google/wiki40b huggingface dataset:
דייוויד אדי

קריירה

דייוויד אדי נולד באקרה שבגאנה ומגיל צעיר שיחק במועדונים מקומיים בגאנה, כשאת קריירת הבוגרים שלו התחיל בקבוצות מן הליגה המקומית בגאנה. בקיץ 2008, ביצע אדי את המעבר הראשון שלו לאירופה כשהצטרף לליגה הדנית וחתם בקבוצת ראנס. ב-19 באוקטובר 2008, ערך אדי את הופעת הבכורה שלו במדי ראנס כשרשם שבע דקות כמחליף. בהמשך העונה, נמנה אדי עם סגל ראנס לליגה האירופית וב-2 ביולי 2009, ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת מוקדמות הליגה האירופית במשחק נגד לינפילד הצפון אירית.
ב-1 בפברואר 2010, חתם אדי לשלוש שנים וחצי בפורטו ששילמה עבורו 800 אלף אירו. ב-14 באפריל 2010, רשם אדי את הופעת הבכורה שלו במדי פורטו בניצחון 4-0 על ריו אבה. ביולי 2010 הושאל אדי לעונה אחת לאקדמיקה דה קוימברה. לאחר שסיים את עונת ההשאלה באקדמיקה, במהלכה ערך 20 הופעות ליגה בהן כבש שני שערים הושאל אדי בשנית אך הפעם לפאנטוליקוס מהליגה היוונית. בסיום עונת ההשאלה בפאנטוליקוס, ועם תום חוזהו בפורטו סיים אדי את דרכו בקבוצה וב-30 בספטמבר 2012, חתם לשנתיים בוויטוריה דה גימארייש. במהלך תקופתו בוויטוריה דה גימארייש, סייע אדי לקבוצה לזכות בגביע הפורטוגזי לשנת 2012/13 ואף רשם ארבע הופעות יחד עם הקבוצה בשלב הבתים של הליגה האירופית. 
ב-אוגוסט 2014, חתם אדי לשנתיים בואסלנד-בוורן מליגת העל הבלגית. במהלך עונה אחת ערך אדי 30 הופעות במדי בוורן ולאחר מכן הגיע לסיכום עם הקבוצה על שחרורו. ב-23 בינואר 2016, נחת אדי בישראל והגיע להתרשמות בבני סכנין. לאחר תקופה קצרה, החליט אדי שלא להמתין להחלטת סכנין לגביו ועזב את אימוני הקבוצה.

קריירה בינלאומית

אדי נמנה עם סגל נבחרת גאנה ולזכותו 21 הופעות במדי החתולים-השחורים.
מסכת כלאיים

מיקומה של המסכת בסדר זרעים

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, סודרה מסכת כלאיים לאחר מסכת דמאי לפי סדר הופעתם בכתוב. שכן קודם נאמר: "לֹא תְכַלֶּה פְּאַת שָׂדְךָ לִקְצֹר" ורק בהמשך הפרשה מופיעים מצוות כלאיים: "אֶת-חֻקֹּתַי תִּשְׁמֹרוּ בְּהֶמְתְּךָ לֹא תַרְבִּיעַ כִּלְאַיִם שָׂדְךָ לֹא תִזְרַע כִּלְאָיִם וּבֶגֶד כִּלְאַיִם שַׁעַטְנֵז לֹא יַעֲלֶה עָלֶיךָ".
פנגולין פיליפיני

מאפיינים

פנגולין זה חי בטבע רק ביערות גשם טרופיים באי פלאוואן שבפיליפינים והוא דומה מאוד למין פנגולין מלאי, אך בעל ראש קצר יותר, קשקשים קטנים יותר וזנב ארוך יותר. אורכו הממוצע 58–176 ס"מ ומשקלו 1.8–2.4 ק"ג. הוא בעל קשקשים חומים על פני גופו עד לראש ובעל לשון ארוכה ודביקה איתה הוא תופס נמלים וחרקים קטנים והוא בעל טפרים גדולים העוזרים לו לטפס. הוא גם יכול להיתלות עם זנבו מבין הענפים אבל כמו מרבית הפנגולינים השריון המגן פוגע במהירותו ובתנועתו.
הפנגולין יוצא בלילה לשחר אחר מזון. הוא ניזון בעיקר מנמלים ומטרמיטים אותם הוא מחפש בקינם, הורס אותו באמצעות טפריו הגדולות ותופס אותם בלשונו הדביקה והארוכה. הוא חסר שיניים ולעיתים בולע אבנים כדי לעזור לו לטחון את המזון בקיבה. הקשקשים שלו מונעים מהנמלים להשיב לו מלחמה, כשהם נתקעים בקשקשים המוגנים. קשקשיו הקשים מגנים עליו גם מטורפים פוטנציאלים.
פנגולינים אלה נמצאים בסכנת הכחדה עקב פגיעה מידי האדם שצד אותם לבשר וכן ללבושי שריון מקשקשיהם.
SkyTeam

