google/wiki40b huggingface dataset:
בסטיה

גאוגרפיה

בסטיה ממוקמת בצפון מזרח קורסיקה, בבסיסו של חצי האי כף קורס (Cap Corse), והיא כאמור עיר הנמל המרכזית באי. היא נמצאת כ-35 ק"מ דרומה מקצהו הצפוני של כף קורס, כ-50 ק"מ מערבה מהאי האיטלקי אלבה, וכ-90 ק"מ מאיטליה היבשתית.
בסטיה ממוקמת בין מורדותיו המזרחיים של ההר "סרה די פיניו" (Serra di Pigno), שגובהו 960 מטר, לבין הים. בשל ההר העיר התפתחה ברצועה צרה ברוחב של כ-1.5 ק"מ קרוב לחוף הים.

כבישים

ישנן שלוש דרכי גישה מרכזיות לבסטיה. הכביש הראשי המוביל לעיר הוא כביש T11 (עד שנת 2014 נקרא N193), המגיע מדרום. כביש בינעירוני זה מחבר את בסטיה עם רוב שאר הערים והעיירות באי קורסיקה, כגון אז'אקסיו, קלווי, פורטו וקיו וקורטי, וכן עם נמל התעופה בסטיה-פורטה. מכיוון מערב, כביש D81 מוביל לעיירה סן פלורן, ומכיוון צפון כביש D80 הוא כביש לולאה מסביב לחצי האי כף קורס.

רכבת

תחנת הרכבת בסטיה היא חלק ממסילות הברזל של קורסיקה (Chemins de Fer de la Corse), והיא הנקודה הצפונית ביותר אליה מערכת המסילות מגיעה. מבסטיה יוצאות רכבות המגיעות לאז'אקסיו ולקלווי.

נמל תעופה

את העיר משרת נמל התעופה בסטיה-פורטה (Aéroport de Bastia-Poretta), הנמצא בעיירה לוצ'אנה, כ-16 ק"מ דרומית לבסטיה. זהו נמל התעופה השני בגודלו בקורסיקה מבחינת מספר נוסעים אחרי נמל התעופה אז'אקסיו נפוליאון בונפרטה, ובשנת 2018 עברו בו כמיליון וחצי נוסעים. מהנמל יוצאות טיסות סדירות לפאריס, מרסיי, ליון וניס, וכן טיסות עונתיות לערים רבות באירופה כמו לונדון, ז'נבה וקלן.

היסטוריה

בשנת 1378 החליט המושל הג'נובי לאונלו לומליני (Leonello Lomellini) להעביר את מקום מושבו צפונה על מנת להתקרב לעיר ג'נובה עצמה, ולבנות מבצר (bastiglia באיטלקית, ומכאן שמה של העיר) היכן שכיום נמצאת העיר בסטיה. המקום שלט על נמל דיג שנקרא אז פורטו קארדו (Porto Cardo), וכיום הרובע באזור נקרא טרה וקיה (Terra Vecchia). יורשיו של לומנילי נשארו במקום ובנו מסביב לנמל ביצורים; תושבים מג'נובה החלו להתיישב בשטח המבוצר, וייסדו רובע חדש (כיום Terra Nova).
במהלך מלחמות העצמאות של קורסיקה (1729–1796) נגד רפובליקת ג'נובה, ולאחר מכן נגד צרפת, בסטיה הפכה להיות זירת קרב בשל מיקומה האסטרטגי אל מול איטליה. רק לאחר שני ניסיונות והתערבות של הצי הבריטי נכבשה העיר הבצורה מידי הצרפתים בשנת 1794. לאחר כיבוש העיר העביר המשנה למלך (viceroy) הבריטי, סר גילברט אליוט, את בירת הממלכה האנגלו-קורסיקאית קצרת הימים (1794–1796) לבסטיה. קורסיקה נכבשה מחדש על ידי צרפת ב-1796, ונפוליאון קבע ב-1811 את בירת האי כאז'אקסיו, עיר הולדתו.
בשנת 1862 הוקם הנמל החדש (Le Nouveau Port) על מנת לעמוד בצורכי המסחר ההולכים וגוברים בין קורסיקה לבין איטליה וצרפת. הנמל הפך להיות עמוד התווך של הכלכלה המקומית, וייצא בעיקר תוצרת חקלאית מהאזורים הפוריים שמסביב לבסטיה. במלחמת העולם השנייה ספגה העיר נזקים כבדים מהפצצות בעלות הברית, ובניינים רבים בה הושמדו. לאחר המלחמה בסטיה עלתה בהדרגתיות כמרכז כלכלי חשוב באי קורסיקה, עם הנמל הגדול והמפותח ביותר בו.

