google/wiki40b huggingface dataset:
אדה מוסוליני

אדה מוסוליני (1 בספטמבר 1910 - 9 באפריל 1995)
הייתה בתו הבכורה של הדיקטטור האיטלקי בניטו מוסוליני. בעלה היה הרוזן גליאצו צ'אנו, שר החוץ בממשלתו של מוסוליני.

ביוגרפיה

נולדה מחוץ לנישואין לבניטו מוסוליני וראקלה גוידי בעיר פורלי בצפון איטליה. הוריה נישאו רק חמש שנים לאחר הולדתה. עם הפיכת אביה לראש ממשלת איטליה בשנת 1925 אדה יחד עם אמה ואחיה עברו לקרפניה וארבע שנים אחר כך לרומא.
ב 24 באפריל 1930 היא נישאה לרוזן גליאצו צ'אנו, אחד מנאמניו של מוסוליני, לפני המצעד על רומא והפכה לרוזנת אדה צ'אנו. בעלה מונה לדיפלומט והזוג התגורר בשנגחאי. ביולי 1939 היא הופיעה על השער של המגזין טיים כ"אשת הציר" והוצגה כפנים הנשיות של מדינות הציר.

מלחמת העולם השנייה

ב-25 ביולי 1943, כאשר האופוזיציה הפנימית, בהנהגתו של שר החוץ לשעבר דינו גראנדי, עמדה על סף הדחתו של מוסוליני, הצטרף אליהם בעלה של אדה גליאצו צ'אנו, והצביע, בישיבת המועצה הפשיסטית העליונה שנועדה להדיח את מוסוליני, נגד חותנו. עם זאת, כאשר הצליח מוסוליני האב להימלט משביו, וייסד בצפון איטליה את הרפובליקה של סאלו, הצטרף אליו צ'אנו. אדה, ניסתה להפעיל את השפעתה, ולמצוא להם מקלט במדינה זרה, אך ידידיו של צ'אנו בוותיקן סירבו לעזור לו. לבסוף הבטיחו לו הגרמנים מעבר לספרד, אך במקום זאת עצרו אותו ושלחו אותו לעיר ורונה.
הצבעתו של צ'אנו נגד מוסוליני נחשבה למעשה חמור של בגידה, ולאחר משפט פומבי הוא נמצא אשם, ונדון למוות. לא ברור אם מוסוליני לא רצה להגן על חתנו, או לא יכול להגן עליו. כל מאמציה של אדה, שחצתה את המדינה שהייתה נתונה הן במלחמת אזרחים והן במלחמה בין הצבא האמריקני הפולש ובין הצבא הגרמני, על מנת לשכנע את אביה לחון את צ'אנו, נכשלו. צ'אנו הוצא להורג בירייה ב-11 בינואר 1944.

נסיונות הבריחה בתום המלחמה

אדה, לאחר הוצאתו להורג של בעלה, נמלטה לשווייץ כשהיא לבושה כאיכרה. עמה היו יומני המלחמה של צ'אנו, והיא מסרה אותם לעיתונות האמריקנית. היומנים מגלים את כל סודות המשטר הפשיסטי במלחמת העולם השנייה. יומני צ'אנו היו בעלי אופי פוליטי, ולעיתים נדירות התייחסו לאירועים אישיים.

חייה לאחר מלחמת העולם השנייה

עם חזרתה לאיטליה משווייץ היא נעצרה באי ליפארי ונידונה לשנתיים מאסר בגין סיוע לפשיזם.
אדה הכחישה את מעורבותה במפלגה הפשיסטית ואף ניהלה רומן עם פעיל קומוניסטי בולט בשם לאונידה בונג'יורנו.
אדה, נפטרה ברומא בשנת 1995.
המנון ספרד

מילות ההמנון

למארש המלכותי מספר גרסאות ששוכתבו במהלך השנים והתקופות.
גרסת ההמנון עם מילים מאת אדוארדו מארקינה
(היה מקובל בימי אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד)
Gloria, gloria, corona de la Patria,
soberana luz
que es oro en tu Pendón.
Vida, vida, futuro de la Patria,
que en tus ojos es
abierto corazón.
Púrpura y oro: bandera inmortal;
en tus colores, juntas, carne y alma están.
Púrpura y oro: querer y lograr;
Tú eres, bandera, el signo del humano afán.
Gloria, gloria, corona de la Patria,
soberana luz
que es oro en tu Pendón.
Púrpura y oro: bandera inmortal;
en tus colores, juntas, carne y alma están.
תרגום לעברית (מספרדית).
תהילה, תהילה, כתר המולדת,
אור עליון 
שבדגל שלך הוא זהב.
חיים, חיים, עתיד המולדת
שבעיניך הוא
לב פתוח
סגול וזהב: דגל נצחי;
ביחד, בצבעיך, הם בשר ונשמה.
סגול וזהב: לרצות ולהגשים;
אתה, דגל, הסמל למאמץ האנושי.
תהילה, תהילה, כתר המולדת,
אור עליון
שבדגל שלך היא זהב.
סגול וזהב: דגל נצחי;
ביחד, בצבעיך, הם בשר ונשמה.

