גאוגרפיה של אוגנדה

פני השטח

אוגנדה משתרעת על פני 241,038 קמ"ר, מתוכם 197,100 קמ"ר (81.7%) הם שטחי יבשה ו-43,938 קמ"ר (18.3%) הם שטחי מקורות מים. רוב שטחה של אוגנדה נמצא על הרמה המזרח-אפריקנית, רמה הררית בגובה ממוצע של כ-1,100 מ' מעל פני הים, אשר בצפונה משתפלת אל מישור, המכיל את הסוואנה הסודאנית המזרחית. גבולה המערבי של המדינה, הכולל את אגם אדוארד ואגם אלברט, עובר בחלקו המערבי של בקע מזרח-אפריקה, והוא נמוך במספר מאות מטרים מן הרמה.

הרים

במערבה של המדינה, בגבול עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מתנשא רכס רוונזורי, שמורכב משישה גושי הרים המופרדים על ידי גאיות עמוקים. הר סטנלי, ההר המערבי ביותר ברכס רוונזורי, הוא ההר הגבוה ביותר באוגנדה, והשלישי בגובהו באפריקה, אחרי הקילימנג'רו והר קניה, עם פסגת מרגריטה המגיעה לגובה 5,109 מ'. במזרח המדינה, בגבול עם קניה, מתנשא הר אלגון לגובה 4,321 מ'. הר געש רדום זה, הנמצא לאורכו של הבקע הסורי-אפריקני, הוא הר הגעש הגדול ביותר והקדום ביותר באפריקה. הקלדרה של הר אלגון היא הקלדרה השלמה הגדולה ביותר בעולם.

אגמים

לאורך גבולותיה של אוגנדה שלושה אגמים גדולים: אגם ויקטוריה, אגם אלברט ואגם אדוארד. אגם ויקטוריה, השוכן בדרומה של אוגנדה, בגבול עם קניה וטנזניה, הוא אגם מים מתוקים, השני בגודלו בעולם, והוא מקורו של נהר הנילוס הלבן. לחופו של אגם ויקטוריה שוכנת עיר הבירה קמפלה וערים מרכזיות נוספות. מבחינה אקלימית, האגם מונע תנודות משמעותיות בטמפרטורה ומגביר בסביבתו עננות וגשם. אגם אלברט ואגם אדוארד, השוכנים במערבה של אוגנדה, בגבול עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, נמנים עם אגמי מערב הבקע האפריקני. גם אגמים אלה הם אגמי מים מתוקים, והם עשירים בדגה ובעלי חיים אחרים. מאגם אדוארד זורם בתחומה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובגבול עם אוגנדה נהר סמליקי שנשפך לאגם אלברט. האגם מקבל את מימיו גם מנילוס ויקטוריה, קטע מן הנילוס הלבן שמקורו באגם ויקטוריה והוא עובר דרך אגם קיוגה.
אגמים נוספים שוכנים כולם בתוך גבולות אוגנדה, ועמם ניתן למנות את אגם קיוגה ואגם ג'ורג'. אגם קיוגה הוא למעשה מערכת אגמים, שמקור המים העיקרי שלה הוא כאמור, נילוס ויקטוריה, אשר ממשיך לזרום ממנה לכיוון אגם אלברט. האגם יוצר חלוקה גסה בין דוברי שפות הבנטו בדרום המדינה לבין דוברי השפות הנילוטיות והשפות הסודאניות המרכזיות בצפונה.

נהרות

הנילוס הלבן הוא הנהר המרכזי הזורם באוגנדה. ראשיתו באגם ויקטוריה, משם הוא זורם בכיוון צפון-מערב אל עבר היקוותו באגם אלברט. מקטע זה של הנילוס הלבן נקרא נילוס ויקטוריה. בדרכו אל אגם אלברט נקווה נילוס ויקטוריה באגם קיוגה. מאגם אלברט זורם הנילוס הלבן צפונה אל עבר דרום סודאן. מקטע זה של הנילוס הלבן נקרא נילוס אלברט. הנילוס הלבן מנקז את רוב שטחה של אוגנדה. שני נהרות מרכזיים נוספים באגן הנילוס הלבן הם נהר אצ'ווה, הזורם בצפון המדינה לכיוון דרום סודאן, ושם הוא נשפך אל הנילוס הלבן, ונהר קגרה, אשר מהלכו באוגנדה אינו ארוך, אך הוא הנהר הגדול ביותר שנשפך לאגם ויקטוריה, ושפכו לאגם הוא בשטח אוגנדה.
נהר טורקוול (נקרא גם נהר סואם), אשר זורם מסביבתו של הר אלגון לכיוון אגם טורקאנה שבקניה, מנקז שטח קטן במזרח המדינה.
שפע המים מאפשר לייצר את רוב תפוקת החשמל בעזרת אנרגיה הידרואלקטרית.

