google/wiki40b huggingface dataset:
מיכאל שורץ

ביוגרפיה

שורץ נולד בזלצבורג שבאוסטריה. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית (האנשלוס), נאסר אביו והוא נשלח לבית ילדים בווינה. זמן קצר אחר כך הצליחה המשפחה לעלות לארץ ישראל, והשתכנה בחיפה.
הוא למד בבית הספר הריאלי בחיפה. שירת שנה אחת במשטרת היישובים העבריים ולחם במלחמת העצמאות. השתחרר ב-1950.
למד שפה וספרות ערבית ולימודי המזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים. בין מוריו היו החוקרים הנודעים דוד צבי בנעט וגרשום שלום. המשיך ללימודי תואר שני בתרבות האסלאם ועבד בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי. עבודת הדוקטורט שלו, תחילה בהדרכת שלמה פינס ולבסוף באוניברסיטה של אוקספורד, בהדרכת ריצ'רד וולצר, הייתה בנושא "צידוק האל (תיאודיציה) בתאולוגיה המוסלמית המוקדמת עד אלגזאלי". את הדוקטורט השלים ב-1965 באוניברסיטת אוקספורד. ב-1966 החל ללמד באוניברסיטת חיפה וב-1974 עבר לאוניברסיטת תל אביב, ולימד שם בחוגים לשפה וספרות ערבית ולפילוסופיה יהודית. בין היתר לימד פילוסופיה יהודית שנכתבה במקור בערבית. הוא החל לתרגם טקסטים בפיזיקה שכתבו בערבית פילוסופים יהודים וערבים מימי הביניים, בהמשך התמקד בתרגום מערבית יהודית, אך תרגם גם מגרמנית. 
גולת הכותרת של תרגומיו הוא תרגום הספר "מורה נבוכים" של הרמב"ם, בצירוף הערות ענייניות וביבליוגרפיות. שורץ הקפיד לתרגם כל מונח פילוסופי במילה עברית מיוחדת, בשונה מתרגומו של הרב יוסף קאפח. תרגומו של שורץ גם בהיר מזה של קאפח, שנטה להיצמד יותר למבנה המשפטים הערבי. ועדת פרס ישראל ציינה תרגום זה בנימוקי הזכייה: "יצירת מופת זו של פרופ' שורץ הביאה להנגשת חיבורו של הרמב"ם לציבור הרחב, ויש בה גם תועלת מרובה לקהילת המחקר המדעי".
מערכות

מערכות הוא בית ההוצאה לאור של צה"ל. הוצאת ספרים זו נוסדה בשנת 1939, לפני קום מדינת ישראל וייסוד צה"ל. ההוצאה שימשה כמרכז ידע לתורת לחימה שיובאה מצבאות זרים וכמרכז מחקרי של ההיסטוריה הצבאית, בעיקר זו של מלחמת העצמאות. בית ההוצאה לאור ישב בקריה בתל אביב עד לתחילת פרויקט פינוי דרום הקריה.

היסטוריה

מייסד הוצאת "מערכות" הוא אלוף-משנה אלעזר גלילי, שגם פיקד עליה במשך 28 שנים. עם חברי המערכת בשנותיה הראשונות נמנו גרשון ריבלין, אברהם טמיר (לימים אלוף), שלמה גזית (לימים אלוף) ואברהם אילון (לימים תא"ל וראש מחלקת ההיסטוריה של צה"ל). בין מפקדי בית ההוצאה לאור היו אל"ם יעקב זיסקינד, אל"ם הילל בן מאיר, אל"ם אורי דרומי וסא"ל חגי גולן. 
הוצאת "מערכות" התמקדה בהוצאתם לאור של ספרי הגות צבאית מקורית ומתורגמת, היסטוריה צבאית של ישראל ושל מלחמות העולם. בהוצאה ראו אור עם השנים אלפי כותרים, חלקם הגדול עוסק בענייני צבא וביטחון. ההוצאה מוציאה לאור, מאז הקמתה, גם כתב עת בשם "מערכות", המהווה את ביטאונם הרשמי של קציני צה"ל. במקביל יצאו גם קונטרסים נושאיים כמו "ציקלון" שעסקו בנושאים מתחום תורת הלחימה וההיסטוריה הצבאית ובהם לוחמת גרעין, לוחמה אורבנית ולוחמה בשטח הררי. חלק מהספרים של הוצאת "מערכות" יצאו לאור בשיתוף פעולה עם ההוצאה לאור של משרד הביטחון, שהוקמה בשנת 1958. 
בנוסף לכתב העת הכלל צה"לי "מערכות" יצאו לאור כתבי עת חיליים: "מערכות ים", "מערכות הפלס", "מערכות שריון", "מערכות חימוש" ו"קשר ואלקטרוניקה".
בעקבות שינויים מפליגים בפעילות ההוצאה לאור של משרד הביטחון בסוף שנת 2008 הוחלט על שיתוף פעולה עם הוצאה אזרחית. כיום מנוהלת הדפסת והפצת ספרי "מערכות" באמצעות הוצאת "מודן".
חגיגות שנת ה-50 לשחרור ירושלים

יום ירושלים ה-50 נחגג בכ"ח באייר ה'תשע"ז, 24 במאי 2017. אירועים רבים בוצעו במהלך כל שנת ה'תשע"ז, לציון המספר העגול חמישים. הנושא המרכזי בחגיגות הוא "שחרור ירושלים".
החגיגות נפתחו בחנוכה ה'תשע"ז, בטקס רשמי שנערך בגן הלאומי עיר דוד.

