google/wiki40b huggingface dataset:
קרן ברגר

ביוגרפיה

נולדה בפתח תקווה לאב רופא שיניים ולאם המשמשת אוצרת במוזיאונים ברחבי העולם,בגיל עשר עברה המשפחה לתל אביב.
ברגר למדה בבית הספר לביטוי בימתי "הדרך" ומשחק מול מצלמה אצל רותי דייכס.
בעלת תואר ראשון בתיאטרון ותולדות האמנות בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב.
דוברת עברית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית שוטפת בנוסף לקצת רומנית ויידיש.
בשנת 2003, בזמן לימודיה, השתתפה בסרט טלוויזיה של אורי ענבר, "שתיקת הצופרים".
עם סיום הלימודים, בשנת 2005, החלה לשחק בתיאטרון "יידישפיל". בשנת 2006 שיחקה בטלנובלה "ילדות רעות" ב"ערוץ 24", שם גילמה את דמותה של בטי - זמרת וגיטריסטית לסבית המתמודדת עם שאלות של זהות מינית. בשנת 2007 שיחקה בסדרה "אולי הפעם" ב-Yes. באותה שנה שיחקה בעונה השנייה של הטלנובלה "האלופה" בערוץ הוט 3.
בשנת 2012 השתתפה בסדרת הדרמה "קטמנדו". השתתפה גם בסדרות "יחפים" ו"אדמה". הופיעה במחזה "מחילה", בעיבוד לתיאטרון של הרומן "סיפור פשוט" ובעיבוד לתיאטרון של "פרידות", ושיחקה בתפקיד ראשי בסרטו של איתן פוקס, "בננות" משנת 2013.
השתתפה בשני סרטי קולנוע עצמאיים שצולמו באותה עת: "אף פעם לא מאוחר מדי" של עדו פלו (2012) ו"2 בלילה" של רועי ורנר וירון ברובינסקי (2012). בראיון אמרה על צילומים אלה, כי "היו חוויה מאוד אינטנסיבית, על סף הסכיזופרנית... סיימנו לצלם בתל אביב את 2 בלילה בארבע לפנות בוקר, וב-12 בצהריים באו לקחת אותי לחיפה לצילומים של אף פעם לא מאוחר מדי. לא ישנתי במשך שלושה שבועות, זאת הייתה חוויית אקסטרים".
בשנת 2014 שיחקה בסרט הדרמה "מקום בגן עדן" בבימויו של יוסי מדמוני לצד מיכאל אלוני, רותם זיסמן-כהן, אלון אבוטבול ואחרים.
ב-7 בינואר 2015 שידר ערוץ 1 את התוכנית "איסור ונגיעה" ובה הוצג הסרט "ההפך" בבימויו של עמיחי גרינברג המבוסס על הספר "ההפך" מאת יהושע גרינברג. סיפור על אהבה בין בחור ישיבה בגילומו של איתמר רוטשילד לבין נערה חולה בסרטן בגילומה של קרן ברגר.
בשנת 2016 שיחקה בסרטו של ארז תדמור "ארץ פצועה" שזכה ב-3 פרסי אופיר. באותה שנה החלה לשחק בעונה השנייה של סדרת הנוער "כוכב הצפון" בערוץ דיסני למנויי Yes.
ב-2017 שיחקה בסרטו של מתן יאיר, "פיגומים".
עטלף תאנה ג'מייקני

מאפיינים

אורכו הממוצע של העטלף 5-7 ס"מ ושוקלים 11-13 גרם (הנקבות גדולות מהזכרים). כנפיהם קצרות אך רחבות וזנבם כמעט לא נראה. הם בעלי פרווה חומה אדמדמה ועם כתם לבן על הכתפיים וכמו רוב מיני הזיזפיים יש להם "זיז" דמוי עלה גדול על האף ולו צורה מפותלת מעט (עלה אפי).
העטלפים חיים אך ורק ביערות גדולים וכן במטעי בננות וקוקוס בכל רחבי האי. הם ניזונים בעיקר מפירות רכים כמו תאנה ובננה וגם מחרקים.
מצב השימור של העטלף הוא "ללא חשש".
פתן אלמוגי מזרחי

