google/wiki40b huggingface dataset:
ואלר ז'רמן

מונקו

בצעירותו עבר ז'רמן במספר מחלקות נוער, עד שהגיע למחלקת הנוער של מונקו בשנת 2005. בעונת 2010/2011 החל ז'רמן לשחק במונקו II, קבוצת המילואים של המועדון. הוא ערך 29 הופעות והבקיע 13 שערים. ב-1 במאי 2011 ערך ז'רמן את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-72 בתיקו 1-1 נגד סנט אטיין במסגרת המחזור ה-33 בליגת העל הצרפתית. הוא ערך בעונה זו, שהסתיימה בירידת המועדון לליגת המשנה הצרפתית.
החל מעונת 2011/2012 הפך ז'רמן לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. ב-15 באוגוסט 2011 הבקיע ז'רמן את שער הבכורה שלו במועדון, שער בתוספת הזמן של המחצית השנייה בהפסד 2-1 לסטאד ריימס במסגרת המחזור השלישי בליגה. ז'רמן ערך 34 הופעות ליגה והבקיע 8 שערים בעונה זו, והוסיף 35 הופעות ליגה ו-14 שערים בעונה העוקבת, שבסיומה שבה מונקו לליגת העל הצרפתית.
ב-23 ביולי 2013 חתם ז'רמן על חוזה חדש ל-4 שנים במועדון. ב-16 בינואר 2014 הבקיע ז'רמן את שער הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, שער בדקה ה-41 בניצחון 2-0 על אולימפיק מרסיי במסגרת המחזור ה-22 בליגה. הוא ערך 23 הופעות ליגה בעונת 2013/2014, בה סיימה מונקו במקום השני בליגה, והבקיע 5 שערים. בעונת 2014/2015 איבד ז'רמן את מעמדו במועדון וערך 29 הופעות ליגה, 20 מהן כשחקן מחליף. הוא הבקיע 4 שערים בלבד, כשמונקו מסיימת במקום השלישי בליגה. ב-1 באוקטובר 2014 ערך ז'רמן את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בדקה ה-80 בתיקו 0-0 נגד זניט סנקט פטרבורג במסגרת המחזור השני בשלב הבתים לעונת 2014/2015. הוא הוסיף הופעה בשלב הבתים נגד בנפיקה ליסבון והופעה נוספת בשלב רבע הגמר נגד יובנטוס, בו הודחה מונקו.

ההשאלה לניס

בחודש יולי 2015 הושאל ז'רמן לניס מליגת העל הצרפתית למשך עונה אחת. ב-8 באוגוסט 2015 ערך ז'רמן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-1 לקבוצת האם שלו, מונקו, במסגרת המחזור הראשון בליגה. ז'רמן הבקיע בדקה השביעית את שער היתרון לזכות ניס. הוא שיחק בכל 38 משחקי הליגה של ניס, ב-36 מהם בהרכב הפותח, והבקיע 14 שערים.

החזרה למונקו

לקראת עונת 2016/2017 חזר ז'רמן למונקו, והתחיל את העונה כשחקן הרכב. בתחילת העונה עזר ז'רמן לקבוצתו להעפיל לליגת האלופות לעונת 2016/2017 לאחר משחקי מוקדמות נגד פנרבחצ'ה ונגד ויאריאל. בהמשך העונה איבד שוב את מקומו בהרכב לטובת קיליאן אמבפה.

מרסיי

ב-27 ביוני 2017 חתם ז'רמן במרסיי. ב-27 ביולי ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 4-2 על אוסטנדה בו כבש שלושער במסגרת סיבוב המוקדמות השלישי בבליגה האירופית.
ביכריס

ביוגרפיה

ביכריס נזכר בספרו של מנתון "אגיפטיקה". מנתון ממקם את ביכריס כחלק מהשושלת הרביעית, בין חאפרו למנכאורע. השם "ביכריס" הוא בבירור וריאציה יוונית של השם המצרי המקורי. ארטוסתנס אשר תרגם את ספרו של מנתון ללטינית, מתרגם את השם כ"ביוריס". בכתובות המצריות נמצאו שמות דומים כגון "באפרע" או "באו-א-רע". מנתון טוען כי ביכריס מלך 22 שנים בעוד ארטוסתנס טוען כי הוא מלך 10 שנים. כיום מקובל להאמין כי בהנחה וביכריס הוא אכן דמות היסטורית, הן מנתון והן ארטוסתנס הגזימו במספריהם, וככל הנראה הוא מלך שנים ספורות בלבד.
לא נמצאו ראיות ארכאולוגיות שאכן פרעה בשם ביכריס היה קיים. נראה כי מנכאורע היה בנו של חאפרו ולא נכדו כפי שכותב מנתון, כך שלא ידוע היכן יש למקם את תקופת שלטונו של ביכריס. בכתובת מוואדי חממת' נזכר שליט בשם באפרע אשר מלך לאחר דדפרע שמלך לאחר חאפרו. תקופת שלטונו של דדפרע עצמו שנויה במחלוקת ולא ברורה. רשימת המלכים מטורינו פגומה בקטע זה ואינה ניתנת לקריאה. עם זאת, יש המצביעים על רווח בין הקטע אשר בו נרשם שמו של חאפרו לקטע שבו היה רשום מן הסתם שמו של מנכאורע, וסבורים כי פרעה נוסף נרשם שם, ככל הנראה ביכריס או באפרע.
אין לבלבל בינו לבין הפרעה בוכחוריס מהשושלת ה-24.
כוכב הלענה