מילות תחרות הוועד האולימפי הספרדי

ב-2007 הציע נשיא הוועד האולימפי הספרדי שיכתבו מילים להמנון, שיהיה אפשר להשתמש בהן באירועי ספורט שונים בהן ספרד מקבלת פרסים. בהמשך להצעתו, נערכה תחרות למילות השיר. אנשים מכל ספרד הוזמנו לשלוח מילים חדשות להמנון. ביולי 2008 נבחר השיר הזוכה, שאת מילותיו כתב פאולינו קוברו.
מילות השיר הנבחר בספרדית
¡Viva España!
Cantemos todos juntos
con distinta voz
y un solo corazón
¡Viva España!
desde los verdes valles
al inmenso mar,
un himno de hermandad
Ama a la patria
pues sabe abrazar,
bajo su cielo azul,
pueblos en libertad
Gloria a los hijos
que a la Historia dan
justicia y grandeza
democracia y paz.
תרגום לעברית
תחי ספרד!
נשירה כולנו יחדיו,
בקולות שונים,
ורק לב אחד.
תחי ספרד!
מהעמקים הירוקים,
לים העצום,
המנון של אחווה.
לאהוב את המולדת,
שיודעת לחבק,
מתחת לשמים הכחולים,
עַמים בְּחֵרוּת.
תהילת הבנים,
שלהיסטוריה הביאו,
צדק וגדולה,
דמוקרטיה ושלום.
נבחרת אירלנד בכדורגל

היסטוריה

הנבחרת האירית ערכה את הופעת הבכורה שלה בטורניר בינלאומי ב-1924, במסגרת אולימפיאדת פריז, במהלכו הצליחה להעפיל למשחקי רבע הגמר. אחד המאפיינים הבולטים בנבחרת אירלנד, בה היא יוצאת דופן בין הנבחרות באירופה, היא התופעה בה כל שחקניה משחקים בליגות מחוץ לארצם, כמעט תמיד בליגה האנגלית. הסיבה לכך היא חולשתה היחסית של הליגה האירית. 
בין השנים 1986 ל-2002, תחת הדרכתם של המאמנים ג'ק צ'רלטון ומיק מקארתי הנבחרת נהנתה מן העידן המוצלח ביותר שלה כשהצליחה להעפיל לטורניר יורו 1988, להגיע שנתיים לאחר מכן לרבע הגמר בגביע העולם 1990, ולהתקדם לסיבוב השני בטורנירים על גביע העולם 1994 ו-2002.
השתתפותה של נבחרת אירלנד במשחקי מונדיאל 2002 עמדה בצילה של תקרית חריפה, שהתרחשה ימים מספר לפני הטורניר במהלך מחנה אימונים האחרון טרם המשחקים הרשמיים, בין מאמן הנבחרת מיק מקארתי לבין הקפטן רוי קין. במסגרת מחנה האימונים, שהתקיים באי סייפאן שבאוקיינוס השקט, התעמת קין עם הנהלת הנבחרת והסגל המקצועי, והשמיע באוזנם תלונות קשות על רמת ההכנה של הנבחרת ועל התנאים הירודים של מחנה האימונים. העימות הגיע לשיאו בחילופי מילים קשות וגידופים בין מקארתי לבין רוי קין, לאחריהם החליט המאמן לסלק את הקפטן מן הנבחרת ולשלוח אותו הביתה. 
במשחק הפלייאוף על ההעפלה למונדיאל 2010 שהתקיים באצטדיון סטאד דה פראנס מול נבחרת צרפת הפסידה נבחרת אירלנד בתוצאה מצטברת 2-1 בעקבות שער שנוי במחלוקת שהבקיע השחקן הצרפתי ויליאם גאלאס בזמן ההארכה, לאחר בישול של תיירי הנרי שנעזר בידו פעמיים לפני שמסר את הכדור. שופט המשחק סירב לפסול את השער אשר בגללו נבחרת אירלנד לא העפילה לטורניר. התאחדות הכדורגל של אירלנד הגישה לפיפ"א ערעור רשמי על התוצאה והציעה לקיים משחק חוזר, אולם הערעור נדחה.
לאחר עשר שנים בהן לא הצליחה אירלנד להעפיל לטורניר בינלאומי חשוב, רשמה נבחרתה הישג בבית המוקדם של משחקי יורו 2012, תחת שרביטם של המאמן האיטלקי הוותיק ג'ובאני טרפטוני וסגנו מרקו טארדלי, כשסיימה שנייה אחרי רוסיה. בעקבות זאת, התמודדה אירלנד בצמד משחקי פלייאוף מול אסטוניה, בהם הביסה את יריבתה בטאלין 0-4, הסתפקה בתיקו 1-1 באצטדיון אביבה ועלתה לטורניר הגמר. בטורניר עצמו הפגינה אירלנד יכולת חלשה והפסידה בשלושת משחקי הסיבוב הראשון.
טרפטוני וטארדלי פוטרו בספטמבר 2013 לאחר שלא הצליחו להעפיל עם הנבחרת למונדיאל 2014. במקומם, מונו מרטין אוניל כמאמן ראשי ורוי קין כעוזרו. השניים הצליחו להוביל את הנבחרת האירית להשתתפות ביורו 2016 לאחר שניצחו בשלב הפלייאוף את בוסניה. 