ספורט

ספורטינג קלוב דה בסטיה הוא מועדון הכדורגל של העיר. אצטדיון ארמאן-סזרי (Stade Armand-Cesari) בו משחקת הקבוצה נמצא העיירה השכנה פוריאני (Furiani) מדרום לבסטיה. הישג השיא של המועדון הוא זכייה בגביע צרפת בשנת 1981 ובגביע האינטרטוטו ב-1997.
רועי זיקרי

קריירה

זיקרי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי הרצליה, וכשהיה בן 17 עבר לקבוצת הנוער של בית"ר טוברוק. בינואר 2012 חתם בקבוצת עירוני קריית שמונה, וב-12 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל באר שבע במסגרת ליגת העל. עד תום העונה ערך בסך הכל שתי הופעות במדי הקבוצה, ולקראת עונת 2012/2013 חתם בקבוצת הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית. בהופעת הבכורה שלו במועדון כבש זיקרי את שערו הראשון בקריירה, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל כפר סבא בגביע הטוטו ובדקה ה-83 השווה ל-2–2 וקבע את תוצאת המשחק. בליגה הלאומית ערך 29 הופעות בעונה זו, בהן כבש שישה שערים.
לקראת עונת 2013/2014 חתם זיקרי לארבע שנים בקבוצת בית"ר ירושלים. ב-5 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 2–0 על הפועל רמת השרון. בסך הכל ערך בעונה זו 10 הופעות בליגת העל, וכן שותף במשחק אחד במסגרת גביע המדינה, ולקראת עונת 2014/2015 הושאל לקבוצת הכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית. במדי הכח כבש זיקרי שלושה שערים ב-32 הופעות, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה א'. בעונת 2015/2016 חזר זיקרי לסגל בית"ר ירושלים, אך שותף בשלושה משחקים בלבד. בתחילת עונת 2016/2017 שותף זיקרי במשחק אחד במסגרת גביע הטוטו, אך לאחר מכן לא שותף במשחקי הקבוצה, ובינואר 2017 שוחרר מהמועדון וחתם בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, במדיה כבש שני שערים ב-13 הופעות עד תום העונה.
את עונת 2017/2018 החל זיקרי בהפועל כפר סבא, והיה למלך שערי הליגה הלאומית לעונה זו (בצוותא עם גיא דיין) על אף ששיחק בליגה הלאומית רק בחלק הראשון של העונה, לאחר שב-16 המחזורים הראשונים כבש 13 שערים והוביל את הקבוצה למקום הראשון בטבלה. בינואר 2018 חתם על חוזה לעונה הבאה בהפועל תל אביב, אשר נאבקה באותה עת מול הפועל כפר סבא בצמרת הליגה הלאומית, ובשל כך הושעה ממשחקי הקבוצה, ולאחר מכן חתם בהפועל רעננה מליגת העל עד תום העונה. ב-10 בפברואר 2018 כבש זיקרי את שער הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 1–1 מול הפועל חיפה, ושבוע לאחר מכן כבש את שער הניצחון (1–0) מול מכבי תל אביב. בסך הכל כבש זיקרי שני שערים ב-15 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל רעננה, והעפיל עם הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה.
לקראת עונת 2018/2019 הצטרף זיקרי להפועל תל אביב, לאחר שעלתה בחזרה לליגת העל. ב-29 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב וכבש צמד שערים בניצחון 4–0 על בני יהודה בגביע הטוטו. בגביע המדינה כבש בעונה זו שני שערים, ובליגה ערך 26 הופעות וכבש שער אחד, בניצחון 6–0 על מכבי פתח תקווה ב-3 במרץ 2019.
ב-5 בספטמבר 2019 הושאל זיקרי לעונה אחת להפועל חדרה.
אטום (מחזה)

"אטום" הוא מחזה מאת מתי גולן שהועלה בשנת 2001 על ידי התיאטרון הקאמרי, בבימויו של עודד קוטלר. המחזה מתאר תרחיש אפוקליפטי שבמרכזו השתלטות חרדים קיצוניים על המדינה והובלתה לאבדון במטרה לקרב את ביאת המשיח.
שחקני ההצגה כללו את משה בקר בתפקיד הראשי של מאיר פלג, ראש הממשלה הנבחר, חגית דסברג כרחל, אשתו, ארז שפריר בתפקיד שאול, יד ימינו של ראש הממשלה הנבחר, אדוה עדני בתפקיד עיתונאית המקורבת לראש הממשלה הנבחר ואבי אוריה שגילם מנהל ערוץ טלוויזיה מסחרי. את המוזיקה למחזה חיבר אורי וידיסלבסקי.