כוכב הלענה הוא גרם שמימי המתואר בספר ההתגלות (חזון יוחנן) בברית החדשה. הביטוי מופיע בפרק ח' בספר ההתגלות, כחלק ממסע ההרס שנופל על העולם כחלק מהאפוקליפסה:
וְהַמַּלְאָךְ הַשְּׁלִישִׁי תָּקַע בַּשּׁוֹפָר וַיִּפֹּל מִן־הַשָּׁמַיִם כּוֹכָב גָּדוֹל בֹּעֵר כַּלַּפִּיד וַיִּפֹּל עַל־שְׁלִישִׁית הַנְּהָרוֹת וְעַל־מַעְיְנוֹת הַמָּיִם׃ 
וְשֵׁם הַכּוֹכָב נִקְרָא לַעֲנָה וַתְּהִי שְׁלִישִׁית הַמַּיִם לְלַעֲנָה וְרַבִּים מִבְּנֵי אָדָם מֵתוּ מִן־הַמַּיִם כִּי מָרִים הֵם׃
— הברית החדשה, חזון יוחנן, פרק ח', פסוקים 10–11

פירוש

בספר ההתגלות מסופר כי אלוהים מזמן אליו שבעה מלאכים עם שופרות בידם. לאחר שנשמעת תקיעת השופר הראשונה, ברד, אש ודם יורדים על הארץ, ושליש משטחו, עציו וכל הירק מתכלים. כשנשמעת תקיעת השופר השנייה, הרים בוערים נופלים אל תוך הים, ושליש מהמים הופכים לדם ושליש מהדגה ומספינות נהרסות. כשנשמעת תקיעת השופר השלישית, נופל כוכב הלענה על שליש מהמעיינות והנהרות, מרעיל אותם ואת האנשים ששתו מהם.
יש פרשנים מייחסים את כוכב הלענה למטאורואיד שיפגע בכדור הארץ באחרית הימים ויגרום לאסון סביבתי. אחרים רואים ב"כוכב לענה" כמטאפורה, המסמלת את המרירות (תכונה המיוחסת לצמח הלענה) שתיפול על האנשים לאחר נפילתו.
פרשנים אחרים טוענים שמדובר בנבואה שכבר התרחשה בעבר. יש הרואים בפלישת צבאו של אטילה ההוני כהתגשמותה. אחרים טענו שאסון צ'רנוביל הוא התגשמות הנבואה.

בתרבות הפופולרית

הסופר הפולני צ'סלב מילוש פרסם ספר שירים הנקרא כוכב הלענה, אשר תורגם לעברית על ידי דוד וינפלד.
בספרו של ק. ס. לואיס, מכתבי סקרוטייפ (The Screwtape Letters) נקראת בשם Wormwood אחת הדמויות הראשיות – שד מתלמד, אשר הוצב בתפקיד מפתה של בן אנוש בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
להקת המטאל הגותי טריסטניה כתבה שיר אפוקליפטי בשם "Wormwood" המופיע באלבומה השלישי World of Glass. השיר נפתח בציטוט בלטינית מספר חזון יחנן המופיע בתחילת ערך זה.
בית הקברות הצבאי סן קרלוס

בית הקברות

בית הקברות שוכן ליד היישוב סן קרלוס שלחופו הצפון-מערבי של האי המזרחי. הוא שוכן בקרבת החוף הכחול – אחד משבעת חופי הנחיתה שבהם נחתו הכוחות הבריטים ב-21 במאי 1982. 
בית הקברות מוקף חומת אבן מעגלית בגובה של מטר, בסגנון הדומה לחומות מכלאות הצאן הנוהגות באיים. הוא כולל שתי חלקות קבורה, שבכל אחת מהן נקברו שבעה מן החללים. על קבריהם הוצבו מצבות מאבן גיר.
הכניסה לבית הקברות פונה אל הים. מולה נקבעה בחומת האתר אנדרטה הנושאת שבעה לוחות לווחה. על גבי הלוח המרכזי נחרתו סמלי החילות שנטלו חלק בלחימה וכתובת זו:
על גבי הלוחות שמשני צידי הלוח המרכזי נחרתו שמות החללים הנעדרים הבריטים במלחמה.
בבית הקברות נקבר סגן-אלוף הרברט ג'ונס, מפקד הגדוד השני של הרגימנט המוצנח. הוא עוטר בעיטור צלב ויקטוריה – העיטור הצבאי הבריטי הרם ביותר - על פעולתו בקרב גוז גרין ב-28 במאי 1982, שבו נהרג.
בית הקברות תוכנן על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה על פי בקשת משרד ההגנה הבריטי. הקמתו הייתה כרוכה בקשיים בהובלת חומרי הבנייה אליו, והושלמה בסיוע חיילי חיל ההנדסה הבריטי. בית הקברות והאנדרטה נחנכו ב-10 באפריל 1983.
ב-21 במאי 2002, במלאת 20 שנה לנחיתה הבריטית באיים נערך בבית הקברות טקס זיכרון לנופלים במעמד מושל האיים וכ-300 מתושבי האיים ואנשי חיל המצב המוצבים בהם.
בבית הקברות האזרחי של העיר סטנלי, בירת האיים, קבורים 33 חיילים בריטים שנפלו בשתי מלחמות העולם. מקצתם נפלו בקרב איי פוקלנד בשנת 1914.
אן דה פואה

