google/wiki40b huggingface dataset:
איבויה צ'אק

ביוגרפיה

צ'אק נולדה בבודפשט.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה צ'אק במדליית זהב בתחרות הקפיצה לגובה בתוצאה של 1.60 מטר, לפני שיאנית העולם דורותי טיילר-אודם מבריטניה (1.60 מטר) ואלפרידה קאון מגרמניה (1.60 מטר). שלוש הקופצות הראשונות עברו את אותו הגובה וכשלו בניסיון לעבור גובה של 1.62 מטר. נערכה קפיצה רביעית וצ'אק עברה בניסיון הראשון 1.62 מטר וזכתה במדליית הזהב. שבועיים לפני התחרויות הודיעו ראשי הנבחרת הגרמנית לגרטל ברגמן שיאנית גרמניה שזכתה במבחנים הגרמניים לאולימפיאדה ובתוצאה השנייה בטיבה בעולם באותה שנה (1.60 מטר), כי לא תוכל ליטול חלק במשחקים בשל היותה יהודיה.
באליפות אירופה השנייה באתלטיקה והראשונה לנשים שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1938 זכתה צ'אק במדליית זהב בתחרות הקפיצה לגובה בשיא הונגרי חדש של 1.64 מטר, לפני נלי ון-באלן-בלאנקן מהולנד (1.64 מטר) ופאודורה צו זולמס מגרמניה (1.64 מטר). שיא זה החזיק מעמד 24 שנים כשיא הונגריה לנשים.

צ'יק וצ'אק

באולימפיאדת ברלין (1936), לאחר שהודיע הכרוז על ניצחונה של צ'אק, הגיעה לאצטדיון המרכזי בו נכחו 110 אלף צופים, הידיעה שבבריכת השחייה ניצח השחיין ההונגרי פרנץ צ'יק במשחה הגמר הראשון והיוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי. האוהדים ההונגרים שלא ידעו את נפשם מרוב שמחה, פרצו בקריאות צ'יק צ'אק, צ'יק צ'אק וכל הקהל הצטרף אליהם. יש חושבים שזהו מקור הביטוי.
Greenwash

גרינווש (מאנגלית: Greenwash, ובעברית גם "טיוח ירוק" או "התיירקקות") הוא כינוי שסביבתנים ומבקרים אחרים משתמשים בו כדי לתאר פעילות של מתן תדמית ציבורית חיובית להתנהלות הנתפסת כבלתי סביבתית. מקורו של הביטוי הוא הלחם בסיסים של המונח "ירוק" (כשהכוונה לאידאולוגיה סביבתנית) עם המונח "וויטוואש" (הלבנה או טיוח). לראשונה השתמשו בביטוי בתחילת שנות התשעים (שימוש קדום במילה הופיעה בכותרת של מאמר של מהדורת מרץ\אפריל 1991 של המגזין Mother Jones).
תאגידים טוענים כי הקידום של קווי מדיניות של שוק חופשי, טכנולוגיה חדשה וצמיחה כלכלית הכרחיים להשגת פיתוח בר קיימא, וכן כי הם מודעים לנושא הסביבתי. מבקריהם טוענים כי למרות הרטוריקה שלהם, יש עדויות מעטות לכך שתאגידים רב לאומיים משנים את התנהגותם לכיוון של קיימות; והם טוענים כי תאגידים רבים נשארו היצרנים הראשיים של טכנולוגיות הרסניות לסביבה ובלתי מקיימות, ולכן גרינווש הוא רק טכניקה של יחסי ציבור או שיווק.
מסדר השירות הקיסרי

תיאור העיטור

עיטור המסדר: העיטור מורכב בצורת כוכב בעל 8 קודקודים שבראשו הכתר המלכותי הבריטי. במרכז הכוכב מאוייר סמל המלך (ראשי התיבות המלכותיים) ובטבעת סביב סמל זה נכתב "עבור שירות נאמן" (For Faithful Service).
המדליה: המדליה כללה תליון מעוגל אשר בצידו הקדמי הופיעה דמותו (בפרופיל) של המלך וסביבו נכתב תוארו. בגלגולה העכשווי של המדליה, מופיעה דמותה של המלכה אליזבת השנייה וסביבה נכתב "אליזבת השנייה, בחסד האלוהים, מלכה, המגנה על האמונה" (.ELIZABETH II DEI GRATIA REGINA F.D). מצדה השני של המדליה מופיעה דמותו של אדם יושב עם שמש שוקעת ברקע (כמי שסיים שירות ציבורי וכעת ראוי למנוחתו), מתחת לדמות נכתב "עבור שירות נאמן".
מליסה גילברט