תמצית העלילה

עלילת המחזה מתרחשת בשנת 2025. קבוצה של קיצונים דתיים מבקשת לקרב את הגאולה ואת ביאת המשיח באמצעות מלחמת גוג ומגוג שלאחריה יבוא המשיח. מנהיג הקבוצה הכריזמטי הורה לשתול אחד מתלמידיו בפוליטיקה הישראלית, על מנת שיגיע לראשות הממשלה. אותו תלמיד התחזה לחילוני, התחתן עם חילונית והוליד ילדים. במקביל השתלב בפוליטיקה, טיפס אל מנהיגות מפלגה ונבחר לראשות הממשלה. במסגרת תפקידו זה הוא מוסמך להפעיל את הנשק הגרעיני של המדינה. הוא מתלבט האם לעשות זאת, כאשר מצוות הרב חזקה בעיניו. כאשר נמנע מלהפעיל את הנשק הגרעיני, הציבור החרדי רוצח אותו ואת אשתו ומשתמש בנשק הגרעיני כדי לחולל מלחמת עולם, על מנת לקרב את ביאת המשיח.
סכין

סכין הוא כלי עבודה המשמש לחיתוך. סכינים מורכבים לרוב מלהב מושחז באורך של עד 30 ס"מ, המחובר לידית אחיזה. סכינים שימשו ככלי עבודה או ככלי נשק מאז תקופת האבן. כן משמש הסכין ככלי אכילה, לחיתוך המזון שבצלחת ולמריחה.
המילה סכין בשפה העברית יכולה להתקיים הן בצורת זכר והן בצורת נקבה.
הסכינים הראשונים היו עשויים מצור או מסוג אבן קשה אחר שעוצב לצורה מחודדת, לעיתים גם עם ידית אחיזה. עם התפתחות המטלורגיה יוצרו סכינים מארד, מברזל ומפלדה. בעוד שחומרי הגלם השתנו במרוצת השנים, העיצוב הבסיסי של הסכין נותר בעינו. לאורך ההיסטוריה האנושית, סכינים הופקו במספר דרכים בחברות שונות, החל מהאבנים הסדוקות על ידי האדם הקדמון, אז עברו לסכינים העשויים מפיסות מטאוריטים עשירות מברזל, עד הסכינים המיוצרים בימינו על ידי התעשייה המודרנית.
במקור שימשה המילה "סכין" לציון כלי נשק, אך מאז ימי הביניים השימוש הנפוץ יותר במילה הוא לצורך ציון כלי אכילה עיקרי במערב (יחד עם המזלג והכף).
בישראל, על פי סעיף 185 לחוק העונשין הסוחר, מייצר או מייבא סכין שלא נועדה לשמש במקצוע, במלאכה, בעסק, לצורכי בית או למטרה כשרה אחרת, דינו – מאסר שבע שנים. כן ישנו איסור למכור סכין (מלבד סכין ביתית) לקטין. המחזיק סכין מחוץ לתחום ביתו או חצריו ולא הוכיח כי החזיקם למטרה כשרה, ניתן לגזור עליו מאסר עד חמש שנים. אולר אינו סכין לעניין זה מלבד במוסדות חינוך ומקומות נוספים.
ההרפתקה המצוינת של ביל וטד