ביוגרפיה

אן נולדה בשנת 1484, והייתה בתם של גאסטון דה פואה, רוזן קנדאל וקתרין דה פואה, רוזנת קנדאל, בתם של גאסטון הרביעי, רוזן פואה ולאונור, מלכת נווארה. אן גדלה בחצר המלוכה הצרפתית בבלואה, והיא למדה לטינית וקלאסיקות.
על פי הדיווחים, אחיינו של המלך הצרפתי, הדוכס מלונגוויל, היה מאוהב בה וביקש להתחתן איתה, אך הוא נמנע מכיוון שתוכננו נישואין פוליטיים עבור אן. המלך הקשיש, הגרוש וללא יורשים, אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה מהשושלת היגלונית, חיפש אחר אשה המסוגלת להוליד לו בן. הכוונות שלו נקבעו בברית רבת עוצמה, ואן, שהייתה קשורה קשר הדוק עם בני המלוכה הצרפתיים, הייתה בחירה טובה. אן התארסה עמו בשנת 1500, חוזה הנישואין אושר בשנת 1501, והיא התחתנה עם אולסלו בחצר המלוכה הצרפתית בבלואה בשנת 1502. בדרכה להונגריה, היא חגגה הרבה באיטליה ובונציה, וגרמה לסכסוך בין צרפת והונגריה מי צריך לשלם את ההוצאות. ב-29 בספטמבר 1502 התחתנה אן עם אולסלו בסקשפהרוואר והיא הוכתרה שם למלכת הונגריה באותו היום. 
אן הביאה עמה חצרנים ויועצים צרפתים להונגריה. היחסים היו מאושרים לפחות מבחינת המלך, ולפי הדיווחים הוא ראה בה כחבר, עוזר ויועץ מהימן. היא נטלה על עצמה חובות בוונציה, ואמרה כי היא מעדיפה את העיר הזו כל חייה. בשנת 1506 הונחה חתימתה על מסמך לצד המלך בנוגע לברית עם בית הבסבורג. ב-23 ביולי 1503 אן ילדה בת, המכונה אנה, נסיכת בוהמיה והונגריה, וב-1 ביולי 1506 ילדה את בנה לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה.  היא נהנתה מפופולריות רבה, אך הריונותיה הרסו את בריאותה. היא נפטרה בבודה ב-26 ביולי 1506, קצת יותר משלושה שבועות לאחר לידת בנה עקב סיבוכים מהלידה, בגיל 22.
אקוסואה בוסיה

ביוגרפיה

בוסיה היא בתו של קופי אברפה בוסיה, אשר היה ראש הממשלה של הרפובליקה של גאנה (בין 1969 ל-1972) ונסיך מהמשפחה המלכותית של ונצ'י, תת-קבוצה של אומת האשנטי. בוסיה גם היא נסיכה במשפחה המלכותית. אחותה, אבנה בוסיה, היא משוררת ואקדמאית, שהייתה פרופסור לאנגלית באוניברסיטת ראטגרס, ומאז 2017 משמשת כשגרירת גאנה לברזיל.
בוסיה גדלה בגאנה, והחלה את קריירת המשחק שלה בגיל 16, כשזכתה למלגה לבית הספר לדרמה של מרכז לונדון. התפקיד הראשון לגלם את יוליה בהפקת "רומאו ויוליה" באוניברסיטת אוקספורד, שבה כל השחקנים חוץ ממנה היו לבנים.

קריירה

תפקידי משחק של בוסיה כוללים תפקיד בולט בתור בסי בעיבוד הקולנועי משנת 1986 של ספרו של ריצ ' ארד רייט, Native Son (עם ג'רלדין פייג' ומאט דילון); נטי (מול דני גלובר ווופי גולדברג) בסרטו של סטיבן שפילברג משנת 1985 "הצבע ארגמן", שעובד מספרה של אליס ווקר באותו השם; רות בסרט Badge of the Assassin (1985), וג'ול בסרטו של ג'ון סינגלטון Rosewood ‏(1997), פיישנס ב" דמעות של השמש " של אנטון פוקואה (2003). היא גם הופיעה בטלוויזיה בסדרה "ER".
בוסיה היא המחברת של הרומן The Seasons of Beento Blackbird ‏(1997). היא הייתה אחת מתוך שלוש כותבות בשיתוף של תסריט העיבוד של ספרה של טוני מוריסון משנת 1987, "חמדת", שיצא בגרסה קולנועית באותו השם בבימויו של ג'ונתן דמי. בשנת 2008 בוסיה ביימה סרט על אביה: The Prof. A Man Remembered. Life, Vision & Legacy of K.A. Busia.
היא גם כתבה את השיר "Moon Blue" עם סטיבי וונדר לאלבום שלו, A Time 2 Love, שיצא בשנת 2005.
אחרי הפסקה של מספר שנים כדי לגדל את בתה, ב-2016 בוסיה חזרה לשחק בהפקה של המחזה של דנאי גורירה, Eclipsed, אוף ברודוויי ובברודוויי לצד לופיטה ניונגו. עבור הביצוע שלה אוף-ברודוויי, היא זכתה בפרס אובי.