הכנות

ב-11 בדצמבר 2016 הציגה שרת התרבות מירי רגב בישיבת הממשלה את ההכנות לחגיגות. כחלק מהצגת התוכניות, הציגה השרה לראש הממשלה מטבע מתקופת המרד ברומאים משנת 67 לספירה שנמצא קודם לכן בחפירות ארכאולוגיות בעיר דוד.
ב-5 במרץ 2017 התקיימה ישיבת ממשלה בה הושק הסמל הרשמי של החגיגות.
מירי רגב הוגדרה כשרה האחראית על אירועי החגיגות. מרכז ההסברה מוביל את התכנון והביצוע של האירועים המרכזיים והממלכתיים במסגרת זאת.

סמליל האירוע

הסמליל הרשמי של החגיגות כולל סמל אריה שבתחתיתו נבל, לצידו עיגול בתוכו חומה ומעליה מגן דוד, מתחת אריה מופיע הכיתוב "50 שנה לשחרור ירושלים". הלוגו בצבע זהב, ובשוליו מופיע בשחור הכיתוב "ירושלים מאוחדת, מאחדת". הנבל מסמל את כינור דוד המלך והספרה 5 מודגשת כרמז לחטיבה 55 ששחררה את ירושלים.
הגרסה הראשונית של הסמליל כללה את הכיתוב "50 שנה לאיחוד ירושלים", אך בעקבות הנושא המרכזי של החגיגות ששם דגש על המונח "שחרור", הורתה שרת התרבות שהכיתוב יהיה "50 שנה לשחרור ירושלים"
הסמליל הושק באופן רשמי, בישיבת הממשלה בתאריך 5 במרץ 2017. מספר ימים אחר כך, נתלו ברחבי ירושלים דגלים הנושאים אותו.

פרויקטים נוספים

משרד החינוך בחר כ"נושא שנתי" את ירושלים.
משרד החוץ חילק לשגרירים הזרים ולאורחים מחו"ל, לרגל החגיגות, ערכה הכוללת רפליקות, עדויות וממצאים של חפירות המסמלים את הקשר היסטורי בן אלפי השנים של עם ישראל לירושלים - בהם מטבע מחצית השקל שהיהודים נהגו להביא לירושלים בימי בית המקדש ותליון כ-1400 שנה זהב בן עם סמל המנורה שנמצא בחפירות העופל ליד הכותל הדרומי של הר הבית.
עיריית ירושלים הפיקה לרגל החגיגות סרטון "Voices of Jerusalem", המשלב מגוון הקולות ואנשים שנמצאים בירושלים "אשר מתארים אותה ואת מה שהיא מסמלת עבורם מהזווית האישית שלהם". את ההפקה ביצעה חברת "כוורת" והוקדשו לו 540 שעות צילום.
יצרנים אחדים של מוצרי צריכה ניצלו את חגיגות שנת ה-50 לשם קידום מכירות על ידי ציון הקשר של מוצריהם לחגיגות בפרסומות, ועל גבי עטיפות המוצרים.]
האוסף השלם של כרוניקות רוסיות

האוסף השלם של כרוניקות רוסיות (ברוסית: По́лное собра́ние ру́сских ле́тописе, ובראשי תיבות: ПСРЛ) הוא סדרת ספרים שמטרתה איסוף כל הכרוניקות שנכתבו בימי הביניים ברוס של קייב ומדינות סלביות מזרחיות נוספות. הכרוניקות נכתבו בשפות סלאביות מזרחיות. 
עריכת הסדרה רחוקה מלהסתיים. עד כה פורסמו 44 כרכים אך נותרו כרוניקות רבות, במיוחד מן המאה ה-17, שלא פורסמו. מהדורות שונות פורסמו באימפריה הרוסית, בברית המועצות ובפדרציה הרוסית. לגבי המהדורות שקדמו למהפכה הרוסית ולרפורמת הכתב 1917 - 1918, קיימת גם בעיה בהבנת הכתב הישן - הכתב האזרחי.
הכרוניקות קובצו החל מ 1828 על ידי משלחת ארכאולוגית מטעם האקדמיה הרוסית למדעים בראשות פאבל סטרוייב (Павел Михайлович Строев) ונערכו לפרסום על ידי ועדה ארכאולוגית שהוקמה ב 1834 ב"משרד לנאורות לאומית" (הוא משרד החינוך והמדע).  
תשעת הכרכים הראשונים ראו אור בין 1841 ל-1862 וידועים כטיפוגרפיה של אדווארד פראטס (Edward Prats). במאה ה-20 וה-21 נוספו אט-אט כרכים נוספים כאשר חלק מן הישנים מודפסים שוב בעיקר מ-1997.
מינא כשוואר כמאל