ביורו 2016 אירלנד פתחה את טורניר הגמר בתיקו 1-1 עם שוודיה ולאחר מכן הובסה 3-0 על ידי בלגיה. במשחקה האחרון בשלב הבתים ניצחה אירלנד את איטליה 0-1 והעפילה לשמינית הגמר מהמקום השלישי בבית. זו הייתה הפעם הראשונה בה אירלנד העפילה שלב בטורניר גמר אליפות אירופה. בשלב שמינית הגמר הפסידה אירלנד לצרפת המארחת 2-1 והודחה מהטורניר.
במוקדמות מונדיאל 2018 סיימה אירלנד במקום השני בבית והוגרלה לשחק בפליאוף על העלייה למונדיאל נגד נבחרת דנמרק.
במשחק הראשון בקופנהגן הייתה התוצאה 0-0 תוצאה שהביאה הרבה אופטימיות לקראת הגומלין בדבלין אך אירלנד הובסה בגומלין 1-5 אחרי שהובילה 0-1 ובכך כשלה בפעם הרביעית ברציפות בטורניר מוקדמות מונדיאל.

אוהדים

אוהדי אירלנד מכונים לעיתים בכינוי "הצבא הירוק". לאורך שנים הם זכו במספר פרסים על התנהגות הוגנת. בשנת 1997 זכו האוהדים בפרס המשחק ההוגן של פיפ"א, ובשנת 2012 זכו בפרס מיוחד מטעם אופ"א על התמיכה בנבחרתם ביורו 2012 למרות הפסדיה. האוהדים האירים נוהגים לשיר ביחד את הפזמון החוזר של הבלדה שדות את'נריי, בה מתוארת המציאות הקשה של הרעב האירי הגדול.
אולדסמוביל

היסטוריה

"אולדסמוביל" נוסדה בשנת 1897 על ידי רנסום אלי אולדס כחברה עצמאית לייצור כלי-רכב.
בשנת 1908 נרכשה חברת "אולדסמוביל" על ידי "ויליאם דוראנט" והפכה לחטיבה לייצור כלי רכב תחת קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס.
משנת 1897 ועד פירוק החברה בשנת 2004 ייצרה "אולדסמוביל" מעל 35 מיליון כלי רכב.
בין השנים 1901–1907 ייצרה "אולדסמוביל" את דגם אולדסמוביל Curved Dash שהיה הרכב הראשון של החברה שיוצר בייצור המוני. יוצרו 19,000 יחידות.
בין השנים 1929–1931 יצרה "אולדסמוביל" את דגם הפאר אולדסמוביל ויקינג. נמכרו יותר מ-7,000 יחידות.
במשך עשרות השנים הבאות ייצרה חטיבת "אולדסמוביל" עשרות דגמי יוקרה של מכוניות סלון, קופה, קבריולט, וטנדרים. בין הדגמים הבולטים: "אולדסמוביל קוסטום" ו-"אולדסמוביל אומגה".
הדגם האחרון שייצרה "אודסמוביל" היה "אולדסמוביל אלרו".
ב-29 באפריל 2004, נסגרה חטיבת המכוניות "אודסמוביל".

ג'נרל מוטורס

ג'נרל מוטורס (באנגלית: General Motors, ובקיצור GM) היא יצרנית רכב בינלאומית שבסיסה בארצות הברית. החברה נוסדה בשנת 1908 על ידי ויליאם דוראנט. המותגים הבולטים שבבעלות החברה הם, בין היתר, ביואיק, קדילאק, שברולט, ו-GMC.
חטיבת "אולדסמוביל" פורקה בשנת 2004. חטיבת פונטיאק פורקה בשנת 2010.
חלק ממותגי החברה נמכרו או נמצאים בתהליך של מכירה, במסגרת הליכי פירוק. ביוני 2009 הגישה ג'נרל מוטורס בקשה להליך פירוק (צ'פטר 11) לאחר שחובותיה הגיעו לסך של כ-172 מיליארד דולר אמריקני. כתוצאה מכך, החברה הולאמה למעשה על ידי ממשלת ארצות הברית ועם יציאתה של החברה מפירוק נמצאים 61% ממניותיה בידי ממשלת ארצות הברית.
אני והלהקה

אני והלהקה (באנגלית: I'm in the band, בתרגום חופשי: אני בלהקה) היא קומדיית מצבים אמריקאית לכל המשפחה של ערוץ דיסני.

עלילה

טריפ קמפבל ( לוגן מילר) הוא תיכוניסט בעל כישרון מיוחד בנגינה בגיטרה חשמלית החולם להצטרף ללהקת רוק בשם "סמור הברזל" אותה הוא מעריץ. הוא זוכה בארוחת ערב איתם ומגלה שהם גרים במסחרית עם הסמל שלהם. הוא מציע להם לגור אצלו לזמן בלתי מוגבל, בתקווה שהם יצרפו אותו ללהקה. חלומו מתגשם כשהוא מכניס אותם להופעה במקום תזמורת בית הספר. בהמשך, איזי פואנטס (קייטלין טיילור לאב), חברתו הטובה והוותיקה של טריפ, מצילה הופעה של סמור הברזל ובכך הופכת גם היא לחלק מהלהקה.
אוקדה קייסוקה