ברית חברות התעופה SkyTeam נוסדה ב-22 ביוני 2000 והיא ברית חברות התעופה השנייה בגודלה בעולם, אחרי סטאר אלייאנס. מטוסי חברות סקייטים מקיימים 14,615 טיסות ביום בממוצע, ל-728 יעדים ב-149 מדינות. נכון לאפריל 2006 הטיסה סקייטים 372.9 מיליון נוסעים בשנה, שהם 20.7% משוק התעופה האזרחי. 
לצד שירותי הנוסעים, מפעילה סקייטים ברית דומה המתמחה בתחום המטען, ובה חברות כל חברות הברית.
מערבל אותות

מערבל אותות-מיקסר סאונד - קונסולה (באנגלית: -console -Mixer) - הוא מכשיר שתפקידו הוא סיכום, ניתוב, ושינוי עוצמה של אותות קול. מערבל אותות יכול לקבל אותות אנלוגיים וספרתיים, תלוי בסוג המכשיר. בסופו של תהליך כל האותות מסוכמים ליציאה, או למספר יציאות.
במערבל אותות משתמשים בין היתר באולפני הקלטות, סטים של תקליטנים, הופעות, שידורי רדיו, הקלטת פסקולים לסרטים ועוד. דוגמה פשוטה לשימוש במערבל אותות היא השמעת צלילים שמקורם במספר מיקרופונים דרך ערוץ שמע אחד. מספר הערוצים הסטנדרטי למיקסר הוא בדרך כלל לפי חזקות של 2 (4 ערוצים, 8 ערוצים, 16 ערוצים, 32 ערוצים וכו').

די ג'יי מיקסר

בין סוגים שונים של מערבלי אותות קיים גם "די ג'יי מיקסר". זאת היא צורה מפושטת של מערבל אותות רגיל. כל ערוץ במכשיר זה מכיל Gain, יחידת האקולייזר וזחלן.
מכשיר זה מיועד במיוחד לתקליטנים,כיום נוספו עוד כפתורי אפקטים.
כיום המיקסרי DJ משולבים עם קונטרולר שהוא מן שלט השולט על פקודות ופעולות בתוכנת מוזיקה במחשב. מתחבר על ידי USB.
אות הכפרה והשלום

אות הכפרה והשלום (בגרמנית: Aktion Sühnezeichen Friedensdienste, בר"ת: ASF; באנגלית: Action Reconciliation Service for Peace) הוא ארגון גרמני של מתנדבים, שהוקם לאחר מלחמת העולם השנייה במטרה להתמודד עם עברה של גרמניה בתקופה הנאציונל־סוציאליסטית. הארגון, שהוקם ב-1958, רואה בהתנדבות דרך להתקרבות וחתירה לשלום בין העמים, ברוח החזון של מייסדו, הכומר הפרוטסטנטי לוֹתָאר קרייסיג (Lothar Kreyssig).

הקמה ואידאולוגיה

משימת הארגון היא התנדבות במדינות שנפגעו כתוצאה ממלחמת העולם השנייה ועבודה עם אנשים שסבלו במהלך המשטר הנאצי. מקימי הארגון קראו לצעירים גרמנים כדי לנסות ולקדם את השלום דרך עבודה התנדבותית במדינות האלה כסימן של פיוס.
במשך השנים נוספו לארגון משימות נוספות. כעת משימת התנדבות בארגון כוללת לימוד ההיסטוריה הגרמנית בהרחבה, נקיטת פעילות נגד גזענות ושנאה ו"יצירת עתיד חיובי עבור כולם".
קבוצת שבת

בתורת הקבוצות, קְבוּצַת שֶׁבֶת היא קבוצה הנחתכת עם כל קבוצה סגורה ולא חסומה. 
במובנים מסוימים, קבוצות השבת ממלאות תפקיד דומה לקבוצות ממידת לבג חיובית בקטע [0,1], כאשר הקבוצות הסגורות והלא חסומות ממלאות בהקשר הזה את התפקיד של הקבוצות ממידה 1.
פירמידה (עמותה)