בעלי חיים

ישנם שישה מיני יונקים לפחות שהם ייחודיים לאוגנדה. בנוסף, ניתן למצוא בה בשפע מיני פילים, היפופוטם, תאו, ברבור, אנטילופות וקופים, לרבות גורילות, וכן ברמה מסוימת אריות, ג'ירפות וקרנפים. עגור כתר לבן-לחיים הוא הציפור הלאומית של אוגנדה, ודמותו מופיעה על דגלה וסמלה של המדינה. ציפורים נוספות הנמנות עם אוכלוסיית העופות של אוגנדה: אורג, עורב, חנקן, אנפה, לבנית, מגלן, פנינייה, קוליוס, קלאו, יונה, שרקרק, דוכיפת, נחשון, יקנה, שלדג ודיה. דגת אוגנדה אינה מגוונת מאוד, ובנהרות ובאגמים ישנם מיני אמנון, נסיכת הנילוס, שפמנון, דג ריאות וזרבובן. ישנו מגוון נחשים באוגנדה, וניתן למצוא גם תנינים לאורך הנילוס הלבן בקטע שבין מפלי מרצ'יסון ואגם אלברט.

צמחייה

בהרים במערב אוגנדה, שם הטמפרטורה נמוכה יותר, צומח שיעור ניכר של צמחייה גבוהה ויערות. אולם, בקצה הדרום-מערבי של המדינה ישנן חלקות רבות של גידולים חקלאיים גם בקווי הגובה הקרובים יותר לפסגות. חלקים נרחבים מהצמחייה הטבעית בחציה הדרומי של אוגנדה הוחלפו בגידולים חקלאיים, שהבולט בהם הוא הלחך, אם כי ניתן להבחין בחלקות יער עבות ובחלקות זיף-נוצה ארגמני פזורות באזור זה. צפון המדינה היבש יותר כולל צמחייה נמוכה וחורש, וכן ניתן לראות בו עצים קוצניים ודקלים.
אוגנדה מתמודדת עם בירוא יערות נרחב בשטחה; אחוז בירוא היערות מדי שנה עומד על 1.8%. הסיבה לבירוא היערות היא התרחבות שטחי החקלאות וכריתת עצים לייצור מוצרי עץ ולהסקה.
בעיה סביבתית נוספת שאיתה מתמודדת אוגנדה היא התפשטות מיני יקינטון המים באגם ויקטוריה. הצמח, שהיה אנדמי לדרום אמריקה, הובא לאפריקה על ידי האדם, ועקב התנאים המתאימים לגידולו והיעדר אויבים טבעיים, התרבה במהרה. השפעתו ניכרת בהפרעה לנתיבי השיט, בעידוד חרקים נושאי מחלות ובדיכוי בעלי חיים ימיים אחרים.

משאבים טבעיים

חלקים נרחבים מאוגנדה היו חשופים ממושכת לבליה ולסחיפה, תהליך שהוביל לריכוז של עפרות ומחצבים. בתוך המערכת הניאנזיאנית נמצאת חגורת האבן הירוקה, שהיא חלק משדה הזהב של ימת ויקטוריה, המשתרע גם על צפון טנזניה ומערב קניה. הזהב מרוכז בעורקי קוורץ בתוך תצורת ברזל הפסים. מכרה הזהב הפעיל טירה (Tira) שוכן באזור זה. זהב מצוי גם במערכת בוגנדה-טורו, במערכת קאראגווה-אנקוליאן ובחבורת קאראסוק. נחושת מצויה בכמה אזורים, ונכרתה בקלימבה (Kilembe) שבמערכת בוגנדה-טורו בין השנים 1957 ל-1978. בתקופה זו היא היוותה 95% מיצוא המחצבים של אוגנדה.
טונגסטן, וכן ניוביום וטנטלום, שנכרים כקולומביט וטנטליט (קולטן) או כפירוכלור, נמצאים במערכת בוגנדה-טורו ובמערכת קאראגווה-אנקוליאן, שבה גם נמצאים בדיל, ליתיום, ביסמוט ועפרת ברזל. קובלט נמצא במערכת בוגנדה-טורו, יחד עם ניקל שנמצא במערכת זו ובחבורת קאראסוק, שם גם נמצאת פלטינה. טיטניום, ונדיום, אורניום ותוריום מצויים במתחמים הקרבונטיטים, כמו גם ורמיקוליט, שמכרה שלו פועל בנאמקהארה.
פוספטים מצויים במתחם הקרבונטיטים של סוקולו (Sukulu carbonatite complex) במזרח אוגנדה ובבוסומבו (Busumbu), קרוב לגבול עם קניה. אבן גיר, גבס, וחצץ מצויים במשקעים במערב הבקע ומשמשים לייצור צמנט, לבנים שרופות, ורעפים. מלח בישול מצוי במשקעים של מערב הבקע.

