיעות, שהושקה ב-10 בנובמבר 2014 על ידי הסוכנות "רוסיה היום" המופעלת ומנוהלת על ידי ממשלת רוסיה. השרות הוקם על פי צו נשיא רוסיה שיצא בדצמבר 2013. ברמה הבינלאומית ספוטניק מחליף את רי"א נובוסטי (שנשאר פעיל ברוסיה) ואת "Voice of Russia" (שפורקה בנובמבר 2014).
השירות מציע ערוצי רדיו "Radio Sputnik" אשר שם לו למטרה "לשדר ב-30 שפות בשנת 2015, כ-800 שעות כל יום, ולכסות 139 ערים ו-34 מדינות", ב FM,‏ DAB\DAB+ (שידור רדיו דיגיטלי), HD Radio, וגם לטלפונים חכמים והאינטרנט.
לשירות גם ערוץ טלוויזיה באנגליה.
Machine Head (אלבום)

הקלטות

הקלטות האלבום תוכננו להתבצע בדצמבר 1971 באולם הקזינו שבעיר מונטרה שבשווייץ ב"אולפן הנייד" של להקת הרולינג סטונס. התוכנית נדחתה כשהסולן איאן גילן נדבק בדלקת כבד שמנעה ממנו להשתתף בהקלטות. לאחר שנח והחלים, נסעה הלהקה לשווייץ, צמודים לתוכנית המקורית, כשבכוונתם להשתמש בקזינו במונטרה. 
כשהגיעו חברי הלהקה לקזינו, המקום היה מלא בקהל שהגיע להופעתו של פרנק זאפה, שם הופיע עם להקתו "The Mothers of Invention". בעת ההופעה, ירה אלמוני מהקהל באקדח נורים לעבר התקרה, וגרם לשרפת המקום עד היסוד. חברי הלהקה, שנמלטו מהמקום למלונם, צפו מחלון חדרם בעשן השרפה שריחף מעל פני אגם ז'נבה שעל גדותיו בנויה העיר. המחזה עורר בהם השראה, והביא לכתיבת השיר Smoke on the Water, שהתפרסם ביותר לאחר מכן. 
הלהקה נותרה ללא אולפן הקלטות כשברשותם ציוד טכני יקר, ואולצה לתור אחר מקום אחר שיתאים להקלטה. מספר רעיונות הועלו, ביניהם תיאטרון מקומי, אך זעמם של השכנים על הרעש שיצרה הלהקה, אילץ אותם לעזוב את המקום. לאחר כשבוע של חיפושים, אחד מחברי הלהקה העלה רעיון להקליט את האלבום בחדר המדרגות של מלון "Grand Hotel" בעיר. הם שמו לב לצליל המיוחד שנוצר כתוצאה מההקלטה במקום, והחליטו להקליט שם את האלבום כולו.

השפעות באלבום

מלבד בסיס האלבום המורכב מרוק כבד והבי מטאל, מכיל האלבום השפעות של בלוז ומוזיקה קלאסית. השיר "Highway Star" נכתב בהשראת המלחין הגרמני יוהאן סבסטיאן באך, וכולל סולו גיטרה מהיר וממושך בידי ריצ'י בלקמור. הסולו מפורסם ביותר, ומהווה ציון דרך בתולדות הרוק הכבד. השיר "Lazy" הוא יצירה מורכבת בת שבע דקות, שנפתחת בדקותיה הראשונות בסולו אורגן אלמותי, בד בבד עם נגינת הגיטרה האמוציונליות על רקע קלידיו הווירטואוזים של ג'ון לורד. בשיר Pictures of Home נשמעות השפעות ניכרות של בלוז. את הריף לשיר Maybe I'm a Leo כתב רוג'ר גלובר לאחר ששמע את שירו של ג'ון לנון "?How Do You Sleep". 
Smoke on the Water הוא השיר המפורסם ביותר של הלהקה, שהפך עם השנים לקלסיקת רוק ולאחד משירי הרוק המפורסמים ביותר. הוא ידוע בזכות ריף הגיטרה הקליט שלו, והסיפור שמאחורי מילותיו.
רות לורנד