מאפיינים

אורך הנחש מגיע ל-80 סנטימטר בממוצע, אך פרטים גדולים מאוד הגיעו כבר לאורך 121 ס"מ או אף 129 ס"מ. הנקבות גדולות מהזכרים, אף שלאחרונים יש זנבות ארוכים יותר. הנחש בעל צבעי אזהרה בולטים ברצועות אדומות, צהובות ושחורות לאורך גופו כשהראש שחור.
פתן האלמוגים חי בשדות, ערבות ואזורי חורש פתוח של עצים כמו אורנים וכן שדות דגניים ולאורך חופים טרופיים וכמה איים. הנחש חי באזורים חמימים מדרומה של צפון קרוליינה בצפון, דרך דרום קרוליינה ועד פלורידה, דרום ג'ורג'יה, אלבמה, מיסיסיפי ודרום לואיזיאנה.
הפתן הוא נחש ארסי הפעיל בלילה ומחפש לטאות, צפרדעים ונחשים אחרים. למרות ארסיותו ותוקפנותו הרבה, הנחש הורג מעט מאוד אנשים. רק 2 מקרי מוות יוחסו לנחש מאז שנות ה-50 ולאחר שאדם נוסף נהרג ב-2006 הוא הפך לראשון שנהרג ממנו מזה 40 שנה. אחת הסיבות לכך היא שחלק מנשיכות הפתן משאירות צלקות יבשות ולא פוצעות את העור לגמרי וכן עקב שימוש בנסיוב לארס.
לפתן האלמוגים המזרחי ישנם כמה מיני נחשים המחקים אותו וכך נראים מסוכנים כמוהו, בעוד שבאמת הם לא: זעמן אלמוגי אדום וזעמן אדום (Cemophora coccinea). ואולם יש הבדל בצבעי הרצועות של שני המינים: לפתן יש רצועה אדומה בין שתי רצועות צהובות ואילו לזעמנים יש רצועה אדומה בין שתי רצועות שחורות. כמו כן ראשו של הפתן רחב יותר, עקב שיני הארס שלו.
קודקוד (מותג)

קודקוד משחקי חברה בינלאומיים הוא מותג ישראלי של משחק וצעצועים המיוצרים ומשווקים על ידי חברת למדע תעשיות קלות בע"מ.
חברת למדע הוקמה בשנת 1978 על ידי אפרים הרצנו, מפתח משחק הרמיקוב, וכיום היא מנוהלת על ידי ילדיו, מיכה ומריאנה הרצנו. לחברה יש מפעל בערד שבו מועסקים 150 עובדים. במפעל מייצרת החברה משחקי קופסה ומשחקים המכילים רכיבים מפלסטיק. החברה מייצאת למעל 50 מדינות, כאשר יותר מ-90% מתוצרת המפעל מיועדת לייצוא.
קודקוד מייצרת ומשווקת בישראל את משחקי חברת הסברו תחת הסכם זיכיון משנת 2004, אך עוד בטרם העברת הזיכיון לייצור המשחקים, הייתה קודקוד הזכיינית לשיווק משחקי הסברו בישראל. עם משחקים אלה נמנים: מונופול, סיכון, והרמז, שטרם הסכם הזיכיון יובאו לישראל מאירלנד. מנגד, משווקת חברת הסברו בעולם את משחק הרמיקוב, שהוא המשחק הנמכר ביותר בעולם לאחר מונופול ושבץ-נא.
אביגיל שפרבר

ביוגרפיה

שפרבר נולדה וגדלה בשכונת קטמון בירושלים, בתם של חנה והרב פרופ' דניאל שפרבר, חתן פרס ישראל לחקר התלמוד. למדה באולפנת חורב. עשתה שירות לאומי בפנימיית ילדים.]
בשנת 1998 סיימה את לימודיה במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות (מחזור ה'). סרט סטודנטים שלה, סרט קצר בשם "ארבע נכנסו לפרדס" זכה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר של בוגרי מעלה ב-1998. סרט קצר נוסף שביימה, "בית התה של יאן", זכה בפרס הראשון לסרט התיעודי הקצר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ובפרס שני לסרט הסטודנטים התיעודי בפסטיבל הסרטים הישראלי בניו יורק ב-1999.
בשנת 1999 ביימה את הסרט "אחותי בנצ'יה", סיפורה של בנצ'יה-אריאלה, ילדה אתיופית שהכירה בעת השירות הלאומי ומשפחתה אימצה. הסרט הוקרן במסגרת "תיבת תעודה" בערוץ 2.
שפרבר עבדה בהפקת הסרט מדורת השבט כמלהקת וכעוזרת האישית של הבמאי יוסף סידר, ובמקביל למדה תסריטאות בבית הספר לתסריטאות של עידית שחורי. עבודת הגמר שלה עסקה בלסביות דתיות. בעקבות העבודה הקימה את ארגון בת קול - ארגון לסביות דתיות, שהיה הארגון הדתי הגאה הראשון בארץ, והארגון הלסבי היחיד בישראל נכון ל-2018. במסגרת הארגון, מקיימת שפרבר תמיכה וערבות הדדית ללסביות דתיות. אביגיל הקימה גם את ארגון "שב"ל" (שהכול ברא לכבודו), הידברות והסברה הפועל למען קבלתם של להט"בים בחברה הדתית, ומפעיל קו תמיכה וייעוץ. הארגונים יצרו שיח בציבור הדתי וכפו עליו להתמודד עם נושאים רגישים וטעונים אלה.
היא שימשה צלמת בסרטים "געוואלד" ו"מתמורפוזה" של הבמאית נטעלי בראון (בת זוגה לשעבר), בסרט "בדל" של הבמאית אבתיסאם מראענה, ושל הסדרה התיעודית "אימפריה קטנה שלי" של הבמאית חנה אזולאי-הספרי. ב-2008 ביימה את הסרט "חָלָאקה" על פי התסריט של הרב מרדכי ורדי, הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים ובערוץ הראשון. ב-2010 הפיקה וביימה עם נטעלי בראון את הסרט "התליין", סיפורו של שלום נגר שהיה התליין של אדולף אייכמן. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ואחד משלושת הסרטים המצטיינים בפסטיבל אידפא. ב-2014 ביימה את הסרט "תקופת מבחן", הסרט עקב אחר קשייה בגידול בנה המשותף עם בת זוגה לשעבר והתמודדות משפחתה עם אחותה המאומצת מאתיופיה שהידרדרה לעבריינות. הסרט זכה בפרס דוקאביב ושפרבר זכתה גם בפרס הצילום הטוב ביותר. הסרט הוקרן כמיני סדרה ביס דוקו.
בספטמבר 2017 זכתה בפרס שר החינוך לתרבות יהודית בקטגוריית קולנוע.
שפרבר יצאה מהארון בגיל 25. היא אם לשני בנים.
הארמייה ה-19 (ברית המועצות)

