google/wiki40b huggingface dataset:
רנה השני, דוכס לורן

ביוגרפיה

רנה נולד ב-4 ביוני 1489 בבר-לה-דוק, לפרי השני, רוזן וודמון וליולנד, דוכסית אנז'ו, בתם של רנה מאנז'ו ואיזבל, דוכסית לורן. בשנת 1470 מת אביו, ורנה ירש את התואר רוזן וודמון. ב-9 בספטמבר 1471 התחתן רנה עם ז'אן ד'ארקור, אולם הנישואין בוטלו בשנת 1485. בשנת 1473 מת ניקולא הראשון, דוכס לורן, ורנה ירש את דוכסות לורן יחד עם אמו.
רנה אשר היה נתון ללחץ מצד לואי האחד עשר, מלך צרפת ושארל הראשון, דוכס בורגונדיה, חבר בתחילה לשארל, אולם לאחר מכן הפנה לו עורף וחבר למחנה של מלך צרפת. בשנת 1475 נאלץ רנה לעזוב את הדוכסות, לאחר פלישה של כוחות בורגונדיים, והוא חזר אליה רק לאחר מותו של שארל בקרב ננסי בשנת 1477. בשנת 1476 מתה סבתו מארי, רוזנת ארקור, ורנה ירש את התארים רוזן ארקור וברון אלבוף. בשנת 1478 השתלט לואי האחד עשר על אנז'ו ופרובנס, ובתמורה העניק לרנה את הזכויות על דוכסות לוקסמבורג ורוזנות בורגונדי. בשנת 1482 סופחה רוזנות בורגונדי לצרפת ורנה קיבל אותה לחזקתו, אולם בשנת 1493 היא הוחזרה לבית הבסבורג, מאידך, דוכסות לוקסמבורג נשארה כל העת בידי ההבסבורגים, ללא שרנה יכול היה לממש עליה את זכויותיו. בשנת 1480 ירש רנה את דוכסות באר וצירף אותה לנחלותיו, ובשנת 1484 נקבע על ידי פייר השני, דוכס בורבון, שהיה עוצר הממלכה בשם שארל השמיני, מלך צרפת, שהדוכסות תהיה חלק בלתי נפרד מדוכסות לורן.
בשנת 1482 נסע רנה לאיטליה וניצח את דוכס פרארה בקרב אריה כבעל ברית של הרפובליקה של ונציה, ובשנת 1483 מתה אמו, ורנה ירש את טענותיה לממלכת נאפולי ולממלכת ירושלים. בשנת 1485 השתתף רנה במרד נגד שארל השמיני שנמשך עד לשנת 1488. ב-1 בספטמבר 1485 התחתן רנה עם פיליפה מחלרה, בתם של אדולף, דוכס חלרה וקתרין מבורבון, ממנה נולדו לו 12 ילדים. בשנת 1488 הציעו הנאפוליטנים לרנה את כתר ממלכת נאפולי, אולם שארל השמיני תבע אותו לעצמו.
ב-10 בדצמבר 1508 מת רנה בפיין במהלך ציד, ובנו אנטואן, דוכס לורן ירש את נחלתו ותאריו.
ישראל מיכל רבינוביץ

ביוגרפיה

נולד בהורודץ, במחוז קוברין שבפלך גרודנו, לרב משה צבי (נפטר 1862) שהיה דור שני לרבני הורודץ ובמקביל גם רבה של אנטופול. בילדותו נחשב לילד פלא והשתמר רישום שלו כחבר מן המניין באחת מקבוצות הלימוד של בית הכנסת, בכינוי "ילד שעשועים". הוא למד בבריסק דליטא ואחר כך בהורדנה והחל להעביר בעצמו שיעורים בתלמוד באחד מבתי הכנסת. תקופה מסוימת חזר לבית אביו באנטופול ושימש כממלא מקומו בדרשות בבית הכנסת בתקופות היעדרות של האב. בתקופה זו נישא לאשה מבריסק ועבר לגור בעיר, אך הנישואין לא צלחו והזוג נפרד. קיימת סברה לפיה נולד לזוג ילד אותו הותיר ימ"ר בחזקת גרושתו, השמועה הסבירה את הגירושין בכך שימ"ר נתפס להשכלה ומגבלות הנישואין והפרנסה הפריעו את התקדמותו במחקריו ובאורח חייו החדש.
ימ"ר נסע לברודי והצטרף לקבוצת המשכילים בעיר כמו יצחק ארטר וחבריו. במשך שנה וחצי התרועע עם משכילי ברודי כדי לרכוש את השפה הגרמנית, ואז נסע לברסלאו ללמוד לטינית ויוונית מפי פרופ' דניאל חבולסון. באוניברסיטת ברסלאו למד בלשנות אך לא השלים את לימודיו אלו, אף על פי שהוציא בתקופה זו ספר דקדוק עברי, ועבר ללמוד רפואה. עם השלמת לימודיו לאחר שמונה שנים, היגר לצרפת והתמנה ב-1854 כסטאז'ר בבית חולים פריזאי. הוא הגיש תרגום משלו לצרפתית של אחד מכתביו הרפואיים של הרמב"ם, "סמי המוות והרפואות כנגדם", כדיסרטציה שלו.
בשלב זה נטש את עיסוקיו הרבים והתמקד במפעלו הגדול, תרגום התלמוד הבבלי לצרפתית, שנתפסה אז כשפה הבין-לאומית הבולטת, מתוך מטרה להראות את חכמת עם ישראל לאומות העולם. תרגומו, שנדפס על מסכת מכות, סנהדרין, בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא, אינו רק תרגום מילולי שורה-מול-שורה כמקובל, אלא סיכום שיטתי של כל סוגיה. במקביל פרסם שני ספרים על דיני הנפשות בתלמוד ודיני נזיקין שבתלמוד. כל הספרים הללו נדפסו בשנות ה-70 של המאה ה-19, שלפי עקיבא בן-עזרא (קוסטרומצקי) היו העשור הפורה בחיי רבינוביץ בשדה חכמת ישראל.
 