עלילת הסרט

עלילת הסרט נסובה סביב שני נערים מטאליסטים ומטופשים, טד (קיאנו ריבס) וביל (אלכס וינטר), אשר נכשלים בבית הספר, ועל מנת שלא יסלקו אותם ממנו עליהם להצליח בפרנזטציה של שיעור ההיסטוריה. אביו של טד מציב בפניו תנאי - במידה ויסולק מבית הספר הוא יישלח לאקדמיה צבאית באלסקה, מה שיפריד בינו לבין חברו הטוב ביל, וישים קץ לשאיפתם להקים להקת הבי מטאל בשם Wyld Stallyns ("סוסי ההרבעה הפראים"). 
לעזרת השניים מגיע מהעתיד אדם בשם רופוס (ג'ורג' קרלין), אשר משימתו היא לוודא שהשניים יצליחו בעבודתם וכך לא יסולקו מבית הספר, ישארו יחדיו ויקימו את להקתם, שהמוזיקה שלה היא הבסיס לעתיד האוטופי ממנו בא. רופוס מספק להם מכונת זמן בדמות תא טלפון, ומדגים להם את שימוש בה באמצעות חזרה בזמן לשנת 1805, לעיצומו של קרב בפיקודו של נפוליאון בונפרטה, אשר מבחין בהם ומורה לתקוף אותם. השלושה מסתלקים מיד, ובטעות לוקחים איתם להווה את נפוליאון שנפל על המכונה. לאחר שסיים להנחות אותם, רופוס עוזב את טד וביל להצליח במשימה בכוחות עצמם. השניים מתכננים יחד תוכנית - לאסוף דמויות היסטוריות נוספות ולהשתמש בהן בפרזנטציה שלהם. הם מפקידים את נפולאיון במשמרתו של אחיו הקטן של טד, ומתחילים בליקוט הדמויות ההיסטוריות.
הדמות הראשונה שבה הם נתקלים היא בילי הנער, שבו הם נתקלים לאחר שזה דורש שחקנים למשחק פוקר שבו הוא מתכנן לרמות, הרמאות מתגלה והשניים מצליחים להציל את בילי מקטטה קטלנית. מייד לאחר מכן הם נוסעים ליוון העתיקה, שם סוקרטס מרצה לגבי השבריריות וחוסר החשיבות של חיים אנושיים בעזרת קערה המלאה בעפר, טד מתקרב לסוקרטס ומחקה את הסגנון שלו תוך כדי שימוש בעפר, וכך משכנע את סוקרטס לבוא איתם. לאחר מכן הם מגיעים לאנגליה של מאה ה-15, ומתאהבים בשתי בנותיו של המלך, לאחר מכן הם עוטים שריון ונלחמים באחת מהקומות של הארמון. טד נדקר על ידי שומר, וביל (המשוכנע שטד מת) מזמין את השומר לדו-קרב שבסופו טד שובר כד על ראשו של השומר, ובכך מכריע את הקרב. הם עולים לקומות העליונות, ותוך כדי פוגשים את הנסיכות אליזבת' וג'והנה, אשר מיועדות להינשא לשני "בחורים מלכותיים מכוערים" (royal ugly dudes) כלשונם של השניים. לאחר מכן הם נתפסים על ידי המלך. זה פוקד על הוצאתם להורג של ביל וטד, אולם השניים ניצלים בסיועם של בילי הנער וסוקרטס, ובורחים מפני חיילי המלך על כרכרה לתקופת זמן אחרת, לא לפני שאחד החיילים מצליח לפגוע באנטנה של מכונת הזמן ובכך לקלקל אותה.
השניים ממשיכים במסעם ואוספים את זיגמונד פרויד, לודוויג ואן בטהובן, ג'ינגיס ח'אן (שאותו הם מושכים בעזרת טווינקי), ז'אן ד'ארק ואברהם לינקולן. לאחר שהצליחו לתקן את מכונת הזמן בעזרת דבק מאולתר שהורכב ממסטיקים לעוסים, ביל וטד חוזרים להווה ועוזבים את הדמויות ההיסטוריות שאספו בקניון המקומי, בזמן שהם הולכים לחפש את נפוליאון, שננטש על ידי אחיו הקטן של טד. לאחר שהם מוצאים אותו משתעשע בפארק מים, השניים מגלים כי כל הדמויות שאספו התפרעו בקניון ונעצרו על ידי אביו השוטר של טד. ביל וטד פורצים לתא המעצר של תחנת המשטרה ומשחררים את הדמויות ההיסטוריות ויחד איתן מגיעים רגע לפני סיום טקס הצגת עבודות ההיסטוריה השונות ומציגים את עבודתם בצורה של הופעת רוק, זוכים לתשואות הקהל ומצליחים במשימתם. בסוף הסרט מאחד רופוס את ביל וטד עם הנסיכות, ומגלה להם כי הנסיכות יהיו חלק מלהקת Wyld Stallyns שיקימו.
ביל וטד שימשו השראה לאחד מהטרנדים המוכרים ביותר בשנות התשעים, "גיטרת האוויר".
סבוננאים