קריירה אקדמית

פרופ' לורנד החלה את לימודיה באוניברסיטת חיפה, שם השלימה בשנת 1971 תואר ראשון בפילוסופיה, בשירה ובלימודי השפה העברית, ולאחר מכן השלימה את תאריה המתקדמים בפילוסופיה באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1986 קיבלה פרופ' לורנד את תואר הדוקטור על מחקרה בתחום האתיקה, האסתטיקה והיחס ביניהם, בהנחיית פרופ' בן-עמי שרפשטיין ופרופ' עדי צמח. החל משנת 1974 החלה פרופ' לורנד לעבוד באוניברסיטת חיפה. בין הקורסים שמנחה פרופ' לורנד: מבוא לאסתטיקה, מבוא לפילוסופיה של העת החדשה, פרשנות והבנה, מהו יופי, ועוד. כחלק מתפקידיה האקדמאיים שימשה פרופ' לורנד כראש החוג לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה.
אלכסנדריה אסחטה

אלכסנדריה אסחטה (ביוונית: Ἀλεξάνδρεια Ἐσχάτη, בלטינית: Alexandria Ultima, כלומר "אלכסנדריה הרחוקה ביותר") הייתה עיר שהוקמה על ידי אלכסנדר מוקדון באוגוסט שנת 329 לפני הספירה, כבסיסו הצפוני ביותר במרכז אסיה. היא הוקמה בחלק הדרום-מערבי של עמק פרגנה בגדה הדרומית של נהר הסיר דריה. כיום נמצאת באזור אלכסנדריה אסחטה העיר חוג'אנד שבטג'י'קיסטן. אלכסנדר בנה חומת לבנים באורך 6 קילומטרים שהקיפה את העיר, שעל פי ההיסטוריונים מהעת העתיקה, נבנתה תוך 20 יום.
ניקולאס פלצ'וק

קריירה

פלצ'וק גדל בארגנטינה ושיחק בדפורטיבו מורון ובטמפרליי. ביולי 2010 הגיע לישראל והצטרף למחנה האימונים של הפועל עכו. ב-1 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–4 למכבי חיפה במסגרת גביע הטוטו, וכעבור שלושה ימים חתם במועדון. ב-21 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 למ.ס. אשדוד במחזור הפתיחה של עונת 2010/2011. ב-11 בספטמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הפועל עכו, במשחק נגד הפועל תל אביב שהסתיים בתיקו 2–2. בסך הכל כבש בעונתו הראשונה בקבוצה ארבעה שערי ליגה, והיה שותף לעונה הטובה ביותר של המועדון שסיים את העונה במקום השמיני. ב-21 בספטמבר 2011 הבקיע שלושער בניצחון 2-4 נגד הפועל חיפה, ואת עונת 2011/2012 סיים עם עשרה שערי ליגה.
בקיץ 2012 חתם פלצ'וק בהפועל באר שבע. בעונת 2012/2013 כבש שלושה שערים והיה שותף להעפלה של הקבוצה לגמר גביע הטוטו, שם הפסידה להפועל חיפה. בעונה שלאחר מכן התערער מעמדו עם הצטרפותם של שחקנים בכירים רבים, והוא שיחק רק 17 משחקי ליגה, ברובם נכנס כמחליף.
ב-10 ביולי 2014 חתם פלצ'וק במכבי פתח תקווה. לאחר שלא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, עבר בחלון ההעברות של ינואר 2015 למועדון ספורט אשדוד. פלצ'וק שותף בתשעה משחקי ליגה, ובתום עונת 2014/2015 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-19 ביוני 2015 חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש שלושה שערים ב-18 הופעות בעונת 2015/2016.
ב-10 ביוני 2016 חתם פלצ'וק בהפועל נצרת עילית, ובעונת 2016/2017 כבש במדיה ארבעה שערים ב-28 משחקים בליגה הלאומית. בתחילת עונת 2017/2018 איבד את מקומו בהרכב הקבוצה, וב-16 בינואר 2018 הושאל להפועל אכסאל מליגה א'.
ב-28 ביולי 2018 פלצ'וק חתם בהפועל מגדל העמק מליגה א'.
האזרח גואטה