היסטוריה

הארמייה הוקמה ב-יוני 1941 כחלק מהמחוז הצבאי קייב, והועמדה תחת פיקוד איוואן קונייב. ב-25 ביוני 1941 זמן קצר לאחר תחילת מבצע ברברוסה הועברה הארמייה לחזית המערבית, וב-2 ביולי הועברה הארמייה לסמולנסק. הארמייה לחמה בקרב סמולנסק, שם ספגה אבדות כבדות, ולאחר מכן לחמה בכיס ויאזמה, משם נחלצה בקושי רב. במהלך זה, ב-14 באוקטובר נפלו בשבי מפקד הארמייה וראש המטה. לאחר מכן לחמה הארמייה בקרב על מוסקבה, וב-20 באוקטובר 1941 פורקה. ב-20 בנובמבר 1941 הוקמה הארמייה מחדש, תחת פיקוד וסילי קוזנצוב, אולם כעבור 3 ימים שונה שמה לארמיית ההלם הראשונה.
ב-4 באפריל 1942 הוקמה הארמייה מחדש, כחלק מחזית קרליה, והועמדה תחת פיקוד סטפן מורוזוב. הארמייה לחמה בקרבות סביב לנינגרד, ובחורף 1944 כבשה את האזור הגובל עם פינלנד.
ב-15 בנובמבר 1944 הועברה הארמייה לעתודת הסטאבקה, ובינואר 1945 הועברה לחזית הבלארוסית השנייה. הארמייה השתתפה במבצע פומרניה המזרחית, ואף כבשה את גדיניה. לאחר מכן השתתפה בכיתור היחידות הגרמניות בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה, וביוני 1945 פורקה הארמייה.
עבדאללה אלהררי

עבדאללה בן מחמד בן יוסף בן עבדאללה בן ג'אמע א-שיבי אלעבדרי אלהררי (בערבית: عبد الله بن محمَّد بن يوسف بن عبد الله بن جامع الشَّيبي العبدري الهرري‎;‏ 1906-2008) היה חכם דת מוסלמי ממוצא אתיופי, אשר נודע בשל מומחיותו בתחום החדית' והפיקה. העביר את מירב שנותיו בלבנון, שם עסק בהוראה. ייסד את אלאחבאש (בערבית: الأحباش‎).

ביוגרפיה

אל-הררי נולד בשנת 1906, בהרר שבאתיופיה.
בשנת 1983, פרץ אל התודעה הציבורית כאשר יסד את ארגון הצדקה האסלאמי "אלאחבאש", בביירות, לבנון. ארגון "אלאחבאש" צמח והפך לכדי תנועה סופית של ממש, אשר עסקה בעיקר בפעילויות צדקה, ובהוראת והכרת האסלאם לציבור הרחב. מפני שעיקר הפעילות של התנועה הייתה בלבנון, ומפני שהתנועה הפכה לפופולרית מאוד, קיבלה התנועה את התואר הלא רשמי של "הקול הסופי הלבונני".
אל-הררי היה חבר במסדר סופי, מה שמכונה "טריקה". על פי מקורות רשמיים, היה אל-הררי חבר בטריקה הנודעת ששמה קאדריה, והיה פעיל בסניפיה שבירושלים, דמשק, וביירות.
אחד ההישגים הבולטים של אלהררי, היה שהוא קיבל רישיון רשמי מהסניף הלבנוני של אוניברסיטת אל-אזהר.
בהשקפותיו ודעותיו, נודע אלהררי כאדם מתון ורציונלי, אשר מזוהה, כמו רוב המוסלמים ברחבי העולם, עם האשעריה.
ב-2 בספטמבר 2008, נפטר עבדאללה אלהררי מסיבות טבעיות, בהיותו בן 102.
כריסטוף מרטין וילנד