קריירה צבאית

אוקדה נולד בעיר פוקואי שבמחוז פוקואי למשפחת סמוראים. הוא למד במחזור ה-15 של האקדמיה הימית הקיסרית, וסיים ב-1889 במקום השביעי מתוך 80 צוערים. הוא שירת בתחילת דרכו על סיפון הקורבטה "קונגו" ועל סיפון הסיירת "נאניווה." לאחר שקיבל את דרגת הלוטננט, שירת אוקדה על סיפון הסיירות "איצוקושימה" ו"טקצ'יהו" ועל הקורבטה "היאיי." במהלך מלחמת סין-יפן הראשונה, שירת אוקדה על אוניית המערכה "פוג'י."
לאחר שסיים את לימודיו במכללת המטה הימי, עבר אוקדה לשרת על סיפון אוניית המערכה "שיקישימה," והיה סגן מפקד הסיירת "יאֶיאמה." במהלך מלחמת רוסיה-יפן שימש אוקדה סגן מפקד בכמה כלי שיט, עד שקיבל לבסוף, את הפיקוד על הסיירת "קסוגה" ב-25 ביולי 1910. שנתיים לאחר מכן קיבל את הפיקוד על הסיירת "קאשימה."
לאחר שקיבל את דרגת אדמירל משנה ב-1913, מילא אוקדה מספר תפקידי מטה. הוא קודם לדרגת תת-אדמירל ב-1917, ולאדמירל ב-1924. באותה שנה התמנה אוקדה למפקד הצי היפני המשולב.
אוקדה הפך לשר הימייה ב-1927, בממשלתו של טנאקה גיאיצ'י, אך התפטר ב-1929 עבור מקום כיועץ צבאי במועצת המלחמה העליונה של יפן.
אוקדה היה אחד הקצינים הבכירים הבודדים בצי היפני שתמכו באמנת לונדון, שקראה לצמצום מרוץ החימוש בין המעצמות, והוא פעל לאישורה על ידי הממשלה. הוא כיהן פעם נוספת בתפקיד שר הימייה בממשלתו של סאיטו מקוטו ב-1932.

קריירה פוליטית

לאחר התפטרות ממשלתו של סאיטו בעקבות פרשיית שחיתות, התמנה אוקדה לראשות ממשלת יפן ב-8 ביולי 1934, תוך שהוא מחזיק בו זמנית בתפקיד שר המושבות. הוא היה אחת הדמויות הדמוקרטיות והמתונות ביותר באותה עת, במדינה שהלאומנות גאתה בה, והיה מהמתנגדים העיקריים להרחבת הצבא והצי, גישה שהפכה אותו למטרה בעיני הממסד הצבאי וגורמים לאומנים. הוא ניצל מהתנקשות במהלך מרד הנפל של 26 בפברואר 1936, מכיוון שהרוצחים טעו בזיהויו, ובטעות רצחו את גיסו, שהיה גם מזכירו האישי, קולונל דנזו מצואו. אוקדה יצא ממקום המסתור שלו ב-29 בפברואר, אך התפטר מתפקידו מספר ימים לאחר מכן.
אוקדה היה גם ממתנגדי המלחמה עם ארצות הברית. במהלך מלחמת העולם השנייה הקים אוקדה קבוצה של פוליטיקאים ואנשי צבא בעלי דעות דומות לשלו, שניסו להביא לסיום המלחמה. תבוסת היפנים בקרב מידוויי ובקרב גוודלקנל, קרא אוקדה לפתיחת משא ומתן עם בעלות הברית, ומילא תפקיד מרכזי בהדחת ממשלתו של הידקי טוג'ו ב-1944.
קרחון אלי

היסטוריה

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם ריצ'רד אלי, ממחלקת מדעי כדור הארץ של אוניברסיטת פנסילבניה. ריצ'רד אלי היה חוקר קרחונים בתוכנית הארקטית של ארצות הברית, והתמחה בחקר זרמי הקרח, של מדף הקרח מערב אנטארקטיקה.
ג'ייסון קרייס

ביוגרפיה

קרייס נולד באומהה שבנברסקה. אחרי ששיחק בכל משחקי קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת דיוק, חתם קרייס בקבוצת ראלי פליירס מליגת ה-USISL. ב-1996 נבחר קרייס במקום ה-43 בדראפט ה-MLS, על ידי דאלאס בורן. קרייס כבש את השער הראשון בתולדות הקבוצה. ב-1999 היה קרייס לאמריקאי הראשון שזוכה בתואר ה-MVP של ה-MLS, אחרי שהוביל את הליגה בנקודות ובשערים. 
ב-26 ביוני 2004 כבש קרייס את שער הליגה ה-89 שלו נגד די.סי. יונייטד ועקף את רוי לסיטר בטבלת מלך השערים בכל הזמנים של ה-MLS. בתואר זה החזיק שלוש שנים, עד אשר חיימה מורנו שבר את שיאו.
ב-17 בנובמבר 2004 עבר קרייס בטרייד לריאל סולט לייק, והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה של הקבוצה. הוא עזב את דאלאס כשהוא שיאן הקבוצה במשחקים (247), שערים (91), בישולים (65) ונקודות (247). קרייס הפך לכובש הראשון בתולדות סולט לייק, כאשר כבש שער בהפסד 1-3 ללוס אנג'לס גלאקסי. ב-13 באוגוסט 2005 היה לשחקן הראשון בהיסטוריה של ה-MLS שכבש למעלה ממאה שערים.
קרייס לא הצליח לשחזר את הישגיו בליגה בנבחרת ארצות הברית, וכבש רק שער אחד ב-14 משחקים. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-20 באוגוסט 1996, נגד נבחרת אל סלבדור. את שערו היחיד בנבחרת כבש ב-1999, בתיקו 2:2 מול ג'מייקה.
בשנת 2007 פרש קרייס ממשחק פעיל, והפך למאמנה של קבוצת ריאל סולט לייק. ב-2013 הודיעה ניו יורק סיטי כי קרייס יאמן אותה בעונתה הראשונה ב-MLS, עונת 2014/15.
יחסי הממלכה המאוחדת–סרביה