היסטוריה

את העמותה הקימה קבוצת אמנים ותיקים שבראשה עמד אברהם אילת, שמאז 2003 גם משמש כיושב ראש שלה. הקבוצה, ששאיפתה המוצהרת הייתה הפריה אמנותית בין ישראל והעולם, וקידום האמנות בישראל, קיבלה מראש עיריית חיפה, אריה גוראל, מבנה בית ספר יסודי נטוש וצירפה אליה אמנים צעירים. המבנה עבר שיפוץ חלקי, והיה הראשון בשורה איטית של צעדי התחדשות עירונית שהתרחשו בעיר התחתית מאוחר יותר.
עם החוליה הוותיקה נמנים, מלבד אילת, אמנים כיהודה יציב, יעקב דורצ'ין, ישראל ורטמן ומורל דרפלר, שנהרג בפיגוע בנהריה ב-2001. חברי הבית נטלו על עצמם לשקף דרך חלל הגלריה את הנעשה באמנות בספֵירה הישראלית והבינלאומית, והתערוכות שהתקיימו מאז 1994 הביאו לוואדי סליב אמנים בעלי שם עולמי.
המבנה, בן שלושה מפלסים רחבים, עמד מאז שפונתה השכונה כשהוא ריק ושימש מאורת סמים מרכזית ופעילה. גם לאחר שנכנסו הדיירים החדשים, חברי "פירמידה", עוד המשיכו לזמן מה לפרוץ אל המקום חסרי בית, שהתעניינו פחות בחומרי היצירה ויותר בתכולת המקרר. חלונותיו החשופים והגדולים, והיותו, כדברי האוצרת סמדר שינדלר, "לא מפנק פיזית", היו נדבך מהותי עבור הבניין בתהליכי היצירה שהתחוללו בתוכו מאז שנות התשעים. לחוד מהגלריה, נחנך בשנת 1996 "פרויקט אמנים צעירים", כשאמנים ששמם טרם יצא, ממגוון ענפי אמנות חזותית, באים לשכור חדרי סטודיו בקומותיו השונות של המבנה, בתוכנית שנמשכת בין שנתיים לארבע שנים שבמהלכה הם עוסקים בתחומי האמנות שלהם באופן אישי, ומקבלים תנאי עבודה וחשיפה שקודם לכן לא זכו להם.
בין המציגים בתערוכות המתחלפות היו אמנים כיאיר גרבוז, משה קופפרמן, מנשה קדישמן, מאיר פיצ'חדזה, משה גרשוני, עליזה אולמרט, פנחס כהן-גן, יגאל תומרקין, יחיאל שמי ונוספים מהשדרה האמנותית הלאומית. לצידם הציגו אמנים מניו יורק, מהולנד ומאיטליה.
אמני ההמשך, שלוקחים ולקחו חלק בפרויקט אמנים צעירים, מונים את יעל בלבן, נדב וייסמן, שחר סיון ואחרים.
עם אוצרי התערוכות עד היום נמנים אוצרים מישראל ומחו"ל, חלקם אף היו בקבוצת פירמידה בזמנים שונים.
בסוף שנת 2017 מונתה גליה בר אור כאוצרת ראשית של הפירמידה. בר אור ניהלה במשך כ–30 שנה את המשכן לאמנות בעין חרוד. בר אור, מקיבוץ עין חרוד מאוחד, בעלת תואר דוקטור בהיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות מאוניברסיטת תל אביב, אצרה תערוכות רבות בארץ ובעולם, ניהלה אירועי תרבות וביאנלות, ופירסמה מאמרים וקטלוגים רבים.
פרויקט אחר שהחל בשנת 2006 הוא מופעי מוזיקה, יוזמה שהחלה גם היא מחיפוש של הרכבים אלטרנטיבים צעירים אחר בית, כשהפירמידה מקדישה להם את החלל שמדי חודש הופך לחלל-הופעות. בין האמנים שהתארחו - אלברט בגר, הרולד רובין, אריאל שיבולת, והרכבים מגרמניה ומארצות הברית.
העמותה מתוקצבת חלקית על ידי משרד התרבות. בתערוכות המתקיימות בגלריה חושפים חברי העמותה והאמנים האורחים את פירות עבודתם מחדרי הסטודיו, מהארץ ומהעולם, ואלה כוללים רישומים, מיצבי וידאו, פיסול, צילום וקשת ענפה של טכניקות מעורבות. הגלריה נפתחת לציבור במספר שעות קבועות במהלך השבוע. במרבית הזמן עם זאת המקום משמש כחללי סדנאות, הפתוחים לקהל בתיאום עם האמנים.
קיריאק אבדאניי

קיריאק אבדאניי (ברומנית: Chiriac Avădanei;‏ 8 בינואר 1927–2014) היה מהנדס רומני, ראש צוות המתכננים של תעלת דנובה-הים השחור ותוכניות רבות נוספות.
אבדאניי נולד בטרגו טרוטוש (Târgu Trotuş), במחוז בקאו ולמד בית ספר תיכון בפנימיה, ביאשי, בעזרת מלגה שניתנה לתלמידים מצטיינים. לאחר סיום הלימודים, בגלל בצורת במולדובה, נשלח על ידי אביו לקנות תירס בחבל באנאט. היות שכבר היה בבאנאט, הלך ונבחן בחינות כניסה לפוליטכנית של טימישוארה ועבר בהצלחה. בסיום לימודיו עבד בהנהלה הכללית של המשרד לתכנון בניית מסילות הברזל וכעבור שנתיים עבר למכון לתכנון הובלות במכוניות, בשיט ובאוויר.
לאחר שצבר ניסיון רב בתכנונים מורכבים, הוזעק אבדאניי ביולי 1973 והוטל עליו לרכז את תכנון חידוש העבודות לכריית תעלת דנובה-הים השחור, הפרויקט הגדול ביותר אי פעם ברומניה. אבדאניי התחיל לעבוד עם קבוצה של 185 מהנדסים וטכנאיים, שפעלה בשיתוף פעולה עם המוסדות האקדמיים והמחקריים השונים של רומניה. במהלך הזמן הקבוצה גדלה ל-225 מומחים ולאחר שהתחיל יישום הפרויקט, המתכננים היו מבלים שלושה ימים בשבוע בשטח, בפיקוח על העבודות. הפרויקט הצליח ולאחר סיום התעלה הראשית הצוות בראשות אבדאניי תכנן גם את התעלה הצפונית.
בשנים האחרונות, לפני מותו, עבד אבדאניי על התכנון מחדש של הפרויקט שנזנח, תעלת דנובה-בוקרשט.
יפים ברזובסקי