על השם העברי

היות שהאקדמיה ללשון העברית אינה מחליטה על שמות סדרות, נהוגים שני שמות עבריים לסדרה זו. הסבוננאים היא השולטת, בהתאם לתרגום מלטינית המתבסס על משפחת הסבונניים, אך קיים מיעוט גדול של שימוש בשם אלתאים המתבסס על משפחת האלתיים, הנפוצה בארץ. קיימים פרסומים הנוהגים בשם זה ואחר, והבחירה בשם סבוננאים לערך זה מבוססת על תרגום הרוב.
יעקב אריה מיליקובסקי

ביוגרפיה

נולד בארצות הברית לרב חיים מיליקובסקי, ליטאי מתלמידי ישיבת מיר שהיה לימים ראש ישיבת אמשינוב בירושלים, ולחיה נחמה, בתו של האדמו"ר רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש מאמשינוב. השידוך החריג בין תלמיד הישיבה הליטאי לבת האדמו"ר נערך בתקופת מלחמת העולם השנייה, בעת שהותם בשנחאי שבסין.
בילדותו עלה עם הוריו וסבו לירושלים ולמד בתלמוד תורה עץ חיים ובישיבת בריסק.
בגיל עשרים ושלוש נשא את בתו של האדמו"ר רבי אברהם איגר מלובלין. לזוג שנים עשר ילדים. בנם הגדול נפטר בנערותו לאחר מחלה ממושכת.
בכ"ז באייר תשל"ו נפטר סבו, והחסידים מינו אותו לאדמו"ר תחתיו, בניגוד לרצונו. מספר אדמו"רים, בהם רבי ישראל אלתר מגור ורבי משה מרדכי בידרמן מלעלוב, שכנעו אותו לקבל על עצמו את עול האדמו"רות. על אף שהוא נעתר לבקשתם, לחלק מהחסידים הקוראים לו "רבי" הוא נוהג עד היום להשיב שהוא אינו רבי.
הרב מיליקובסקי מתגורר בדירה בת 3 חדרים, המרוהטת בריהוט ישן, בסמיכות למרכז החסידות, בשכונת בית וגן בירושלים, ומוסר שיעורים בישיבת "שם עולם" שהקים סבו.

אישיותו

בין תלמידיו:הרב מאיר ברנדסדורפר, מראשי בד"ץ העדה החרדית (למרות השתייכותו לקהילה אחרת)]; הרב צבי מאיר זילברברג; האדמו"ר רבי אריה רוזנפלד מפינסק קרלין, שרואה את עצמו כתלמידו ואף משתתף לעִתים בטישים שעורך האדמו"ר מסוכטשוב וגיסו רבי שלמה אייגר האדמו"ר מלובלין.
גם איש התקשורת מנחם טוקר רואה את עצמו כחסידו, ובעבר גם הזמר החסידי מרדכי בן דוד.
פרסומו העיקרי הוא בשל סדר יומו המיוחד, עד כדי שסדרי השבת שלו מסתיימים לפעמים ביום ראשון. מלבד שהוא מאריך מאוד בתפילתו, הוא נוהג להתכונן זמן רב לפני קיום מצוות ותפילות, פעמים רבות הרבה מעבר לזמני ההלכה המקובלים לפי השולחן ערוך, בעקבות כך מתקיים במגזר החרדי דיון ציבורי סביב הנהגותיו.
קבלת הקהל הציבורית נערכת בדרך כלל בשעות המאוחרות של הלילה, עד לפנות בוקר.
הרמן בריית

