פוטבול

פוטבול אמריקאי (באנגלית: American football) הוא משחק כדור קבוצתי המשלב כוח, מהירות, זריזות, טכניקה ואגרסיביות במטרה להכניס את הכדור לאזור בסוף שטח הקבוצה היריבה המכונה אנד זון (End Zone). מקורו של המשחק - בדומה למשחק הכדורגל - הוא במשחקי כדור שהיו נפוצים באנגליה במאה ה-19. כדור הפוטבול אליפטי (בשפה המדעית: ספרואיד מוארך) ומחודד בשני קצותיו. המשחק הראשון התקיים ב-6 בנובמבר 1869 בניו-ברנסוויק שבניו ג'רזי בו התמודדה נבחרת אוניברסיטת ראטגרס נגד נבחרת אוניברסיטת פרינסטון.

המגרש והשחקנים

מגרש פוטבול הוא מלבן בגודל 360 על 160 רגל (כ-110 על 49 מטר). הצלעות הארוכות של המגרש נקראות סייד ליינס (Sidelines) והצלעות הקצרות נקראת אנד ליינס (Endlines). אלו הם גבולות המגרש. במקביל לכל אנד ליין מתוח גול ליין (Goal Line). המרחק בין שני קווי הגול ליינס הוא 100 יארד (כ-91 מטר). שני השטחים שבין כל גול ליין לבין האנד ליין הצמוד לו נקראים אנד זון (End Zone), ורוחבם 10 יארד (כ-9 מטר).
בשטח שבין שני הגול ליינס מסומנים יארד ליינס, שהם קווים המקבילים לגול ליינס ומציינים את המרחק מהגול ליין הקרוב. הקווים מסומנים במרווח של 5 יארד וממוספרים כל 10 יארד מהגול ליין ועד קו אמצע המגרש (שנמצא במרחק שווה, 50 יארד, משני קווי הגול ליינס). בנוסף, מסומנות שתי שורות של סימונים קצרים במקביל ליארד ליינס, במרחק של יארד אחד (כ-91 ס"מ) אחד מהשני. סימונים אלו נועדו לסייע במדידת המרחק שעברה הקבוצה שנמצאת בהתקפה בכל ניסיון (כפי שיוסבר בהמשך).
בקצה כל אנד זון, על קו האנד ליין, ניצבים שני עמודי שער (Goalpost) מחוברים בצורת האות האנגלית Y.
כל קבוצה מעמידה על המגרש בכל רגע נתון 11 שחקנים. מותר לבצע החלפת שחקן בכל פעם שהמשחק נעצר בין ניסיונות התקדמות, ולכן מספר השחקנים בקבוצת פוטבול גדול יחסית והשחקנים מתמחים בתפקיד מסוים במגרש.

אלימות ופציעות

הפוטבול הוא משחק אגרסיבי מטבעו, ומתיר התנגשויות והתקלויות בין שחקני הקבוצות, משום כך לובשים השחקנים ביגוד מגן וקסדות מיוחדות על מנת להגן על עצמם במהלך המשחק. למרות כל אלו פציעות הן מחזה שכיח למדי במשחקי פוטבול וקבוצות המקצועניים מתחשבות בסיכויי הפציעה כאשר הן מרכיבות את סגל השחקנים. הפציעות והפגיעות הרבות אותם סופגים שחקני הפוטבול גורמות לתופעה מדאיגה אשר רק בתחילת המאה ה-21 הפנו אליה תשומת לב - תוחלת החיים של שחקני פוטבול מקצוענים קצרה בכעשרים שנה מתוחלת החיים הממוצעת בארצות הברית. עובדה זו מעוררת ביקורת רבה על בעלי הקבוצות ומנהלת הליגה שלא עושים מספיק על מנת לצמצם את התופעה.

תפוצה

הפוטבול נפוץ בעיקר בארצות הברית, שם הליגה המרכזית נקראת NFL) National Football League). משחק הגמר של הליגה - הסופרבול - הוא האירוע הספורטיבי הפופולרי ביותר בארצות הברית ונצפה שם בקרוב למחצית ממכשירי הטלוויזיה במדינה וב-150 מדינות נוספות בשידור ישיר. בנוסף לליגה המקצוענית מתקיים גם פוטבול מכללות הבנוי משלוש ליגות (שלושה דרגים: Division 1, Division 2, Division 3) של ה-NCAA (הגוף המקביל לאס"א הישראלי) בו משחקות יחדיו מכללות, אוניברסיטאות ואקדמיות צבאיות. כמו כן קיימות ליגות חובבים בכל ארצות הברית עליהם אחראי (אך אינו מפעיל) הגוף הלאומי "יו.אס. איי פוטבול " הוא מלכ"ר עצמאי אשר גם אחראי על הנבחרת הלאומית ועל קורסי מאמנים.
גם בקנדה (אצלה הפוטבול הוא הספורט השני בפופולריות שלו, אחרי ההוקי קרח) נפוצות ליגות חובבנים, הליגה המרכזית המקצוענית נקראת ליגת ה-CFL בעלת חוקים מעט שונים (12 שחקנים בקבוצה במקום 11, כדור מעט גדול יותר, מגרש גדול ב-10 יארד רבוע, ושלושה דאונס). באירופה התקיימה שלוחה של ה-NFL שנקראה NFL Europa. בשנת 2007 החליטה הנהלת ה-NFL להפסיק את משחקי NFL Europa ולהתמקד בפיתוח ליגות מקומיות בארצות הברית.

בישראל

בשנת 2005 קמה ליגת פוטבול בישראל, ה-IFL ובשמה המלא: Israel Football League. בעונת 2005/2006 שיחקו שחקני ה-IFL עם ציוד מיגון חלקי אולם לאחר האיחוד עם ה-AFI (ארגון השייך לרוברט קראפט שעד אז התרכז בפלאג פוטבול) קמה ליגה בה משחקים עם ציוד מיגון מלא. בעונת 2010–2011 שיחקו בליגה שמונה קבוצות: באר-שבע בלק סווארם, ג'ודאן רבלס, הרצליה האמרס, חיפה אנדרדוגס, ירושלים ליונס, ירושלים קינגס, תל אביב פיונירס בעונת 2011–2012 הצטרפו לליגה עוד שתי קבוצות: כוכבי הצפון ופתח תקווה טרופרס. בעונת 2012–2013 הצטרפה לליגה הקבוצה האחת עשרה רחובות סילברבקס.
בנוסף לליגה הבוגרת קיימת ליגת נוער תיכונים לפוטבול אמריקאי בישראל המונה שנים עשר קבוצות: חיפה ראמס, קריית אונו וולבס, כפר סבא הוקס, לוחמי יהודה, כפירי ירושלים, מזכרת בתיה גורילות, נתניה שארקס רמת השרון טאנדרס, עמק יזרעאל האנטרס, להבות מודיעין, טיטאני באר שבע וטילי ראשון לציון.