סינדקטיליה

סינדקטיליה (המונח syndactyly נגזר מהמילים היווניות SYN, כלומר ביחד, ו-dactyly, כלומר אצבעות) הוא מום מולד שבו במהלך ההתפתחות העוברית לא נפרדו האצבעות זו מזו. הפרדה זו מתרחשת בדרך כלל בשבועות הששי לשמיני של ההתפתחות התוך רחמית. הסיבה לחוסר ההפרדה בין האצבעות היא תורשתית לרוב, אולם יש אפשרות שסינדקטיליה תיווצר לאחר כוויה. לפי פרסומות מסוימות, גורמים סביבתיים במהלך ההיריון יכולים להיות סיבה לחלק ממקרי הסינדקטיליה כמו עישון, תזונה לקויה או מזון עשיר בביצים ובשר במהלך ההריון. מום זה נמצא אצל יונקים מסוימים באופן נורמטיבי אבל הוא מוגדר כמצב חריג אצל בני אדם. בדרך כלל מדובר באצבעות השלישית והרביעית אך יש מצבים שבהם יותר אצבעות מחוברות ולעיתים אף כולן.יש צורות שונות למום והוא עשוי להכיל רקמה רכה בלבד או רקמה רכה ורקמה גרמית ביחד. לפעמים מופיעה הסינדקטיליה כחלק מתסמונת במערכת השלד או במערכות אחרות בגוף. סינדקטיליה עלולה לפגוע בתפקוד הגפיים באופן משמעותי.

שכיחות

סינדקטיליה הוא אחד המומים המולדים הנפוצים ביותר של הגפייםעם שכיחות של 1 ב-2000–3000 לידות חי. המום שכיח יותר אצל גברים מאשר אצל נשים. הסינדקטיליה השכיחה ביותר היא בין האמה לקמיצה.
בצורה טבעית, התופעה קיימת אצל בעלי חיים ממיני הקנגוראים (כדוגמת הקנגורו, הבילבי, הוומבט והקואלה) ששתי אצבעות שלהם מאוחדות ברובן, ונראות כאצבע בעלת שני טופרים. החוקרים עדיין מנסים להבין תופעה זו

אבחנה

האבחנה נעשית לרוב על ידי ההורים. האנשים המוסמכים לטיפול בבעיה זו הם: כירורג ידיים, אורתופד ילדים או מנתח פלסטי. אחרי טיפולים כירורגיים האשפוז נמשך בדרך כלל כמה ימים ולאחר כל ניתוח צריך לשמור על מעקב.
סינדקטיליה היא אחת התופעות של תסמונת קרפנטר.

תזמון לטיפול בבעיה

סינדקטיליה של "אצבעות השוליים" (סינדקטיליה בין הקמיצה לזרת או בין האגודל לאצבע המורה) מטופלת בגיל צעיר כדי למנוע את האצבע הגדולה יותר מלהיצמד לאצבע הקטנה יותר עם הצמיחה. בדרך כלל, סינדקטיליה של אצבעות אלה מטופלת בגיל 6 חודשים. הטיפול בסינדקטיליה של אצבעות אחרות מתבצע יותר נפוץ כאשר האצבעות גדלות, בחודשים ה 18–24 אחרי לידה. לרוב התזמון המקובל לתיקון המום הוא בגיל שנה כי בגיל זה אפשר לבצע את ההרדמה לניתוח ללא חשש להיווצרות סיכונים. ההפרדה בתזמון מאוחר יותר כשהיד גדולה יותר תהיה מוצלחת יותר. לעומת זאת, לא טוב למשוך את הטיפול מעבר לגיל שנתיים-שלוש כי למוח אין עוד את הגמישות לשנות צורת האחיזה ולאמץ צורה אחרת. הורים בדרך כלל ירצו לבצע את הניתוח מוקדם ככל האפשר לילדיהם כדי הקל עליהם מבחינה נפשית וגופנית.

טיפול והתערבות כירורגית

התערבות כירורגית נדרשת כדי להפריד את האצבעות רק אם המום גורם לבעיות תפקודיות. ניתוח הסינדקטיליה הוא ניתוח מורכב ודורש ניסיון רב של המנתח. לפני הגיל המתאים לביצוע הניתוח, רופאים לא מתערבים אם אין בעיות. במצב של סינדקטיליה מורכבת, מקבלים ההורים הוראות לשטוף את ידיו של הילד ביסודיות עם מים וסבון, ולפעמים נדרשים לתת לילד אנטיביוטיקה או למרוח משחות. מפני שהיקף האצבעות המחוברות הוא קטן יותר מההיקף של שתי אצבעות מופרדות, אין מספיק עור כדי לכסות את שתי האצבעות ברגע שהן מופרדות בזמן ניתוח. לכן, המנתח חייב להביא עור חדש לאזור בזמן הניתוח וזה נעשה לרוב דרך השתלת עור. כל ההליך הזה דורש תכנון של חודשים לפני הניתוח. מטרת ניתוח הסינדקטיליה היא לשפר את מראה היד או כף הרגל הן מבחינה אסתטית ותפקודית, ולמנוע סיבוכים מורכבים יותר, שיתפתחו כאשר הילד יגדל.
לכל אצבע יש שני עורקים המזינים אותה. כתוצאה מהניתוח נוצרת בצקת באזור בו עוברים כלי הדם, בצקת עלולה לעקב או להפסיק את זרימה הדם. מפאת זאת לא מפרידים באותו זמן אצבעות משני צידי האצבע כדי שבמקרה של סתימת אחד העורקים ישאר תמיד עורק אחד שמזין את האצבע. כשקיימת סינדקטיליה ביותר משתי אצבעות, המנתח יתחיל בהפרדת "אצבעות השוליים". באצבעות אלו נמצא ההבדל הגדול ביותר בין שתי אצבעות סמוכות ובגלל זה כל עוד הסינדקטיליה מחברת אותן יחדיו, האצבע הקצרה תעכב את צמיחת האצבע הארוכה יותר.

סיכונים וסיבוכים

הסיכונים הכרוכים במהלך הניתוח, הם הסיכונים הכרוכים בכל הליך שכולל הרדמה כמו: תגובת נגד לתרופות, בעיות נשימתיות, דימום מוגבר וזיהומים. סיכונים ספציפיים לניתוח הם אובדן שתל העור, או פגיעה באספקת הדם לאצבע כתוצאה מהגבס או התחבושות. חשוב לציין שלא ניתן לתקן סינדקטיליה באופן מוחלט דרך ניתוח אפילו יש צורך לפעמים לחזור על הניתוח בסיום שלב הצמיחה מפני שהיא מחזירה לפעמים חלק מהעיוות וגורמת לאבד חלק מהתיקון. מפאת זאת עדיף לדחות את הניתוח עד סיום הצמיחה.