פארקים לאומיים ואתרי מורשת עולמית

עשרה פארקים לאומיים הוכרזו באוגנדה, מתוכם שניים הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתרי מורשת עולמית. הפארק הלאומי הגדול ביותר הוא הפארק הלאומי מפלי מרצ'יסון, המשתרע על שטח של 3,840 קמ"ר בצפון-מערב המדינה. את הפארק חוצה נילוס ויקטוריה, אשר פורץ דרך נקיק שרוחבו 7 מ' ונופל מגובה של 43 מ'. הפארק הלאומי המלכה אליזבת הוא הפארק המתויר ביותר באוגנדה. הוא שוכן במערב המדינה בין רכס רוונזורי לאגם אדוארד.
הפארקים הלאומיים שהם גם אתרי מורשת עולמית הם הפארק הלאומי רכס רוונזורי והפארק הלאומי בווינדי. רכס רוונזורי, כאמור, שוכן על גבול אוגנדה-הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. ברכס הרים מכוסים שלג עד וקרחונים. הפארק הלאומי הבלתי עביר בווינדי שוכן ברמת קיגזי בדרום מערב המדינה. יש בו יער גשם טרופי שעביר להולכי רגל בלבד. אתר מורשת עולמית שלישי, שאינו פארק לאומי, הוא אתר קברי מלכי בוגנדה בקסובי, שם קבורים מאז 1884 כל מלכי בוגנדה באחוזת קבר בארמונם המסורתי. בשנת 2010 עלה המתחם באש ונשרף כליל.
פארקים לאומיים נוספים באוגנדה: הפארק הלאומי קיבאלה, עמק קידפו, אגם מבורו, הפארק הלאומי מגהינגה לגורילות, הר אלגון, הפארק הלאומי סמוליקי.

אוכלוסייה

נכון לשנת 2011 אוכלוסיית אוגנדה מוערכת בכ-32.9 מיליון נפש, דבר המעמיד את צפיפות האוכלוסין במדינה על כ-136 נפש לקמ"ר. בדרום המדינה, סמוך לאגם ויקטוריה, וכן במערב המדינה סמוך לגבול עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הצפיפות גבוהה יותר, ואילו בצפון-מזרח המדינה היא נמוכה יותר.

עמים ודתות

באוגנדה קבוצות אתניות רבות, אשר מאפיין בולט המבדיל בין אחת לאחרת הוא השפה. בצפון המדינה מתגוררים עמים נילוטיים ועמים דוברי שפות מרכז סודאניות, ואילו בדרומה מתגוררים קבוצות בנטו.
כ-84% מאוכלוסיית אוגנדה היא נוצרית, כאשר כמחציתה קתולים והיתר אנגליקנים, אוונגליסטים ומזרמים אחרים. כ-12% הם מוסלמים, בעיקר סונים, והיתר משתייכים לדתות מקומיות ואחרות. תפוצת הדתות ברחבי המדינה מעורבת, אולם במחוזות הצפון עיקר האוכלוסייה היא נוצרית-קתולית.

תחבורה

אורכן הכולל של הדרכים באוגנדה מסתכם ב-70,746 ק"מ, מתוכם 16,272 ק"מ סלולים (נכון לשנת 2003). אורכן של מסילות הרכבת מגיע לכדי 1,244 ק"מ (נכון לשנת 2010). מספר שדות התעופה הוא 46, כאשר בחמישה מהם מסלולים סלולים. נמל התעופה הבינלאומי אנטבה הוא נמל התעופה הבינלאומי היחיד במדינה. לחופו של אגם ויקטוריה פועלים שלושה נמלים.