אשרף פיאד

קורות חייו ופועלו

פיאד נולד במכה שבערב הסעודית ב-12 בינואר 1980 למשפחה שהיגרה מח'אן יונס שברצועת עזה למעלה מ-15 שנים לפני לידתו.
פיאד הוא אחד היוצרים הבולטים בסצנת האמנות בערב הסעודית. רבים רואים בו אחד מהשגרירים הבלתי-רשמיים הבולטים של האמנות הסעודית ברחבי העולם. חבריו תיארו אותו כמי שפועל ללא הרף כדי ליצור קשרים בין אמנים סעודים לבין גלריות, מוזיאונים, אוצרים ואנשי אמנות בעולם. ב-2013, לדוגמה, עמד פיאד מאחורי תערוכה גדולה בעיר ג'דה, ואחד האורחים החשובים שביקרו בתערוכה ושיבחו אותה היה מנהל גלריית טייט לאמנות מודרנית, כריס דרקון. באותה השנה פיאד גם אצר תערוכה של אמנים סעודים בביאנלה לאמנות בוונציה. פיאד הוא חבר מרכזי בארגון האמנות הבריטי-סעודי Edge of Arabia.

ההתפתחויות שהובילו לגזירת עונשו

בחודש אוגוסט 2013 ישב פיאד עם כמה קולגות בבית קפה בעיר אבהא שבדרום-מערב ערב הסעודית, סמוך לגבול עם תימן, וצפה במשחק כדורגל. לפתע פרץ ויכוח בינו לבין אמן אחר על אמנות מודרנית. עדי ראייה סיפרו כי הריב הגיע לטונים גבוהים. חברו, שלפי כמה עדויות "היה מצוי עמו בסכסוך ארוך שנים", פנה למשטרה והגיש תלונה שלפיה פיאד קילל את אללה ואת הנביא מוחמד והעליב את הממלכה. נוסף על כך טען החבר כי בספרו של פיאד, שיצא לאור ב-2008, הוא מפיץ ערכים חילוניים. פיאד, המוכר מאוד בסצנה התרבותית בערב הסעודית, נעצר באותו היום. עם זאת, למשטרה לא היו שום ראיות נגדו, ולמחרת הוא כבר שוחרר בערבות. ארבעה חודשים מאוחר יותר, ב-1 בינואר 2014, הפתיעו את פיאד שוטרי "משטרת המוסר", שהיא גוף רשמי רב-עוצמה בערב הסעודית. הם החרימו את תעודת הזהות שלו ולקחו אותו למעצר. "האשימו אותי בהפצת רעיונות אתאיסטיים הרסניים בחברה הסעודית", סיפר פיאד בריאיון לעיתון הבריטי "הגרדיאן". לדבריו, הוא כלל לא מאמין ברעיונות הללו וספרו לא עוסק בהם: "הספר שלי מדבר עליי כפליט פלסטיני. הוא מדבר על נושאים תרבותיים ופילוסופיים. קיצונים דתיים עיוותו אותו לגמרי ופירשו את אחד השירים כאוסף של רעיונות נגד אלוהים". בפברואר 2014 הגיע המקרה שלו לבית המשפט. האדם שהתלונן בזמנו נגד פיאד טען בפני השופט כי פיאד גידף בפומבי את אללה. שני אנשי "משטרת המוסר" סיפרו במשפט כי פיאד מקדם ערכים אתאיסטיים, מנהל קשרים אסורים עם נשים ואף שומר תמונות שלהן בטלפון הנייד שלו. פיאד ההמום הכחיש את כל המיוחס לו והבהיר כי הוא מוסלמי נאמן. הוא הודה כי קיים קשרים עם כמה נשים, אך הסביר כי מדובר בקשרים ידידותיים ומקצועיים עם עמיתותיו האמניות, וכי התמונות שנשמרו בטלפון הנייד שלו ופורסמו ברשת החברתית אינסטגרם צולמו בשבוע האמנות בעיר ג'דה – האירוע התרבותי החשוב ביותר שמתקיים בערב הסעודית. במהלך המשפט עלו עדים מטעמו של פיאד שסיפרו כי האדם שהלשין עליו מצוי בסכסוך עמו וכי הם מעולם לא שמעו מפיאד התבטאויות נגד הדת. על אף העדויות, הורשע פיאד בן ה-35 ונידון לארבע שנות מאסר ול-800 מלקות. התביעה, שדרשה עונש מוות, ערערה על גזר הדין, ולבסוף הוחלט לקיים משפט חוזר. השופט החדש, שלכל אורך המשפט לא החליף מילה עם פיאד, מצא אותו אשם בחמישה אישומים, ובהם הפצת אתאיזם, איום על ערכי המוסר וקיום קשרים אסורים עם נשים. השופט גזר עליו עונש מוות והסביר: "עשיית תשובה היא מעשה של הלב שמקומו במערכת המשפט של העולם הבא. היא אינה מעניינת את מערכת המשפט בעולם שלנו".
ב-2 בפברואר 2016 הקל בית משפט בעיר אבהא בעונשו של פיאד ודן אותו לשמונה שנות מאסר ול-800 מלקות.

התגובות על גזר דין המוות

חבריו של פיאד בערב הסעודית ובעולם כולו הוכו בתדהמה. "אני מכיר אותו מאז 2003", אמר חברו, האמן הבריטי סטפן סטייפלטון. "הוא באמת ובתמים אדם נפלא ואדיב. הוא אינטלקטואל ויוצר, אך הוא בשום אופן לא אתאיסט". מונה כרים, פעילת זכויות אדם מכוויית, שניהלה קמפיין למען שחרורו של פיאד, טוענת כי הוא נענש על ידי "משטרת המוסר" לאחר שפרסם סרטון וידאו שבו נראים אנשי המשטרה מצליפים באדם בפומבי. "סעודים רבים חושבים שזו נקמתה של 'משטרת המוסר'", אמרה. היא הוסיפה כי המשטר הסעודי לא אהב את התרחבותה של סצנת האמנות, שפיאד היה אחד ממוביליה, ולפיכך החליט לפעול נגדו: "באזור הזה (אבהא) פועלים אמנים וסופרים רבים, ואשרף היה אחד הבולטים שבהם. המשטר סימן אותו".
בניגוד למקרים רבים אחרים, סיפורו של פיאד הצליח לעורר סערה ענקית שהתחילה ברשתות החברתיות והצליחה להיכנס כמעט לכל בית בעולם הערבי. מאות אמנים, אנשי תרבות ואינטלקטואלים ערבים בולטים חתמו על עצומות זועמות הקוראות לסעודיה לבטל את עונשו של פיאד, וגם אנשים מהשורה, רובם פלסטינים, תקפו את ההחלטה השנויה במחלוקת. כמו כן ממשלת הרשות הפלסטינית קראה לערב הסעודית להעניק חנינה לפיאד.
ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הודיע שבמהלך המעצר והמשפט נשללה מפיאד גישה לעורך דין ושהוא אסיר מצפון.
פיאד קיבל חברות של כבוד במרכז הגרמני של ארגון הסופרים הבינלאומי PEN. לצעד זה התלוותה הודעת מחאה על עונש המוות שנפסק לו.