רבינוביץ היה פעיל ציוני בפריז, תמך באגודת היהודי הנצחי שקראה להתחדשות יהודית בארץ ישראל, ועמד בראש אגודת "בני ציון" ואחריה "נושאי נס ציונה", שתיהן בפריז. הוא שימש ציר בני ציון לוועידת קטוביץ ונבחר בה לחבר הוועד המרכזי.
במאי 1890 ביקר בעיר הולדתו הורודץ שבה כיהן אז אחיו הרב יהושע יעקב רבינוביץ כרב, על מקומו של אביהם. הוא נשא נאום בגרמנית בשבח התלמוד, והזכיר את דרשתו - חמישים שנה קודם לכן - באותו מקום. בהיותו בוורשה ניסה לארגן הדפסת ספריו בתרגום לרוסית אך הדבר לא יצא אל הפועל.
ימ"ר נפטר לאחר תקופת מחלה, בלונדון שבה גר בשלוש שנותיו האחרונות, ביום שבת י"ב בסיוון ה'תרנ"ג, 27 במאי 1893. הוא נקבר בעיר ביום שני.
אקים

שם

שם האגודה כשהוקמה היה אגודה לאומית לקימום ילדים מפגרים בישראל (אקי"ם). באספה הכללית של העמותה ביולי 2012 הוחלט להחליף את המושג "פיגור שכלי" בשם ובתקנון של העמותה למושג "מוגבלות שכלית התפתחותית", בהתאם להחלטת משרד הרווחה והשירותים החברתיים, שהתקבלה בעקבות המלצת ועדה בה השתתפו נציגי העמותה. מאידך התקבלה החלטה לשמר את השם "אקים" שהפך למותג, אך להסיר את הגרשיים, שכן אין לראות עוד בשם העמותה ראשי תיבות.

היסטוריה

אקים היא עמותה שנוסדה בשנת 1951 על ידי קבוצת הורים לאנשים עם פיגור שכלי כדי ללחוץ על הרשויות להקים מוסד עבור ילדים מפגרים. בשנת 1953 שונה תקנון האגודה כדי לאפשר לציבור הרחב להצטרף אליה ובמיוחד מתנדבים מבין בעלי המקצוע שעסקו בתחום. האגודה פעלה לקיום מפקד לבירור מספר הילדים המפגרים בישראל ולהקמת מוסדות עבורם. תחילה הוקמו סניפים בירושלים ותל אביב ובשנת 1953 הוקם סניף בחיפה.
בשנת 1955 הוקמה על ידי האגודה קרן לקימום מפגרים לצורך מחקר מדעי על בעיות המפגרים וסיוע לחינוך וסידור מפגרים. באותה שנה האגודה הגיעה להסדר עם מס הכנסה על הקלות במס שיינתנו להורים לילדים מפגרים, שיקבלו אישור מהאגודה.
בשנת 1965 החלה אקים ברמת גן ובחיפה במבצע איסוף כספים בעזרת תלמידי בית ספר, בסיסמה "גג לילד המפגר", שנהפכה למסורת שנתית.