ביוגרפיה

ב-1977, כשהייתה סטודנטית באוניברסיטת קאבול, היא הקימה את הארגון האגודה המהפכנית של נשות אפגניסטן (RAWA), כדי לקדם שוויון וחינוך לנשים. גם נכון ל-2017 האגודה ממשיכה "לתת קול לנשים המדוכות והמושתקות של אפגניסטן". ב-1979 היא יזמה קמפיין נגד הממשלה הפרו-סובייטית ששלטה אז בארצה, וארגנה מפגשים בבתי ספר כדי לגייס תמיכה נגדה. בשנת 1981, היא השיקה מגזין פמיניסטי דו לשוני, "פאיאם-י-זאן" (מסר הנשים). היא גם הקימה מרכזי סיוע לילדי פליטים ואימהותיהם, שהציעו טיפולים רפואיים ואשפוז, וכן לימודי מיומנויות מעשיות.
בסוף 1981, מינא הוזמנה על ידי ממשלת צרפת לייצג את ההתנגדות האפגנית בקונגרס של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית. המשלחת הסובייטית לקונגרס, בראשות בוריס פונמרייב, עזבה את האולם בעוד המשתתפים מריעים למינא המנופפת בסמל ניצחון.

חיים אישיים

כמאל נישאה למנהיג הארגון לשחרור אפגניסטן, פאיז אחמד, אשר נרצח על ידי גולבדין חכמתיאר ב-12 בנובמבר 1986. היו להם שלושה ילדים, אשר לא ידוע מה עלה בגורלם.

ההתנקשות

כאמל נרצחה בכוויתה, פקיסטן, ב-4 בפברואר 1987. ישנם דיווחים שונים לגבי זהות המתנקשים, כולל שהם היו סוכנים של שירות המודיעין האפגני, KHAD, של המשטרה החשאית, או של מנהיג המוג'אהדין, גולבדין חכמתיאר.

מורשת

בגיליון מיוחד של טיים מגזין, ב-13 בנובמבר 2006, נכללה מינא בין "60 גיבורי אסיה", שם נכתב כי "למרות שהיא הייתה רק בת 30 במותה, מינא כבר זרעה את זרעיה של תנועת זכויות נשים אפגנית המבוססת על כוחו של הידע."
על פי RAWA, "מינא נתנה 12 שנים מחייה הקצרים אך מבריקים, כדי להיאבק למען המולדת שלה ולמען עמה. אמונתה הייתה חזקה, שלמרות האפילה של הבורות, הבורות של פונדמנטליזם, השחיתות והניוון שהוטלו על הנשים שלנו כביכול בשם חירות ושוויון, שבסופו של דבר, מחצית האוכלוסייה תתעורר, תחצה את הנתיב אל החופש, הדמוקרטיה וזכויות נשים. האויב רעד מפחד, ובצדק, מפני האהבה והכבוד שהעם רחש למינא. הם ידעו כי באש המאבק שלה, ישרפו עד אפר כל האויבים של החופש, הדמוקרטיה והנשים."
מהציטוטים הידועים יותר של מינא:
Afghan women are like sleeping lions, when awoken, they can play a wonderful role in any social revolution.
ג'ון קייג'