ביוגרפיה

גילברט נולדה בלוס אנג'לס קליפורניה לקתי ווד ודייוויד דרלינגטון ויום לאחר מכן אומצה על ידי השחקן פול גילברט ואשתו השחקנית והרקדנית היהודייה ברברה קריין. כתוצאה מהאימוץ היא גדלה על-פי דתה של אמה המאמצת. אחותה מהמשפחה המאמצת היא השחקנית שרה גילברט.
גילברט החלה את הקריירה שלה עוד כילדת פלא בסוף שנות השישים כשהופיעה בפרסומות וכשחקנית אורחת בסדרות טלוויזיה. ידועה בעיקר בשל תפקידה הראשי כלורה אינגלס בסדרת הדרמה בית קטן בערבה בשנים 1974–1983.
שיחקה גם בסרטי קולנוע וטלוויזיה רבים, ביניהם שבועת דם בשנת 1987, משפחה של זרים בשנת 1993 ונמל מבטחים בשנת 2007. השתתפה בסדרות נוספות רבות כמו בגבולות המסתורין ובאטמן.
באוגוסט 2015 הודיעה על כוונתה להתמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית על נציגות מחוז הבחירה ה-8 של מדינת מישיגן, בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית בנובמבר 2016, היא זכתה במועמדות המפלגה אך פרשה לפני הבחירות הכלליות מסיבות בריאותיות.
זרוע אוריון

זרוע אוריון, המכונה לעיתים גם הזרוע המקומית, היא אחת משש הזרועות המרכיבות את גלקסיית שביל החלב, והזרוע עליה ממוקמת מערכת השמש וכדור הארץ.
זרוע אוריון היא זרוע קטנה יחסית והיא ממוקמת בין שתי הזרועות המסיביות של הגלקסיה, זרוע פרסאוס הרחוקה יותר מהמרכז הגלקטי וזרוע קשת הקרובה יותר למרכז הגלקטי.
הזרוע מורכבת מערפיליות וקבוצות כוכבים המאגדים מיליוני כוכבים. השם "זרוע אוריון" ניתן לה בגלל קרבתה לקבוצת כוכבים הבולטת אוריון וערפילית אוריון המרהיבה.
כאמור, מערכת השמש שוכנת על זרוע אוריון, צמוד לשוליים הפנימיים של הזרוע באזור הבועה המקומית, כ-8,000 פארסק (26,000 שנות אור) מהליבה הגלקטית.
תוכנית גדס-אשבי

תוכנית גדס-אשבי היא תוכנית מתאר לירושלים שנערכה בשנת 1922 על ידי פטריק גדס (Patrick Geddes) בשיתוף האדריכל צ'ארלס רוברט אשבי (C.R. Ashbee) ששימש "יועץ אזרחי למושל ירושלים" (Civic Advisor to the Governor of Jerusalem) וכמזכיר האגודה למען ירושלים.
תוכנית המתאר מתבססת על תוכנית שערך גדס בשנת 1919, וזו מתבססת על מתווה שהציע האדריכל ויליאם מקלין, הידועה כתוכנית מקלין. בתוכנית זו נקבע כי העיר העתיקה תהווה מרכז אסתטי ורוחני המיועד לשימור, אך ללא חשיבות פונקציונלית, וכי כל פיתוח עתידי של העיר יהיה לכיוון מערב.
בתוכנית שערך גדס ב-1919 נשמרו העקרונות של תוכנית מקלין, אך פיתוח העיר הוסט לכיוון צפון-מזרח. אחת הסיבות לשינוי זה הייתה משיכתו של גדס לתכנון האוניברסיטה העברית על הר הצופים, בצד חשיבותה של העיר העתיקה כמרכז אליו הולכות כל הדרכים. כן נשמר העיקרון על פיו לא תהיה בנייה סביב העיר העתיקה. 
התוכנית היוותה סינתזה של התוכניות שהוגשו עד אז, ולתקנות שפרסם המושל הצבאי של ירושלים, רונלד סטורס. החידוש העיקרי בתוכנית זו היה הוספת מקום לשטחי תעשייה סמוך לעורקי תחבורה ראשיים. התוכנית ביססה את התכנון העירוני של ירושלים על עיקרון ייעודי הקרקע (Zoning).
'תוכנית גדס-אשבי' הייתה חלק מפעולות 'האגודה למען ירושלים' ובסיס לתוכניות המתאר הבריטיות שבאו אחריה.
אנדרטת הנ"ד