קורות חייו

וילנד היה בן לכומר פרוטסטנטי. בצעירותו החל ללמוד משפטים בעיר טיבינגן, ושם החל גם לכתוב יצירות ספרותיות ראשונות. בעקבות פרסום היצירות הזמינו הסופר יוהאן ג'קוב בודמר (Johann Jakob Bodmer) לבוא לציריך, שם שימש כמורה בית וכיועץ העירייה. ב-1769 נתמנה לפרופסור לפילוסופיה בעיר ארפורט. ב-1772, בעקבות כתיבת הרומן 'מעשה הזהב, או מלכי ששיאן - מעשה שהיה', האוהד את האבסולוטיזם הנאור של יוזף השני, הזמינה אותו דוכסית ויימאר לשמש כמחנך לבנה, קרל אוגוסט מסקסוניה-ויימאר, מי שהיה לאחר מכן ידידו ופטרונו של גתה. לאחר שנתמנה וילנד ליועץ החצר של הדוכסות, החליט להקדיש את שארית חייו לספרות ולחיי רוח, אותם חלק עם שאר חבריו לקלסיקה של ווימאר.

יצירתו

ביצירתו המוקדמת של וילנד ניכרת השפעה חזקה של התנועה הפיאטיסטית שהייתה נפוצה בגרמניה באותם. כמו כן הושפע וילנד משירתו של המשורר הגרמני בן דורו פרידריך גוטליב קלופשטוק (Friedrich Gottlieb Klopstock). מאוחר יותר נפתח וילנד לספרות ההשכלה, וראה עצמו קשור לאנציקלופדיסטים בצרפת. בזכות קריאת כתביו של וולטר נפתח וילנד ליצירתו של שייקספיר, ממנה תרגם לגרמנית 22 מחזות, שזכו לתפוצה רבה בגרמניה. הסינתזה בין קשריו לתנועת ההשכלה, לבין מוצאו הגרמני והרקע הפיאטיסטי שלו, יצרו אצל וילנד את החיבור עם אנשי הסער והפרץ. 
ביחד עם קלופשטוק המבוגר ממנו, ויוהאן גוטפריד הרדר הצעיר ממנו, יצא וילנד כנגד הקלאסיציזם הראציונליסטי, והטיף לכתיבה משוחררת מכללים נוקשים ועשירה ביצרים וברגש. ב-1780 פרסם וילנד את השירה האפית אוברון, בה הוא מספר על קורותיו של גיבור אגדי מימי הביניים שנאלץ לנדוד לארצות המזרח. במסעותיו התמודד עם הרפתקאות ופיתויים מסוכנים, אולם בכל אותה העת שמר אמונים לאהובתו. בתוך עולם אבירים זה משלב וילנד את עולם הפיות, נוסח ג'פרי צ'וסר ושייקספיר. ברומן זה היה וילנד מנושאי הדגל של הסער והפרץ והתנועה הרומנטית, והיה מהראשונים שהתענגו בערגה על עולם ימי הביניים.

השפעתו

לוילנד הייתה השפעה ישירה על כל הרביעייה של ווימאר - הרדר, גתה, ובמיוחד על הצעיר שבהם - פרידריך שילר, שהרבה לקרוא בתרגומיו של וילנד לשיקספיר. השפעתו של וילנד על שאר בני דורו הייתה בעיקר לרוחב, ולא לעומק. הוא פילס לשירה הגרמנית דרך בתוך חוגים שעד אז לא הכירו אלא שירה צרפתית. בנוסף, היה וילנד מי שהפך את שייקספיר לאבן יסוד בתרבות הגרמנית. וילנד גילה נועזות בנוסטלגיה שלו לימי הביניים, ובלעג שלו לבורגנות הגרמנית צרת האופק. במגמות אלו השפיעה רבות על יוצרים גרמנים שחיו בזמנו וסמוך לו, שהבולטים שבהם הם אדלברט פון שאמיסו והיינריך פון קלייסט.
טקס קפה

בּוּנָה הוא כינוי לקפה באתיופיה. 'בונה' הוא גם שמו של טקס שתיית הקפה המסורתי בחברה האתיופית . לטקס שתיית הבונה חשיבות חברתית גבוהה.