קורות חיים

נולד במשפחת איכרים יהודית. התגייס לצבא האדום מ-1935 עד 1938, לאחר מכן סיים את לימודיו במכללת הרכבות במוסקבה ב-1941 והתחיל לעבוד כמכונאי-חשמלאי ראשי בתחנת יסינובאטאיה באובלסט סטלינסקאיה (כעת אובלסט של דונצק).
גויס חזרה לצבא האדום ב-1941 והצטרף לקרבות בפברואר 1942. הצטיין בחציית הדנייפר, היה בין הראשונים לחצות את הנהר ב-28 בספטמבר 1943 קרוב לכפר ליוטז' בהיותו אז לייטננט ראשון ומפקד הסוללה ה-2 ברגימנט הארטילריה מס' 692 באוגדת ירי של הארמייה ה-38 של הצבא האדום בחזית וורונז', נתן גיבוי ליחידות אחרות והצליח להדוף 11 מתקפות נגד. על כך ב-10 בינואר 1944 הוענק לו אות גיבור ברית המועצות וכוכב הזהב מס' 2243.
סיים שרותו ב-1945 וב-1949 סיים את לימודיו במכון לנינגרד למהנדסי תחבורת הרכבות. בהמשך התגורר במוסקבה ועבד באיגוד מסחרי כלל ארצי למפעלי תוצרת חשמל-מכנית.
סנט ז'וזפ ז'ירונה

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1962 על ידי רמון סיטייה, והחלה לשחק בליגה השלישית. תוך מספר שנים עלתה לליגה הראשונה בספרד, שאז הייתה ליגה חובבנית. ב-1987 כאשר הוקמה ליגה מקצועית חדשה בספרד, הקבוצה החלה לשחק בה כקבוצה מקצועית מן המניין. תוך פחות מחמש שנים שם הקבוצה שונה לשמה הנוכחי, מועדון הכדורסל ז'ירונה.
מאז, הקבוצה לא זכתה בשום תואר ספרדי. אך היא זכתה בתואר האירופאי הראשון שלה בעונת 2006/07 כאשר זכתה בגביע היורוקאפ של פיב"א בניצחונה על אזובמאש מאריופול האוקראינית. בעונה שלאחר מכן הגיעה הקבוצה לגמר גביע יול"ב אך הפסידה לחובנטוד בדאלונה. לפני פתיחת עונת 2008/09 נקלעה הקבוצה לבעיות כלכליות שבעקבותיהן נאלצה לוותר על השתתפותה ביורוקאפ ובלה ליגה.
בשנת 2009 החזירה לעצמה הקבוצה את שמה המקורי סנט ז'וזפ ז'ירונה.
באפריל 2013 הודיעה הקבוצה שהיא תתפרק בסיום עונת 2012/2013.
אולם הבית של הקבוצה הוא פלאו ז'ירונה-פונטז'או, המכיל כ-5,000 מקומות ישיבה.
תאודור רוסו

ביוגרפיה

תאודור רוסו נולד בפריז להורים שהיו חייטים. הוא נשלח ללמוד בבית ספר בפרברי העיר, ושם עשה את היכרותו הראשונה עם הטבע. בנעוריו בילה עם דודו שהיה צייר, ושניהם יצאו יחדיו לצייר ביער קומפיין שמצפון מערב לפריז. הוא עבד כמנהל חשבונות במנסרת עצים שהייתה ממוקמת ביער, בחבל פראנש קומטה שבמזרח צרפת. משחזר לפריז הוריו הוועידו אותו להיות מהנדס, אך הוא החליט להיות צייר. אם כי אביו הצטער על החלטו זו, הוא הפך למעריצו והגן על ציוריו בפני מבקרי האמנות במשך כל ימי חייו.
ב-1831 תאודור רוסו הציג את ציורו "נוף באוברן" בתערוכה שאורגנה על ידי "האקדמיה לאמנויות יפות" בפריז, וב-1834 הציג שם את תמונתו "פאתי יער קומפיין", אך ב-1835 ציוריו נדחו על ידי חבר השופטים של האקדמיה, שהיו רובם ככולם ציירים שהעדיפו את הציור הקלאסי. ב-1841 נדחה גם ציורו "שדרת עצי ערמון", ובשל כך דבק בו הכינוי "הדחוי הגדול".
אחרי מהפכת 1848 התערוכות של "האקדמיה לאמנויות יפות" אורגנו מחדש, ותאודור רוסו נתמנה לחבר השופטים של האקדמיה. ב-1849 זכה בפרס ראשון מטעם האקדמיה, אך החל להתרחק מחיי העיר וקבע את מושבו בכפר ברביזון (על שמו קרויה אסכולת ברביזון), בפאתי יער פונטנבלו שמדרום מזרח לפריז. ב-1852 זכה בתואר "אביר לגיון הכבוד", וב-1853 הציג בתערוכה של האקדמיה את כל תמונותיו שנדחו על ידה בעבר. הוא זכה לשבחים רבים, אך החל ב-1857 יצירותיו הותקפו שוב על ידי מבקרי האמנות.
ב-1860 אשתו החלה לסבול מהתקפות שיגעון. ב-1863, כאשר שהה בהרי האלפים חלה בדלקת ריאות, וכאשר חזר לברביזון סבל מנדודי שינה. ב-1867 נתמנה לראש חבר השופטים של האקדמיה, אך באוגוסט של אותה שנה לקה בשיתוק בזרועו הימנית. הוא סבל מהתקפות של שבץ מוחי, ונפטר בביקתתו שבכפר ברביזון בדצמבר 1867.
הדברה ביולוגית