ביוגרפיה

קייג' נולד בלוס אנג'לס ולמד בתיכון לוס אנג'לס. הוא ממוצא אנגלי וסקוטי.
קייג' למד במכללת פומונה, ובשנה השנייה ללימודיו נשר ונסע לאירופה, שם נשאר 18 חודשים, ועבד כעוזר אדריכל. באירופה כתב את החומרים הראשונים שלו במוזיקה, אך הוא לא אהב את מה שיצר והשאיר את היצירות מאחוריו. קייג' חזר לקליפורניה ב-1931.
ב-1935, נישא קייג' לאמנית אקסניה אנדריונה קאשהיורף.
בסוף שנות ה-30 קייג' נרשם לבית הספר לאומניות בסיאטל, וושינגטון.
קייג' היה מראשוני המלחינים שחיברו מה שהוא עצמו כינה "מוזיקת מקרה", ושאחרים החליטו אחר כך לתייגה כ"מוזיקה אליאטורית" - מוזיקה בה חלק מהאלמנטים נקבעים על פי מקריות. קייג' עשה שימוש לא-סטנדרטי בכלי נגינה ביצירותיו, בין השאר בפסנתר המותקן שהמציא ב-1940, פסנתר שצליליו עברו מניפולציה על ידי חפצים שונים שהונחו על, מתחת או בין המיתרים. קייג' היה חלוץ בחקר המוזיקה האלקטרונית. רוב יצירותיו היו שנויות במחלוקת. אף על פי כן, קייג' נחשב כיום לאחד היוצרים החשובים ביותר של תקופתו ובמיוחד בעצם נגיעתו בשאלה המהותית "מהי מוזיקה?".
קייג' יישם את אמונתו הזן-בודהיסטית דרך המוזיקה. הוא תיאר את המוזיקה שלו כ"משחק ללא מטרה", אך "משחק זה הוא אישור מחדש של החיים — לא ניסיון ליצור סדר מתוך תוהו ובוהו ואף לא לנסות לשפר את הבריאה עצמה, אלא פשוט להתעורר לתוך אותם החיים ממש שאנו חיים, שהם כה מצוינים ברגע שאדם מפנה מדרכו את מחשבותיו ומאוויו ונותן להם לזרום על פי נטייתם הטבעית".
קייג' היה מיקולוג (חוקר פטריות) חובב ואספן פטריות נלהב. בשותפות עם שלושה ידידים ייסד את "החברה המיקולוגית ניו יורק". קייג' היה שותף-אמנותי לטווח ארוך ובן זוגו של הכוראוגרף מרס קנינגהם.
קייג' המציא את צורת השיר מזוסטיק, שיר כתוב בו משתלב אקרוסטיכון אנכי באמצע השורה ולא בתחילתה, כנהוג.
קייג' נפטר ב-1992, בניו יורק, כמה שבועות לפני מסיבת יום הולדתו ה-80 שאורגנה על ידי מחבר השירים וולטר זימרמן והמוזיקולוג סטאפן סקדלר.
פטריציו סאלה

קריירה

במהלך קריירת המועדונים שלו הוא שיחק עבור מועדוני כדורגל מהסרייה א' כמו טורינו (1975-81), סמפדוריה (1981-82), פיורנטינה (1982-84), פיזה (1983-84), צ'זנה (1984-88) ופארמה (1987-89), בנוסף לכך שהחל וסיים את הקריירה שלו בקבוצות מליגות נמוכות כמו מונזה (1973-75) וסולביאטסה (1989-90). עם טורינו, הוא זכה באליפות בעונת 1975/76.
סאלה שיחק עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה שמונה פעמים בין השנים 1976 ל-1980. הוא היה חלק מהסגל שלה למונדיאל 1978, שבו היא סיימה במקום הרביעי תחת המאמן אנצו ביארזוט.
הפקולטה להנדסה ביורפואית

הפקולטה להנדסה ביו-רפואית של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1969, והיא עוסקת במחקר של הנדסה ביורפואית ובהכשרה של מהנדסי ביורפואה. דיקאנית הפקולטה היא פרופ' שולמית לבנברג.

היסטוריה

לימודי הנדסה ביורפואית בטכניון החלה כבר באמצע שנות הארבעים, כאשר התופעות ביולוגיות החשמליים של הגוף נחקרו במחלקה להנדסת חשמל. העניין וההתלהבות שנוצרה על ידי תחום חדש זה של מחקרים, גרם לכך שעד שנת 1968 היו יותר מארבעים פרויקטים שונים במחלקות שונות בטכניון. בשנת 1969, הוקם המכון ע"ש יוליוס סילבר כדי לשכן את כל המחקר של הנדסה ביורפואית בטכניון, והמחלקה בין תחומית להנדסה רפואית וביולוגית הוקמה באופן רשמי כתוכנית ללימודי תואר שני. התוכנית לתואר ראשון הושקה בשנת 1999.

הפקולטה כיום

בפקולטה 13 חברי סגל בזמן מלא, 6 חברי סגל בהשתייכות משנית ו-5 פרופ' אמריטוס.
ערך תזונתי

ערך תזונתי הוא הרכב החומרים אותם יכול הגוף לעכל המצויים במזון.
מזון מתעכל ונספג במערכת הדם. הגוף סופח אליו חלק מרכיבי המזון שעוכל, בהתאם לצרכיו, כאשר עודפים ושאריות שאינם בני-עיכול נפלטים אל מחוצה לו. הרכב החומרים שהגוף יכול לעכל מכונה ערך תזונתי. הרכב זה נרשם בדרך כלל על אריזות של מוצרי מזון תעשייתיים. נהוג לחלק את הערכים התזונתיים לקבוצות כגון פחמימות, חלבונים, שומנים, מינרלים, ויטמינים וכדומה. 
כל ערך תזונתי הוא מרכיב אותו הגוף יכול לנצל לצרכיו השונים: המרת החומרים לאנרגיה זמינה (פחמימות ושומנים), בנייה של רקמת שריר בעזרת החלבונים הנמצאים במזון, שמירה על רמת חמצון אופטימלית של מערכת הדם באמצעות יסודות כמו ברזל וכיוצא בזה.
לעיתים הנתונים המתפרסמים על תוויות הערך התזונתי אינם מדודים באופן ספציפי לגבי המזון המסומן, אלא מתבססים על רשימות של ערכים תזונתיים של המרכיבים מהם הוכן המזון המסומן. משרד הבריאות בישראל, כמו גם ה-FDA בארצות הברית מתירים חוסר דיוק של עד 20% בין הערך הקלורי המפורסם לבין הערך הקלורי האמיתי של מזון. לדוגמה, מזון בעל ערך של 200 קלוריות יכול להיות מסומן כבעל 160 עד 240 קלוריות.
בוב בוזר