שם

מקור השם "קפה" מגיע מטורקית והוא שיבוש של המילה הערבית קהווה (قهوة), קיצור של הביטוי: קהוות אל-בּוּן שמשמעותו "היין של הפול". משמעות המילה "קהווה" עצמה הוא "כהה". בניבים הצפוניים של האמהרית ובהם הגונדרי הקפה מכונה "בונה" ובניב השאווני "בון" הלקוחים מהמילה "בונמה" שמשמעותה "חום", צבעו של המשקה. בערבית המילה "בון" מציינת אף היא את המשקה עצמו, פוליו וצבע חום. 
אטימולוגיה עממית קושרת את המילה "קפה" לשם חבל הארץ "קאפה" אשר במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום שבאתיופיה.

טקס הקפה

הכנת הקפה לטקס היא תהליך ארוך שאורך כחצי שעה, ובו מספר שלבים: בשלב הראשון קולים את פולי הקפה ומגישים אותם לשולחן הקפה, כדי שהאורחים ייהנו מריחם. לאחר שהתקרר, טוחנים את הקפה, ובמקביל מרתיחים כמות מים גדולה בקומקום. 
כשהמים רותחים מוסיפים לקומקום את הקפה הטחון, ובמהלך בישולו שמים קטורת, ומביאים את ספלי הבונה. 
כשהקפה מוכן, עוברים לשלב ההגשה, שבמהלכו מוזגים לאורחים שלושה ספלים בזה אחר זה, הנקראים "אוול" או "אבול", "טני" או "רג'ה" (באורומו "טונה" או "טולה") ו"ברכה". בכל פעם, לפני סבב המזיגה, מניחים את הקומקום עם מים לרתיחה. 
את הבונה נוהגים לשתות פעמיים ביום: בבוקר, לפני תחילת יום העבודה, ובערב, לאחר סוף יום העבודה. ]
אוליסה אלדרובנדי

תולדות חייו

נולד בבולוניה למשפחת אצולה, אמו הייתה אחייניתו של האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר. למד משפטים ומדעי הרוח (פילוסופיה ולוגיקה) באוניברסיטאות פדובה ובולוניה. 
ב-1549 הואשם בכפירה והוגלה לרומא, שם שהה מספטמבר אותה שנה ועד אפריל 1550. בעת גלותו חבר למלומדים מקומיים והחל לגלות עניין בבוטניקה, זואולוגיה וגאולוגיה.
ב-1553 השלים את לימודי הרפואה וב-1554 קיבל גם תואר בלוגיקה מאוניברסיטת בולוניה. ב-1559 התמנה לפרופסור לפילוסופיה וב-1561 קיבל משרת פרופסור לידיעת הטבע.
בשנת 1568 חנך בבולוניה גן בוטני ציבורי.
ב-1575 הסתכסך עם מרפאים ורוקחים עממיים, ועקב סכסוכיו הושעה מכל פעילות ציבורית למשך חמש שנים. עונשו בוטל עקב התערבות האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר, בן משפחת אמו, שאלדרובנדי היה גם רופאו.

עבודתו

אלדרובנדי הביע עניין רב בצמחים ובעלי חיים ועבודתו כוללת 3,000 איורים של פירות, פרחים, צמחים ובעלי חיים (בעיקר ציפורים). 
הניח את היסודות למדע האורניתולוגיה המודרנית. מפעלו הגדול היה עריכת אנציקלופדיית תולדות הטבע בעלת 14 כרכים, כששלושה מהם על עופות, שפורסמה מ-1599 ועד 1603. האורניתולוגיה שלו לבדה כוללת 2,000 דפים ובהם היבטים רבים, כגון מחקר מפורט של תרנגול הבית וטכניקות ביות עופות. 
אלדרובנדי היה אספן נלהב של דוגמאות מתוך המגוון הביולוגי, שהובאו אליו מכל רחבי אירופה והעולם החדש. בפרט אסף בריות משונות ומוזרויות של הטבע ובכלל זה עוברים מעוותים של בני אדם ובעלי חיים. את רישומיו בנושא זה, הכוללים רישומים מדויקים, תיאורים מפורטים וקטעי פולקלור כינס בספר Monstrorum historia cum Paralipomenis historiae omnium animalium  ("היסטוריה של מפלצות עם השלמות להיסטוריה של כל בעלי החיים") שראה אור בדפוס רק ב-1642. במסגרת זו תיעד, בין השאר, את התאומים הסיאמיים מוונציה שנולדו בגטו ונציה ב-1575. חלק מאוספו הציג אלדרובנדי בחדר פלאות.
רוב החיבורים שחיבר ראו אור רק לאחר מותו.