הדברה ביולוגית היא התערבות יזומה של האדם במערכת אקולוגית שמטרתה להשיג שליטה על אוכלוסייתו של המזיק באמצעים אקולוגיים ובשיטות ביולוגיות. הצורך בהדברה ביולוגית עלה בשנים האחרונות עקב התגברות המודעות לצורך לצמצם את השפעת בני האדם בעיקר בחקלאות, שם נעשה שימוש נרחב בחומרי הדברה נגד מזיקים ומחלות, דבר אשר מביא לפגיעה באדם ובסביבה. דוגמאות להדברה ביולוגית במערכות אקולוגיות גדולות הן השימוש שנעשה בדגי גמבוזיה ובבצילוס ישראלי (Bti, Bacillus thuringiensis israelensis) להדברת יתושים. בתחום החקלאות ניתן לציין את הפיזור של זכרים עקרים של זבוב הפירות הים-תיכוני וכן השימוש בחרקים טורפים. כמו כן ישנן דוגמאות נדירות יחסית של הדברה ביולוגית המכוונת נגד מחוללי מחלות בחקלאות, כגון חיידקים ופטריות. קיימות מספר שיטות של ההדברה, שבהן משתמשים בפרומונים מלאכותיים על מנת לבלבל את הזכרים של העשים למשל, כך יוצרים "מסך ריח" המונע מהם להגיע.

חסרונות

להדברה הביולוגית יתרונות רבים על פני ההדברה הכימית, אולם אחד החסרונות הבולטים שלה הוא הסיכון שבעל-החיים שהובא אל האזור במטרה להילחם במזיקים ישגשג ויתרבה כך שייווצרו בעיות במערכת האקולוגית המקומית. סיכון זה פוחת במידה רבה כאשר משתמשים בבעלי חיים מקומיים כאמצעי הדברה ביולוגית, אולם במקרה שמדובר במין אקזוטי שאינו בן המקום, התוצאות עשויות להיות הרסניות. בעל החיים יכול להתרבות מאוד, לדחוק בעלי חיים מקומיים משטחי המחיה שלהם, להתחרות איתם על מקורות מזון ולהפוך למין פולש שפוגע במערכת האקולוגית המקומית. כך, לדוגמה, קרפדת הקנים שהובאה לאוסטרליה על-מנת להילחם במזיקים שחיו במטעי קני הסוכר המקומיים, התרבתה מאוד והפכה למזיק שפוגע במינים מקומיים רבים שלא הסתגלו להתמודד עם עורה הרעיל.
במקרה כזה ניתן לנסות להדביר את המין הפולש באמצעים כימיים (כגון ריסוס בחומרים רעילים), או להביא בעל-חיים נוסף, שיטרוף את המין הפולש - אולם בצעד כזה שוב יש את הסיכון שבעל החיים יהפוך למין פולש בפני עצמו.

הדברה ביולוגית במערכות גדולות

המשרד לאיכות הסביבה, המפקח על הדברת החרקים, מכוון את הרשויות המבצעות את ההדברה לפעול בדרך ההדברה המשולבת ולהגיע ליעילות מרבית בהדברה תוך פגיעה מינימלית בבריאות הציבור, באיכות הסביבה ובערכי נוף וטבע ובמינימום הוצאות. מדיניות המשרד בנושא הלחימה במזיקים בכלל, דוגלת בשימוש באמצעים אקולוגיים על חשבון השימוש המקובל בחומרי הדברה כימיים, העלולים לגרום לנזק סביבתי ובריאותי. מלבד זאת, בשמורות טבע לא ניתן להשתמש בשיטה הנזכרת ולעיתים גם לא במקומות שהגישה אליהם אינה נוחה. על כן, כנגד הגישה של הדברה כימית עומדת שיטת ההדברה הביולוגית אשר ציבור גדול השוחר סביבה מצדד בה ורבים לה התומכים גם בקרב אנשי המקצוע.
רוברט גלניסטר

קורות חייו

גלניסטר נולד בווטפורד שבמחוז הרטפורדשייר, ולמד בבית הספר "Harrow Weald". גלניסטר הוא בנו הבכור של הבמאי ג'ון גלניסטר. אחיו הצעיר ממנו בשלוש שנים הוא השחקן פיליפ גלניסטר, המוכר מתפקידו כג'ין האנט בסדרות "החיים על מאדים" ו"אפר לאפר".