קריירת מכללות

בוזר נולד וגדל בעיר אומהה שבנברסקה, ובשנת 1956 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של קנזס ("קנזס סטייט") אשר במנהטן, קנזס. בעונת 1957/1958 קלע 20.1 נקודות בממוצע למשחק כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, והוביל אותה לשלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות, בפעם השלישית בתולדותיה. במשחק חצי הגמר הובסה קנזס סטייט מול אוניברסיטת סיאטל, בה שיחק אלג'ין ביילור, בתוצאה 51–73. בעונתו האחרונה במכללות, 1958/1959, הודח בוזר בשלב השני של הטורניר לאחר שקבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת סינסינטי, אותה הוביל אוסקר רוברטסון, בתוצאה 75–85. באותה עונה רשם בוזר ממוצעים של 25.6 נקודות ו-11.3 ריבאונדים למשחק, ובסיומה נבחר בפעם השנייה ברציפות לחמישיית העונה של ליגת המכללות ("First-team All-American").
בשנת 2016 הונצח בוזר בהיכל התהילה של כדורסל המכללות.

נבחרת ארצות הברית

בדראפט ה-NBA‏ 1959 נלקח בוזר בבחירה הראשונה, על ידי סינסינטי רויאלס, אך בחר לשחק בקבוצת "פאוריה קטרפילרס" מליגת החובבים על מנת שיוכל להשתתף בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת רומא (1960), אשר נאסרה בו השתתפות של שחקנים מקצועיים. בטורניר אולימפיאדת רומא ניצחה נבחרת ארצות הברית את כל משחקיה בהפרש ממוצע של כ-42 נקודות, וזכתה במדליית הזהב. בוזר השתתף בכל שמונת משחקי הנבחרת וקלע 6.8 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל. בשנת 2010 הוצגה נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת רומא, בשלמותה, בהיכל התהילה של הכדורסל.

קריירה ב-NBA

לאחר שנה אחת בליגת החובבים חתם בוזר על חוזה בסינסינטי רויאלס, יחד עם חברו בנבחרת ארצות הברית – אוסקר רוברטסון. בעונתו השנייה בסינסינטי תפס מקום קבוע בחמישייה הפותחת, והפך לאחד השחקנים המובילים של הקבוצה לצד שלושת חברי היכל התהילה לעתיד – רוברטסון, ויין אמברי וג'ק טווימן. בפלייאוף 1963 העפילו הרויאלס לגמר האזור המזרחי, וכמעט הדיחו את אלופת ה-NBA ב-4 העונות הקודמות –בוסטון סלטיקס – אך הפסידו במשחק השביעי והמכריע בתוצאה 131–142.
בדצמבר 1963, לאחר כ-3 עונות וחצי בסינסינטי, הועבר בוזר בטרייד לניו יורק ניקס. עד לסיום עונת 1964/1965 קלע בוזר 15.4 נקודות למשחק עבור הניקס, אך הקבוצה החמיצה את הפלייאוף בשתי העונות. לקראת עונת 1965/1966 נשלח בטרייד נוסף ללוס אנג'לס לייקרס, בתמורה לדיק בארנט. בעונתו היחידה בלוס אנג'לס העפיל עם הלייקרס לגמר ה-NBA, בו הפסידו מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4.
בדראפט ההרחבה של שנת 1966 נבחר בוזר על ידי שיקגו בולס, אשר הוקמה והצטרפה ל-NBA באותה שנה. בכל 3 עונותיו בקבוצה הוביל את קלעיה, עם ממוצע של 20.4 נקודות למשחק, ובעונת 1967/1968 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר כשחקן החמישייה הפותחת של "נבחרת המערב".
בעונת 1969/1970 שיחק עבור סיאטל סופרסוניקס, ובעונה העוקבת, שהייתה האחרונה בקריירה שלו, חזר לשתף פעולה עם אוסקר רוברטסון במילווקי באקס. באותה עונה זכתה מילווקי באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, בהובלתם של רוברטסון, כרים עבדול-ג'באר ובוב דאנדרידג', לאחר שגברה בסדרת הגמר על וושינגטון בולטס (4–0).

מותו

ב-19 במאי 2012 נפטר בוזר בביתו שבאומהה, נברסקה, כתוצאה ממפרצת במוח.
אין עד נעשה דיין

אין עד  נעשה דיין הוא כלל במשפט העברי, האומר כי אדם שהיה עד למעשה מסוים אינו יכול גם להיות דיין בנושא זה. כלל זה אינו מוחלט ומשמש רק במקרים מסוימים, אך במקרים אחרים הדיינים יכולים לדון על פי ראייתם מכוח הסברה ש"לא תהא שמיעה גדולה מראיה", כלומר אם הדיין יכול להוציא פסק דין על סמך שמיעה מעד אחר, כל שכן שיוכל לפסוק על סמך ראייתו הוא.

