google/wiki40b huggingface dataset:
PARS 3 LR

פיתוח

הפיתוח של הטיל החל כתוכנית משותפת לגרמניה, צרפת ובריטניה. לאחר שבריטניה פרשה, נותרו צרפת וגרמניה, צרפת נטשה את הפרויקט בשנת 2004 כתוצאה מקשיי מימון. המפתחים העיקריים היו Diehl BGT Defence מגרמניה ו-LFK מגרמניה, שכיום שייכת לקבוצת EADS מגרמניה וצרפת. תוכנן גם דגם קל יותר, לטווח בינוני הנישא על ידי חיילים בשם "Trigat-MR", אך הפרויקט בוטל. הפרויקט הפך בסופו של דבר למערכת ה-טריגאן (Trigan) המוצעת, המבוססת על עמדת ירי של המילאן 3 ועל טילי Trigat-MR.
בשנת 2006 צבא גרמניה הזמין 680 טילי PARS 3 LR בעסקה שעלותה 380 מיליון אירו.
Shot Reverse Shot

Shot Reverse Shot היא טכניקת עריכה, המתייחסת לרצף של שני שוטים, כאשר בשוט האחד (Shot) נראית דמות כלשהי, המביטה אל עבר אובייקט שאינו נראה באותו הפריים. בשוט שיבוא בסרט הערוך, מיד לאחר מכך - ייראה פריים ובו אותו האובייקט. כלומר, רק לאחר הקאט הצופה יראה את מה שהדמות רואה, אל עבר מה היא הביטה קודם לכן (זהו ה-Reverse Shot).
אריה (בודה) בודנהיימר

אריה (בודה) בודנהיימר (נולד ב-1944, נפטר ב-20 בנובמבר 2017) היה סופר ומחנך, מנהל בית הספר התיכון האזורי ´ברנר´ בגבעת ברנר, ממייסדי ארגון בינה ומנהלה במשך שנים, מורה בישיבה החילונית בתל אביב. כתב בשנת 2010 את ספרו "בזכות החבר מפלונסק", המגולל את סיפורו של שלמה צמח, ובתוכו גם סיפור הידידות והמחלוקת עם דוד בן-גוריון ובשנת 2017 יצא לאור ספרו "אלם קרב", המגולל את סיפורם של מילואימניקים לאחר מלחמת יום הכיפורים ודרכם את סיפור הישראליות של דור שלם. פרסם 4 חוברות, ביניהן "דיבור המתחיל הולך ונמשך" ו"קריאה אישית בארון הספרים" - המכילות שיחות על ספרות עברית וספרות חז"ל השזורים אלה באלה. זוכה פרס שרת החינוך ליוצרים בתחום התרבות היהודית לשנת תשס"ח.

קורות חיים

נולד ב-1944, להוריו יעל (ארנה) לבית קונהיים ויצחק (יוליוס) בודנהיימר, בשכונת רמת חן בגבעתיים.
כבר בבית הספר היסודי ובתיכון נחשב לתלמיד מצטיין, אריה סיים את לימודיו בגבעתיים והיה חבר בתנועה המאוחדת והנוער העובד במשך כל שנות לימודיו. היה חבר פעיל בגרעין שהתארגן לצאת לקיבוץ צרעה והיה מזכיר הגרעין.
שרת בנח"ל והשתתף במלחמת ששת הימים, בקרב על שחרור ירושלים, שם גם נפצע. אחר כך השתתף גם במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת שלום הגליל.
סיים את אוניברסיטת בר-אילן בתואר ראשון ושני, בלימודי יהדות ופילוסופיה יהודית. את עבודת המוסמך שלו הקדיש לנושא הזהות הישראלית והשואה. עבודתו ניסתה לבחון מיתוסים וערכים בחברה הישראלית.
חבר קיבוץ צרעה, שם חי מאז שחרורו מהצבא. עבד שנים רבות ברפת, ריכז את חברת הנעורים והיה מזכיר הקיבוץ. ניהל את בית הספר התיכון האזורי בגבעת ברנר, היה ממקימי ארגון בינ״ה והישיבה החילונית בתל אביב ושימש כמנהל הארגון במשך כחמש שנים. במשך שנים רבות לימד בישיבה החילונית של בינ״ה בתל אביב.
בודנהיימר היה נשוי לריקי, אב לשלושה וסב לנכדים. כתב את הספר "בזכות החבר מפלונסק", ספר שעוסק בחייו של שלמה צמח ויחסיו עם דוד בן-גוריון, ספר שזכה להערכה רבה. ב-2017 יצא לאור ספרו השני "אלם קרב".
כתב תוכניות לימוד וחוברות עיון שהתפרסמו בהוצאת בינ״ה, העוסקות במקורות היהדות ובארון הספרים היהודי. כמו כן הפיק ספר מחווה לסופר ולמחנך מוקי צור.
נפטר ב-20 בנובמבר 2017, לאחר מאבק במחלת הסרטן.
טקטיקה בכדורסל

במהלך השנים התפתחו טקטיקות שונות ומהלכים שקבוצות ושחקני כדורסל מבצעים כדי לייעל את המשחק שלהם.