קריירה מוקדמת

בריית נולד ב-7 במאי 1892 בפירמאזנס, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס בריית לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-60 (ברנדנבורג ה-7 - מארקגראף קרל), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר בריית ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1924 הועלה בריית לדרגת האופטמן, וב-1 בדצמבר 1933 הועלה לדרגת מיור. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הפאנצר ה-5, ובשנת 1936 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-10 בנובמבר 1938 מונה בריית למפקד רגימנט הפאנצר ה-36, וב-1 בינואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה בריית מפקד רגימנט הפאנצר ה-36, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16, ולחם עמו במהלך הפלישה לפולין. ב-15 בפברואר 1940 מונה בריית למפקד חטיבת הפאנצר ה-5, ולחם עימה במהלך המערכה על צרפת, כחלק מחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16, ועל פעולותיו בקרבות הוענק לו ב-3 ביוני 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוגוסט 1941 הועלה בריית לדרגת גנרל מיור, וב-2 באוקטובר 1941 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3. בריית לחם עם הדיוויזיה במהלך הקרב על מוסקבה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ועל פעולותיו בקרבות הוענק לו ב-31 בינואר 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1942 הועלה בריית לדרגת גנרל לוטננט, וב-2 בינואר 1943 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-3. ב-1 במרץ 1943 הועלה לדרגת בריית גנרל חיל השריון, ובקיץ 1943 לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרב קורסק כחלק מפלגת הארמייה קמפף. בחורף 1944 לחם בריית עם הקורפוס שבפיקודו בקרב קורסון-צ'רקאסי, ועל כך קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. באוקטובר 1944 פיקד בריית על הקורפוס במהלך קרב דברצן, ובינואר 1945 לחם עמו במהלך המצור על בודפשט. בריית המשיך לפקד על הקורפוס עד סוף המלחמה, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.

לאחר המלחמה

בריית שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר בריית בואכטברג, עד למותו ב-3 בספטמבר 1964.
בית תפילה ישראלי

בית תפילה ישראלי בתל אביב הוא עמותה להתחדשות יהודית בישראל.

כללי

בית תפילה ישראלי הוקם ביוני 2004 בתל אביב על ידי אסטבן גוטפריד ורני יגר, במטרה לספק מסגרת קהילתית ורוחנית בקרב חילונים ומסורתיים בישראל. מטרתו של בית תפילה ישראלי היא בניית חיי קהילה עירוניים המבוססים על המיזוג בין התרבות הישראלית העכשווית לבין המסורת היהודית, ויצירת מודלים של פרקטיקה יהודית מותאמים להקשר הישראלי, כגון יצירת טקס תפילה יהודי-ישראלי של הבדלה בין יום הזיכרון ליום העצמאות והוצאה לאור ב-2007 של  סידור הבדלה בין יום הזיכרון ליום העצמאות, שאומצו גם על ידי קהילות אחרות, בעיקר מרשת הקהילות להתחדשות יהודית או מהתנועה הרפורמית בארץ ובארצות הברית]. 
סידור תפילת ערב שבת של בית התפילה שיצא לאור בקיץ 2011 אומץ על ידי 6 קהילות נוספות (קהילת שכוני"ה בחיפה, קיבוץ המעפיל, קהילת קודש וחול בחולון, מעיין - גן יבנה, ובבית אורן)]. באופן ניסויי יצר בית תפילה ישראלי "שפה ליטורגית יהודית-ישראלית חדשה", המשלבת את סידור התפילות המסורתי עם שירה, ספרות מודרנית, ותפילות אישיות. במסגרת קבלת השבת אף מרצים אורחים שונים על פרשת השבוע או נושאים התואמים את מדיניות בית התפילה, כמו המציאות החברתית בישראל, הפרטת שירותים חברתיים או בעיית הפליטים מאסיה ומאפריקה. בית התפילה נתמך כלכלית על ידי קרן שוסטרמן, הפדרציה היהודית של סן פרנסיסקו, קרן סטולמן, הקרן החדשה לישראל, עיריית תל אביב-יפו ודמי חבר.

קבלת שבת

בית התפילה מקיים את רוב הפעילות בלב תל אביב. בעשר שנותיו הראשונות רוב הפעילויות התקיימו בבניין של מכללת עלמא ברחוב בצלאל יפה: ביניהן  -  קבלת שבת, קבלת שבת לילדים, בתי מדרש, אירועי חג, טקסי חיים ופעילות חברתית. לאחר עשור עבר מוקד הפעילות למבנה אולפן "גורדון" ברחוב לסל. בית תפילה גם מארגן קבלת שבת והבדלה באולמות שונים בעיר. משנת 2007 בית תפילה ישראלי מקיים בחודשי הקיץ קבלת שבת במתחם נמל תל אביב בהן משתתפים למעלה מ-700 איש מדי שבת]. החל משנת 2010 בית תפילה ישראלי מקיים קבלת שבת מוזיקלית לפי המודל שפיתח, לקורסי צוערים של צה"ל במסגרת "שבת בתל אביב" של בינ"ה].