רקע

יגאל גואטה שימש כחבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס, ונאלץ להתפטר לאחר שסיפר בראיון על כך שהשתתף בחתונת אחיינו ההומוסקסואל.
לאחר סיום תפקידו בכנסת, ולאחר שבתו, שמחה, הפכה לכוכבת ריאליטי, החל לעסוק בתחום התקשורת ולהגיש תוכניות רדיו בתאגיד השידור הציבורי.
התוכנית מעלה על סדר היום נושאים חברתיים. בין הנושאים שטופלו עמלות הבנקים, מחירי מוצרי החלב, מפגעי התחנה המרכזית החדשה של תל אביב, מפגעי תאונות הבניה, פרסומי מוצרי ניטוקין בקרב המגזר החרדי ועוד. בתוכנית משולבים קטעים בהם מספרים נפגעים על בעיותיהם, ראיונות עם מומחים ועם גורמים בעלי עניין בסוגיה. גואטה מגיע עם מצלמות הטלוויזיה אל גורמים אחראים לסוגיות אותן הוא מעלה, פעמים רבות ללא תאום מראש איתם.
ז'והאן מרסיאל

קריירה

מרסיאל התחיל את דרכו בכדורגל בקבוצת הילדים של לה אולי ובהמשך גם שיחק בפריז סן-ז'רמן, אנטוני ספורטס, קלרמון אוברגן ובסטיה ממנה המשיך לקבוצה הבוגרת. ב-13 במרץ 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד מונפלייה.
ב-2 באוגוסט 2010 הושאל לברסט עד לסיום העונה, בה עזב את בסטיה ועבר רשמית לברסט.
ב-5 בספטמבר 2015 חתם בטרואה.
ב-20 ביוני 2017 עזב לראשונה את צרפת וחתם במכבי פתח תקווה. ב-5 בפברואר 2019 חתם במ.ס. אשדוד עד לסוף העונה.
ב-4 ביולי 2019 מרסיאל חתם בפאנטוליקוס מליגת העל היוונית.
מרסיאל שיחק בצעירותו בנבחרת הנוער של צרפת, עמה זכה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 בשנת 2010.
מתיאס שליידן

מתיאס יעקב שליידן (בגרמנית: Matthias Jacob Schleiden;‏ 5 באפריל 1804 – 23 ביוני 1881) היה בוטנאי גרמני ואחד ממייסדי תאוריית התא, יחד עם תאודור שוואן ורודולף וירכו.

חייו

שליידן נולד בהמבורג ולמד בהיידלברג. החל לעסוק בתחום המשפט בהמבורג, אך במהרה עבר לבוטניקה. העדיף ללמוד על מבנה הצמח דרך המיקרוסקופ.
בשנת 1839 למד על רקמות צמחים וטען כי כל צמח הוא אורגניזם שנובע מתאים בודדים ועצמאים; בכך הצהיר לראשונה על רעיונות תאוריית התא. כפרופסור באוניברסיטת יינה תרם לידע על הצמחים, בין השאר בנושא החלקים השונים באורגניזם הצמחי שמורכב מתאים. שליידן ושוואן הפכו לראשונים לפענח את מה שהיה באותה התקופה אמונה בלתי פורמלית, כעיקרון ביולוגיה שווה בחשיבותו לתורה האטומית של הכימיה. הוא גם זיהה את חשיבות גרעין התא (שהתגלה בשנת 1831 על ידי רוברט בראון), שתפקידו בין היתר קשור בחלוקת התא. 
שליידן היה הביולוג הגרמני הראשון שקיבל את התאוריה של צ'ארלס דרווין על תורת האבולוציה. בשנת 1863 הפך לפרופסור לבוטניקה באוניברסיטת דורפאט. הוא טען כי כל חלקי הצמח עשויים מתאים והאורגניזם הצמחי מתחיל מתא אחד. 
שליידן נפטר בפרנקפורט ב-1881.
וילם ואן הוגסטראטן