פעילות

אקים מהווה, בין השאר, גוף תומך, מייעץ ומלווה, הן לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית,  שמספרם בישראל מגיע כיום (2010) לכ-34,000, והן לבני משפחותיהם, שמספרם מגיע לכ-120,000. העמותה יוזמת חוקים ותקנות לשמירה על זכויותיהם של אנשים אלה ומבקרת את אכיפתם, כולל דאגה למינוי אפוטרופוסים שישמרו על האינטרסים שלהם, הן אפוטרופסים מבין בני המשפחה והן אפוטרופסים חיצוניים. לשם כך הקימה אקים עמותה נוספת, "אקים לאפוטרופסות", המשמשת כאפוטרופסית של כ-1,500 חסויים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, שאין להם בני משפחה המסוגלים ורוצים לשמש כאפוטרופסים. 
בנוסף לכך אקים מפעילה ברחבי הארץ  שירותים בתחום הדיור בקהילה בתוך שכונות מגורים, מרכזי יום לתעסוקה לאנשים סיעודיים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, מרפאות שיניים ייחודיות, פרויקט נופש ארצי, גיוס לצה"ל, קו סיוע ותמיכה בעברית ובערבית, פעילות פנאי (מועדונים), פרויקט "תעסוקה בדרך אחרת" להשמת אנשים עם מוגבלויות במקומות עבודה בשוק החופשי (בשיתוף עם המוסד לביטוח לאומי), קבוצות תמיכה להורים, ערבי זכויות ועוד.   
דרך הפעולה של אקים היא על ידי ועדי הורים, סניפים ומחלקות במרכז העמותה. נכון ל-2019 יו"ר העמותה הוא עמי אילון ומנכ"לית העמותה היא סיגל פרץ-יהלומי.
פיצה פצה, פיצרייה תל אביבית המעסיקה מלצרים בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית בשיתוף עם פרויקט "תעסוקה בדרך אחרת", זכתה לאות "בזכות" מטעם אקים.
הרברט האופטמן

קורות חיים

האופטמן נולד בניו יורק שבארצות הברית, כבכור ללאה (רוזנפלד) ולישראל האופטמן. ב-1940 נישא הרברט האופטמן לאדית סיטרינל (Edith Citrynell) ולזוג נולדו שתי בנות. 
האופטמן התעניין במתמטיקה ובפיזיקה כבר בגיל צעיר. ב-1937 סיים את לימודיו בסיטי קולג' של ניו יורק, וב-1939 סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת קולומביה. לאחר מלחמת העולם השנייה, החל לשתף פעולה עם ג'רום קרל במעבדת המחקר של חיל הים האמריקני (United States Naval Research Laboratory). באותה העת נרשם ללימודי דוקטורט במתמטיקה באוניברסיטת מרילנד, אותו סיים ב-1954. השילוב בין לימודי הכימיה הפיזיקלית של קרל ללימודי המתמטיקה של האופטמן, הניבו תוצאות שאיפשרו להתמודד עם בעיית המופעים (Phase problem) בהקשר של קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, וזאת באמצעות השיטה הישירה (direct methods) שפיתחו. ב-1953 פרסמו הוא וקרל את המאמר "Solution of the Phase Problem I. The Centrosymmetric Crystal", ובו העקרונות של השיטה ההסתברותית, שעומדת בבסיס משוואת סאייר (Sayre equation).
ב-1970 הצטרף האופטמן לקבוצת המחקר הקריסטלוגרפי של הקרן הרפואית של באפלו (Medical Foundation of Buffalo), שם הפך לראש מעבדה ב-1972. בשנות השמונים, עבד על פענוח מבנה גבישי באמצעות שילוב בין השיטה הישירה לבין החלפה איזומורפי ופיזור אנומלי של קרני האור.
האופטמן קיבל דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מרילנד, מהסיטי קולג' של ניו יורק, מאוניברסיטת בר-אילן, מאוניברסיטת קולומביה וכן מאוניברסיטאות נוספות. ב-1985 זכה בפרס נובל לכימיה יחד עם ג'רום קרל. מאוחר יותר, ב-1988 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית. באותה שנה קיבל גם אות הוקרה מהאיגוד ההומניסטי והאתי הבינלאומי.
אברהם קרסקס

קורות חייו

אברהם קרסקס נולד ב-1325 במיורקה כבן לשושלת רבנים. עיקר פרסומו היה בתחום הקרטוגרפיה, אך תואר על ידי כותב בן זמנו גם כאמן של בניית שעונים, מצפנים וכלי ניווט אחרים. הוא היה חבר מוביל בבית הספר המיורקי לקרטוגרפיה, אשר היה פורץ דרך בתחומו. שמו האמיתי הוא "קרסקס בן אברהם", אך בספרות מאוחרת יותר שמו נזכר בעיקר בצורה המשובשת. לפעמים הוא נזכר גם כ"קרסקס היהודי".