אירועי חג

בית תפילה ישראלי קיים אירועי חג נוספים במרחב הציבורי, כמו "סדר פסח לפליטים אפריקאים בתל אביב", "קריאת מגילת אסתר בדיזנגוף סנטר", "ברכת החמה במנחת המסוקים של מגדל עזריאלי" ו"קריאת מגילת איכה בשד' רוטשילד".

מקורות השראה

האופי המקומי של בית תפילה ישראלי בא לידי ביטוי בשילוב של יהדות ליברלית שאינה שואבת את שפתה התרבותית ממודלים שהתעצבו בתפוצות אלא מבקשת להיות מעוגנת באופן עמוק בהוויה הישראלית והתל אביבית, ומתימרת להמשיך את תורתו התרבותית של ח.נ. ביאליק אשר ייסד בתל אביב בשנות ה-30 של המאה ה-20 את מוסד "עונג שבת".
כך, בפתח כל מהדורות סידורי התפילה של בית תפילה ישראלי, מופיע ציטוט ממכתב שח.נ. ביאליק כתב לדוד אומנסקי מקיבוץ גניגר במרץ 1930:
חוגו את חגי אבותכם והוסיפו עליהם קצת משלכם לפי כחכם ולפי טעמכם ולפי מסיבתכם. העיקר שתעשו את הכול באמונה ומתוך הרגשה חיה וצורך נפשי, ואל תתחכמו הרבה
גאינה

גאיאנה הוא מופע בלט שהולחן על ידי אראם חאצ'טוריאן בשנת 1942 ומספר את סיפורה של חווה קולקטיבית בברית המועצות. מוצאם המגוון של האיכרים מספק רקע לנעימות ממקורות אתניים שונים, חלקם בליווי רביעיית מיתרים בקצב איטי, וחלקם בביצוע כלים עממיים צועניים. 
הבלט זכה להצלחה צנועה משום שלא הצליח ככל הנראה להתחבב על העריץ הסובייטי, יוסיף סטלין וזכה להד מוגבל מחוץ לברית המועצות. אחד הקטעים מתוכו, פרק מהיר במערכה האחרונה של הבלט, הוא "מחול החרבות" הנודע, שהפך לקטע ליווי אהוב על להטוטנים בכל רחבי העולם.
ניל מורס

פעילות בלהקות

מורס גדל בעמק סן פרננדו של לוס אנג'לס בתור אחד מתוך ארבעה ילדים. אביו היה מנהל מקהלה. מורס התחיל לנגן על פסנתר בגיל חמש, והחל ללמוד לנגן על גיטרה בגיל תשע. במהלך שנות העשרים לחייו הוא כתב שני מחזות זמר (Hitman ו-Homeland), ביצע מספר עבודות כנגן באולפן, ניסה את מזלו כזמר/כותב שירים בלוס אנג'לס והקליט כמה דמואים מסוגת קאנטרי עם אחיו ריצ'רד.
כעבור עשור למורס נמאס מסצנת המוזיקה של לוס אנג'לס והוא יצא לטייל באירופה במשך מספר שנים, תוך שהוא מקים הופעות רחוב ומנגן במועדונים קטנים. כשהוא חזר לארצות הברית הוא הקים את הלהקה Spock's Beard עם אחיו אלן, והאלבום הראשון שלהם The Light מ-1995 קיבל תשבחות רבות. עד מהרה הפך לאחד המצליחים ביותר בז'אנר הרוק המתקדם, לצד להקות אחרות בסגנון בשנות התשעים כמו Dream Theater, Porcupine Tree ו-The Flower Kings'.
בעת פעילותו עם Spock's Beard, מורס הוציא שני אלבומי סולו של מוזיקת רוק. ב-1999 הוא הצטרף למתופף Dream Theater לשעבר מייק פורטנוי, לרוינה סטולט מלהקת Flower Kings ולפיט טרוואואס מ-Marillion כדי ליצור את Transatlantic. הלהקה הוציאה ארבעה אלבומי אולפן - SMPT:e,  The Whirlwind ,Bridge Across Foreveו-Kaleidoscope וכן שלושה אלבומי הופעות חיות - Live in America, Live in Europe, Whirld ו-Whirld Tour 2010: Live in London. ההופעה כללה את דניאל גילדנלאו מלהקת Pain of Salvation, ומדי פעם טד לאונרד, מחליפו של מורס מלהקת Spock's Beard.
בשנת 2003 מורס, מייק פורטנוי, פול גילברט ומאט ביסונט הקימו את Yellow Matter Custard כלהקת מחווה לביטלס. שם הלהקה נלקח משירם של הביטלס I Am the Walrus, מהציטוט: "Yellow matter custard, dripping from a dead dog's eye...". ב-26 במרץ 2012, מורס הוציא עמם את אלבומם הראשון (מייק פורטנוי על התופים והשירה, דייב לארו על הבס, ניל מורס על קלידים וקולות חיצוניים, קייסי מקפירסון שירה וגיטרה וסטיב מורס בתפקיד הגיטרה הראשית). ב-2014, הוא הקים להקה אחרת בשם The Neal Morse Band (עם מייק פורטנוי, רנדי ג'ורג', אריק ג'ילט וביל הובאוור), ששחררו את אלבום האולפן הראשון שלה The Grand Experiment ב-2015. האלבום השני של הלהקה, The Similitude of a Dream, יצא ב-11 בנובמבר 2016.
דמיטרי יאזוב