הקמה

האנדרטה מנציחה את 54 הנופלים באסון הנ"ד. האנדרטה הוקמה בשנת 1978 ביוזמת המשפחות השכולות על "גבעת הנ"ד" בבקעת הירדן - מקום התרסקות המסוק. היא בנויה מלוחות אבן היוצרים את האותיות נ"ד ועוצבה בידי הצייר אריה מוסקוביץ. לראש הגבעה מובילה שדרת עצי דקל. בקדמת האנדרטה נמצאת כתובת: "והיו למאורות ברקיע השמים להאיר על הארץ" (בראשית, א', ט"ו). על האנדרטה יש לוחות מתכת עליהם מופיעים סמלי הצנחנים וחיל האוויר וכן שמות 54 הנספים: 44 לוחמים מגדוד 890 ו-10 מצוות חיל האוויר. שמות הנופלים חקוקים גם באנדרטת הבקעה.
במקום ניטעה חורשה של 54 עצי זית וליד כל עץ נחקקו שמות הנספים באבן.
בצד האנדרטה נמצאים שני סלעים, על האחד מופיע סיפור ההתרסקות ועל השני מופיע הסיפור בצורה של שיר של אחד מלוחמי הפלוגה.
ליד האנדרטה מתקיים טקס הזיכרון השנתי לנופלים באסון, בהשתתפות בני המשפחות השכולות והחברים לנשק. בגלל בעיות מקרקעין עם המנהל האזרחי אתר גבעת הנ"ד אינו מוכר כאתר הנצחה מוכרז ולכן משרד הביטחון אינו משתתף באחזקתו ואף הועלו הצעות להעבירו למקום אחר. למרות זאת, לרגל מלאת 40 שנה לאסון התבצעו באתר עבודות שיקום והרחבה, במימון המשרד והמועצה האזורית. הדרך למקום מכביש 90 עוברת בכפר הפלסטיני עוג'ה א-תחתא ומכביש 449 מוליכה למקום דרך כורכר צרה ומתפתלת באורך של כ-2 ק"מ. אפשר להגיע למקום גם מכביש אלון צומת רימונים, דרך כביש 449.
אמצעי ייצור

אמצעי ייצור (בגרמנית: Produktionsmittel) הוא מונח שטבע קרל מרקס לציון אותו חלק מכוחות הייצור הכולל אמצעים פיזיים, לא אנושיים, המשמשים בייצור.
בין גורמים אלו ניתן למנות מפעלים, מכונות, כלים וחומרי גלם, כמו גם הון תשתיתי והון טבעי, גורמי הייצור הקלסיים בניכוי הון פיננסי והון אנושי. בשימוש מחוץ לחוג התפיסה המרקסיסטי מתייחס המונח בדרך כלל לחומרי גלם ולהון תשתיתי או, לעיתים, כהגדרה כוללת לקניין.
על פי תפיסתו של מרקס, לקפיטליסט הבורגני יש בעלות על אמצעי ייצור, אך לא על כוח הייצור (כלומר, עבודה) ואילו לפועל בעלות על כוח הייצור, אך לא על אמצעי ייצור. על פי תפיסתו, הקפיטליסט הופך את הפועל לחפץ, כגורם ייצור נוסף, ומשתמש בכוח העבודה שלו, בשילוב עם אמצעי הייצור, כדי לייצר סחורות. מכאן שבתוך הסחורה מוטמע חלק שמקורו בהון התשתיתי וההון הטבעי וחלק שמקורו בעבודה.
על פי ניתוחו של מרקס, כדי להגיע לקומוניזם אמיתי יש לשלול מן הקפיטליסט את אמצעי הייצור – היינו, להביא לביטול חיובי של הבעלות הפרטית על הקניין. בהיעדר רכוש פרטי, חזה מרקס, ייעלם המאבק המעמדי ותיווצר החברה העתידית, הקומוניסטית, שבה ישרור שוויון אמיתי.
גיבור הפדרציה הרוסית

גיבור הפדרציה הרוסית (רוסית: Герой Российской Федерации) הוא התואר האזרחי הגבוה ביותר ברוסיה. התואר, שיכול להינתן הן לאזרחים והן לאנשי צבא, מוענק על ידי נשיא רוסיה, למי שביצע פעולות הרואיות בזמן שירות המדינה. מאז יצירתה ב-20 במרץ 1992 הוענקה המדליה בעיקר לקוסמונאוטים ולחיילים שהיו מעורבים בפעילות בצ'צ'ניה. בנוסף הוענקה המדליה למספר כלכלנים, מדינאים, וספורטאים.