האטלס הקטלאני

בשנת 1375, אברהם קרסקס ובנו יהודה קיבלו משימה מחואן הראשון מלך אראגון לחבר מספר מפות ניווט של העולם המוכר, עם פירוט רב יותר מהמפות המקובלות עד אותה תקופה. המלך הורה לשניים לפרט במפות על כל "מזרח ומערב" ובפרט "על כל מה שקיים מערבה ממיצרי גיברלטר". בתמורה לכך אברהם קרסקס ובנו שולמו 150 מטבעות זהב אראגוני ו-60 פאונד מיורקי, על פי מסמכים מהמאה ה-14 שנכתבו על ידי המלך עצמו. האב ובנו עבדו על המפות בביתם ברובע היהודי של פלמה דה מיורקה והשלימו אותם באותה שנה. האטלס הקטלאני כולל לא רק מפות, אלא גם מידע באסטרונומיה ותיאורים של אזורים שונים בעולם כפי שהם נכתבו בספרי מסעות אירופאים, כולל אלה של מרקו פולו.
האטלס הקטלאני חיבר מידע ממקורות ישנים וחדשים, והיווה "הניחוש הטוב ביותר של ימי הביניים למפה של העולם". על מפות האטלס תוארו בצורה מדויקת למדי חופי הים התיכון וחופי האוקיינוס ההודי. ערים נוצריות צוינו באטלס על ידי צלב. הממלכה המונגולית הוצבה במיקומה הנכון במרכז אסיה, וניתן בו פירוט אף לגבי ערים מסוימות בסין. עם זאת כמו מפות עולמיות אחרות בנות התקופה, גם באטלס הקטלאני ירושלים תוארה כיושבת במרכז העולם. 
מלבד האטלס הקטלאני, ישנן מספר עבודות נוספות שמיוחסות לאברהם קרסקס או לבנו, אך אין תמימות דעים בין החוקרים האם אכן הם חיברו אותן. בין עבודות אלה ישנן מפות של איסטנבול, פריז, נפאל, ונציה וערים נוספות בעולם.
היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי

היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי ממוקם במוזיאון הכדורגל בפירנצה, איטליה, בסמוך למשרדי התאחדות הכדורגל האיטלקית. מטרת ההיכל, שהוקם בהובלתה של התאחדות הכדורגל, היא לקדם את המסורת, ההיסטוריה, התרבות והערכים של הכדורגל האיטלקי. החל משנת 2011 ובכל שנה, נכנסים להיכל התהילה כדורגלן, מאמן, כדורגלן ותיק, שופט ומנהל, וחברי כבוד לאחר מותם. החל משנת 2014, נכנסת גם כדורגלנית אל ההיכל.
אוראניה

במיתולוגיה היוונית, אוראניה ("שמיימית") הייתה אחת מתשע המוזות, בנותיהם של זאוס, ראש האלים, ושל מנמוסינה, אלת הזיכרון, ומלוותיו של אפולו, אל היופי והאמנויות. אוראניה הייתה המוזה של האסטרונומיה והאסטרולוגיה. בדרך כלל היא מתוארת מחזיקה גלובוס בידה השמאלית ויתד בידה הימנית, וכשלגופה היא עוטה גלימה משובצת בכוכבים. 
מספר מצפי כוכבים ברחבי העולם נקראים על שמה של אוראניה, דוגמת אלו בברלין, בווינה, בציריך ובאנטוורפן. גם מצפה הכוכבים המפורסם "אוראניבורג" (אנגלית: Uraniborg; דנית: Uranienborg) שהקים האסטרונום הדני טיכו ברהה נקרא על שמה, והוקדש לכבודה.
האסטרואיד 30 אוראניה  שהתגלה ב-1854 על ידי ג'ון ראסל הינד נקרא על שמה.
איתמר מטייל על קירות

עלילה

בחדרו של הילד איתמר תלויות שלוש תמונות שונות, בהן מתוארים הדברים הבאים: אריה ולביאה ביער, ילדה המעיפה עפיפון אדום, ורכבת שבראשה קטר קיטור ירוק, ובקרונות נראים אנשים ובעלי חיים שונים.
בספר מתואר כי לאיתמר יכולת קסומה של הליכה על קירות, ויתר על כן ביכולתו להיכנס לתוך התמונות שבחדרו. הוא עושה זאת לאחר שהוריו מבקשים ממנו לשכב בשקט ולחדול מלהפריע להם בבקשות שונות.
בביקורו בתמונת האריה והלביאה סיפרו לו השניים בעצב כי בנם רץ אחרי רכבת וקפץ עליה. כתוצאה מכך היא נסעה איתו, הם אינם יודעים את מיקומו והוא אינו יכול לרדת מהרכבת. לצערם אין ביכולתם לקחת אותו לאור העובדה כי רק יצור קטן במיוחד מסוגל להיכנס ולצאת מן המסגרת.
למזלם הרכבת בה מדובר היא זו שבראשה הקטר הירוק, המופיעה בתמונה אחרת בחדרו של איתמר, והוא משיב את בנם אליהם בחזרה הודות לעפיפון של הילדה ששמה שולמית (ולא "רוצקי פוצקי" כפי שקראו לה איתמר ואביו). העפיפון איפשר לכפיר הקטן לרדת מהרכבת ולהגיע אל הוריו במעופה. הכפיר הבטיח כי לא יעזוב את ביתו ללא רשות בעתיד.