חיים אישיים

ב-12 באוקטובר 1996, נישאה בוסיה לבמאי הקולנוע האמריקאי ג'ון סינגלטון, ובתם נולדה באפריל 1997. השניים התגרשו ביוני של אותה השנה.
בוסיה יסדה, יחד עם אחותה, אבנה בוסיה, את קרן בוסיה הבינלאומית, במטרה "לספק סיוע לנזקקים".
In Bloom

וידאו קליפ

הקליפ מתחיל בפארודיה על הופעתם הראשונה של הביטלס במופע של אד סאליבן ב-1964. המנחה מציג את הלהקה כ-"בחורים נחמדים והגונים"; במהלך הקליפ הם הורסים חלק גדול מהציוד שלהם.
הקליפ זכה בפרס "הקליפ האלטרנטיבי הטוב ביותר" לשנת 1993 של ערוץ המוזיקה MTV.
נגיעה בגבול

"נגיעה בגבול" הוא מיצג שערך האמן הישראלי פנחס כהן גן בשנת 1974. מרכזו של המיצג כלל הטמנה של ארבעה מטילי מתכת ועליהם נתונים דמוגרפיים על מדינת ישראל בגבולות המדינה, במקום בו נעצרו על ידי כוחות הביטחון הישראליים.
ב-7 בינואר 1974, בשעה 12:00‏, הגיעו ארבעה אנשים, שנשלחו על ידי כהן גן, אל גבולותיה השונים של מדינת ישראל ובידיהם מטילים עשויים עופרת. עם הארבעה נמנו גבי קלזמר ושרון קרן‏. על המטילים הוטבעה אינפורמציה דמוגרפית על המדינה שנלקחו מכתבה של כתב העת "טיים מגזין" מתאריך ה-15 באוקטובר 1973. במקום בו נעצרו השליחים על ידי צה"ל הטמנו מטילי העופרת באדמה. בנוסף, נשלחו מכתבים אל אגודות אמנים בלבנון, סוריה, ירדן ומצרים, ובהם בקשה לבצעה פעולה דומה בשטחם.‏
בשיחה עם יונה פישר, אוצר במוזיאון ישראל, שהציג את תיעוד המיצג בתערוכה בשנת 1974, הסביר כהן גן כי הנקודות שבהן נעצרו השליחים הן הגבול. "נקודות אלה אינן קבועות, וכפופות לתנאים מדיניים ולמצבים שונים מדי יום ביומו. הפעולה 'נגיעה בגבול' משמעותה רוחנית גרידא. הגבול שבין אוכלוסיית ירושלים כמוהו כגבול הבין-עדתי בישראל. 'נגיעה בגבול' היא הצבת שאלה".‏
תצלומים תיעודיים של המיצג נמצאים באוסף מוזיאון תל אביב והם הוצגו בכמה תערוכות במהלך השנים. המרכזיות ביניהן היו התערוכה "גבולות" (1980) במוזיאון ישראל והתערוכה "העיניים של המדינה, אמנות חזותית במדינה ללא גבולות" (1998) במוזיאון תל אביב לאמנות. אוצרת התערוכה בתל אביב, אלן גינתון, הדגישה במאמרה את הקשר של עבודה זו ואחרות אל שאלות של הגירה, פליטות ומצבים נפשיים ביצירתו של כהן גן. בעוד התוכן הגלוי מרמז לשאלות פוליטיות הרי שגינתון טענה כי "השאלה העדתית" בישראל מהווה את תוכנו הסמוי.‏ יגאל צלמונה טען בהקשר למכלול פעולותיו של כהן גן בתקופה זו כי מהווה ניסיון לעסוק באמנות כמדע או "לכל הפחות לחבר בין התחומים ולהבין באמצעות גופי ידע מדעיים את המציאות ואת מקומו של ה'אני' במציאות".‏
שיינדל ויינשטיין

שיינדל ויינשטיין (שו"ש, שיינדי ויינשטיין; ב' באדר ב' תש"ח, 22 במרץ 1948) היא סופרת חרדית, הייתה עורכת המוסף השבועי לנשים "הבית שלנו" של העיתון "המודיע".
נולדה בלוצרן, שווייץ. אביה היה הסופר החרדי העברי-יידי דוד זריצקי. אמה הייתה ברטה לבית ארלנגר. בילדותה עלתה עם הוריה לישראל. היא מתגוררת בירושלים, נשואה ליצחק וינשטיין, ואם לשלושה עשר ילדים. אחיה הוא מומחה הכשרות הרב יוסף זריצקי.
בשנת 1969 ייסדה והחלה לערוך תחת השם "שו"ש" את המוסף "הבית שלנו" ב"המודיע", שבו כתב גם אביה. לאורך השנים התרחב המוסף. היא כותבת בו מאמרים וסיפורים. ביוני 2018 פרשה מעבודתה ב"המודיע" לאחר כיובל שנות עריכה.
פיקסרץ'

פיקסרץ' (Picsearch) הוא מנוע חיפוש לתמונות ידידותיות למשפחה ולילדים ברשת לפי שאילתות חיפוש טקסטואליות. פיקסרץ' מופעל על ידי קבוצת Picsearch Services AB, המספקת גם שירותי חיפוש לחברות ולמנועי חיפוש אחרים.