חייו

ואן הוגסטראטן נולד באוטרכט שבהולנד. בגיל שמונה החל ללמוד נגינה בכינור, ובין מוריו היה אלכסנדר שמולר. בגיל שש-עשרה נסע לגרמניה לקונסרבטוריון של קלן, שם למד אצל בראם אלדרינג. הוא המשיך את לימודי הכינור בפראג.
את הקריירה שלו כמנצח החל באתר מרפא ובהמשך ניצח על התזמורת בקלפלד, בשנים 1914–1918.
הוגסטראטן היה נשוי במשך שש-עשרה שנים, מ-1911 עד 1927, לפסנתרנית אלי ניי (Elly Ney). השניים נפגשו ב-1907 בקונסרבטוריון בקלן, שניי נמנתה עם סגל מוריו. הם סיירו ברחבי אירופה בנגינת מוזיקה קאמרית, לאחר שצירפו אליהם את הצ'לן פריץ רייטץ ליצירת שלישייה. הזוג התגורר בטוצינג על ימת שטארנברגר. הם הקליטו שלושה מן הקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן, מס' 3, 4 ו-5. בתם, אלאונורה ואן הוגסטראטן, הייתה לשחקנית. הם התגרשו בשנת 1927.
ואן הוגסטראטן ניצח על פסטיבל ברהמס בווינה ועל פסטיבל מוצרט בזלצבורג. כמו כן הופיע כמנצח אורח ברחבי אירופה. הוא ניצח על הפילהרמונית של ניו יורק בסדרת הקונצרטים הקיצית באצטדיון לואיסון בשנים 1922–1939, ואף כיהן שם כמנצח-משנה מ-1923 עד 1925. בלואיסון ניצח ב-1927 על הפילהרמונית של ניו יורק בביצוע "הרפסודיה בכחול" והקונצ'רטו בפה מז'ור  עם ג'ורג' גרשווין כסולן. האגודה הפילהרמונית מינתה את ואן הוגסטראטן למנהל מוזיקלי של התזמורת בין יוזף סטרנסקי ווילם מנגלברג, למשך חצי עונה עד שמנגלברג התפנה לקחת עליו את המשרה.
ואן הוגסטראטן התמנה למנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של אורגון אחרי מותו הפתאומי של תאודור שפירינג בשנת 1925. במשרתו זו התמיד שלוש-עשרה עונות. מ-1939 עד 1945 כיהן כמנצח קבוע של אוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג.
ואן הוגסטראטן מת 1965 בטוטצינג, גרמניה, ונקבר שם לצד אשתו לשעבר, אלי ניי.
פחמן דו-גופרי

ייצור

כמויות קטנות של פחמן דו גפרי נפלטות בהתפרצויות וולקניות וכתוצר פירוק אנאירובי של חומר אורגני בים או בביצות עשב כיוון שמסיסות בחומר נמוכה הרי שמי הים רוויים ביתר ב CS₂ מ כ-0.7 מיליון טון בשנה של החומר נוצרים באופן טבעי בעולם בשנה באטמוספירה החומר מתחמצן במהירות לפחמן דו-חמצני.
בתעשייה ייצרו בעבר את החומר בתגובה של פחם טבעי עם גפרית בטמפרטורה גבוהה . ניתן להפיק פחמן דו גפרי בטמפרטורה נמוכה יותר - 600°C בתגובה של מתאן עם גפרית בקטליזה של סיליקה ג'ל או אלומינה

שימושים

השימוש העיקרי בפחמן דו גופרי הוא בייצור זהורית המשמשת להכנת סיבי זהורית (Rayon) וצלופן. כ-75% מהכמות המיוצרת נצרכת למטרה זו. בנוסף משמש החומר להכנת פחמן ארבע כלורי CCl₄ בתגובה 
CS2 משמש גם בסינתזה של תרכובות גפרית אורגניות וכחומר הדברה