מי נחשב עד

בשאלה מי נחשב עד שאינו יכול לדון נחלקו הרשב"ם ור"י. הרשב"ם סובר שעד בדין זה נחשב מי שראה את המעשה והתכוון להיות עד עליו, וכיוון שהתכוון כך לא יוכל להיות דיין על מעשה זה אפילו בקבלת עדות מפי עדים אחרים. אך ר"י סובר שעד שאינו יכול לדון יותר בדין זה זהו דווקא עד שהעיד בבי"ד על המעשה, אז אינו יכול לדון על פי עדותו, אלא על ידי עדות של עדים אחרים.

עדות בלילה

כשהעדים ראו את המעשה בלילה, כיוון שאינם יכולים להיות דיינים אז, כי אין דנים בלילה, 'נעשים' רואי המעשה כעדים ואינם יכולים לדון עוד את הדין הזה על סמך ראייתם, אלא על פי עדות של עדים אחרים.
ג'רלדין פררו

ביוגרפיה

פררו, שגדלה במדינת ניו יורק, עסקה בהוראה בבית ספר יסודי, ובמקביל למדה משפטים בלימודי ערב באוניברסיטת פורדהאם, אותם סיימה ב-1960. ב-1974, היא החלה לעבוד כעורכת דין במשרד התובע המחוזי של רובע קווינס, היכן שעמדה בראש הלשכה לקורבנות מיוחדים אשר עסקה בפשעי מין, התעללות בילדים ואלימות במשפחה. היא נבחרה לקונגרס ב-1978, שם הלכה והתברגה אט אט בתוככי ההיררכיה המפלגתית, תוך שהיא מתמקדת בחקיקה להבאת שוויון לנשים בתחום השכר, הפנסיה ותוכניות הפרישה.
ב-1984, בחר בה סגן הנשיא לשעבר וולטר מונדייל, באותה העת המועמד לנשיאות ארצות הברית, כעמיתתו למרוץ, כמועמדת לסגנית נשיא, בבחירות הקרבות. בקבלה מועמדות זו היא גם הפכה לאמריקאית הראשונה ממוצא איטלקי המועמדת לתפקיד המינוי לסגן נשיא של אחת המפלגות הגדולות. תגובת הסקרים החיובית בעקבות מינויה של פררו למועמדות לסגנית נשיא לא החזיקו מעמד עד הבחירות הכלליות בנובמבר של אותה שנה והיא ומונדייל הובסו בבחירות על ידי הנשיא המכהן רונלד רייגן וסגנו, ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
פררו התמודדה פעמיים בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, ב-1992 ו-1998, אך הפסידה בשתיהן. כמו כן, כיהנה כשגרירת ארצות הברית לוועדת האו"ם לענייני זכויות אדם בין השנים 1993–1996, בזמן כהונתו של הנשיא ביל קלינטון. בנוסף, היא גם פיתחה קריירה כעיתונאית, סופרת ואשת עסקים והשתתפה בקמפיין למועמדות הדמוקרטית לנשיאות של הילרי קלינטון ב-2008.
בשנותיה האחרונות נאבקה במחלת המיאלומה הנפוצה שנתגלתה בגופה. בתחילת מרץ 2011 אושפזה בבית החולים הכללי בבוסטון שבמסצ'וסטס, לטיפול בכאבי המחלה, ושם התפתחה אצלה דלקת ריאות, שגרמה לסיבוכים במחלה. היא נפטרה בבית החולים בתאריך ה-26 במרץ 2011.
פאביו בוריני