יצירה ובסיס משפטי

התואר גיבור הפדרציה הרוסית נוצר ב-1992 בצו נשיאותי של נשיא רוסיה דאז, בוריס ילצין, כתואר הגבוה ביותר שיכול להעניק נשיא רוסיה לאדם, והוא המחליף החוקי של העיטורים הסובייטים גיבור ברית המועצות הצבאי וגיבור העמל הסוציאליסטי האזרחי. 
הבסיס המשפטי מועגן הן בצו הנשיאותי מספר I-2553, שכולל את הקריטריונים לקבלת התואר ואת העיצוב של "כוכב הזהב", מדליה המוענקת למחזיק התואר, והן בחוקת רוסיה:   סעיף 71 של חוקה זאת מאשר שימוש רשמי בתארים, מדליות ועיטורים, וסעיף 89 מעניק לנשיא רוסיה סמכות ליצור אותם. בניגוד לתארים הסובייטים שקדמו לו, שבמקביל לקבלתם הוענקו גם עיטורים נוספים כגון עיטור לנין, לתואר גיבור הפדרציה הרוסית לא נלווים עיטורים נוספים.

קריטריונים לקבלה

צו נשיאותי מספר 2553-I קובע כי התואר יכול להיות מוענק לאדם, אזרח רוסיה או אחר, המבצע מעשים של גבורה ואומץ אדיר למען המדינה והעם הרוסי. הן אזרחים והן חיילים יכולים להיות זכאים לתואר, בניגוד לברית המועצות שבה היה תואר צבאי ותואר אזרחי בנפרד. התואר יכול להיות מוענק גם לאנשים שנפטרו, אם עמדו בקריטריונים. בניגוד לתואר גיבור ברית המועצות, תואר זה מוענק פעם אחת בלבד.
נכון למאי 2012, הוענקו כ-950 תארים, מהם כ-455 הוענקו לאחר מותו של הגיבור.

עיצוב המדליה והצגתה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
אדם שמחזיק בתואר גיבור הפדרציה הרוסית מקבל מדליה, בשם "כוכב הזהב" ("медаль Золотая Звезда"). מדליה זו דומה במידה ניכרת למדליית גיבור ברית המועצות.
מענק שימור

מענק שימור (באנגלית: Retention Bonus) הוא מענק הניתן לעובדים בארגונים אשר מטרתו היא לשמר את העובד לפרק זמן מסוים.
ארגונים רבים מכירים בחשיבותם של עובדים מסוימים ומעוניינים לשמר את ההון האנושי שלהם. מענק שימור הוא אחת מהדרכים בהן נוקטים ארגונים על מנת למנוע זליגת כח אדם איכותי אל מחוץ לארגון.

כללי

מענק שימור הוא דרך ארגונית לפתות את העובד להישאר בארגון ולא לחפש מקום עבודה אחר על ידי הבטחת תגמול עתידי לאחר שיעבור פרק זמן מוגדר מראש.
שימור עובדים חיוניים בארגון הוא מטרה חשובה של כל חברה המכירה בערך עובדיה ואחד מכלי השימור הקיימים בידי מחלקות הגיוס ומשאבי האנוש הוא מענק השימור.
עובד בארגון מקבל תוכנית של שכר והטבות בהתאם לתפקידו וערכו לחברה, מענק שימור נקבע בעת חתימת חוזה בין המעסיק לעובד ונכלל בתוך תוכנית ההטבות.

רכישה/מיזוג בין ארגונים (M&A)

שימוש במענק שימור נפוץ מאד בעת תהליכי רכישה או מיזוג בין ארגונים.
בעת רכישת ארגון על ידי ארגון אחר, או בעת מיזוג של שני ארגונים, מועבר מוצר בין ארגון אחד לשני. עובדי הארגון הנרכש/ממוזג הם העובדים המכירים את המוצר באופן הטוב ביותר, כיוון שיוצר על ידם. במקרים אלו חשוב מאד ואף חיוני לחברה הרוכשת שעובדים אלו יישארו לפרק זמן מסוים בחברה כדי לתמוך בהעברת המוצר לחברה החדשה וברב המקרים גם לבצע הטמעה מלאה של המוצר בחברה החדשה. 
במקרה כזה על החברה הרוכשת מוטלת האחריות לדאוג להשאיר את העובדים החדשים אצלה ולמנוע ״בריחתם״ למקומות עבודה אחרים. מקרה זה הוא דוגמה מייצגת לשימוש בכלי מענק השימור - על ידי התחייבות הארגון להעניק לעובדים המצטרפים מענק בסוף תקופה מסוימת, הם מקווים להבטיח את הישארותם לפחות עד תום תקופת ההטמעה או זמן מספיק להעברת הידע על המוצר החדש לעובדים הקיימים של החברה.
במקביל, החברה הנרכשת/ממוזגת, אחראית לדאוג שעובדיה יישארו אצלה בתקופת המשא ומתן על הרכישה - תקופה המאופיינת באי ודאות וחוסר ביטחון תעסוקתי. החברה הנרכשת יכולה להשתמש גם היא להשתמש בכלי הזה כדי להבטיח שלפחות קבוצת העובדים המחזיקים את תפקידי הליבה בחברה, אוצרים את מרבית הידע ומהווים בעצם את ״ערכה״ האמיתי של החברה יישארו עד תום תהליך המכירה.
במקרים כאלו, אין זה נדיר שעובדים יקבלו מענקי שימור גם מהחברה הנמכרת וגם מהחברה הרוכשת.
כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים

תוכן הספר

בספר מעלה ניטשה את החסרונות ואת המעלות של תודעה היסטורית בחיי האדם ועורך הבחנה בין סוגים שונים של תודעות היסטוריות. 