תגובות

החומר דליק מאוד
פחמן דו גפרי איזואלקטרוני לפחמן דו-חמצני אך מגיב יותר עם נוקלאופילים ומתחזר ביתר קלות. בתגובה עם אמינים מתקבלים דיתיאו קרבמטים (dithiocarbamates)
תגובה עם אלקוקסיד נותנת קסנתטים (Xanthates) - תגובה זו היא הבסיס לעיבוד התאית בתהליך ייצור הזהורית

רעילות

פחמן דו גפרי רעיל מאוד סימני ההרעלה כוללים תחושת עקצוץ, אבדן תחושה, התכווצויות וחולשת שרירים. חשיפה תעסוקתית נקשרה למחלות לב ולשבץ
אוסיאקוב

תולדות היישוב

האזכור הראשון של העיירה במקורות היסטוריים הוא משנת 1299. במועד כלשהו לפני 1446 קיבלה העיירה זכויות של עיר. באזור העיירה היו מכרות ברזל שנוצלו החל מהמאה ה-16. תוצרת העיירה הועברה לחבל שלזיה ולצ'נסטוחובה. עם זאת, העיירה לא התפתחה מעבר לכך ובשנת 1793 (מועד החלוקה השנייה של פולין) איבדה את זכויות העיר. חלק מתושביה השתתפו במרד ינואר – המרד הכושל שנוהל בשנים 1864-1863 במטרה להשיג עצמאות לפולין. עקב השתתפותם במרד הוגלו כמה מתושבי העיירה לסיביר.
בתחילת המאה ה-20 נבנתה במרכז העיירה כנסייה נאו-גותית.

יהודי אוסיאקוב

תחילת היישוב היהודי בעיירה הוא במחצית הראשונה של המאה ה-18. במאה ה-19 כבר היו בידי רוב יהודי העיירה מגרשים, שדות ובתים. יהודי העיירה השתייכו תחילה לקהילת דז'יאלושין, ובמחצית השנייה של המאה ה-19 היו לקהילה עצמאית. בשלהי המאה ה-19 ישב על כס הרבנות בעיירה הרב אליהו זינגר, ששימש קודם ברבנות בפשיסוחה. ב-1909 שימש כרב הקהילה הרב יצחק בר אברהם ברון, ואת כיסאו ירש חתנו, הרב מנחם טיגר.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם פעלו בעיירה מוסדות תמיכה וסעד של הקהילה היהודית, וכן נתקיימו בה ספרייה ואגודת ספורט יהודית. באותה עת התגוררו בעיירה כ-700 יהודים, כמחצית מסך תושביה.

בשואה

לאחר שהגרמנים כבשו את העיירה בספטמבר 1939, חלק מיהודיה יצאו ממנה או גורשו למקומות אחרים. בימי הכיבוש הראשונים הגיע רב העיירה לפיוטרקוב טריבונלסקי, ובראש השנה ת"ש, נאסר על ידי השלטונות הגרמנים, בתוך קבוצה של יהודים. לאחר שהתעללו בהם הגרמנים, שלחו אותם במשאית אל יעד לא ידוע.
בפקודת השלטונות הוקם באוסיאקוב יודנרט, ובסוף אוקטובר 1939 היה מספר יהודי העיירה כ-600. ב- 1940 סולקו היהודים בהדרגה מדירותיהם ורוכזו בגטו, ממנו שולחו מקצתם למחנות עבודה.
ביולי 1942 הובאו לגטו שבעיירה כ-500 יהודים שנעקרו מקיילצ'יגלוב הסמוכה. במחצית השנייה של אוגוסט 1942 הועברו יהודי הגטו, יחד עם יתר יהודי הנפה, לוויילון. שם נבחרו הכשירים לעבודה, ונשלחו לגטו לודז', והיתר שולחו למחנה ההשמדה חלמנו.