קריירת מועדונים

בוריני התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של בולוניה 1909, ובקיץ 2007 הצטרף לאקדמיה של צ'לסי. בעונת 2010/2011 הצטרף לקבוצת המילואים בה רשם מאזן מרשים של 10 שערים ב-11 משחקים ואף שימש כקפטן הקבוצה. ב-15 בספטמבר 2009 נכלל לראשונה בסגל הקבוצה הראשונה במשחק ליגת האלופות נגד פורטו, אך לא שותף באותו משחק. 5 ימים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד טוטנהאם הוטספר. בוריני ערך את הופעת הבכורה המלאה שלו נגד קווינס פארק ריינג'רס במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה האנגלי. ב-17 במרץ 2011, בוריני הושאל לסוונסי סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום העונה. כבר במשחקו הראשון בקבוצה הוא הבקיע צמד במשחק הליגה נגד נוטינגהאם פורסט. בתום העונה עלתה סוונסי לפרמייר ליג, אך בוריני עזב את המועדון.
בתום העונה התברר שעוד לפני שעבר לסוונסי, בוריני סיכם בפארמה ל-5 שנים. ב-2 ביולי 2011 חתם במועדון תמורת 337,500 אירו דמי השבחה. צ'לסי תבעה מפארמה עוד 10,000 אירו, ולאחר שזכתה בתביעה שילמה צ'לסי ב-19 תשלומים את היתרה. ב-31 באוגוסט 2011, הושאל בוריני ל-1.25 אירו עם אופציה לרכישת כרטיס השחקן בסיום העונה תמורת 7 מיליון אירו. הוא ערך את ההופעת הבכורה שלו ברומא בהפסד 2-1 בבית לקליארי. ב-23 בינואר 2012 רכשה רומא מחצית מכרטיס השחקן שלו תמורת 2.3 מיליון אירו. ב-23 ביוני 2012 רכשה רומא את החצי השני של הכרטיס בו החזיקה פארמה תמורת 5.3 מיליון אירו.
ב-13 ביולי 2012 חזר לפרמייר ליג כאשר חתם בליברפול תמורת 13.3 מיליון אירו. ב-9 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בליברפול בניצחון 0-3 נגד הומל במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. באוקטובר 2012 שבר את רגלו ונעדר כ-3 חודשים. ב-9 בינואר 2013 חזר לשחק במשחק נגד מנצ'סטר יונייטד, נגדה גם נפצע. ב-17 בפברואר 2013 פרק את הכתף לאחר התנגשות עם קייל בארטלי במשחק הליגה נגד סוונסי סיטי. ב-27 באפריל הוא חזר למגרשים אחרי כחודשיים וחצי ואף כבש את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג במשחק זה שנגמר בניצחון 0-6 נגד ניוקאסל יונייטד.
לאחר עונה לא יציבה בליברפול, ב-2 בספטמבר 2013 הושאל לסנדרלנד עד לסיום העונה. בוריני ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 3-1 לארסנל במסגרת הליגה. ב-27 באוקטובר 2013 בוריני הבקיע את השער הראשון שלו עבור סנדרלנד בדרבי נגד ניוקאסל יונייטד שהיה גם שער הניצחון של קבוצתו שניצחה 1-2. ב-19 באפריל, בוריני הבקיע את שער הניצחון בסטמפורד ברידג' נגד צ'לסי והנחיל לז'וז'ה מוריניו הפסד בית ראשון כמאמן צ'לסי. התוצאה נשמרה מועדון הורהו ליברפול שתי נקודות ברורות של צ'לסי בחלק העליון של טבלת ליגת העל. בוריני זכה בתואר "הכדורגלן הצעיר של השנה בסנדרלנד".
בתום העונה הציעה סנדרלנד לליברפול 14 מיליון לירות שטרלינג תמורתו, אך בוריני העדיף לחזור לליברפול ולהילחם על מקומו בהרכב.
ב-31 באוגוסט 2015 חזר לסנדרלנד תמורת 8 מיליון לירות שטרלינג. ב-30 ביוני 2017 הושאל בוריני למילאן עד לסוף העונה. ב-7 ביוני 2018 חתם באופן קבוע במילאן.

קריירה בינלאומית

ב-13 בנובמבר 2009 בוריני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של איטליה בהפסד 0-2 נגד הונגריה. בוריני שימש כקפטן נבחרת הנוער לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 בשנת 2010. ב-26 בפברואר 2012 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת, כעבור 3 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד ארצות הברית. בוריני אף נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012. במאי 2013 נכלל בסגל הנבחרת הצעירה לקראת אליפות אירופה עד גיל 21 - 2015 ונכלל בנבחרת מצטייני הטורניר.
סופיה מנסאו

בצעירותה

סופיה נולדה בארמון ביטריך שבויסבאדן ב-9 ביולי 1836, לוילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. בשנת 1839 מת אביה וילהלם, דוכס נסאו, ואחיה אדולף, דוכס נסאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואחיה ואמה דיכאו אותו. בשנים 1853–1854 שהתה סופיה אצל דודתה שרלוטה, נסיכת וירטמברג, אשתו של מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, על מנת ללמוד את ההנהגות בבית מלוכה. בשנת 1856 מתה אמה פאולינה, נסיכת וירטמברג, וסופיה עברה להתגורר אצל אחותה מריה, נסיכת נסאו.