בפתח הספר הוא מצטט את גתה: 
"יתר על כן שנוא עלי כל מה שרק מוסיף לי ידיעות מבלי שיַרבה או יחַיה במיישרין את פעילותי"
גוסטב, רוזן הסן-הומבורג

ביוגרפיה

גוסטב נולד ב-17 בפברואר 1781 בבאד הומבורג, לפרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג, ולקרולינה, רוזנת הסן-דרמשטדט בתם של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט וקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן. גוסטב הצטרף אל הצבא השוודי בשירות סנדקו גוסטב השלישי, אבל עזב מיד לאחר מכן לטובת רגימנט אוסטרי. הנסיך לחם בתחילת המאה ה-19 בקרבות נרדלינגן, הוהנלינדן, ראטיסבון, אספרן-אסלינג, וגראם, דרזדן, ולייפציג. גיסתו, אליזבת, נסיכת הממלכה המאוחדת, כתבה מאוחר יותר, שגוסטב "צבר כל כך הרבה ותהילה בשדה הקרב, כמו כל אחיו.
ב-12 בפברואר 1818 התחתן גוסטב עם אחייניתו, לואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג, ממנה נולדו 3 ילדים, והם התגוררו בטירת הומבורג. הצעיר, פרידריך, חלה בשנית כאשר היה בן שנתיים, אך התאושש ממנה. באותה שנה התחתן אחיו הבכור פרידריך עם אליזבת, נסיכת הממלכה המאוחדת. גוסטב, לואיזה, וילדיהם החזיקו את עצמם וכמעט לא התרועעו עם גיסתו, אליזבת, למורת רוחה. בשנת 1839 התחתנה בתו קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג עם היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ.
בשנת 1846 מת אחיו פיליפ, רוזן הסן-הומבורג ללא ילדים, וגוסטב עלה לשלטון במקומו. בתגובה לעתירה אשר הוגשה בידי אנשיו, בשנת 1848 שיחרר גוסטב את יהודי הומבורג, וקבע כי "בענייני המדינה לא ייווצר כל הבדל בין הנושאים הנוצריים לנושאים היהודים". באותה שנה הייתה הסן-הומבורג אחת מתשע מדינות גרמניות שאיפשרו ליהודים להיבחר לראשונה לפרלמנט.
עקב מחלה, בנו היחיד מת לפניו, וכתוצאה מכך, כאשר גוסטב מת ב-8 בספטמבר 1848, ירש אותו אחיו פרדיננד, רוזן הסן-הומבורג.
רוברטו גויטרה

חייו

עם סיום לימודיו האקדמיים, התמסר גויטרה לניצוח מקהלות ובראשית שנות ה-60' של המאה ה-20 הזמין אותו מרצ'לו אבאדו לכהן כמנצח המקהלה בקונסרבטוריון "ג'וזפה ניקוליני" בפיאצ'נצה, שם נשאר עד סוף חייו.
בשנות ה-70' וה-80' עסק גויטרה בחקר שיטת ההוראה המוזיקלית והחינוך המוזיקלי של זולטאן קודאי, ובמסגרת מחקרו זה עשה תקופה ארוכה בהונגריה. כמו כן העמיק את ידיעותיו בנעימות איטלקיות והונגריות, ששימשו אותו מאוחר יותר ביצירת תרגילים ודוגמאות לעבודתו המפורסמת ביותר, ה"Cantar Leggendo", שיטת הוראה שמשמעה "לשיר מקריאה". הספר יצא לאור בשנת 1972 בבית ההוצאה סוביני צרבוני.
שיטה זו הייתה הליבה של שיטה חדשה להוראת מוזיקה, המתאימה ללימוד ילדים משנות חייהם הראשונות ואילך. שיטה זו אמורה לעזור לילדים ללמוד, בדיוק כפי שהם לומדים לדבר, את מה שאפשר לתאר בכל המובנים כשפת אם מוזיקלית.
בין 1968 ל-1980 יישם רוברטו גויטרה את ידיעותיו בתחום החינוך המוזיקלי במקהלות שייסד: ה"פיקולי קינטורי" בטורינו ואחריה את ה"קורו פארנזיאנו". לאחר מותו, עברה משרת מנצח המקהלה השנייה למריו פיגאציני.
גויטרה הקדיש את כל חייו להוראת מוזיקה ולמוזיקה מקהלתית. הוא זה שייסד, בראשית שנות ה-70' את כתב העת "לה קרטלינה", המהווה עד ימינו מקור מידע בתחומי המוזיקה המקהלתית והוראת המוזיקה. כיום מנהל את כתב העת מארקו בוסקיני.
הסדר מרכז