מצב האוסף

אלדרובנדי ציווה את אוסף הדוגמאות הביולוגיות והמינרליות העצום שלו לאחר מותו לסנאט של בולוניה. במהלך המאה ה-19 התפזר האוסף באתרים ומוסדות שונים. ב-1907 נערך מאמץ לרכז את האוסף מחדש ולשכנו בפלאצו פוג'י (Palazzo Poggi) בבולוניה. בשנת 2005, לרגל יובל 400 שנה למותו נערכה תערוכה של האוסף במוזיאון בולוניה.
יחס אות לרעש קוונטיזציה

יחס אות לרעש קוונטיזציה (כימוי) (בראשי התיבות הנפוצים באנגלית: QSNR או SQNR - Signal to Quantiztion Noise Ratio, או בעברית: יאלר"ק) הוא היחס בין עוצמת האות לעוצמת שגיאת השערוך בתהליך הקוונטיזציה.
תהליך הקוונטיזציה היא העברה של אות אנלוגי לאות דיגיטלי, מדד זה מאפשר לכמת את איכות האות הדיגיטלי לאחר ביצוע התהליך.
מדד זה מקביל למדד היאל"ר כאשר כאן ה"רעש" הוא בעצם שגיאת השערוך של תהליך הקוונטיזציה.

חסם עליון עבור SQNR

ניתן להגדיר חסם עליון של SQNR שנוצר בתהליך הקוונטיזציה:
  
ובדציבל: 
לדוגמה: בקוונטיזציה אחידה בעלת 10 אזורי קוונטיזציה מספר הביטים הנדרש הוא 4, לכן הSQNR המקסימלי הוא 768 או 57dB.
רוזה פלטסון

ביוגרפיה

רוזה פלטסון הייתה בתו של לודוויג פלטסון, רופא (1882–1937), ושל צילי קארו. לאחר סיום לימודיה התיכוניים ב-1931, למדה באוניברסיטת ברלין וקיבלה תואר דוקטור (Ph.D.‎) במתמטיקה בשנת 1936, בהנחיית ישי שור (Issai Schur) ובנושא פתרון לבעיית הטורניר עם שלושה שחקנים (Das Turnierproblem für Spiele zu je dreien). עבודתה זו הוערכה כ"עבודה טובה מאוד" (Opus valde laudabile).
נוכח מצבם המחמיר והולך של היהודים בגרמניה ומתוך השתייכותה לעם היהודי, היגרה רוזה ב-1938 לארץ ישראל דרך איטליה. בשנים 1939 - 1942 עבדה בבנק ומאוחר יותר כמזכירה לעורך דין וכמתורגמנית בתל אביב. היא נישאה לבן-דודה, עו"ד גרהרד פלטסון (Gerhard Peltesohn, 1965 - 1909). לשניים נולדו שתי בנות, רות (ב-1940) ויהודית (ב-1943).
בית הכנסת אוהל אברהם

הקהילה

קהילת אוהל אברהם היא היחידה אשר שימרה את מסורת אשכנז-היקית בצרפת, ולה 3 מרכזים קהילתיים. בהם מתקיימים שיעורים, חוגים, תלמוד תורה וגן ילדים.
הקהילה ידועה בסגנון היוקרתי שלה ובימי חג פוקדים את המקום אנשי אצולה ואישי ציבור.
את הקהילה הנהיג בזמנו הרב שמעון לנגר, ואחרי עזיבתו לניו יורק, על ידי הרב הראשי צ'ארלס טואטי לזמן קצר, את מקומו מילא הרב ז'אן שוורץ למשך שנים רבות, עד יולי 1972, כאשר הוחלף על ידי הרב דניאל גוטליב בו שימש כרב הקהילה עד דצמבר 2002.
החל מ-2003, רב הקהילה הוא הרב יעקב מילבסקי.
החל מ-2006 חזן הקהילה הוא שמואל שפירו.

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מבנה

בחזית הבית כנסת נראה מגן דוד עשוי אבן בגודל של מטר מרובע לערך. המבנה המרכזי בנוי ממספר קומות בהם נמצא הבית כנסת, עזרת הנשים ובית מדרש. בבית הכנסת נוהגים להשתמש בספרי תורה וכלים עתיקים, הכלי הבולט ביותר הוא חנוכיית כסף בגודל מטר וחצי משנת 1890.] כן לקהילה ישנה אוסף נדיר של מאות ספרי קודש בני מאות שנים.
רביעיית קרמן

רביעיית המנדולינות הישראלית (קרמן) היא רביעיית כלי פריטה קאמרית שנגניה הם נגני מנדולינה. הרביעייה היא "המקבילה הפורטת" לרביעיית מיתרים ומורכבת משתי מנדולינות (כתחליף לכינור), מנדולה (כתחליף לויולה) ומנדוצ'לו (כתחליף לצ'לו).

