פיירו הסהרורי

3 כפול 7 פואמות מתוך 'פיירו הסהרורי' של אלבר ז'ירו (Dreimal sieben Gedichte aus Albert Girauds "Pierrot lunaire"), הידועה בקיצור בשם פיירו הסהרורי (Pierrot Lunaire), אופוס 21, הוא מלודרמה מאת ארנולד שנברג. ביצירה 21 פואמות שנבחרו מתוך תרגומו הגרמני של אוטו אריך הרטלבן לפואמות של המשורר הבלגי אלבר ג'ראד הנושאות את שם היצירה (במקור בצרפתית). הופעת הבכורה של היצירה שנמשכה בין 35 ל-40 דקות, התקיימה בברלין ב-26 באוקטובר 1912, עם אלברטין זהם כזמרת.
הדוברת (התפקיד לא מוגדר, אך בדרך כלל סופרן) שרה את המילים בסגנון שירה דיבורית, טכניקה בה שנברג השתמש ביצירותיו המוקדמות. היצירה היא א טונאלית, אך אינה מיישמת את שיטת 12 הטונים.
היצירה היא אחת מן הידועות של שנברג, אם לא הידועה שבהן ונחשבת לפריצת דרך במוזיקה במאה ה-20. הרכב הביצוע של היצירה שכולל חליל, קלרינט, כינור, צ'לו ופסנתר נושא את השם אנסמבל פיירו בעקבות היצירה.

כתיבת היצירה

היצירה נכתבה במקור לזמרת אלברטין זהם כמחזור שירים לקול ופסנתר, עם שיריו של ג'ראד כטקסט המושר. הפואמות פורסמו ב-1884 ותורגמו מאוחר יותר לגרמנית על ידי אוטו אריך הרטלבן. שנברג החל להלחין את היצירה ב-12 במרץ 1912 והשלים אותה ב-9 ביולי של אותה שנה, כשההרכב הורחב לאנסמבל שכולל חליל צד (ובנוסף פיקולו), קלרינט (ובנוסף קלרינט בס), כינור (ובנוסף ויולה), צ'לו ופסנתר.

הופעות הבכורה

לאחר 40 חזרות, שנברג וזהם (שלבשה להופעה בגדי ליצן בהתאמה לדמותו של פיירו) ביצעו את היצירה יחד עם האנסמבל ב-26 באוקטובר 1912 באולם קורלין-סאל שבברלין. התגובות ליצירה היו מעורבות. לדברי אנטון וברן, חלק מן הקהל שרק וצחק, אך לבסוף ההופעה הסתיימה ב"הצלחה לא מוחלטת". ביקורות נשמעו כלפי הטקסטים הקשים, שעליהן שנברג הגיב: "אם הם היו מוזיקליים, לאף אחד לא היה אכפת בכלל מהמילים. במקום זאת, הם היו שורקים את הלחנים".
היצירה בוצעה לאחר מכן מספר פעמים בגרמניה ואוסטריה במהלך 1912. באמריקה, בוצעה היצירה לראשונה בתיאטרון קלו בניו יורק ב-4 בפברואר 1923, כשנוכחים בקהל היו ג'ורג' גרשווין וקארל רגלס.

חלקי היצירה ונושאיהם

"פיירו הסהרורי" מכיל 3 קבוצות של 7 פואמות. בקבוצה הראשונה, פיירו שר על אהבה, מין ודת, בקבוצה השנייה, על אלימות, פשע וחילול הקודש והקבוצה השלישית עוסקת בחזרתו הביתה בברגמו כשהוא נרדף על ידי עברו.
חלק ראשון
1. Mondestrunken (שיכור מן הירח)
2. Columbine (קולומבין)
3. Der Dandy (הדנדי)
4. Eine blasse Wäscherin (כובסת עדינה)
5. Valse de Chopin (וואלס שופן)
6. Madonna (מדונה)
7. Der kranke Mond (הירח החולה)
חלק שני
1. Nacht (Passacaglia) (לילה)
2. Gebet an Pierrot (תפילה לפיירו)
3. Raub (גניבה)
4. Rote Messe (המון אדום)
5. Galgenlied (שיר הגרדום)
6. Enthauptung (עריפת ראש)
7. Die Kreuze (הצלבים)
חלק שלישי
1. Heimweh (געגועים הביתה)
2. Gemeinheit! (וולגריות)
3. Parodie (פרודיה)
4. Der Mondfleck (כתם הירח)
5. Serenade (סרנדה)
6. Heimfahrt (Barcarole) (תחום הבית)
7. O Alter Duft (הו ניחוח עתיק)
שנברג שהסתקרן מנומרולוגיה, משתמש במוטיב של המספר 7, כשכל קבוצת שירים מונה 7 שירים והאנסמבל (כולל המנצח) מורכב מ-7 אנשים. זוהי יצירתו ה-21 של שנברג והיא כוללת 21 חלקים, כשהיא בוצעה לראשונה ב-12 במרץ 1912. עוד מספר אשר משמש כמוטיב הוא 3 ו-13: כל פואמה כוללת 13 שורות, כשבכל פואמה, כל שורה ראשונה חוזרת פעמיים, פעם אחת באמצעה ופעם נוספת- בשורה האחרונה.

מאפיינים מוזקליים

"פיירו הסהרורי" כתוב בצורה קלאסית וכולל טכניקות כמו קאנון, פוגה, רונדו וקונטרפונקט. הפואמה היא גרסה גרמנית לרונדל הצרפתי המסורתי עם רפרן כפול. כל שיר כולל 3 בתים המכילים 4+4+5 שורות, כשהשורה הראשונה המתפקדת כרפרן (A) חוזרת בשורות השלישית והשביעית והשורה השנייה כרפרן נוסף (B) חוזרת בשורה השמינית.
הרכב הכלים משתנה במהלך היצירה. האנסמבל כולו מנגן רק בשירים 11, 14 וב-4 השירים האחרונים.
הסגנון הא טונאלי ואקספרסיוניסטי של הטקסט, עם הדים של קברט גרמני, מכניס חיים לפואמה. שירת הדיבור היא סגנון בו הזמרת משתמשת במקצבים וגבהים ספציפיים, אך היא אינה שומרת על הגובה, מה שנותן לשירה תחושה של עלייה וירידה כמו דיבור.

ביצועים

ליצירה הוקלטו ביצועים רבים, עליהם ניצחו רבים וידועים כמו פייר בולז ורוברט קרפט. ב-1996, ביצעה הזמרת ביורק שידועה באהבתה למוזיקת אוונגרד בפסטיבל ורביר תחת ניצוחו של קנט נאגנו.