הסדר מרכז (שתי המילים מבוטאות במלעיל) הוא מסגרת השירות הצבאי המקוצר של תלמידי ישיבות גבוהות ציוניות שאינן ישיבות הסדר.
מקור השם מישיבת מרכז הרב, שם הופעל לראשונה ההסדר וגם כיום הוא מאושר דרכה. השירות יכול להיות מיושם בכל ישיבה שהוגדרה כישיבה גבוהה וחפצה להצטרף להסדר בתיאום עם ישיבת מרכז הרב. בראש התוכנית עומד הרב יהושע מגנס.

שונות

בשנת 1988 ראשי ישיבות ההסדר ראו בדאגה את המגמה של הצטרפות רבים מבוגרי הישיבות התיכוניות למסגרת "הסדר מרכז" והידלדלות שורות תלמידיהם, ולכן השפיעו על רשויות צה"ל, שלא תהיה אפשרות במסגרת "הסדר מרכז", להתגייס לצבא למטה מגיל 22, דבר שהביא לכך שצעירים שרצו להקדים את גיל גיוסם, עברו למסגרת של ישיבות הסדר].
יחסי מולדובה–פיג'י

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לבין הרפובליקה של פיג'י כוננו ב-7 בדצמבר 2010 בטקס מיוחד שנערך בניו יורק.
בשנת 2013 ייצאה פיג'י למולדובה סחורה שהוערכה בשווי 30,200 דולר אמריקאי. הסחורה כללה עץ מנוסר. מאז אותה השנה לא נערך סחר רשמי בין שתי המדינות.
סורת קורייש

סורת קורייש (ערבית: سورة قريش), בתעתיק מדויק: סורת קֻרַיְש, היא סורה מספר 106 בקוראן. סורה קצרה זו מונה ארבעה פסוקים (אַיאַת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת א-תין ולפני סורת אל-קארעה.
הסורה מדרבנת את בני שבט קורייש, שבטו של מוחמד אשר שלט במכה, לעבוד את אללה (המכונה בסורה בתואר "ריבון הבית הזה"), אשר הגן עליהם, למען עתידם שלהם.
הסורה מהווה צמד, יחד עם סורת אל-פיל הקודמת לה, בהזכירן לבני שבט קורייש את הטובות אותן הרעיף עליהם אללה. נאמר כי בעותק הקוראן של אובי אבן כעב (أبي بن كعب بن قيس), אחד ממלוויו של מוחמד ומחבריה הנכבדים של הקהילה המוסלמית של אותם הימים, נכתבו השתיים יחדיו כסורה יחידה. הכעבה הייתה מרכזית בחיי השבט, שכן היוותה מוקד משיכה לצליינים אשר גרר בעקבותיו מסחר ויוקרה. סורת אל-פיל מתארת כיצד הציל אללה את הכעבה מהרס, ואילו סורת קורייש מתארת את אללה כאדון הכעבה, וככזה דוחקת בבני שבט קורייש לעבוד אותו על מנת להגן עליהן במסעות שלהם, בנוסף לדברים נוספים.
הסורה מתייחסת לשני מסעות אשר נהג שבט קורייש לבצע בעונת הקיץ ובעונת החורף. על אף שלא הוזכר בפסוקים של הסורה שמסעות אלה נגעו למסחר, ויש פרשנים הסבורים כי המשפט "מסע החורף והקיץ" דווקא מתייחסים לעלייה לרגל לאבן השחורה של הפגאנים הערבים. עם זאת, היה חשוב לפרשני הדת לרומם את מעמדו של שבט קורייש בקרב הערבים עוד לפני הופעת האסלאם. בהתאם לאגדה, הוענקו לשבט קוריש כתבי זכויות מסחריות בלעדיות מצד שלטנות פרס ושלטונות ביזנטיון בשטחים אשר נשלטו על ידיהם. כדי לבסס את האגדה נטען שמסע הקיץ היה מופנה לתימן (אשר הייתה תחת שלטון פרסי) ואילו מסע החורף הופנה לסוריה (אשר הייתה תחת שלטון ביזנטי). מצד אחד רצתה האליטה הקורישית בתקופה המוסלמית לשמור על הזכויות הכלכליות של שבט קוריש כאשר טענה שזכויות אלה הוענקו לשבט עוד לפני האסלאם. מצד שני, הצגת שבט קורייש כיישות פוליטית עוד לפני האסלאם באה לחזק את השלטון המוסלמי באותה תקופה שהשתייך לשבט קורייש.
אסף ליברמן