קריירה

הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה ב-1980 בסיטקום "Sink or Swim". עוד השתתף בסדרת הטלוויזיה "Soldier Soldier", ב"דוקטור הו" שיחק בסדרה "The Caves of Androzani" לצידו של פיטר דייוויסון שהיה שותפו לסדרה "Sink or Swim". בסדרה הקומית "על אנשים וסוסים" שיחק בתפקיד מיילס, מיליונר בעל מרכז גננות ויו"ר ועדת SWANS, ושיחק בתפקיד אורח בסדרה "A Touch of Frost". בסדרה "הנוכלים" כיכב בתפקיד אש מורגן. בנוסף שיחק גלניסטר בסרטי קולנוע אחדים.
התפקיד הידוע ביותר של גלניסטר הוא בסדרת הדרמה של ה-BBC "הנוכלים" כאש מורגן, נוכל ברמה גבוהה המגלם בהצלחה דמויות שונות על מנת לפתות ולרמות את "הקורבנות" של החבורה. גלניסטר הוא השחקן היחיד ששיחק בכל אחד מפרקי הסדרה.
עוד בטלוויזיה היו לו תפקידים קבועים בסדרה "ספוקס" בו גילם את שר הפנים, ניקולס בלייק, בסדרה "ג'ורג' ג'נטלי" ובמיני-סדרה "ספרטקוס".

חיים אישיים

גלניסטר היה נשוי לשחקנית אמנדה רדמן ולהם יש בת משותפת, אמילי. אשתו השנייה היא סיליה גלניסטר ולהם בן אחד, תומאס.
אל תהי צדיק הרבה

"אַל תְּהִי צַדִּיק הַרְבֵּה" היא עצה המופיעה במגילת קהלת, פרק ז', פסוקים ז'-ט"ז; הפסוק השלם הוא "אַל תְּהִי צַדִּיק הַרְבֵּה, וְאַל תִּתְחַכַּם יוֹתֵר, לָמָּה תִּשּׁוֹמֵם".
הוראתו הראשית של פסוק זה, לפי רוב המפרשים, היא הנחיה שלא להפריז במידת האדיקות הנדרשת בקיום המצוות. גישה קיצונית מדי בתחום זה עלולה לגרור את האדם המאמין לחסר מגופו ומנפשו דברים נחוצים - עד כדי סיגוף - ולהפוך לנטל על סביבתו.
חז"ל רואים בפסוק אזהרה לאדם שלא יחשוב להיות צדיק יותר מבוראו, כשאול, ש"דימה להיות צדיק וריחם על הרשעים" (כאשר לא קיים בשלמותה את מצוות הנביא על מחיית זכר עמלק):
"[וַיָּבֹא שָׁאוּל עַד עִיר עֲמָלֵק] וַיָּרֶב בַּנָּחַל" (ספר שמואל א', פרק ט"ו, פסוק א'. אמר רבי מני: על עסקי נחל. בשעה שאמ' לו הקב"ה לשאול, "לֵךְ וְהִכִּיתָה אֶת עֲמָלֵק וְהַחֲרַמְתֶּם אֶת כָּל אֲשֶׁר לוֹ וְלֹא תַחְמֹל עָלָיו וְהֵמַתָּה מֵאִישׁ עַד אִשָּׁה מֵעֹלֵל וְעַד יוֹנֵק מִשּׁוֹר וְעַד שֶׂה מִגָּמָל וְעַד חֲמוֹר" (ספר שמואל א', פרק ט"ו, פסוק ג'); ומה נפש אחת אמרה תורה, הבא עגלה בנחל. עכשו אם אדם חטא, בהמה מה חטאה? אם גדולים חטאו, קטנים מה חטאו? יצאה בת קול ואמרה לו: שאול, "אל תהי צדיק הרבה".
— תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף כ"ב, עמוד ב', קהלת רבה (פרשה ז', פסוק ט"ז, א')
"אל תהי צדיק הרבה": יותר מבוראך. מדבר בשאול, דכתיב "ויבא שאול עד עיר עמלק וירב בנחל". רב הונא ורבי בניה אומרים: התחיל מדיין כנגד בוראו, אמר: כך אמר הב"ה: "לך והכית את עמלק"; אם אנשים חטאו – נשים וטף ושור ובקר וצאן מה חטאו? יצתה בת קול ואמרה לו: "אל תהי צדיק הרבה" – יותר מבוראך. ורבנין אמרין: התחיל מדיין כנגד עגלה ערופה, אמר: כתיב "וערפו שם את הָעֶגְלָה בנחל" (ספר דברים, פרק כ"א, פסוק ד') – הוא הורג והיא נערפת; אם אדם חטא – בהמה מה חטאת? יצתה בת קול ואמרה "אל תהי צדיק הרבה". ריש-לקיש אמר: כל מי שנעשה רחמן במקום אכזרי – סוף שיעשה אכזרי במקום רחמן. ומנין שנעשה רחמן במקום אכזרי? שנאמר "ויחמול שאול" (ספר שמואל א', פרק ט"ו, פסוק ט'). ומנין שנעשה אכזרי במקום רחמן? שנאמר "ואת נוב עיר הכהנים הכה לפי חרב" (ספר שמואל א', פרק כ"ב, פסוק י"ט), ולא תהא כזרעו של עמלק. ורבנן אמרין: כל מי שנעשה רחמן במקום אכזרי סוף שמדת הדין פוגעת בו, שנאמר "וימת שאול ושלשת בניו" (ספר דברי הימים א', פרק י', פסוק ו').
לפי פירוש אחר, הפסוק ממליץ שלא להגזים ברדיפת הצדק. פרשנות זאת יוצאת מנקודת המוצא שההפרזה ברדיפת הצדק מפחיתה ממעלת הצדיקות ומורידה את דרגתה. לפיכך ניתן לראות בסיום הפסוק, "לָמָּה תִּשּׁוֹמֵם", אזהרה כי רדיפת הצדק המוחלט באופן בלתי מתפשר עלולה להמיט אסון. דוגמה לכך מספרות העולם ניתן למצוא בדמותו של מיכאל קולהאס בנובלה בשם זה מאת היינריך פון קלייסט.
הפסוק העוקב במגילת קהלת שולל גם הליכה בדרך הנגדית: "אַל תִּרְשַׁע הַרְבֵּה וְאַל תְּהִי סָכָל לָמָּה תָמוּת בְּלֹא עִתֶּךָ". לסיכום ממליץ קהלת על בחירה בשביל הזהב: "טוֹב אֲשֶׁר תֶּאֱחֹז בָּזֶה וְגַם מִזֶּה אַל תַּנַּח אֶת יָדֶךָ כִּי יְרֵא אֱלֹהִים יֵצֵא אֶת כֻּלָּם".
ריח