משחק המחשב

לאור הצלחת הספר, פיתחה חברת משחקי המחשב הישראלית, קומפדיה, משחק מחשב בעל אותו השם. המשחק יועד לגילאי 4-8 ומתבסס על עלילת הספר באמצעות משחקונים, שמלווים בקטעי אנימציה בין משחק אחד לשני.
אשר פרס

ביוגרפיה

אשר פרסמן נולד ב-1934 בעיירה בולייה-סיר-דורדון  שבצרפת, בנם של שלמה (סלומון) ושולמית (סלומיאה) פרסמן, מהגרים יהודים מלמברג. אביו, מהנדס חשמל, עבד בצרפת בהנחת קווי מתח חשמליים. בזמן מלחמת העולם השנייה הצטרף אביו למחתרת שלחמה בנאצים, בעוד אשר ואמו נדדו מכפר לכפר עד לסיום המלחמה. בשנת 1949, כשהיה בן 15, עלה פרס לישראל בעלייה ההמונית עם משפחתו על סיפון ה"נגבה"; בארץ שינה את שמו הפרטי ל"אשר" ואת שם משפחתו עִברת מ"פרסמן" ל"פרס".
למד בתיכון קלעי בגבעתיים. את תאריו האקדמיים קיבל בטכניון. למרות אהבתו הרבה לפיזיקה, נרשם בשנת 1952 ללימודי תואר ראשון בפקולטה להנדסת מכונות, בעצת אביו, משום שפיזיקה נחשבה כמקצוע שבו לא ניתן למצוא פרנסה. בשנת 1959 קיבל תואר דוקטור מהפקולטה לפיזיקה בטכניון תחת הנחייתו של פרופ' נתן רוזן, תלמידו של אלברט איינשטיין ומייסד הפקולטה (עבודתו הייתה בנושא "קרינה גרביטציונית"). מיד בתום לימודיו הצטרף לסגל הטכניון. ב-1965 נבחר לנשיא האגודה הישראלית לפיזיקה. בשנת 1967, בגיל 33, מונה לפרופסור מן המניין, ובשנת 1988 מונה לפרופסור מחקר. שימש דקאן הפקולטה לפיזיקה בשנים 1966 ו-1982, ודקאן בית הספר ללימודי מוסמכים בטכניון בשנים 1972–1974. פרסם שני ספרים ולמעלה מ-250 מאמרים.
בשנת 2004 זכה בפרס רוטשילד לפיזיקה.
אשר פרס נפטר ב-2005, בגיל 71. נקבר בחיפה. היה נשוי לאביבה ולהם שתי בנות. אחת מהן היא ד"ר לידיה פרס (הרי), מרצה בפקולטה למתמטיקה בטכניון.
בשנת 2006 התפרסמה רשימה אוטוביוגרפית שלו תחת הכותרת "I am the cat who walked by himself".

עבודותיו


פרס פרסם עבודות משמעותיות ופורצות דרך במספר שטחים בפיזיקה, בהם: תורת היחסות הכללית, כאוס קוונטי, יסודות תורת הקוונטים, הצפנה קוונטית, ואינפורמציה קוונטית. חיבר ספר יסודי בתורת הקוונטים, ואחד מששת האבות המייסדים של תורת ה"טלפורטציה קוונטית" שנכתבה בשיתוף צ'ארלס בנט וארבעה מחברים נוספים.
פרס ניסח קריטריון תנאי מספיק פשוט לשזירות של מצב קוונטי המתואר על ידי מטריצת הצפיפות. התנאי הוא תנאי ספקטרלי על השחלוף החלקי של מטריצת הצפיפות. עבור שני קיוביטים התנאי הוא גם תנאי מספיק ובמקרה זה הוא ידוע בשם תנאי פרס-הורודצקי.
רבוע הקסם של פרס ומרמין משמש להדגמת אפקט הפסאודו-טלפתיה של מכניקה קוונטית.

אשר פרס ומנחם בגין

בשנת 1983, במהלך  מלחמת שלום הגליל בין ישראל ללבנון ומתוקף תפקידו כדיקן הפקולטה לפיזיקה בטכניון, הציע פרופסור פרס את מועמדותו של ראש ממשלת ישראל מנחם בגין, כמועמד לפרס נובל בפיזיקה. בנימוקים למועמדות כתב כי ראש הממשלה בגין ראוי לפרס נובל בפיזיקה כפי שהוא ראוי לפרס נובל לשלום (שזכה בו יחד עם אנואר אל סאדת בשנת 1978 בעקבות הסכם השלום עם מצרים). לשכת ראש הממשלה לא העריכה את העקיצה וביקשה מנשיא הטכניון להתנצל בפני האקדמיה השוודית, שמצדה השיבה כי אינה רואה צורך בהתנצלות.
טיני: השינוי הגדול של ויולטה

תקציר העלילה

לאחר שויולטה, נערה מלאת שמחת חיים, הפכה לאמנית נהדרת כמו חברה, לאון, היא מחליטה לפרוש בעקבות לחץ שלא מאפשר לה לנוח. יום אחד, ויולטה קיבלה מכתב מאיזבלה, חברה של המשפחה, שמזמינה אותה לבוא להתארח בבית לאמנים צעירים באיטליה. באיטליה, ויולטה עוברת מסע לגילוי העצמי, פוגשת חבר חדש בשם קאיו ומציירת איתו חברות. בינתיים, לודמילה מספרת ללאון שויולטה ברחה ויחד הם מחליטים לחפש אותה. איזבלה עוזרת לויולטה לגלות שלמעשה כונתה "טיני" על ידי אמה, ומאפשרת לה להשיג התחלה חדשה בחייה.