ביוגרפיה

יאזוב נולד במחוז אומסק שבסיביר. בשנת 1941 התגייס לצבא האדום לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות. הוא סיים בית ספר לקציני חי"ר במוסקבה ולחם כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בחזית לנינגרד. 
לאחר המלחמה שירת כמפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד במחוז צבאי לנינגרד. בשנת 1956 סיים אקדמיה צבאית במוסקבה ולאחר מכן היה מפקד גדוד ומפקד רגימנט. בשנת 1962, בעת משבר הטילים, נשלח לקובה כיועץ צבאי. 
בשנת 1967 הועלה לדרגת גנרל ומונה לתפקיד מפקד אוגדה ממוכנת. יאזוב התקדם מהר מאוד בסולם הדרגות והתפקידים - בשנת 1971 מונה לפקד על גיס משוריין ובשנת 1973 - על ארמייה. בשנים 1974 - 1976 היה ראש אגף כוח אדם במשרד ההגנה. בשנים 1979–1980 היה מפקד הכוחות הסובייטים בצ'כוסלובקיה. לאחר מכן פיקד על כמה מחוזות צבאיים בתוך ברית המועצות. 
בשנים 1979–1990 היה מועמד לחברות בפוליטבירו, הנשיאות של המפלגה הקומוניסטית.
בשנת 1986, בעת שהיה מפקד פיקוד המזרח הרחוק הוא התוודע למזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ולמעשה שליטה, מיכאיל גורבאצ'וב. יאזוב עשה רושם חיובי על המזכיר הכללי, דבר שהוביל בהמשך לקידומו. בינואר 1987 הועבר למוסקבה ומונה לסגן שר הביטחון. במאי 1987 פוטר שר ההגנה המרשל סוקולוב בעקבות פרשת רוסט, ויאזוב מונה במקומו.
ב-28 באפריל 1990 הועלה יאזוב לדרגת מרשל. הוא היה קצין הצבא האחרון שהועלה לדרגת מרשל בטרם פירוקה של ברית המועצות.
באוגוסט 1991, בעת הפיכת ינאייב, שהייתה הפיכה של החוגים השמרנים בשלטון הקומוניסטי, שנועדה לבלום את הרפורמות של גורבאצ'וב, היה יאזוב אחד ממנהיגי הקושרים. עם הכרזת מצב החירום על ידי הקושרים ב-19 באוגוסט 1991, היה יאזוב חבר בוועדת החירום שנועדה לשלוט בברית המועצות. עם כישלון הקשר כעבור שלושה ימים, הועמד יאזוב לדין על חלקו בקשר ונשפט לשנות מאסר רבות. בשנת 1994 הוענקה לו חנינה על ידי הדומה.
בתקופת נשיאותו של ולדימיר פוטין כנשיא רוסיה נשכח ליאזוב חטא היותו בין הקושרים, וב-17 בנובמבר 2004, בהיות יאזוב בן 81 שנים, הוענק לו בקרמלין עיטור הכבוד על ידי הנשיא ולדימיר פוטין. למעמד זה הופיע יאזוב כשהוא לבוש במדי מרשל.