סחר

הסחר בין שתי המדינות נערך ב-2004 בכ-245.8 מיליון דולר. בעשרת החודשים הראשונים של 2005, הייצוא של סרביה ומונטנגרו לבריטניה עמדה על כ-68.2 מיליון דולר (גידול של כ-110.6% לעומת 2004), והיבוא מהממלכה המאוחדת עמד על כ-104.2 מיליון דולר (גידול של כ-85% לעומת 2004).
אלמיר נביאולין

קריירת מועדונים

אלמיר החל את הקריירה שלו בבית הספר לכדורגל DUSShOR-14. המאמן הראשון שלו היה רנאט איברגימוב. מאוחר יותר צורף לסגל רובין קאזאן.
מאז עונת 2012/13 שיחק בקבוצת המילואים שלה. את הופעת הבכורה שלו ברובין קאזאן ערך ב-9 במרץ 2014 במשחק במסגרת ליגת העל הרוסית נגד אנז'י מחצ'קלה. ב-12 אפריל 2015 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק נגד זניט.
בעונת 2017/2018 חתם ל-4 וחצי שנים בקבוצת זניט סנקט פטרבורג. את הופעת הבכורה שלו במדי זניט עשה בניצחון קבוצתו על דינמו 2:1, במחזור ה-26, ב-18 באפריל 2018 כשעלה כמחליף בדקה ה-96 במקום דאלר קוזיאייב.
ביולי 2019 שוחרר מזניט ועבר לסוצ'י. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך במשחק המחזור הראשון נגד ספרטק מוסקבה, ב-13 ביולי 2019.
דגל לבנון

תיאור

הדגל מורכב משני פסים אדומים, אחד למעלה ואחד למטה, שמופרדים על ידי פס לבן שגודלו פי שניים מהפס האדום (יחס של 1:2:1 - פס ספרדי) ובמרכז עץ ארז ירוק שנוגע בשני הפסים האדום ורוחבו הוא שליש מרוחב הדגל.

סמליות

במלחמת העולם הראשונה, הצבעים אדום ולבן היו צבעי הלגיון הלבנוני. האדום מסמל את ההקרבה והלבן את הטוהר. עץ הארז הירוק במרכז הדגל מסמל שמחה ושגשוג. הוא גם סמלה העתיק של לבנון מאז ימי התנ"ך.

היסטוריה

במהלך ההיסטוריה הדגל של לבנון היה דגלם של האנשים שכבשו אותה (פיניקים, ממלוכים, עות'מאנים).
במהלך המאה שמונה עשר, המארונים השתמשו בדגל לבן עם ארז במרכז. אחרי מלחמת העולם הראשונה הלאומנים הלבנונים הוסיפו שני פסים אדומים שסמלו את דם החיילים שנשפך וגם סמלו את הליגיון הלבנוני, כוח צבאי שהוקם על ידי צרפת בשנת 1916 ושצבעיו היו לבן ואדום.
במהלך המנדט הצרפתי על לבנון הדגל ששימש את לבנון היה דגל צרפת, עם תוספת של ארז הלבנון באמצע הדגל. הדגל עוצב על ידי נשיא תנועת ההתנגדות לשלטון העות'מאני, נאום מוקרזל.
הדגל הנוכחי עוצב בביתו של חבר הפרלמנט סאיב סלאם ואומץ על ידי לבנון באופן רשמי ב־7 בדצמבר 1943 על ידי הפרלמנט.
נישיזו צוקהארה