רקע

חברת פיקסרץ' הוקמה בשנת 2000 על ידי נילס אנדרסון ורוברט ריסברג במטרה לספק שירות לחיפוש תמונות בעל רלוונטיות גבוהה וידידותיות למשפחה ולילדים. לחברה שלוש חברות בנות: Picsearch Services AB, המפעילה את מנוע החיפוש, פלטפורמת הווידאו Screen9 AB, וחברה ההנדסה PSS9 Development sp. z o.o.
החברה פעילה בעיקר בשפות שאינן אנגלית או עברית, ונכון לפברואר 2017 המטה שלה ממוקם בסטוקהולם, שוודיה.
ב-22 במרץ 2007 הכריזה החברה על הפיכתה לידידותית לסביבה.

מנוע החיפוש

לפי נתונים שמספקת החברה, נכון לפברואר 2017 מנוע החיפוש שלה מכיל מעל ל-3 מיליון תמונות באינדקס (מחשב) שלו, כאשר כברירת מחדל כולן ידידותיות לילדים.
אלגוריתם האינדוקס של פיקסרץ' פותח בתוך החברה, שרשמה עליו פטנט באירופה ובארצות-הברית. הוא מסנן מראש תמונות ואתרים פוגעניים ומבטיח כי אתרים כאלו לא ייכנסו לאינדקס מלכתחילה, כך שלא ניתן לעקוף את הסינון. אם המשתמשים נתקלים בתוכן בעל תוכן פוגעני, ניתן לדווח עליו על-מנת שהחברה תוכל להסירו מהאינדקס.
מנוע החיפוש מאחזר תמונות ממוזערות (thumbnail) בלבד. במעבר על התמונה עם הסמן, מוצגים ממדי התמונה והדומיין ממנו היא אוחזרה. הקלקה על התמונה הממוזערת מקשרת את המשתמש למיקום המקורי של התמונה באתר בו היא נמצאת.
האפשרות להימנע בזמן חיפוש התמונות מתוכן פוגעני הוביל לבתי-ספר ולספריות להמליץ לילדים על השימוש בפיקסרץ', ולכך שמרבית המשתמשים גולשים לאתר ממקומות ציבוריים כגון מוסדות חינוך או מקום עבודתם.
לפי מחקר שפורסם בכתב העת IJIRCCE, אורך שאילתת חיפוש ממוצעת בפיקסרץ' הוא 1.369 מילים, ו-95% משאילתות החיפוש הן בנות שלוש מילים או פחות.

ממשקים בשפות שונות

פיקסרץ' תומך בחיפוש בשפות בעלות כתב שאינו לטיני, ואף מציע ממשקים בחלק משפות אלה, כדוגמת יפנית, רוסית, וסינית.

גלריית תמונות

פיקסרץ' מספק גלריית תמונות המאפשרת למשתמשים לחפש מונח מסוים מבלי לדעת כיצד לנסחו במדויק. ניתן למצוא את הגלריה בעמוד הראשי של הדומיין www.picsearch.com.
הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ון קנדי

היסטוריה

קנדי החליט למצוא לעצמו מיקום לספרייה הנשיאותית ב-19 באוקטובר 1963, חודש לפני הירצחו. כשהלך קנדי לחפש מיקום לספרייה, היו אז רק ארבע ספריות נשיאותיות (הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם פרנקלין דלאנו רוזוולט, הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם דווייט אייזנהאואר, הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הרברט הובר והספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הארי טרומן) ששכנו בעיירות קטנות מניו יורק ועד איווה. קנדי בחר לשכן את הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שמו במדינת הולדתו, מסצ'וסטס, ליד האוניברסיטה ובסמוך לנהר צ'ארלס, בתקווה שאנשים יגיעו לחקור על מורשתו ופעילותו כנשיא ארצות הברית.
לאחר רצח קנדי, דנו משפחתו של קנדי ואלמנתו ג'קלין קנדי כיצד לבנות מוזיאון וספרייה שייצרו זיכרון הולם. ג'קלין קנדי ומשפחתו התייעצו עם מספר רב של פרופסורים אדריכלים מכל העולם, בהם לואיס קאן ואלוור אלטו, במטרה ליצור ספרייה ראויה שתנציח את שמו כראוי. לבסוף נבחר האדריכל איי אם פיי לתכנן את בניית הספרייה והמוזיאון.