לאחר מלחמת העולם השנייה

במרכז העיירה עומד כיום אתר הנצחה לקורבנות רצח העם שביצעו הגרמנים בפולנים.
Good Kid, M.A.A.D City

רקע

לאחר הצלחת אלבום הבכורה של לאמאר, "Section.80" ‏(2011), הוא חתם בחברת התקליטים באינטרסקופ רקורדס ובחברת התקליטים של ד"ר דרה, אפטרמת' אנטרטיינמנט. בראיון לאתר "HipHopDX" סיפר שלא רצה לעבוד עם מפיקים בעלי-שם, אלא עם מפיקים שליווה בעצמו בהתפתחותם, בעיקר עם מפיקים מקבוצת המפיקים של טופ דואוג, "Digi+Phonics".
ל-"XXL" סיפר כי הסאונד של האלבום יהיה שונה מהסאונד של אלבומו "Section.80", וכי הוא יחזור לשורשיו, לקומפטון: "אני לא יכול לספר לך איזה סוג של סאונד או היכן אהיה בחמש שנים הבאות מבחינת המוזיקה... החזרה לשכונה וההגעה למקומות בהם הסתובבתי כילד נתנה לי השראה. אז האלבום לא ישמע כמו "Section.80"."
הראפר אמר גם כי האלבום יציג את השפעת עיר הולדתו עליו: "הילד שמנסה להימלט מהשפעה זו, מנסה כמיטב יכולתו לברוח ממנה, תמיד נסוג פנימה בגלל הנסיבות." לפני ששמו של האלבום פורסם רשמית, מעריציו של לאמאר החלו לקרוא לאלבום "Good Kid, Mad City" או "Good Kid in a Mad City", ככינוי שנתן לאמאר לעצמו. שם האלבום מרמז לרוב על ילדותו התמימה של לאמאר, או על השפעתה של קומפטון על אישיותו. לאחר זמן רב שבו ראשי התיבות "M.A.A.D" שבשם האלבום נותרו לא מוסברים, הסביר לאמאר שלראשי התיבות שתי משמעויות: "My Angry Adolescence Divided" ("התבגרותי הזועמת מפולגת") ו-"My Angels on Angel Dust" ("המלאכים שלי על אבק מלאכים"). הוא ציין כי "זו הסיבה שאיני מעשן. רק הנחתי את ידי על הדבר הלא נכון בזמן הלא נכון והייתי אדיש לכך".
עטיפת "Good Kid, M.A.A.D City" מציגה את לאמאר כתינוק, את שניים מדודיו ואת סבו, כשעיניהם של הבוגרים מצונזרות. הוא הסביר שבחבר לא לכסות את עיניו שלו בתצלום משום שסיפורו של האלבום מסופר דרך עיניו ומבוסס על חוויותיו. הדוד שמחזיק את לאמאר מציג בידו את סימנה של כנופיית הקריפס, ומעל ראשם פוסטר שבו תמונתו של לאמאר לצד אביו.

הקלטה והפקת האלבום

האלבום הוקלט באולפני פאץ'-ורק (PatchWerk Recording Studios) באטלנטה, ב"חדר האדום" של טופ דואוג (TDE Red Room) בקרסון, ובסטודיו ""At My Mama's" בלוס אנג'לס.
ב-15 באוגוסט 2012 הודיעה ליידי גאגא שהיא תשתף פעולה עם לאמאר בשיר עבור האלבום, שיקרא "Partynauseous", ושהוא יצא ב-6 בספטמבר. ב-23 באוגוסט הודיעה גאגא כי שהשיר לא יצא בסופו של דבר בתאריך המתוכנן. בסופו של דבר נודע שגאגא לא תתארח באלבום בשל עניינים הקשורים בזמן ובמחלוקות. לשיר נבחר בסופו של דבר השם "Bitch, Don't Kill My Vibe". ב-8 בנובמבר הוציאה גאגא את הגרסה שבה היא מופיעה, ובו היא שרה את הפזמון החוזר ובית אחד. לאמאר הביע הפתעה ושמחה על כך שגאגא פרסמה את הגרסה שלה לשיר, מפני שלדבריו זה מציג את האמון ההדדי בעבודתם יחדיו.
Pig Latin

פיג לטין (מאנגלית: Pig Latin, "לטינית של חזירים") היא שפת סתרים באנגלית, בדומה לשפת הבי"ת בעברית. כדי ליצור מילה, הדובר מעביר את העיצור הראשון לסוף המילה, ומצמיד אחריו את ההברה "אִי" (ay).