ריח הוא מה שנתפש על ידי החוש המכונה "חוש הריח". המונחים "צחנה" ו"סירחון" משמשים לתאר ריח לא נעים, בעוד המונח "ניחוח" כדי לתאר ריח נעים. המונח "אָרוֹמָה" (בתרגום מאנגלית: "ניחוח") משמש בעברית לתיאור ריחות אופייניים של משקאות כגון יין או קפה. המונח "בְּשֹׂמֶת" הוא נרדף ל"ניחוח", אלא ש"בשומת" כולל את כל סוגי הריחות, כולל חומרי ריח מלאכותיים שאינם בהכרח נעימים.

מאפיינים

ריחות הם התוצאה של קליטת כימיקלים המתנדפים באוויר, אף על פי שכמו בחושים אחרים, גורמים פסיכולוגיים יכולים למלא תפקיד בתחושת הריח. חוש הריח הוא הקדום ביותר מבחינה אבולוציונית, והנוירונים שלו מחוברים הישר למרכז הריח במוח, ללא מעבר דרך התלמוס, כמו החושים האחרים.
ניחוחות מסוימים, כמו בשמים ופרחים, נחשקים מאוד ואנשים מוכנים לשלם סכומים גדולים עבורם. תעשיות אחרות עוסקות בפיתוח מוצרים שנועדו להעלים ריחות לא נעימים, כגון דאודורנטים, מטהרי אוויר ומסנני פחם פעיל.
ריחות שנתפסים כ"נעימים":
סוגים שונים של צמחים כמו פרחים, עצים, מנתה, פירות טריים, בשמים.
ריחות שנתפסים כ"לא נעימים":
פירות רקובים, נבלה, צואה, קיא, נפיחה, הנוזל אותו מתיז הבואש על אויביו והפרשות אחרות.
תפיסת הריח תלויה, במידה רבה, בנסיבות. ריח בישול נתפש כרצוי בעת בישול, אך לא לאחר הארוחה או כאשר יש תחושת מלאות. גם גורמים תרבותיים לוקחים חלק בתפישת הריח - מה שנעים לאחד עשוי להיות לא נעים לאחר. ריחה של הגויאבה למשל הוא ריח שנוי במחלוקת, כאשר לרוב האנשים דעה מוצקה עליו לכאן או לכאן.
מחקר ריחות הוא שדה מחקר מתפתח, אך הוא מסובך ומורכב. מערכת ההרחה האנושית יכולה להבחין בין אלפי ריחות שונים על בסיס כמות מועטה ביותר של חומר הנישא באוויר. חוש הריח של חיות רבות טוב יותר. ישנם, למשל, סוגים של פרחים המפרישים ריחות הנקלטים על ידי דבורים במרחק של קילומטר ויותר.
פרומונים הם ריחות כימיים המשמשים לתקשורת. נקבת העש יכולה להפריש פרומון שיגרה את הזכר ממרחק של כמה קילומטרים. מלכות דבורי הדבש מפרישות באופן קבוע פרומונים ששולטים על פעילות הכוורת. הפועלות בכוורת יכולות להפריש ריחות שיקראו לדבורים אחרות לתוך חלל מתאים כאשר הנחיל עובר ממקום למקום, או לסמן "אזעקה" כאשר הנחיל נמצא תחת איום.