חניכה

החניכה הרשמית נערכה ב-20 באוקטובר 1979 במעמד נשיא ארצות הברית דאז ג'ימי קרטר וסגן נשיא ארצות הברית דאז וולטר מונדייל, מזכיר המדינה דאז סיירוס ואנס, בתו של קנדי קרוליין קנדי, הסנאטור טד קנדי וג'ון קנדי ג'וניור. אזרחים רבים הגיעו אל החניכה והאירוע היה מכונן בחיי משפחת קנדי.

השריפה במוזיאון

ב-15 באפריל 2013 פרצה אש במוזיאון הנשיאותי. האש כובתה לאחר דקות ארוכות, ולא גרמה נזק כבד למוצגים במוזיאון. המשטרה הודיעה כי אין שום קשר בין האש לפיגוע במרתון בוסטון, וכי האש פרצה כתוצאה מתקלה במנוע שהיה בחדר מכני במוזיאון.
הביאנלה לקרמיקה ישראלית

היסטוריה

"הביאנלה לקרמיקה ישראלית" נולדה כיוזמה משותפת למוזיאון ארץ ישראל לבין אגודת אמני קרמיקה בישראל. יוזמה זו נבעה מהצלחתה של תערוכה קרמיקה עכשווית "חומר אחר" אותה אצר עמי שטייניץ שנפתחה במוזיאון (בביתן הבולאות) בדצ' 1997. תערוכה זו הייתה יוזמה של אגודת אמני קרמיקה בישראל (שלומית באומן ותניה אנגלשטיין ז"ל), אשר נבעה מתוך רצון לטפח חשיבה עכשווית וחדשה בתחום היצירה הקרמית בישראל.
הביאנלה הראשונה נפתחה ב-27 באוקטובר 2000 תחת השם "חרס אלפיים" באוצרתה של עירית ציפר, אז אוצרת ביתן הקרמיקה במוזיאון. בתערוכה הציגו 82 אמנים.
עד הביאנלה ה-4 לקרמיקה ישראלית נבחר האוצר בשיתוף פעולה בין אגודת אמני קרמיקה בישראל ובין המוזאון. בשלוש הביאנלות הראשונות ליוותה שלומית באומן (מנהלת אגודת אמני קרמיקה בישראל בין 1998-2005) את הביאנלות באופן מקצועי.
החל משנת 2008 בחרה אגודת אמני הקרמיקה אוצר, שבחר את האמנים המציגים על פי קונספט אמנותי. הלן סורין, לדוגמה, אוצר הביאנלה בשנת 2002, בחר להציג עבודות משותפות לאמני קרמיקה עם ציירים ופסלים שאינם מתחום זה. בשנת 2007 התערוכה, אותה אצר דוד קנפו, עסקה בקשר שבין אדריכלות לחומר, ובשנת 2011 בחרה שלומית באומן לבדוק את היחס שבין טכנולוגיה לחומר.
במשך השנים התקיימו לצד התצוגה המרכזית גם תערוכות משנה. בשנת 2000, לדוגמה, התקיימה תערוכה נוספת של יוצרים צעירים, בוגרי בצלאל והמדרשה באוצרותה של רותי דירקטור ששלבו קרמיקה ביצירותיהם. ואילו בשנת 2004 הוצגו שתי תערוכת לוויין: אחת הייתה תצוגה של כדי קרמיקה תעשייתיים בשם "אגרטלים Made in Israel 1933-1996" אותה אצר אריה פרנקו, ואילו השנייה נקראה: "בסיס בריא לדורות הבאים" אותה אצרה עירית ציפר.
בשנת 2019 החליט המוזיאון לאחד את תצוגת הביאנלה לקרמיקה עם תצוגות אחרות, שהוקדשו למדיום שונות כגון נייר, זכוכית וכדומה, לטובת ביאנלה לאומנויות ועיצוב, העתידה להיפתח בשנת 2020.
אורלי פרל