ביוגרפיה

צוקהארה נולד במחוז פוקואי, וסיים את לימודיו באקדמיה הימית הקיסרית במחזור ה-36 במקום ה-20 מתוך 119 צוערים. לאחר מכן שירת כפרח קצונה על סיפון הסיירות "סויה" ו"איווטה", ועל סיפון אוניית המערכה "אוקינושימה". לאחר שקיבל את דרגת האנסיין ב-1910 שירת באוניית המערכה "שיקישימה" ולאחר מכן במשחתת "יודאצ'י"
ב-29 בנובמבר 1929 קיבל צוקהארה דרגת קפטן, ואת הפיקוד על הסיירת "אוי". בהמשך פיקד על ספינות נוספות, וב-1933 קיבל את הפיקוד על נושאת המטוסים אקאגי.
בנובמבר 1935 קיבל דרגת אדמירל משנה, ופיקד על מספר אסקדרונים, ובנובמבר 1939 קיבל דרגת תת-אדמירל. לאחר שפיקד על הבסיס הימי בצ'ינקאי שבקוריאה, התמנה למפקד הצי האווירי ה-11 ב-1942.
עם פרוץ המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט, השתתף הצי האווירי ה-11 במערכה בפיליפינים (1941–1942), ולאחר מכן סייע לכוחות הצבא היפני הקיסרי במהלך המערכה באיי שלמה והמערכה בגינאה החדשה. לאחר שבעלות הברית נחתו בגוודלקנל וכבשו את טולאגי ב-8 באוגוסט 1942, העביר צוקהארה את מפקד הצי האווירי ה-11 לבסיס הצי היפני הגדול ברבאול שבבריטניה החדשה, ופיקד משם על הפעילות האווירית בזירה. בספטמבר 1942 הוא חלה ונאלץ לעזוב את הצי האווירי ה-11. תת-אדמירל ג'ינאיצ'י קוסאקה החליפו בתפקיד.
לאחר שהבריא ממחלתו, התמנה צוקהארה למפקד פיקוד התעופה הימית, ומילא תפקיד זה עד ספטמבר 1944. לאחר מכן קיבל את הפיקוד על בסיס הצי הקיסרי ביוקוסוקה, וב-15 במאי 1945 קיבל דרגת אדמירל.
לאחר כניעת יפן פרש צוקהארה מהצי, ולאחר מכן ניהל חיים פרטיים. 
אדמירל נישיזו צוקהארה נפטר ב-10 בינואר 1966 בטוקיו.
חיים מלכה

קריירה

מלכה גדל ושיחק במחלקת הנוער של הפועל אשקלון, ועלה לבוגרים בעונת 1999/2000. עונתו הראשונה לא הייתה מוצלחת והיא הסתיימה בירידה לליגה הארצית, אז הליגה השלישית בישראל. מלכה המשיך לשחק בקבוצה במשך חמש שנים נוספות, וזכה עם קבוצתו שלוש פעמים בגביע הטוטו של הליגה הארצית, וכן העפיל עמה לחצי גמר גביע המדינה.
בקיץ 2005 עזב חיים מלכה את הפועל אשקלון אחרי 6 שנים בקבוצה, וחתם במכבי הרצליה שבשורותיה שיחק במשך שלוש עונות. בעונתו הראשונה עלה מלכה עם הרצליה לליגת העל, בעונתו השנייה זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לקבוצות ליגת העל ובעונתו השלישית ירד מלכה עם הרצליה לליגה הלאומית.
לאחר שעזב את הרצליה חתם חיים מלכה בהפועל רעננה, ועזר לה להעפיל לראשונה בתולדותיה לליגת העל. בקיץ 2009 חתם מלכה בהפועל רמת גן, העולה החדשה לליגת העל, ובינואר 2010, עם פתיחת מועד העברות, עזב את הקבוצה וחתם בשורות הכח עמידר רמת גן, במדיה שיחק שלוש וחצי שנים בליגה הלאומית.
לקראת עונת 2013/2014 חזר מלכה לקבוצת נעוריו, הפועל אשקלון, ובתום העונה ירד עמה לליגה א'.
בקיץ 2014 חתם מלכה במכבי שעריים מליגה א'. מלכה היה שותף לעליית מכבי שעריים לליגה הלאומית בעונתו השנייה בקבוצה, ואחריה פרש מכדורגל.
Escherichia coli

E. coli בגוף האדם

מספר חיידקי ה-E. coli בצואה של אדם הוא כ-‎10¹¹‎-‎10¹³‎ בממוצע לגרם. החיידקים הדומים להם החיים באדמה או בצמחים נבולים, ידועים יחד כקוליפורמים (המילה נגזרת מ"דומים לקולי"). טכנית, הקוליפורמים הם כל החיידקים הגרם שליליים בצורת מתג, המתאפיינים ביכולת הפקת אנרגיה על ידי נשימה תאית (אל-אווירנים פקולטטיביים), בכך שאינם יוצרים נבגים ובהתססת לקטוז תוך 48 שעות בטמפרטורה של 35 מעלות צלזיוס.
E.coli חי עם האדם ביחסי אנדוסימביוזה הדוקים. החיידק זוכה למזון, הגנה וטמפרטורה קבועה של 37 מעלות צלזיוס (הטמפרטורה האופטימלית לגדילתו); הוא מתחרה עם חיידקים אחרים, חלקם פתוגניים, על המזון ומקטין בכך את קצב גדילת אוכלוסייתם; בנוסף מפריש החיידק אנזימי עיכול המעכלים רכיבים תזונתיים שהאדם אינו מסוגל לעכל בעצמו.

E.coli בזיהומי מים

בתחומים של טיהור מים וטיפול בשפכים, שנים רבות משתמשים ב-E.coli לזיהוי רמת הזיהום של המים על פי כמות הצואה שהם מכילים. הסיבה לשימוש בקוליפורמים היא כמותם הרבה בגוף האדם, לעומת חיידקים פתוגניים כגון סלמונלה. בנוסף, במצבו הרגיל ה-E.coli אינו מזיק ולכן השימוש בו במעבדה בטוח יחסית. החסרון בשימוש זה הוא שפרט להמצאו בצואה, E.coli יכול לגדול בשפע גם במקומות נוספים, כגון מפעלים לייצור נייר.