נסיכת הכתר של שוודיה

ביולי 1856 נפגשה סופיה עם אוסקר, נסיך שוודיה, אשר היה אמור לרשת את הכתר לאחר אחיו, והשניים התאהבו אחד בשנייה. לאחר מכן חזר אוסקר לשוודיה וקיבל את הסכמת הוריו לנישואים, ובאוקטובר אותה שנה הוכרז על אירוסיהם. בתקופת האירוסין למדה סופיה את ההיסטוריה והשפה השוודית, וב-6 ביוני 1857 התחתנו השניים בביטריך. ב-19 ביוני הגיעו השניים לשוודיה, והתקבלו בהתלהבות על ידי התושבים. בשנת 1858 ילדה סופיה את בנה גוסטב, מה שהבטיח את המשך השושלת, והעלה את הפופולריות שלה בעיני העם.
בשנת 1859 מת חמיה אוסקר הראשון, מלך שוודיה, וגיסה עלה לשלטון כקרל החמישה עשר, מלך שוודיה. מכיוון שלא היו לקרל ואשתו לואיזה, נסיכת הולנד בנים, מונה בעלה אוסקר לנסיך הכתר השוודי, ובעקבות כך יחסיהם של סופיה ובעלה עם המלך ואשתו היו מתוחים.
מאחר שילדה 3 ילדים בשלוש שנים, התערערה בריאותה של סופיה, ומשום כך יצאה בשנת 1861 לטיול בניס, ובשנת 1863 לטיול בגרמניה. סופיה הטילה משמעת חזקה על ילדיה, ואף הניקה אותם בעצמה, דבר שהיה נדיר ביותר באותה תקופה. בהמשך אף שלחה סופיה את ילדיה לבתי ספר ציבוריים, ולא חינכה אותם בבית כפי שהיה נהוג אז.
בשנת 1866 סופחה דוכסות נסאו לפרוסיה לאחר מלחמת אוסטריה-פרוסיה, ובעקבות כך הובילה סופיה קו אנטי פרוסי בממשל השוודי. אולם בשנת 1870 נפגשה סופיה עם וילהלם הראשון, מלך פרוסיה, ויצרה עמו קשר טוב. לאחר מכן אף יצרה סופיה קשרים ידידותיים עם פרידריך, נסיך הכתר הגרמני ועם אשתו ויקטוריה, הנסיכה המלכותית.

מלכת שוודיה

בשנת 1873 מת גיסה קרל החמישה עשר, מלך שוודיה, ובעלה עלה לשלטון במקומו כאוסקר השני, מלך שוודיה. בשנת 1875 ערכו בני הזוג טיול באירופה, וביקרו בדנמרק, בברלין ובדרזדן, שם נפגשו עם אלברט, מלך סקסוניה ואשתו קרולה מואסה, כאות לפיוס בין בית ואסה לבית ברנדוט. לאחר מכן קטעה סופיה את הביקור עקב מצב בריאותה, בעוד בעלה המשיך לויימאר ולרוסיה.
בין השנים 1873–1878 חוותה סופיה משברים, בעקבות הרומנים שניהל בעלה עם נשים שונות, ובשנת 1878 החלה להתקרב יותר לדת, ומיעטה להשתתף באירועים רשמיים של בית המלוכה. בשנת 1881 ביקרה סופיה בבריטניה את ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ולאחר מכן ייסדה את בית הספר לאחיות הראשון בשוודיה, כפי המודל שראתה בבריטניה.
בשנת 1881 התחתן בנה גוסטב, נסך הכתר השוודי עם ויקטוריה, נסיכת באדן בקרלסרוהה, וסופיה השתתפה בחתונה על אף מצב בריאותה הרעוע. היחסים בינה לוויקטוריה היו מתוחים, עקב דעותיהם הפוליטיות ההפוכות, ונטיותיה הפרו-גרמניות של ויקטוריה.
סופיה פעלה רבות ליישוב המשברים השונים עם נורווגיה, ואף שכנעה את בעלה להסכים לפירוק האיחוד השוודי-נורווגי בדרכי שלום בשנת 1905. בשנת 1907 מת בעלה אוסקר השני, ובנה עלה לשלטון במקומו כגוסטב החמישי, מלך שוודיה. סופיה המשיכה את מסעותיה לבריטניה ולאירופה, וב-30 בדצמבר 1913 מתה בארמון בקופנהגן.
תמי טוראל

ביוגרפיה

נולדה ב-1950 בתל אביב להורים יוצאי פולין, אביה מרדכי גורדון היה מנהל בבנק לאומי ואמה פנינה עקרת בית.
בעלת תואר בלשון ומקרא ותעודת הוראה מאוניברסיטת תל אביב.
התחילה את דרכה המקצועית כמגיהה בהוצאת "רמדור". ב-1972 החלה לעבוד בידיעות אחרונות כמגיהה וב-1974 עברה למגזין "לאשה".
בתחילת שנות ה-80 כתבה את המדור הסאטירי "צו השעה" יחד עם יוסף ג'קסון וטל גלעד. ב-1981 יזמה את מדור התשבצים של שבועון "לאשה", אותו הכינה מדי שבוע במשך 36 שנה.
טוראל הכינה את תבניות התשבצים והתשחצים עצמן, ואת התוכן התאימה לאקטואליה.
במהלך השנים יצרה כ-14,000 תשבצים, תשחצים ושאר סוגי שעשועוני חשיבה עבור המדור השבועי ועבור המוספים המיוחדים, בהם מגוון חידות מקוריות ומשחקי לשון ייחודיים.
החל מאוגוסט 2017, עם פרישתה לגמלאות, בתה חלי טוראל יוצרת את מדור התשבצים ומוסף "אפשר לחשוב" ב"לאשה".
טוראל נשואה ואם לשתי בנות.