היסטוריה

הרביעייה הוקמה בשנת 2000 לפי רעיון של הצ'לן מסטיסלב רוסטרופוביץ'] וניגנו בה שמואל אלבז, יעקב (יקי) ראובן, אבי אביטל ולב חיימוביץ. עוד ניגן ברביעייה תום כהן. 
כיום מנגנים ברביעייה יעקב (יקי) ראובן (ישראל), מארי כרמן סימון (ספרד), פביו גלוקי (איטליה) ווינסנט בר-דמנדה (צרפת).
מיזם ההרכב כיום הוא חזונם של יעקב (יקי) ראובן ובונה הכינורות אריק קרמן, להביא את בשורת המנדולינות ככלי קאמרי - מבאר שבע לעולם כולו.
ההרכב מבצע יצירות קלאסיות שנועדו לרביעיות קאמריות ולכלי קשת בפרט, יצירות מהרפרטואר הספרדי לגיטרה, יצירות של אלבניס ושל דה פאייה, מוזיקה מודרנית ויצירות מקוריות שנכתבו עבור הרביעייה.
הרביעייה זכתה באוגוסט 2003 בפרס ראשון בתחרות בינלאומית חשובה לביצוע יצירה מקורית לכלי פריטה שנערכה בלה ריוחה, ספרד. היצירה שזכתה בתחרות היא יצירתו של פרופ' עודד זהבי, "אינטרמצו".
דער יוד

דער יוּד (נהגה: "דֶר יִיד"; יידיש: 'היהודי') היה שבועון ציוני ביידיש שהופיע בפולין הרוסית בין ינואר 1899 לדצמבר 1902.
העיתון נערך בוורשה, אבל הודפס בקרקוב (שתחת שלטון אוסטריה) כדי לעקוף את הצנזורה הרוסית. העיתון יצא לאור על ידי חברת אחיאסף, ונערך על ידי יהושע חנא רבניצקי ויוסף לוריא. הוא כלל בדרך כלל 16 עמודים, ודיווח על ידיעות מתחום המושב. בעיתון פורסמו חיבוריהם של סופרים מפורסמים כגון שלום עליכם, מנדלה מוכר ספרים ומרק ורשבסקי. חיים נחמן ביאליק פרסם שיר ביידיש בעיתון.
בשנת 1953 החל לצאת בניו יורק עיתון יידי בעל שם דומה, "דער איד" (אנגלית: Der Yid); בניגוד ל"דער יוד" הציוני, זהו עיתון חרדי מבית חסידות סאטמר.
הילאל מוסא

קריירה

מוסא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, וכשהיה בן 18 עבר לקבוצת הנוער של מכבי נתניה. בקיץ 2009 חתם בהפועל בני טמרה מליגה א' צפון. ב-16 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 2–2 נגד מ.ס. כרמיאל/צפת, בו אף כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. את עונתו הראשונה כשחקן בוגרים סיים עם 5 שערים ב-27 הופעות. לקראת עונת 2010/2011 עבר להפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, עמה עלה לליגת העל בסיום העונה. ב-20 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בניצחון 4–2 על בני סכנין. בקיץ 2012 חזר לליגה הלאומית כאשר חתם במכבי אום אל-פחם, ובינואר של אותה עונה עבר למכבי אחי נצרת.
בקיץ 2013 חתם בשבאב אל-ח'דר מליגת העל הפלסטינית, במדיה שיחק שנתיים. ב-19 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין, בניצחון 1–0 נגד קירגיזסטן. מוסא היה שותף לזכייה של הנבחרת בגביע האתגר של ה-AFC לראשונה בתולדותיה, שאף העניק לה עלייה לגביע אסיה בכדורגל 2015, ובסך הכל ערך שש הופעות במדי הנבחרת.
ב-17 ביולי 2015 חזר לליגת העל כאשר חתם לעונה אחת בהפועל חיפה, אך ב-8 בספטמבר שוחרר מהקבוצה לאחר ששותף רק בשלושה משחקי גביע הטוטו, וכעבור חודש חתם בבני סכנין. ב-24 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בתיקו 0–0 מול מכבי נתניה. ב-20 בפברואר 2016 כבש מוסא את שערו הראשון במדי בני סכנין, בניצחון 2–0 על הפועל כפר סבא, ואת עונת 2015/2016 סיים עם שער אחד ב-21 הופעות ליגה. בתחיל עונת 2016/2017 קרע את הרצועה הצולבת, ולא שיחק במהלך כל העונה. במאי 2017 חזר להתאמן לראשונה אחרי תשעה חודשים. בעונת 2017/2018 שותף בשמונה משחקי ליגה.
בקיץ 2018 התאמן עם הפועל עפולה מהליגה הלאומית ואף שיחק משחק אחד בגביע הטוטו, אך בסופו של דבר החליט לחזור לליגה הפלסטינית וחתם באהלי אל-ח'ליל.
הקין