ביוגרפיה

ליברמן נולד לאב יליד לודז' ולאם ילידת טהרן, וגדל בשכונת גילה בירושלים. לפני שירותו הצבאי יצא לשנת שירות בשדרות. התגייס לגלי צה"ל בשנת 2003 ושימש כתב לתחום העבודה והרווחה. עם שחרורו משירות סדיר בצה"ל, החל לעבוד בתור עורך ומגיש במחלקת החדשות של התחנה.
בשנת 2009 החל להגיש יחד עם אביב לביא, את התוכנית "יהיה בסדר", מגזין יומי בנושאים חברתיים וסביבתיים. החל משנת 2012 החל בנוסף גם לערוך ולהגיש את התוכנית "שישבת", תוכנית אקטואליה של סוף השבוע שמשודרת מידי שבת בגלי צה"ל.
בדצמבר 2013, בעקבות עזיבתו של מיכה פרידמן את גלי צה"ל, החל להגיש את יומן הבוקר של התחנה, "בוקר טוב ישראל". עקב כך, חדל מהגשת התוכנית "יהיה בסדר". בשלהי יולי 2016, נודע כי הושעה מעבודתו בגלי צה"ל בשל חשש לניגוד עניינים-לכאורה, בעת ששקל מעבר לעבודה בתאגיד השידור הישראלי.
החל מ-2016 שימש במקביל לפעילותו בגל"צ כעורך היום בלילה עם גורי אלפי בשידורי קשת, ערוץ 2.
מאוגוסט עד נובמבר 2016 סיקר את הבחירות בארצות הברית מניו יורק כשליח גל"צ.
בחודש פברואר 2017 הודיע ליברמן על עזיבת גלי צה"ל ומעברו לתאגיד השידור הישראלי "כאן", בו הוא מגיש תוכנית רדיו יומית בשם "קלמן-ליברמן" ברשת כאן ב', לצדו של העיתונאי קלמן ליבסקינד. בנוסף הוא מנחה את תוכנית התחקירים "זמן אמת" של ערוץ כאן 11.
אליוט ספיצר

קורות חייו

ספיצר נולד וגדל במחוז הברונקס בניו יורק לאיל הנדל"ן ברנרד ספיצר ורעייתו אן (לבית גולדהאבר), מורה לספרות אנגלית, סביו מצד אמו נולדו בארץ ישראל. הוא הצעיר מבין שלושת ילדיהם.
ספיצר למד לתואר ראשון בבית הספר על שם וודרו וילסון לעניינים ציבוריים ובינלאומיים באוניברסיטת פרינסטון לאחר שקיבל 1590 מתוך 1600 בבחינה הפסיכומטרית האמריקנית (SAT). לאחר מכן רכש תואר במשפטים באוניברסיטת הרווארד. לדבריו, קיבל את הציון המרבי (800) בבחינת המיון של בתי הספר למשפטים (LSAT). בעת לימודיו בהרווארד פגש את סילדה וול, אשר ברבות הימים הפכה לרעייתו. השניים נישאו ב-17 באוקטובר 1987 ונולדו להם שלוש בנות: אליסה (נולדה ב-1989), שרה-בת' (1992) וג'ינה (1994).
עם השלמת לימודי המשפטים התמחה ספיצר אצל השופט הפדרלי רוברט ו. סוויט במנהטן. מיד לאחר מכן הצטרף למשרד עורכי הדין Paul, Weiss, Rifkind, Wharton & Garrison. שנתיים מאוחר יותר הצטרף למשרד התובע הכללי של מנהטן ולחם נגד הפשע המאורגן במשך כמעט שש שנים. בשנת 1992 ניהל את החקירה שהפסיקה את שליטתה של משפחת גמבינו בעסקי ההלבשה וההובלה של מנהטן. בין 1992 ל-1994 עבד במשרד עורכי הדין Skadden, Arps, Slate, Meagher & Flom  ובין 1994 ל-1998 במשרד Constantine and Partners.