פסקול

שירים מתוך פסקול הסרט צורפו לאלבום הבכורה של מרטינה סטואסל, "Tini", ב-29 באפריל 2016.
STS-65

מטרת המחקר

מטרת הניסוי של הניווט הייתה לחקור את ההתפתחות המוקדמת של איברים כבדים. שלפוחית ונרתיק הם איברים מיוחדים וגם האוזניים הפנימיות של כל בעלי חוליות. הם מכילים או סידן אשר נמצא על קרום שנמצא מעל תאי שיער חושית. המשיכה של כוח הכבידה על אבן האוזן חשה בעזרת תאי השיער, ומודיע על גירוי הכבידה למוח באמצעות חיבור סיבי עצב. 
הניסוי תוכנן כדי לקבוע האם ייצור אבן אוזן ופיתוח של תאים קולטניים הקשורים לאבן האוזן ולסיבי העצב עשויים להשתנות בסביבת הכובד של המרחב.
הניסוי מדוזה נועד ללמוד התנהגות ופיתוח בחלל. פרמטרים התנהגותיים למדו שחייה, פעימה וכיוון. מחקר של תהליכים התפתחותיים התמקד באברי חישה כבדים. הניסוי גם ממלי לקבוע את רמת גירוי הכבידה המלאכותית הדרושה כדי לנטרל כל השפעה שלילית של טיסה בחלל.

מהלך המחקר

המחקר עצמו נערך בכך שלפני שנסעו האסטרונאוטים לחלל נאס"א בדקו את רמת התפקוד ואופן התפקוד של האיברים הכבדים לפני הטיסה בכדי לבדוק כיצד ואם השתנו איבריהם בזמן הטיסה ולאחריה.
הם בדקו זאת בכך שבדקו את התאים שלהם ובאיזה מצב הם מבחינה מדעית, ולאחר הטיסה בדקו אם ההרכב התשנה.
מהלך 15 יום המשימה ערכו ניסויים מרחבי העולם הנוגעים לנוזלים, מתכות, צמחים, זבובי פירות, מדוזה, דגי זהב, ואפילו כמה ניוטות רדומות של יפני רדוף, שאותן כינו "אסטרו ניוטס". עבודה במודול Spacelab המפרץ של קולומביה, הם עבדו מסביב לשעון בשתי משמרות. משימה מוצלחת זו סייעה לסלול את הדרך לפעולות מדעיות עתידיות על גבי תחנת החלל הבינלאומית.

תוצאות המחקר

שינויים וסטיות כרומוזומליות נראו בתאים. מספר ניכר של תאי בינוקלאט, תאים בעלי שני גרעינים, נמצאו גם בדגימות הטיסה. הדגימות של בקרת הקרקע היו כולן בלתי-גרעיניות.
כלומר נראו שינויים באיברים הכבדים מה שאומר, שהניסוי עבר בהצלחה.
סמפור (מדעי המחשב)

במדעי המחשב, סמפור (מיוונית עתיקה: (σῆμα (sêma - סימן, ‏ (φωρος (phoros - נושא; באנגלית: Semaphore; לפי האקדמיה ללשון העברית אַתָּת) הוא מנגנון לסנכרון מספר תהליכים הפועלים במחשב במקביל, ומטרתו לפתור את בעיית המניעה ההדדית (Mutual exclusion). 
הסמפור הוא למעשה הרחבה של מנגנון המנעול, והוא יכול לקבל ערכים שלמים אי שליליים. סמפור בינארי פועל למעשה כמו מנעול.
מנגנון הסמפור הומצא על ידי מדען המחשב ההולנדי, אדסחר דייקסטרה, באמצע שנות ה-60, והוא נמצא בשימוש נרחב במערכות הפעלה רבות.