הַקַּיִן הייתה עיר מקראית בנחלת שבט יהודה, הנזכרת פעם אחת בתנ"ך.
העיר נזכרת בספר יהושע, ברשימת ערי דרום הר חברון שבנחלת שבט יהודה: "מָעוֹן כַּרְמֶל וָזִיף וְיוּטָּה וְיִזְרְעֶאל וְיָקְדְעָם וְזָנוֹחַ הַקַּיִן גִּבְעָה וְתִמְנָה עָרִים עֶשֶׂר וְחַצְרֵיהֶן"‏.
לאור ההקשר הגאוגרפי שבמקרא, הזיהוי המוצע לעיר הקדומה הוא בחורבה הסמוכה לאתר "נבי יקין", כשלושה ק"מ צפונית מזרחית לתל זיף‏.
בפפירוס נחל צאלים מס' 9 (הכתוב ארמית) ובפפירוס נחל צאלים מס' 69 (הכתוב יוונית), שמקורם כנראה במערת הסלע, ותקופתם ימי מרד בר כוכבא, נזכר מספר פעמים היישוב יקים, לצד זיף ואריסטובוליה‏.
לאור זאת, יש הסבורים כי שם היישוב המקראי נשתנה בתקופת בית שני ל"יקים", וכי השם השתמר עד ימינו בצורה "יקין"‏.
לן לסר

קורות חיים

לסר נולד ברובע הברונקס למהגרים יהודים מפולין.
סיים בהצטיינות את לימודיו מ"הסיטי קולג' של ניו יורק".
התגייס לצבא ארצות הברית יום לאחר המתקפה על פרל הארבור ושירת בזירת דרום מזרח אסיה.
את הקריירה שלו בטלוויזיה החל בשנת 1955.
זכה להתפרסם לצידו של קלינט איסטווד בסרט המלחמה "הנועזים בעורף האויב" בו שיחק בתפקיד סמל בלאמי ובמערבון של איסטווד "פורע החוק ג'וסי וולס".
בשנותיו המאוחרות שיחק לסר בתפקיד שזוהה איתו יותר מכל  דוד ליאו, דודו גס הרוח והטרחן של ג'רי סיינפלד ב-15 פרקי קומדיית המצבים "סיינפלד".
לאחר מכן הופיע בקומדיית המצבים "כולם אוהבים את ריימונד" בתפקיד גראווין חברו של פרנק בארון (פיטר בויל).
לסר היה אבא לשני ילדים מגרושתו ג'ניס בורל.
בשנותיו האחרונות נאלץ לסר לעבור לשהות במרכז סיעודי שבעיר מגוריו ברבנק עקב מצבו הרפואי.
לסר נפטר בפברואר 2011 בגיל 88 מסיבוך של דלקת ריאות שנבע ממחלת סרטן ממנה סבל בשנותיו האחרונות.
צבי בן-משה

צבי  (צבילי) בן-משה (נולד 1945) הוא איש ציבור ישראלי.

ביוגרפיה

נולד בקיבוץ מעוז חיים. גדל והתחנך בקריית טבעון. השלים לימודי תיכון בבסמ"ת חיפה.
הצטרף לגרעין בתנועת הנוער העובד והלומד ושירת בנח"ל המוצנח. סיים בהצטיינות קורס קצינים. עם גמר השירות הצטרף לקיבוץ נווה אור.
במלחמת ששת הימים שירת כקצין בחטיבת הצנחנים 55 ששיחררה את ירושלים. במלחמת יום הכיפורים שירת באוגדה 143 (אוגדת אריק שרון) והיה בכוח הצנחנים הראשון שחצה את תעלת סואץ (מבצע אבירי לב).
לאחר שורה של תפקידים בקיבוץ נווה אור, בין השאר מנהל ויו"ר "אורטל" – מפעל ליציקות מתכת, יצא בן-משה להקים את המרכז לנוער של "הקיבוץ המאוחד".
מ-1979 שימש כעוזרו של ח"כ יגאל אלון. לאחר פטירתו של אלון שימש כעוזרו של ח"כ יצחק רבין. בין השנים 1984–1987 שימש כעוזר שר הביטחון יצחק רבין לענייני תעשיות  ונושאים פוליטיים. כן כיהן כדירקטור בתעשייה האווירית ובמפעלים ביטחוניים נוספים.
בין השנים  1994−1997  כיהן כמרכז האגף הכלכלי ומזכיר פנים של התנועה הקיבוצית המאוחדת. ולאחר יציאתו של אריק רייכמן ל"תנובה" כיהן בתפקיד מזכ"ל משותף לצדו של דובי הלמן. במסגרת התפקיד ריכז את ניהול את המשא ומתן עם מנהלת הסדר הקיבוצים מול משרד האוצר והבנקים בנושא הסדר חובות הקיבוצים והביא לחתימתו עם האוצר והבנקים. לאחר פרישתו ממשרת המזכ"ל שירת כחבר וכיו"ר מועצות מנהלים  בקיבוצים.
ב-2001 עזב את קיבוצו ומאז הוא מתגורר בזכרון יעקב.
נשוי ואב לארבעה.