פוסט-אפ

מצב בו שחקן מקבל את הכדור לא רחוק מהסל עם הגב לסל כאשר השומר נמצא בין השחקן ובין הסל, ומשתמש בגופו תוך כדי כדרור במטרה להתקרב לסל ולהגיע לאפשרות זריקה נוחה. בדרך כלל השחקנים המבצעים את המהלך הם גדולים ובעלי כוח פיזי רב אותו הם מנצלים כדי לדחוק את השומר ולהתקרב לסל. השחקנים סופוקליס (סופו) שחורציאניטיס ושאקיל אוניל הצטיינו בפוסט אפ בזכות ממדיהם הפיזיים.

אפ אנד אנדר

אפ אנד אנדר הוא כמו לייאפ, אך במהלך זה השחקן מטעה את המגן שלו ולאחר שהרים את ידיו אל הלייאפ הוא מחזיר אותם מטה, ומעלה חזרה ללייאפ חדש. מהלך זה נעשה כולו באוויר ודורש יכולות אקרובטיות גבוהות. אחד השחקנים המפורסמים והטובים במהלך זה הוא קיירי אירווינג, המשחק בבוסטון סלטיקס.

טיפ-אין

טיפ-אין הוא מהלך אשר שחקן זורק לסל ומחטיא את הזריקה אך הוא או שחקן אחר מאותה קבוצה מכניס אותה חזרה בנגיעה קלה. ישנם שחקנים אתלטים אשר עושים זאת בהטבעה ("פולו-דאנק"). מהלך זה נחשב גם כריבאונד התקפה.

ג'אמפ שוט

בדרך כלל זריקה מחוץ לצבע, מתחילה בקפיצה ומסתיימת בשחרור הכדור מהיד לכיוון הסל. רוב השחקנים בעמדות הגארד מצטיינים בזריקה זאת.

לייאפ

בעברית: צעד וחצי. הצעד וחצי הוא אחד המהלכים הפופולריים והבסיסיים ביותר בכדורסל. המהלך מתבצע בכניסה לסל בשני צעדים קטנים והגשה או זריקה מידית לסל. המהלך מתבצע בדרך כלל בתוך הצבע.

הטבעה

הטבעה היא הכנסה ישירה של הכדור לטבעת הסל באמצעות יד אחת או שתי ידיים. הטבעות יכולות להיות מהלכים מרהיבים הדורשים יכולת אתלטית גבוהה. בליגת ה-NBA מתקיימת כל שנה תחרות ההטבעות כחלק מ-"סוף שבוע האולסטאר". אלי הופ הוא סוג של הטבעה המבוצעת כששחקן אחד זורק את הכדור לכיוון אזור טבעת הסל ושחקן אחר מקבוצתו קופץ, תופס את הכדור באוויר, ומטביע מהאוויר.

זריקת וו

זריקת וו או הוק שוט היא זריקה לסל ביד אחת המאופיינת בכך שהשחקן מיישר את יד אחת ומשחרר את הכדור כשידו מתוחה. הזריקה מבוצעת כשגוף השחקן הזורק מפריד בין הזורק לבין השומר שלו והסל ובכך הוא מונע מהשומר להפריע ליד הזורקת. בעקבות התפקיד החשוב של הגוף בחציצה בין השומר לבין היד הזורקת הזריקה מבוצעת בעיקר על ידי שחקנים גדולים וגבוהים. לרוב היא נזרקת מתוך תחום הצבע. אחד השחקנים הנודעים בזריקת הוו הוא כרים עבדול-ג'באר.

מאצ'אפ-זון

זהו סוג שמירה קבוצתית משוכללת הדורשת תיאום רב בין השחקנים ויכולת חשיבה גבוהה. זהו שילוב של שמירה אזורית ושמירה אישית. ההגנה מתחילה באזורית אולם היא משתדלת לא להשאיר אף שחקן חופשי על ידי חילופים רבים בשמירה בין השחקנים. ההגנה האזורית הופכת לפתע לאישית "לוחצת" ומיד אחר כך חוזרים לצפיפות. השמירה מצריכה גם כושר גופני ברמה גבוהה.