מקורות ושימוש

מקור השפה לא ידוע. השפה הוזכרה במגזין של פוטמן במאי 1869, אף אל פי שהשפה שעליה דיבר לא הייתה בדיוק פיג לטין, ובינואר 1895, בכתב העת האמריקאי The Atlantic המשחק הוזכר בציטוט, בו נאמר שילדים קטנים משחקים במשחק זה.
תומאס ג'פרסון כתב מכתבים לחבריו בפיג לטין.
כיום המשחק משוחק על ידי אנשים לשעשוע או כדי להסוות מסר מסוים מאחרים ולהתכתב בפרטיות. מילים בודדות במשחק פיג לטין הפכו להיות חלק מסלנג האנגלית האמריקנית.
אנריקה וולף

קריירת משחק

וולף החל את הקריירה המקצוענית בגיל 18 במדי קבוצת ראסינג קלוב. הוא רשם את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-16 ביולי 1967, מול בוקה ג'וניורס. וולף שיחק בקבוצה עד לשנת 1972, ורשם במדיה 165 הופעות ליגה, בהן כבש 31 שערים. ב-1973 עבר וולף לריבר פלייט, ושיחק במדיה עד לקיץ 1974.
לקראת עונת 1974/1975 הצטרף וולף לקבוצת לאס פאלמס מהליגה הספרדית. הוא שיחק במדיה במשך שלוש עונות, בהן היה שחקן הרכב משמעותי תחת שלושה מאמנים שונים. לקראת עונת 1977/1978, הצטרף וולף לריאל מדריד של המאמן לואיס מולוני. הוא היה לבורג משמעותי בחוליית ההגנה, וזכה עם קבוצתו בשתי אליפויות רצופות.
בשנת 1979 חזר לארגנטינה, כשחתם במדי ארחנטינוס ג'וניורס, שם שיתף פעולה עם דייגו מראדונה. וולף רשם רק שמונה הופעות ליגה במדי הקבוצה, עד שפרש באופן זמני מכדורגל. הוא חזר למגרשים כעבור שנתיים, כשחתם במדי טיגרה מליגת המשנה הארגנטינאית. לאחר שבע הופעות במדי הקבוצה, פרש באופן סופי ממשחק בגיל 32.

נבחרת ארגנטינה

וולף החל את הקריירה הבינלאומית עם נבחרת ארגנטינה הצעירה, שזכתה באליפות דרום אמריקה עד גיל 20 בשנת 1967.
את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארגנטינה רשם וולף בשנת 1972, ושנתיים אחר כך נכלל בסגל של ולדיסלאו קאפ למונדיאל 1974 בגרמניה המערבית. הוא פתח בכל שלושת משחקיה של ארגנטינה בשלב הבתים הראשון, מול פולין, איטליה והאיטי. בפתיחת שלב הבתים השני, פתח וולף בהרכב אך הוחלף במחצית, בדרך לתבוסה 4-0 להולנד. הוא לא שותף בהפסד 2-1 לברזיל, והוביל את ארגנטינה כקפטן למשחקה האחרון בטורניר, 1-1 עם גרמניה המזרחית. 
וולף סיים באותה שנה את הקריירה הבינלאומית הקצרה שנמשכה שנתיים בלבד, ובה צבר 27 הופעות ושער אחד במדי ארגנטינה.
Like a Prayer