התובע הכללי של ניו יורק

בשנת 1998 ניצח ספיצר את דניס ואקו, המועמד הרפובליקני, בהתמודדות על תפקיד התובע הכללי של מדינת ניו יורק. מסע הבחירות מומן במידה רבה על ידי הלוואה שנויה במחלוקת שנטל ספיצר מאביו. כתובע כללי ספיצר ניהל מלחמה עיקשת כנגד עברייני צווארון לבן, הונאה בניירות ערך, הונאה באינטרנט, ופגיעה בסביבה. ספיצר ידוע בעיקר בגין מאבקיו נגד תיאום מחירי שבבים, ניפוח מלאכותי של מחירי מניות, ועסקאות בלתי כשרות בניירות ערך של קרנות נאמנות בשנת 2003. הוא הגיש כתב אישום גם נגד ריצ'רד גראסו, מי שהיה יושב ראש הבורסה לניירות ערך בניו יורק, בגין אי דיווח על חבילת הטבות בשווי 140 מיליון דולר. בגין כל אלה נודע ספיצר, בין היתר, כ"שריף של וול סטריט".

מושל מדינת ניו יורק

בנובמבר 2006 נבחר ספיצר למושל ה-54 של מדינת ניו יורק, לאחר שניצח את המועמד הרפובליקני ג'ון פאסו. בזמן כהונתו יזם הצעת חוק להכרה בנישואים חד-מיניים, ופרסם צו המתיר למהגרים בלתי חוקיים להחזיק ברישיונות נהיגה. שתי היוזמות עוררו פולמוס ציבורי רחב. ביולי 2007 ננזף על ידי משרד התובע הכללי כאשר הורה למשטרה לתעד את תנועותיו של מנהיג הרוב הרפובליקני בסנאט  - ג'וזף ל. ברונו במטרה להשתמש במידע כנגד ברונו.
ב-10 במרץ 2008 דיווח הניו יורק טיימס כי ספיצר היה לקוח של מועדון הזנות Emperors Club VIP שנמצא תחת חקירה פדרלית, ונפגש למשך יותר משעתיים עם נערת ליווי, זמרת בתחילת דרכה בשם אשלי אלכסנדרה דופרה, שגבתה כ-1000 דולר לשעה. בהמשך הסתבר כי ספיצר נפגש שבע או שמונה פעמים עם נערות של אותה הרשת בעלות כוללת של כ-15,000 דולר. דו"חות חקירה מעריכים כי הוציא כ-80,000 דולר במהלך השנים על שירותי מין. ב-12 במרץ, תחת איום בהדחה על ידי בית המחוקקים של ניו יורק, הודיע ספיצר על התפטרותו ממשרת המושל בגין "כשלונות אישיים", אשר נכנסה לתוקף ב-17 במרץ. באותו מועד נכנס לתפקיד המושל סגנו של ספיצר דייוויד פטרסון.
דאגלס לאו

ביוגרפיה

לאו נולד וגדל במנצ'סטר. הוא בוגר אוניברסיטת קיימברידג' בעריכת דין.
באולימפיאדת פריז (1924) זכה לאו במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא אירופה חדש של 1:52.4 דקות, לפני פול מרטין משווייץ (1:52.6 דקות) וסקיילר אנק מארצות הברית (1:53.0 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:57.0 דקות.
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1926 זכה לאו במדליית כסף בריצת 880 יארד (804 מטר) בשיא אירופה חדש של 1:52.0 דקות, אחרי אוטו פלצר מגרמניה שקבע שיא עולם חדש של 1:51.6 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-14 שנים של טד מרדית' מארצות הברית (1:51.9 דקות). הוא קבע בריצת 600 יארד שיא עולם חדש של 1:10.6 דקות.
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1927 זכה לאו לראשונה בשתי מדליות זהב בריצת 440 יארד (402 מטר) (48.8 שניות) ובריצת 880 יארד (1:54.6 דקות).
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1928 הגן לאו על תואריו לארח שזכה בשתי מדליות זהב בריצת 440 יארד (50.0 שניות) ובריצת 880 יארד (1:56.6 דקות).
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) הגן לאו על תוארו לארח שזכה במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא אולימפי ושיא בריטניה חדש של 1:51.8 דקות, לפני אריק בלהן משוודיה (1:52.8 דקות) והרמן אנגלהרד מגרמניה (1:53.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא בריטניה חדש של 3:16.4 דקות, זמנו הלא רשמי נמדד בתוצאה של 47.6 שניות, תוצאה המהירה במשחקים ביחד עם ג'יימס בול מקנדה וטובה יותר מזו של המנצח בריצת 400 מטר. 
לאחר המשחקים האולימפיים פרש מספורט תחרותי והחל לעבוד כעורך דין באינר טמפל.
בתסריט המקורי של הסרט מרכבות האש מלבד אריק לידל והרולד אברהמס הוא כלל גם את לאו, שהוצג כספורטאי אריסטוקרטי ומיוחס, אך הוא סירב להיות קשור אל הסרט באיזושהי דרך, ולפיכך דמותו הוחלפה בדמות הבדיונית של לורד אנדרו לינדזי