שמירה כפולה

זהו מצב כאשר שני שחקנים מהקבוצה המגינה שומרים על שחקן אחד של הקבוצה התוקפת. המטרה היא לרוב ריכוז שמירה על השחקן הבולט של הקבוצה היריבה, אשר שחקן הגנה אחד יתקשה לעצרו. משתמשים בשמירה הכפולה גם כדי ליצור לחץ על מוביל הכדור במטרה לייצר חטיפה או איבוד כדור. ניתן לבצע את המהלך גם בעזרת שלושה שחקנים, אז הוא נקרא בשם 'שמירה משולשת' או "טריפל-אפ".
פליטת כדור

פליטת כדור היא תאונה המתרחשת כתוצאה משימוש לא זהיר בנשק קל (אקדח, רובה וכו'). בתאונה זו נורה כדור (או צרור כדורים) מבלי שהמחזיק בנשק התכוון לכך. תוצאה קיצונית של תאונה זו היא מוות של אדם שבו פגע הכדור שנפלט.
כלי נשק מצוידים בנצרה, שמטרתה למנוע פליטת כדור. נוהלי החזקת נשק דורשים החזקתו כנצור בכל עת, למעט כאשר מתכוונים לירות בו. נהלים נוספים למניעת פליטת כדור כוללים החזקתו בלתי טעון כאשר אינו משמש בפעילות מבצעית ופריקתו המבוקרת ובדיקתו בתום פעילות מבצעית. בצה"ל הוכנס לשימוש בשנת 2014 מק פורק – התקן פלסטיק למניעת פליטת כדור מנשק.
פליטת כדור כתוצאה מרשלנות עלולה להתרחש בעת טלטולו של כלי נשק כאשר הוא טעון ולא נצור, בעת משחק בו בלי ידיעה שיש כדור בבית הבליעה ובנסיבות נוספות. 
תכנון לקוי של כלי הנשק עלול לגרום לריבוי אירועי פליטת כדור. במלחמת העולם השנייה גרסאות ראשונות של תת-מקלע "סטן" נודעו בתאונות של פליטת כדור כאשר ה"סטן" נשמט מידי המחזיק בו. המנגנון הפשוט של תת-מקלע "עוזי" בגרסאותיו הראשונות הובילו לריבוי יחסי של תאונות פליטת כדור (ראו עוזי#תקלות). 
פליטת כדור עלולה להוביל להעמדה לדין, באשמה הנעה מרשלנות ועד הריגה.
California Gurls

רקע וכתיבה

בראיון ב-HitQuarters, אמר צ'ריס אנוקאט שבזמן חזרתו ממסיבת פרס אוסקר, שלחה לו קייטי פרי הודעה וכתבה שהיא לא חושבת שהיא סיימה לכתוב את האלבום. היא אמרה שהיא רוצה לכתוב שיר נוסף על הנשים בקליפורניה.
פרי סיפרה שהשתמשה בוויקיפדיה כדי לחפש ראפר מתאים לשיר הזה, לבסוף מצאה את הראפר איתו היא שרה בשיר, סנופ דוג.
השיר דורג במקומות גבוהים במדינות רבות בעולם, השיר גם הגיע למקום הראשון במצעדים של אוסטרליה, קנדה, מצעד אירופה הוט 100, הונגריה, אירלנד, ניו זילנד, פולין, סקוטלנד וארצות הברית.
כוריזיה הדורה

מאפיינים

העץ נשיר בחורף. עליו גדולים ומאוצבעים, גזעו ירוק ומכוסה בקוצים גדולים וחדים כמו בן-משפחתו הכוריזיה הבקבוקית.
הפרחים גדולים ומרשימים בצבע ורוד-אדמדם, דומים לפרחי ההיביסקוס.
הפריחה מתרחשת בין החודשים פברואר למאי (בחצי הכדור הדרומי שהוא אזור גידולו המקורי), ובישראל, בין סוף חודש אוגוסט לאוקטובר.
הפרי הוא הלקט, ומכיל שערות רבות דמויות-משי (באנגלית, העץ מכונה "floss silk tree"). בדרום אמריקה משתמשים בו למילוי כרים, חגורות הצלה, מזרנים ובידוד תרמי.
Dark web