חייה

פרל למדה משחק בבית הספר למשחק בית צבי. בשנת 1994 שיחקה לראשונה בסרט הקולנוע "עץ הדומים תפוס" לצד גילה אלמגור, הסרט השתתף במספר פסטיבלים לקולנוע. בשנת 1997 שיחקה לצד ליאור אשכנזי ואורנה בנאי, בסדרת הטלוויזיה של חיים בוזגלו "מרחב ירקון" בערוץ השני. באותה שנה שיחקה תפקיד משמעותי בסרטה של ג'ולי שלז "עפולה אקספרס" לצד צביקה הדר ואסתי זקהיים. "עפולה אקספרס" גרף שישה פרסי אוסקר ישראלי, ביניהם עבור הסרט, הבמאית, המשחק ועבור פרל עצמה על משחק משני נשי.
בשנת 1998 שיחקה בסרט "הטרמפיסטים" לצד אורנה פיטוסי וב-1999 בסדרה נוספת של חיים בוזגלו, "זינזאנה", לצד טינקרבל ואלברט אילוז. "זינזאנה" זכתה בפרס מיוחד בפסטיבל הקולנוע ירושלים. בשנת 2000 זכתה לצד הסדרה עצמה, בפרס מסך הזהב על משחקה הדרמטי בסדרה. בשנת 2002 שיחקה בסרט "טהארה" לצד ג'וליאנו מר, ובסרטו של מנחם גולן "השיבה מהודו" לצד אקי אבני ואסי דיין, שהשתתף במספר פסטיבלים לקולנוע וזכה בפרסים מיוחדים. בשנת 2003 החלה לככב בסדרת הטלוויזיה "מעורב ירושלמי" לצד אריה אליאס ושרה פון שוורצה, הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה על סדרה דרמטית, שידרה שתי עונות, ועונה שלישית שלה עלתה בנובמבר 2009. ב-2016 השתתפה בסרט הקולנוע "ההר".
במהלך השנים ביצעה פרל מספר שירים מוזיקליים, הן כסולנית והן כנגנית גיטרה. ב-1997 שרה שיר הנושא של "עפולה אקספרס" "גשם". בשנת 1998 שרה באלבום ההופעה "חברים שרים קורין" את שירה של קורין אלאל "קשר הירח". באותה שנה שרה באלבומה של ענבל פרלמוטר את השיר "לילות בלי מילים", אך שירה המפורסם ביותר היה "זה כל הקסם" שאותו שרה בשנת 1998 עם בן-זוגה דאז נימרוד לב. השיר זכה בתואר "שיר השנה" הן במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' והן במצעד הפזמונים העברי של גלי צה"ל, והביא לשניהם פרסום רב. ב-2003, במסגרת השתתפותה בסדרה מעורב ירושלמי ביצעה עם להקת התינוקות גירסת כיסוי רוקיסטית ל-"אהבה בת 20" של ז'ק ברל, וכן ל"שבתות וחגים" של יהודית רביץ, ול"עד מתי" של אתי אנקרי. את כל הגרסאות האלה הפיק ועיבד מלחין הסדרה יונתן בר גיורא. 
בנוסף, הופיעה במספר הצגות תיאטרון, ביניהן "פופקורן", "המסיבה", "סוחרי התהילה" ובמופעו המיוחד של יהונתן גפן "רק דגים מתים שוחים עם הזרם". כמו כן, שיחקה תפקידי אורח בתוכנית הטלוויזיה "רק בישראל" ובסדרות "הפוך" ו"שירות חדרים".
ג'ייקוב סרטוריוס

ביוגרפיה

סרטוריוס נולד באוקלהומה, אך מיד לאחר לידתו אומץ ועבר לוירג'יניה, מכיוון שהוריו הביולוגיים לא היו מסוגלים לטפל בו. הוא גדל ברסטון, וירג'יניה בחיק הוריו המאמצים. בגיל 7 החל לשחק במחזות זמר וגילה בהם את אהבתו לתחום הבמה ובמיוחד השירה. הוא פרש ממחזות הזמר מכיוון שהיה קורבן של בריונים עקב כך.
בשנת 2014, בגיל 11, העלה את הסרטון הראשון שלו לאינטרנט. הסרטון היה מסר שרצה סרטוריוס להעביר נגד בריונות. הסרטון שהעלה הפך לוויראלי, והוא ניצל זאת כדי לזכות בתהילה ממדיה חברתית. לאט לאט החל לצבור פופולריות מהסרטונים. אך הפריצה שלו הגיעה מאוחר יותר באותה השנה, כשפתח חשבון ברשת החברתית מיוזיקלי והחל להפיק סרטוני ליפסינג (הזזת השפתיים בהתאם לשיר). הפופולריות שלו נסקה עד מהרה והוא הפך לאחד הכוכבים של הרשת, עם יותר מ-15 מיליון עוקבים.
התהילה החדשה של סרטוריוס החריפה את הבריונות נגדו בבית הספר: הוא הודה כי ב-2015 היה צריך להחליף שלושה בתי ספר עקב הבריונות וההצקות של חבריו לכיתה כלפיו. הוא נשר מבית הספר בעקבות הצעה שהציעה לו הנהלת מיוזיקלי. 
לאחר שנשר הפכו הרשתות החברתיות והאמנות לעיסוקו הראשי. הוא הוציא אלבומים שהשירים בהם הגיעו למצעדים בארצות הברית.
סאהלה–וורק זוודה