E.coli כמקור אנרגיה ירוקה עתידי

חיידקי קולי לא מהווים סיכון זיהומי בלבד. במחקר בחיידקי קולי שפורסם בשנת 2008, הצליח צוות חוקרים אמריקאי לחולל שינוי גנטי המאלץ זן מסוים של חיידק קולי להפיק כמות משמעותית של מימן. כאשר הוזנה אוכלוסיית החיידקים בחומצה פורמית עלתה תפוקת המימן בשני סדרי גודל על התפוקה של חיידק הקולי הטבעי, ותפוקה משמעותית הושגה גם כשהוזן בגלוקוז. המימן הנאגר יכול לשמש להפקת אנרגיה ירוקה מתחדשת בתהליכים שונים, למשל בעירה.

התפרצויות E. coli בולטות

בתחילת חודש יוני של שנת 2011 נחשדו מלפפונים בגרמניה כמזוהמים בחיידקי E. coli מסוכנים. המגפה התפשטה למדינות אחרות כגון בריטניה, ספרד, שוודיה ואף ארצות הברית. לאחר בחינה נוספת העלו השלטונות בגרמניה השערה שמקור הזיהום הוא כנראה בנבטי שעועית ומאוחר יותר נטען כי ייתכן והמקור הוא זרעי גרגרנית יוונית ממצרים. נכון ל-30 ביוני 2011 מתו 47 איש כתוצאה מזיהומים אלה.
מספר חודשים לאחר ההתפרצות הצליחו חוקרים לזהות את הזן האחראי להתפרצות, אשריכיה קולי O104:H4, שכמו זנים אחרים של החיידק - מייצר רעלן שיגה במותו בהשפעת אנטיביוטיקה. אי לכך טיפול אנטיביוטי עלול להחמיר את מצב המטופל בזיהום של אי קולי עד כדי מוות ולכן במקרה של שלשול דמי לא מומלץ ליטול אנטיביוטיקה ללא בדיקת רופא.
You've Got to Pick a Pocket or Two

You've Got to Pick a Pocket or Two הוא שיר מתוך המחזמר הבריטי זוכה פרס הטוני "אוליבר!" ומתוך סרט הקולנוע משנת 1968 זוכה פרס האוסקר באותו השם, המבוססים על הרומן "אוליבר טוויסט" מאת צ'ארלס דיקנס. את המחזמר כתב ליונל בארט, והוא הוצג לראשונה בווסט אנד בלונדון בשנת 1960.

רקע

השיר מושר בבית המסתור של פייגין בסצנה המבוססת על חלק בספרו של דיקנס, בו פייגין (בגילומו של רון מודי בסרט) מלמד את אוליבר טוויסט ואת שאר הבנים איך לכייס את כיסיהם של הג'נטלמנים של לונדון, על מנת שיוכלו לגנוב מהם מטפחות וכדומה, מבלי שייתפסו. השיר מופיע במערכה הראשונה, בסצנה השישית.
פייגין והבנים מניחים בכיסיהם מטפחות, כך שהן תלויות ומתנדנדות מתוך הכיסים שלהם החוצה, בעת שהם רוקדים מסביב לחדר, על מנת להדגים לאוליבר עד כמה זה קל לכייס כיס, מבלי שיבחינו בך.
אמנם הדבר פחות בולט מאשר בשיר "Reviewing the Situation",‏ אך לשיר "You've Got to Pick a Pocket or Two" יש מנגינה יהודית.
חוטמן אדום

מאפיינים

החוטמן באדום הוא יצור בגודל בינוני הקרוב לראקון הצפון אמריקאי ומבנה חייו דומה. זהו יצור פעלתני ואוכל כל החי בחבורות קטנות. צבע פרוותו אדמדם או חום בהיר ומצידי אפו המוארך קווים שחורים עד לסימנים לבנים ליד עיניו. הזנב מפוספס בפסים כהים מעט.
אורך: 85-113 ס"מ. הזנב מהווה חצי מאורכו.
משקל: 2-7.2 ק"ג.
תפוצה: נפוץ על עצים לאורך יער האמזונאס ויערות אחרים באזור הטרופי והסובטרופי ועד למדרונות הרי האנדים (בין גובה 2,500 ל-8,500 מ'). החוטמן נפוץ מקולומביה בצפון ועד אורוגוואי  וצפון ארגנטינה. המדינה היחידה בדרום אמריקה שהוא לא נמצא בה היא צ'ילה.
מזון: חוטמן אדום הוא אוכל-כול האוכל, כשמו, מה שהוא מוצא. בין השאר פירות כמו בננות, פרחים, זרעים שונים, חרקים ועכבישים כולל טרנטולות ארסיות, ביצים, גוזלים וחולייתנים קטנים.
ללגס

ללגַס, (ביוונית: Λέλεγας) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, נחשב לרוב למלך ספרטה הראשון.
ללגס היה המלך הקדום של לאקוניה לפני ייסוד ספרטה. על פי חלק מהגרסאות הוא היה בנו של פוסידון ולוב, בתו של מלך מצרים. ועל פי גרסאות אחרות בנו של הליוס. הוא נישא לנימפה קלאוקאריה ונולדו לו כמה בנים, בכללם מילס, פוליקאון, ופטראלוס. למילס נולד בן בשם אורוטס, שלו נולדה בת בשם ספרטה, שנישאה ללאקדיימון שייסד את העיר ספרטה וקרא לה על שם אשתו. לספרטה נולדה בת בשם אורידיקי שנישאה לאקריסיוס שילד את דנאה שילדה את פרסאוס.
קו 10 (הרכבת התחתית של מדריד)