תיאור הבעיה ופתרונה באמצעות לולאה

כאשר קיימים מספר תהליכים אשר חולקים ביניהם משאבים משותפים (למשל, תא זיכרון או קובץ) יכולה להיווצר בעיית אמינות של המידע כאשר שני התהליכים ניגשים למשאב משותף ומשנים את תוכנו ללא סדר. 
פתרון של הבעיה נעשה על ידי הגדרת "קטע קריטי", אשר כל אחד מן התהליכים יוכל להיכנס אליו או לצאת ממנו רק לאחר ביצוע מספר פעולות, שמטרתן להבטיח כי בכל נקודת זמן רק תהליך אחד נמצא בתוך קטע הקוד הקריטי שלו. 
פתרונות לבעיה יכללו תמיד המתנה עד אשר תנאי כלשהו יתקיים, כתנאי לכניסת התהליך לקטע הקריטי (עד אשר תנאי כלשהו יתקיים, אל תבצע פעולה). מימוש המתנה כזו יעשה על ידי לולאת while. הבעיה בפתרון זה היא שההמתנה בתוך הלולאה דורשת זמן מעבד. בנוסף לכך, קיימת סכנה כי בעת ביצוע קטע הקוד לכניסה לקטע הקריטי, אשר מורכב ממספר פקודות (או מפקודה אחת אשר מורכבת ממספר פקודות מכונה), "יחטף" המעבד מהתהליך וכך עלול לקרות מצב בו המשך ביצוע התוכנית מסתמך על נתונים לא מעודכנים. 
אחד הפתרונות שהוצעו לבעיה היה הוספת רכיב חומרה אשר מבצע סדרת פקודות בצורה אטומית, אשר לא מאפשרת למערכת ההפעלה (או למתזמן) לקטוע את ביצוע סדרת הפקודות. אולם פתרון זה לא מנע את בזבוז משאבי המעבד בהמתנה לקיום התנאי לכניסה לקטע הקריטי.

פתרון הבעיה באמצעות סמפור

כיום נהוג לפתור בעיה זו על ידי שימוש בסמפור: מעין דגל (flag) אשר כדי לשנות את ערכו התהליך נדרש לבקש זאת ממערכת ההפעלה. במידה והדגל כבר "נתפס" על ידי תהליך אחר, מערכת ההפעלה תעביר את התהליך ל"מצב שינה", ו"תעיר" אותו על ידי משלוח פסיקה ברגע שהדגל "משוחרר" על ידי התהליך שתפס אותו. 
בצורה זו מתאפשר סנכרון ללא בזבוז זמן מעבד, וכן מובטח לנו כי מערכת ההפעלה מפקחת על מצב הדגל ושינוי של ערכו מבוצע בצורה אטומית (לא ניתן לחטוף לתהליך את המעבד בזמן שינוי ערך הדגל). אמנם אם הסמפור איננו "הוגן", משחרר לפי הסדר בו ניסו לתפוס אותו, קיימת בעיה של הרעבה.
היפו (סוג)

מאפיינים

באופן כללי ניתן למנות מספר הבדלים מורפולוגים בולטים בין ההיפו לבין הסוג היפופוטם: ראשו של ההיפו קטן, קצר ומעוגל, והנחיריים והעיניים אינם בולטים מהראש. החרטום אינו מוארך כאצל ההיפופוטם, הלוע קן בצורה ניכרת והוא הדין לשיניים והניבים. גופו של ההיפו מעוגל וקומפקטי יותר מההיפופוטם, ורגליו צרות יותר. צבעו של ההיפו כהה יותר משל ההיפופוטם  - לרוב חום-שחרחר כהה עם גוון זית. 
ההבדלים בין ההיפו להיפופוטם עולים בקנה אחד עם העדפות אקולוגיות: בעוד שההיפופוטם חי תדיר במקווה מים כך שיש לו צורך גדול בארובות עיניים ונחיריים מוגבהים כדי שיוכל להביט בקלות מחוץ למים, ההיפו נוטה להיות יבשתי יותר והוא מצוי לעיתים קרובות ביערות הרריים שלאו דווקא סמוכים למקורות מים. מסיבה זאת גם אצבעות רגליו מפוזרות יותר וקרומי השחייה שלהן אינן מפותחים וזאת כדי שיוכל לצעוד בקלות גם באדמה קשה. תזונתו של ההיפו רחבה יותר משל ההיפופוטם ומלבד עשבים וצמחים מימיים  כוללת גם פירות, שיחים וצמחיית יער אחרת. ההיפו פעיל בעיקר בשעות הלילה, והוא אינו חברותי כהיפופוטם אלא מעדיף לחיות בגפו.
אופיר מזרחי