ביוגרפיה

סאהלה–וורק זוודה נולדה וגדלה באדיס אבבה, הבכורה מארבע בנות. אביה היה קצין בכיר בצבא הקיסרי . למדה מדעי הטבע באוניברסיטת מונפלייה, צרפת. דוברת אמהרית, צרפתית ואנגלית.
כיהנה כשגרירת אתיופיה בסנגל ושגרירה לא-תושבת במאלי, כף ורדה, גינאה-ביסאו, גמביה וגינאה משנת 1989 עד 1993. בשנים 1993–2002 הייתה שגרירה בג'יבוטי ונציגה קבועה ברשות הבין-ממשלתית לפיתוח, ארגון בן 8 מדינות באפריקה שחתמו ביניהן הסכמי סחר. מכן שימשה כשגרירה בצרפת, תוניסיה ומרוקו.
במקביל לתפקידיה הדיפלומטיים מילאה סאהלה–וורק מגוון תפקידים, בהם נציגת אתיופיה באונסק"ו, נציגת האיחוד האפריקאי בלשכת מזכ"ל האו"ם, נציגת אתיופיה בנציבות הכלכלית של האומות המאוחדות לאפריקה, אחראית על ענייני אפריקה במשרד החוץ של אתיופיה, ומנהלת משרד האו"ם בניירובי.
ביוני 2018 מינה מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש את סאהלה-וורק לנציגת האיחוד האפריקאי בלשכת מזכ"ל האו"ם, ובכך הפכה לאישה הראשונה בתפקיד זה.
ב-25 באוקטובר 2018 מונתה סאהלה-וורק זוודה לנשיאת אתיופיה על ידי הפרלמנט האתיופי, האישה הראשונה בתפקיד זה בעידן המודרני (קדמה לה זאודיתו, קיסרית אתיופיה בשנים 1916–1930) והאישה היחידה שעומדת בראש מדינה אפריקנית. מינויה אושר מספר ימים לאחר שראש ממשלת אתיופיה, אבייה אחמד עלי, הקים ממשלה חדשה בה נשים מחזיקות ב-50% מהתיקים, כולל משרד ההגנה ומשרד השלום.
סאהלה-וורק נשואה ואם לשני בנים.
האמנויות

האמנויות (באנגלית: The arts) הוא מונח המתייחס לסוגי פעילויות שונות ומגוונות בהם אנשים בעלי מיומנות ודמיון עוסקים בהבעה הפיזית של היצירתיות, שנמצאת בחברות ובתרבויות האנושיות. תחום האמנויות כולל בין היתר את התחומים ספרות (כולל דרמה, שירה ופרוזה), אמנות הבמה (כולל מחול, מוזיקה ותיאטרון) ואמנות ויזואלית (כולל רישום, ציור, קולנוע, אדריכלות, קדרות, פיסול וצילום). בעוד שהמונח "האמנויות" מתייחס לדיסציפלינות עצמן, המונח "אמנות" מתייחס לתוצר הסופי של אותן הדיסציפינות, ובדרך כלל נעשה בו שימוש כאשר מתייחסים לתוצאה הסופית בתחום האמנות החזותית.
ישנם אמנויות המשלבות את האלמנט הוויזואלי יחד עם פרפורמנס (למשל, תחום הקולנוע) או יצירות אמנות יחד עם כתב (למשל, קומיקס). מציורי המערות הפרהיסטוריים ועד לסרטי הקולנוע המודרניים, תחום האמנויות משמש את בני האדם ככלי לסיפור סיפורים ולתיאור היחסים של בני האדם עם סביבתם.
ביוון העתיקה כל סוגי האמנויות והמלאכה כונו באותה המילה - "טכנה", שפירושה היה "כושר שכלול המיומנות האנושית ביצירה".

צילום אמנותי

צילום אמנותי מתייחס לתצלומים שנוצרו בהתאם לחזון היצירתי של הצלם. מטרת הצילום האמנותי היא להביע רעיון, מסר או רגש. צילום אמנותי שונה לדוגמה מצילום לעיתונות בו מצולמים אנשים ואירועים ספציפיים, המייצג את המציאות האובייקטיבית, ולא את הכוונה הסובייקטיבית של הצלם, כאשר המטרה העיקרית שלהם היא לפרסם מוצרים או שירותים.

אמנויות רב תחומיות

קיימים תחומים בהם יצירות אמנות משלבות תחומים אמנותיים רבים, כגון קולנוע, אופרה ומופעי מיצג. אופרה לדוגמה משלבת מספר אמנויות - תפאורה (אמנות חזותית), תלבושות (אופנה), משחק (אמנויות הבמה), שירה של המילים (שירה), ותזמורת (מוזיקה).
הבלט הקלאסי, אשר פותח במהלך המאה ה-17, משלב תזמורת עם מחול.
ויליאם גמינרה

ביוגרפיה

גמינרה נולד בלוסקה שבזמביה. בילדותו לקה בפוליו. הוא למד בלינקולן קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד.

קריירה

גמינרה מגלם את ד"ר ריצ'רד לוק באופרת הסבון הרדיופונית הוותיקה "הארצ'רס". הוא מקריא ספרי שמע שונים בהם סדרת הרומנים "שארפ" מאת ברנרד קורנוול. עוד בטלוויזיה הופיע בתפקיד ויל ניומן בסדרה "Attachments", ובדמות ד"ר אנדרו באוור בסדרה "חדר מיון". הוא כתב תסריט לעיבוד של ה-BBC לרומן "Ella and the Mothers" מאת רייצ'ל מוריס. התפקיד הבולט ביותר של גמינרה הוא בדמות פרופ' ליאו דולטון בסדרת הפשע של ה-BBC "עדות אילמת", בה שיחק משנת 2002 ועד למותה של הדמות ב-2013. הוא הופיע שוב באותו תפקיד בפרק האחרון של העונה ה-20 בשנת 2017.
ב-2015 שיחק גמינרה בתפקיד סמואל הרוגייט בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "האב בראון" בפרק "The Paradise of Thieves".

חיים אישיים

גמינרה נשוי לשחקנית האנגלייה קייט לוק. לבני הזוג יש שני ילדים, ג'ו ופרד. הם חיים בלונדון.