אנדומטריוזיס

תסמינים

התסמינים האופייניים הם כאבי אגן כרוניים, כאבים קשים במהלך הוסת ו/או הביוץ, כאבים קשים בגב התחתון המחמירים בזמן הוסת, כאבים בקיום יחסי מין, בעיות עיכול כגון עצירות, נפיחות, דימום רקטלי וכאבים ביציאות, תחושות צריבה, תכיפות וקושי בהטלת שתן, בחילות, הקאות ועילפון בזמן הוסת, תשישות כרונית, כאבי רגליים ומיגרנות. כ-50% מהנשים עם אנדומטריוזיס יחוו גם בעיות פוריות.

אבחון

אף על פי שאבחנה חד משמעית של אנדומטריוזיס נעשית באמצעות ניתוח בלבד, יכולים הרופאים המומחים למחלה לקבוע בדיוק רב כי המטופלות אכן סובלות מאנדומטריוזיס על סמך בחינה של הרקע הרפואי והסימפטומים, יחד עם בדיקה גופנית. תשאול ממוקד צריך לכלול שאלות מכוונות לגבי התסמינים ושאלות הקשורות לפוריות כולל גיל הופעת המחזור הראשון, תדירות וסדירות המחזור, הריונות קודמים, שימוש באמצעי מניעה או טיפולים הורמונליים אחרים, היסטוריה רפואית וכירורגית שעשויה להיות רלוונטית, והיסטוריה משפחתית של אנדומטריוזיס או של מקרי סרטן גינקולוגיים. הרופאים נעזרים גם בבדיקות נוספות על מנת לאבחן אנדו ללא ניתוח, או לאשר מעורבות של איברים שכנים כגון מעורבות מעיים, מערכת עיכול ועוד. בדיקות אלו כוללות לדוגמה: חוקן בריום, אולטרסאונד רקטלי, אולטרסאונד של דרכי השתן, CT ,MRI וכדומה.
אין עדיין בדיקות דם המאפשרות את אבחון המחלה. ישנם בדם שני סמנים הנקראים CA-125 ו-CA19-9  שרמתם עלולה להיות מוגברת אצל נשים עם אנדומטריוזיס. הבעיה היא שהסמנים אינם ספציפים ויכולים להיות מוגברים במצבים רבים כולל דלקת באגן, זיהום, סרטן השחלה או סתם בזמן מחזור רגיל. לכן, הסמנים לרוב אינם משמשים לצורך אבחון אך לעיתים ניתן להיעזר בהם לצורך מעקב אצל נשים המטופלות באופן שמרני כדי לנסות לזהות שינוים בחומרת המחלה וסיכוי להתמרה סרטנית. על אף שיש נשים רבות שאולטרסאונד וגינאלי מספיק כדי לזהות אצלן נגעים, הידבקויות או ציסטות, בקרב רבות אחרות האולסטרסאונד לא מוצא דבר, ולכן רופאים רבים שאינם מומחים בתחום משערים כי באם בדיקה כזו חוזרת תקינה, האישה אינה סובלת מאנדומטריוזיס. יתרה מכך, גם בדיקות הדמיה מתקדמות כ-MRI ,CT וקולונסקופיה לא תמיד מזהה נגעים בשל מיקומם או גודלם. לכן, חשוב לדעת כי בדיקות דימות תקינות אינן יכולות לשלול בוודאות אנדומטריוזיס. באם הסימפטומים שלך נמשכים ומפריעים לשגרת חייך על אף תקינות הבדיקות, מומלץ לפנות לרופא מומחה לאנדומטריוזיס.
כאמור, אבחון חד משמעי של אנדומטריוזיס נעשה על ידי לפרוסקופיה (ניתוח אבחוני וטיפולי בהרדמה מלאה אשר מתבצע ללא פתיחת בטן) עם נטילת ביופסיה מהנגעים שנכרתו על מנת לוודא שהם אכן תאי אנדומטריום.

השלכות

אנדומטריוזיס היא מצב מחלה כרונית ואף פרוגרסיבית ללא טיפול, שעלולה לגרום לא רק לסימפטומים קשים ומגבילים אלא אף נזק לאיברים פנימיים ולאובדן פוריות.

המחלה אינה גורמת למוות ישיר, אך בהחלט גורמת לירידה קשה ומשמעותית של איכות החיים. הקושי שבהתמודדות עם כאבים חזקים, בלתי פוסקים ומתישים, מביא לכך שלעיתים ישנה פגיעה של ממש ביכולת לעבוד, לתפקד ולעסוק בפעילות שגרתית שוטפת וכן סיכון גדול יותר לחוות תסמינים של חרדה ודיכאון. ההשלכות הרב מערכתיות של המחלה מובילות לצורך קבלת טיפול הוליסטי ורב מקצועי במרכז המכיל רופאים ומטפלים בעלי ידע נרחב במחלה, השפעתה על הגוף והנפש וההתמודדות עימה במישורים השונים. יש מס' מרפאות רב תחומיות לטיפול באנדומטריוזיס בארץ, בביה"ח תל השומר, מאיר, וולפסון, הדסה עין כרם, כרמל, קפלן, סורוקה והגליל וכן במרפאות אנדומטריוזיס של קופות החולים, לדוגמה מרפאת האנדומטריוזיס של קופ"ח מכבי בסניף השלום בתל אביב, ומרפאת האנדומטריוזיס של קופ"ח כללית במרכז בריאות האישה בעפולה.
קושי מרכזי נוסף נעוץ בחוסר המודעות הציבורית והרפואית שהחולות נתקלות בה, שמביאה לאיחור באבחון, לאבחנות שגויות רבות ולקבלת טיפול שאינו הולם. חוסר המודעות הציבורית מביא גם לחוסר הבנה ותמיכה חברתית, קושי במיצוי זכויות מול השירותים הממשלתיים השונים, פיטורין חוזרים ונשנים, עול כלכלי משמעותי. 
השלכה מרכזית של חוסר המודעות היא על נערות וצעירות; לעיתים קרובות איבחון האנדומטריוזיס בקרב נשים צעירות מתעכבת מפני שהכאבים שלהן מיוחסים לכאבי מחזור עזים ראשוניים ׁׁׁׂ(dysmenorrhoea), שהם חלק נורמלי לכאורה של תהליך ההתבגרות. עם זאת, כאשר הכאבים באגן מפריעים לפעילות היומיומית (עבודה או לימודים), יש להתייחס לכאבים ולטפל בהם. אנדומטריוזיס רווחת בקרב כ-50% עד 70% מכלל הנערות הסובלות מכאבי קשים בוסת שאינם מגיבים לתרופות. כמו כן, קיים מחקר בו נמצא של-66% מהנשים הסובלות מאנדומטריוזיס היו תסמינים לפני גיל 20, ו47% בקרו אצל חמישה רופאים או יותר לפני קביעת האיבחון.
כמו כן, מכיוון שלעיתים המחלה מובילה לדימום שלא בזמן הווסת, הסובלות מהמחלה עלולות להיות נידות במשך תקופות ארוכות. דבר זה מקשה על הנשים שרוצות לקיים את הלכות טהרת המשפחה ולשמור על קשר פיזי עם בעליהן. במחקר הוצגו מספר אפשרויות לסיוע במצבים מעין אלו.