היסטוריית האלבום

"Like a Prayer" נחשב לאחד האלבומים הטובים ביותר שיצאו באותה תקופה. האלבום כולל בתוכו שירי פופ, דאנס, נשמה, רוק ואלמנטים של פאנק. עיתון הרולינג סטון כינה אותו כ"אלבום הטוב ביותר שאמן פופ יכול לעשות". האלבום הוקלט ב-1988 בשיתוף פעולה עם פטריק לאונרד, סטיבן בריי, ואף עם הזמר פרינס. באלבום ישנם שירים הנוגעים לחייה האישיים של מדונה: השיר שהוקלט עם פרינס באלבום, "Promise to Try", נחשב למרגשים ביותר שהיו למדונה, בו היא מדברת על מות אימה המוקדם. כאשר יצא האלבום, מדונה הקדישה אותו ל"אימי, שלימדה אותי להתפלל". בשיר "Till Death Do Us Part", היא מדברת על פרידה משון פן, ממנו התגרשה באותו זמן. לפני היציאה הרשמית של האלבום לשוק; פפסי (חברה לייצור משקאות), החליטה להשתמש בשיר כחלק מפרסומת למשקה הקל אותו פרסמו. בנוסף לכך, החברה לקחה גם חסות על מסע ההופעות שעשתה באותו זמן, "Blond Ambition World Tour". הפרסומת (שכללה בתוכה את השיר), שודרה פעמיים לפני שהשיר עצמו נוגן לראשונה ב-MTV. פפסי לא הייתה מודעת לכך שהקליפ מציג תוכן שנוי במחלוקת; בו מדונה עדה לרצח, ומציגה מקרים מעוררי מחלוקת לנוצריים: רוקדת בשדה צלבים בוערים באש, מנשקת קדושים נוצריים וחותכת סטיגמטה בסכין. קהילת הנוצרים הקתוליים זעמה ואיימה להחרים את פפסי על כך שלקחה חסות על השיר. לבסוף, החברה החליטה כי הסיכון שלקחה היה גדול מדי, והחליטה לבטל את החסות על מסע ההופעות, ולהוריד את הפרסומת שכללה את השיר "Till Death Do Us Part" (אף על פי שמדונה בכל זאת קיבלה את חמשת מיליון הדולרים שהובטחו לה בחוזה). חרף הביקורות הנוקבות שעשה השיר בקרב הציבור, הוא זינק למקום הראשון ברשימת 100 החמים של בילבורד. האלבום עצמו, כשיצא עמד במקום האחד עשר במצעד המכירות בארצות הברית, ואחרי שלושה שבועות זינק אף הוא למקום הראשון, שם עמד במשך חודש. לעומתם, השיר "Oh Father" היה להכי פחות מצליח במכירות לשנת 1984 (אך עדיין הצליח להגיע למקום ה-20 ברשימת "20 החמים" של בילבורד).
על-פי טיים מגזין, "Like a Prayer" הוא אחד מ"100 האלבומים הטובים בכל הזמנים".
מנואל גארסיה

חייו

גארסיה נולד בסביליה והופיע לראשונה על הבימה בגיל 17, בקדיס. בשנת 1808, כאשר הופיע באופרה "גריזלדה" בפריז, כבר נודע כמלחין אופרות קלות. הוא חי בנאפולי והופיע באופרות של רוסיני עד 1816, כשביקר בפריז ובלונדון. בין 1819 ל-1832 חי בפריז ושר בספר מסביליה, אותלו, דון ג'ובאני ועוד מחביבות הקהל. כמו כן חיבר אופרות; מכלול יצירתו הקיף בסופו של דבר כ-100 אופרות בסך הכל. בעיקר נודע, מכל מקום, כמורה לשירה, שלימד הן בפריז והן בלונדון.
בנו, מנואל פטריסיו רודריגז גארסיה (1805–1906) מפורסם לא פחות. הוא היה פרופסור בקונסרבטואר בין 1830 ל-1848 ובאקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון, מ-1848 עד 1895. הוא ייזכר כמורה לפיתוח קול של "הזמיר השוודי", ג'ני לינד, וכממציא הלרינגוסקופ.
בנותיו, מריה מאליברן ופולין גארסיה-ויארדו היו שתיהן זמרות אופרה.