מסלול הקו

הקו החוצה את מדריד מצפון לפרברים הדרומיים של מדריד מתחיל את מסלולו בצפון העיר בסמוך לקו התפר המפריד בין מדריד לפרבריה. הקו יורד בקו כמעט ישר לכיוון מרכז העיר ומקשר בין תחנות וקווים רבים. ממרכז העיר פונה הקו במסלול מעט אלכסוני לכיוון דרום מערב העיר תוך שהוא נפגש בתחנות הצטלבות עם קווים רבים נוספים של הרכבת התחתית של מדריד ושל הרכבת הפרברית של מדריד. הקו מגיע עד לפרברים הדרומיים ביותר של מדריד. שם, בתחנת אלקרוקון הוא נפגש עם קו 12 ושם גם נמצאת תחנתו הסופית.
אובר דה ז'יבנשי

קורות חיים

אובר דה ז'יבנשי היה בנו של טאפן דה ז'יבנשי (Taffin de Givenchy), המרקיז מז'יבנשי, ואשתו ביאטריס באדין ז'יבנשי (Béatrice Badin). ז'יבנשי נולד בבוואה שבצרפת למשפחת אצולה שהגיע לצרפת מונציה שבאיטליה. המשפחה קיבלה תואר אצולה בשנת 1713. 
אביו נפטר משפעת בשנת 1930, ואובר ואחיו הבכור, ז'אן קלוד גודלו על ידי אמו וסבתו מצד אמו.
אובר דה ז'יבנשי ביקר בתערוכה העולמית של פריז (1937), התרשם עמוקות מהתצוגות שהופיעו בה, והחליט שיעודו בחיים הוא עיצוב אופנה. ז'יבנשי למד באקול נסיונל סופרייר דה בוזאר, ובשנת 1945 החל לעצב עבור ז'אק פאת' (Jacques Fath). בהמשך עיצב בגדים עבור לוסיאן ללונג, ועבד לצידם של פייר באלמיין וכריסטיאן דיור. בין השנים 1947–1951 עבד לצד המעצבת האבנגרדית אלזה שאפארלי. 
בשנת 1952, בהיותו בן 25, פתח ז'יבנשי את בית האופנה שלו בפריז, והיה הצעיר שבמעצבי האופנה החשובים של פריז. בגדיו, שאופיינו בשימוש בבדים זולים מחד ובעיצובים מודרניים מאידך, עוררו עניין רב.
ז'יבנשי פגש את אודרי הפבורן בשנת 1953 בעת צילומי הסרט סברינה. הופעתה בסרט בבגדיו הביאה לבית האופנה שלו פרסום רב. הפבורן המשיכה להופיע בבגדים בעיצובו של ז'יבנשי בסרטים רבים לאחר מכן. בין לקוחותיו היו גרייס קלי וג'קלין קנדי-אונאסיס.
בשנת 1981 התפצל בית האופנה של ז'יבנשי, כאשר קו ייצור הבשמים נרכש על ידי וו קליקו וקו האופנה נרכש על ידי חברת לואי ויטון. מאוחר יותר רכשה חברת לואי ויטון גם את קו ייצור הבשמים.
אובר דה ז'יבנשי פרש מעסקי האופנה בשנת 1995.
נפטר ב-10 במרץ 2018 בגיל 91.
ג'יימס פ. ג'ונסון

תולדות חייו

ג'ונסון נולד בעיר ניו בראונסוויק בניו ג'רזי, הסמוכה לניו יורק וכך נחשף לתרבות ובפרט לנגינתו של הפסנתרן סקוט ג'ופלין. ב-1917 כבר היה ג'ונסון פסנתרן מבוקש לניקוב סרטים מנוקבים (Piano Rolls), עבור פסנתרים המנגנים באופן אוטומטי את המוזיקה המנוקבת בסרט, עבודה בה עסק באותה עת יחד עמו גם ג'ורג' גרשווין. כמו כן ליווה מדי ערב זמרים וזמרות כבסי סמית ואת'ל ווטרס. 
ב-1921 הוקלט על גבי תקליט, סולו הפסנתר שלו נחשב לסולו הפסנתר המוקלט הראשון בג'אז. הקריירה שלו פרחה בהופעות והקלטות עד השפל הגדול. במקביל להופעות, כמעט מדי ערב, כתב שירים, קטעי אופרטה וקטעי ריקוד רבים למחזות מוזיקליים בברודוויי ולסרטים כמו גם קטעים סימפוניים ורפסודיות וב-1926 נכלל כמלחין באיגוד האמריקאי למלחינים, כותבים ומוציאים לאור של מוזיקה (ASCAP). בתקופת השפל הגדול נקלע לקשיים כלכליים, מהם נחלץ באמצע שנות השלושים. ב-1938 ו-1939 הוזמן על ידי האמרגן ג'ון האמונד להופיע בקונצרטי "Spirituals to Swing" (מספיריטואלז לסווינג) בקרנגי הול.
ב-1951 סבל משבץ מוחי ממנו לא התאושש.