ריחות מלאכותיים

מדענים עובדים על יצור מכונות מריחות שיוכלו להתמודד עם ריחות שונים - החל מבחינת בשמים וכלה בזיהוי מחלת הסרטן, אך ה"אפים המלאכותיים" טרם הגיעו לרמת ביצועים מספקת.
מדענים אחרים עובדים על הפקת ריחות באופן אוטומטי על בסיס מגוון מצומצם של ריחות, כפי שניתן להרכיב מגוון צבעים על בסיס מספר צבעי יסוד.
בשנות השמונים היה גל אפנתי של "עטי ריח" - עטים צבעוניים, שכל אחד מהם אופיין בריח מסוים. זו דוגמה לאופנה שהטכנולוגיה גרמה. 
כיום, מנסים להלהיב את קהל הצרכנים עם גימיקים המכוונים לחוש הריח. חברת סמסונג הודיעה על הגשת פטנט על טלפונים סלולריים המכילים מכל בושם לפליטה בלחיצה על כפתור או בכניסת שיחה.
אמפולת ריח בננה, שהוא אחד הריחות שחיקויו המלאכותי רווח יותר, משמשת לבדיקת אטימותו של מסנן מסכת אב"כ: אם ניתן להריח את הריח, המסכה אינה אטומה או שמסנן הפחם טעון החלפה.
כאשר הועלתה האופרה "האהבה לשלושה תפוזים" בישראל בתחילת שנות התשעים, חולקו לקהל כרטיסי ריח. במהלך ההופעה, בין הסצנות, הוצג על הבמה שלט שנשא מספר. הקהל התבקש לגרד את המשבצת המתאימה למספר, כדי להפיק ריח התואם את הסצנה הקרובה.

זיהוי אנשים לפי ריח גופם

מחקר אמריקאי מגלה שלכל אחד מאיתנו יש ריח גוף ייחודי משלו. בעקבות המחקר השקיע משרד ההגנה האמריקאי בפיתוח מכונה שתזהה אנשים על פי ריח גופם. הפרויקט שמתוכנן בפנטגון מבוסס על הרעיון שלכל אדם גנים שמייצרים ריח גוף ייחודי.
ארטורו דה קורדובה

ילדותו וצעירותו

ארטורו גרסיה רודריגס נולד במרידה, במדינת יוקטן.
הוריו היו ארטורו גרסיה פוז'ול ואיסבל רודריגס אצ'ווריה מורו, קובנים בעלי שורשים קטאלנים ובסקים, שהתיישבו במרידה, בחצי האי יוקטן.
עד גיל 7 גדל בעיר הולדתו. אחר כך מתוך חשש מפני האירועים המהפכניים שהסעירו את מקסיקו באותה תקופה עקרה המשפחה לארצות הברית, בה נשארה עד שמלאו לו 12. בהמשך היגרו לארגנטינה
את ארטורו שלו להשתלם בשפות בשווייץ.
בשנת 1928 שב גרסיה רודריגס לארגנטינה ועבד ככתב של סוכנות החדשות United Press
בשנת 1932 נסע לבכוונה להגר לארצות הברית אך בדרך השתהה בעיר הולדתו מרידה ונשאר לבסוף במקסיקו אחרי שהכיר צעירה יפה בשם אנה אראנה. הוא התחתן איתה ב-23 באוגוסט 1933
התיישב תחילה במרידה עצמה בה מצא עבודה כקריין הודות לקולו הגברי והקטפיתי ולהגייתו המושלמת.
כעבור זמן עבר לגור במקסיקו סיטי, ועבד כקריין בתחנת הרדיו XEW.
קיבל את תפקידו הראשון בקולנוע מהבמאי והמפיק ארקדי בויטלר, בסרט "Celos", בו שיחק לצדם של פרננדו סולר ווילמה וידל. ידידו, רוברטו קנטו שיכנע אותו לשנות את השם השגרתי מדי "גרסיה" ל"דה קורדובה", שם בעל רמזים אריסטוקרטיים ושהזכיר את העיר קורדובה שבארגנטינה, שבו חי בילדותו.

הקריירה הקולנועית

דה קורדובה התחיל את הקריירה הקולנועית שלו בשנת 1936 ועד שנת 1971 השתתף ב-106 סרטים. 
רוב סרטיו, כמו למשל Tourments בבימוי לואיס בוניואל (1953) וגרסה קולנועית מקומית ל"רוזן מונטה קריסטו" (1942) שבו גילם את דרנטס, הופקו במקסיקו. קורדובה כיכב בשנות ה-1940 גם במספר סרטים אמריקאיים, ביניהם 
For Whom the Bell Tolls ("למי צלצלו הפעמונים") ‏ (1943),Frenchman's Creek ‏ (1944) Incendiary Blonde ‏ (1945),ו- New Orleans ‏ (1947).
קרודובה היה לאחד מחשובי שחקני הקולנוע בדרום אמריקה ובספרד.
ארטורו דה קורדובה נפרד מאשתו שלא הסכימה לתת לו גט ואחרי שנת 1964 נמצא בקשר זוגי עם השחקנית ממוצא ארגנטינאי מרגה לופס. 
בשנת 1967 לקה תסחיף מוחי שהשאיר אותו משותק בפלג גופו השמאלי. ב-3 בנובמבר 1973 נפטר במקסיקו באופן פתאומי בגלל אירוע מוחי חוזר.
ארטורו דה קורדובה נפטר באופן פתאומי בשנת 1973 במקסיקו סיטי עקב אירוע מוחי בגיל 66. 
המפיק הסרטים המקסיקני אלקס גרסיה, גילה כי הוא נכדו של קורדובה. הוא הבעלים של חברת הסרטים AG כולל BN Films.