קריירה

מזרחי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ולאחר שלא זכה לדקות משחק עבר לשחק במועדון ספורט נשר. בשלוש שנים הוא הבקיע 81 שערי ליגה, ובקיץ 2011 הצטרף למחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה.
ב-25 בנובמבר 2011 ערך מזרחי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של עירוני קריית שמונה, בניצחון 2–0 נגד בני יהודה תל אביב, ובאותו משחק גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. ארבעה ימים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית, בהפסד 0–2 לאתלטיק בילבאו בשלב הבתים של הליגה האירופית. את עונת 2012/2013 סיים מזרחי עם שלושה שערים ב-15 משחקים בקבוצה הבוגרת. בעונת 2013/2014 הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, כבש שישה שערי ליגה, ובסיום העונה היה שותף לזכייה בגביע המדינה, לראשונה בתולדות המועדון.
ב-13 באוגוסט 2013 ערך מזרחי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק ידידות נגד בלגיה. ב-8 בספטמבר 2013 הבקיע את צמד שערי הבכורה שלו במדי הנבחרת, בניצחון 2–7 נגד אזרבייג'ן, ובסך הכל כבש שישה שערים ב-10 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
בעונת 2014/2015 כבש שוב שישה שערי ליגה, והיה שותף לעונה מוצלחת נוספת של עירוני קריית שמונה, כשסיימה במקום השני בליגה. בעונת 2015/2016 כבש עשרה שערי ליגה.
ב-23 ביוני 2016 הושאל מזרחי לעונה אחת ללוגאנו מליגת העל השווייצרית, במדיה ערך 22 הופעות וכבש שער אחד.
ב-26 ביוני 2017 חזר מזרחי לישראל וחתם לשלוש שנים במכבי חיפה. ב-1 באוקטובר 2017 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–0 על מועדון ספורט אשדוד, ובסך הכל בעונת 2017/2018 כבש שישה שערי ליגה. ב-29 בינואר 2019 הושאל למכבי פתח תקווה, במדיה ערך 11 הופעות עד תום עונת 2018/2019 וירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-10 ביולי 2019 הושאל לסקציה נס ציונה לעונה אחת.
ביסמילה חאן

רקע

אבותיו היו מוזיקאי חצר בנסיכות דומראון במדינת ביהאר, שבהודו. את השכלתו המוזיקלי קיבל מדודו, נגן שהנאי במקדש וישוואנאת ב-ואראנאסי. הוא ניגן במקדשים שונים ועל גדות הנהר גנגס בואראנאסי.

קריירה מוזיקלית

אוסתד ביסמילה חאן הוא אולי האחראי העיקרי, אם לא היה היחיד, להפיכת השהנאי לכלי קלאסי מפורסם. הוא הביא את השהנאי אל חזית המוזיקה ההודית בקונצרט בוועידת המוזיקה ההודית בקולקטה, בשנת 1937. חלקו לו את הכבוד הנדיר לנגן בחגיגות העצמאות של הודו בשנת 1947, כאשר דגל הודו הונף על המבצר האדום ההיסטורי בדלהי העתיקה. נגינתו בשהנאי הייתה לחלק בלתי נפרד מחגיגות העצמאות, ב-15 באוגוסט מדי שנה, לאחר נאום ראש הממשלה. מסורת זו נמשכה מאז ימיו של נהרו.
אוסטד ביסמילה ניגן באפגניסטן, איראן, עיראק, הונג קונג, יפן, בערים שונות באירופה, בקנדה, בארצות הברית, בברית המועצות ובמערב אפריקה. 
על אף פרסומו הרב, שמר על אורח חיים פשוט וצנוע והקפיד על פרטיותו. דעתו הייתה, שמוזיקאים צריכים להישמע אך לא להיראות. עם היותו מוסלמי שיעי אדוק, האמין, כמוהו כמוזיקאים הודים רבים, בלי קשר לדתם, באם סאראסוואטי.
אוסתד חאן ייזכר כאחד מטובי הנגנים במוזיקה הקלאסית ההודית בתקופה שלאחר קבלת העצמאות וכמופת לאחדות הינדו-מוסלמית בהודו. בניגוד לשיטת המעמדות והכיתות הרווחת עד היום בהודו, נהג להביע את דעתו, כי "המוזיקה אינה יודעת כיתות".
אוסתד ביסמילה חאן נפטר ב-21 באוגוסט 2006, מאוטם שריר הלב. בן 90 היה במותו. השאיר אחריו חמישה בנים, שלוש בנות ומספר גדול של נכדים ונינים. ממשלת הודו הכריזה על יום אבל לאומי.
משה יוסף

הרב משה יוסף (נולד בכ"ח בתשרי ה'תשכ"ז, 12 באוקטובר 1966) הוא בנו של הרב עובדיה יוסף, העומד בראש מכון הוצאת הספרים "מאור ישראל" ובד"צ בית יוסף.

ביוגרפיה

נולד בירושלים וגדל בה ובתל אביב (בתקופה שאביו כיהן בה כרב הראשי). בנם הצעיר של מרגלית והרב עובדיה יוסף. למד בישיבת קול תורה ובישיבת חברון בירושלים.
נשוי ליהודית בתו של אברהם סודרי, ראש צוות שחיטה בבד"ץ בית יוסף. להם תשעה ילדים.
במסגרת מכון "מאור ישראל" שבראשותו, אחראי הרב יוסף על הוצאת ספרי אביו לאור. מוסדותיו (הבד"צ, המכון וכולל אברכים) נמצאים בשכונת בית הכרם בירושלים. 
לאחר פטירת אמו עבר עם משפחתו לגור עם אביו בשכונת הר נוף. בכל ספר שהוציא מאז הודה להם אביו על שדאגו לכל מחסורו. עקב הקרבה שהייתה להם לרב, השפעתם עליו ועל הנעשה במפלגת ש"ס הייתה רבה. 
אביו הוריש לו את הזכויות על הוצאת כתביו ואת רוב רכושו.