המונח Dark web (בתרגום חופשי לעברית: הרשת האפלה) מתייחס לתוכן של ה-World Wide Web אשר קיים ברשתות darknet אשר משתמשות באינטרנט הציבורי, אך ניתן לגשת אליו רק באמצעות תוכנה ספציפית או הרשאת גישה מיוחדת.
ה-Dark web הוא חלק קטן מהרשת העמוקה, אשר כולל תוכן שאינו ממופה ונגיש ממנועי החיפוש באינטרנט.
מבחינה טכנית, רוב הרשתות ב-Dark web משתמשות בטנולוגיית peer-to-peer (כגון רשת I2P), או מספר שרתי פרוקסי (כגון רשת TOR). משום שרשתות ה-Dark web מאפשרות למשתמשים בהם לפעול באופן אנונימי, רשתות אלו יעילות במיוחד להפצה וקבלת מידע עבור אנשים שחיים במדינות בהם קיימת צנזורה הדוקה, או במשטרים עם דיקטטורה. מצד השני רשתות ה-Dark web נמצאות גם בשימוש נרחב בקרב עבריינים, אשר משתמשים בהם על מנת לסחור במוצרים לא חוקיים (כגון נשק, סמים, מידע על כרטיסי אשראי, פורנוגרפיית ילדים, וכו'). המטבע שמשמש עבריינים לביצוע מסחר בלתי חוקי ב-Dark web הוא לרוב ביטקוין, אשר מבטיח את השמירה על האנונימיות של האנשים שמעורבים בעסקות. כמו כן רשתות ה-Dark web נמצאים גם בשימוש של האקרים.
פלטפורמת ביקוש

פלטפורמת ביקוש (Demand Side Platform, DSP) היא מערכת המאפשרת למפרסמים, הקונים שטחי פרסום דיגיטליים ממו"לים של תוכן (אתרי אינטרנט) לנהל את פעילותם מול בורסות פרסום (ad exchanges) ובורסות נתונים (data exchanges) דרך ממשק יחיד.
ההחלטה איזו פרסומת תוצג למשתמש באתרים שבהם מוצגות הפרסומות מתקבלת בבורסות הפרסום, על פי רוב בזמן אמת, בתהליך של בידינג בזמן אמת (Real Time Bidding). באמצעות פלטפורמות ביקוש יכולים המפרסמים לנהל את הצעותיהם במכרזים אלה, כלומר לקבוע את המחיר שהם מוכנים לשלם על חשיפות או על אינטראקציה מסוגים אחרים על הפרסומות, וכן לפרט את הפרמטרים שלפיהם יוצג הפרסום, הנוגעים בדרך כלל למשתמשים ולהתנהגותם, כדי למקד את הפרסום בקהל היעד הרצוי.
פלטפורמות הביקוש מקנות למפרסמים גישה לאפשרויות פרסום רבות שעליהן הם יכולים להתמודד, וכן למידע על החשיפה לפרסום בפועל ועל ביצועיו, מידע היכול להיות בסיס לאופטימיזציה של הפרמטרים כדי להשיג אפקטיביות משופרת של הפרסום.
יחסי טורקיה–סן מרינו

סקירה כללית

על פי משרד החוץ הטורקי: "היחסים שבין טורקיה לבין סן מרינו הם יחסים ידידותיים ללא כל בעיות ומשברים". הקונסוליה הכללית הטורקית במילאנו הואמנה לסן מרינו עד שנת 2005. "ההסכם על העלאת הקשרים הקונסולריים לרמה הדיפלומטית", שנחתם ברומא ביום 11 ביולי 2005, נכנס לתוקף ב-12 באוקטובר 2005, לאחר השלמת תהליך האשרור. מאז, השגרירות הטורקית ברומא מואמנת על סן מרינו.
סן מרינו לא חשפה עמדות ברורות לגבי הבעיות בשלטון הטורקי ובהנהגת מדיניות החוץ שם. עם זאת, יש לציין כי הגישה של סן מרינו לבעיות אלה עולה בקנה אחד עם הגישה של איטליה, והיא להיצמד לגישה הכללית של האיחוד האירופי.
הסחר בין שתי המדינות בשנת 2010 עמד על 2.56 מיליון דולר אמריקאי (ייצוא מטורקיה: 1.78 מיליון דולר, ייבוא לטורקיה: 780 אלפי דולר). המגזרים העיקריים בהם סן מרינו סוחרת עם טורקיה הם בגדים סרוגים, פלסטיק וגומי.
אדיב ג'השאן

ביוגרפיה

ג'השאן נולד בחיפה למשפחה בת שמונה ילדים, ארבע בנות וארבעה בנים. לאחר שסיים 9 כיתות לימוד (התשיעית בבית ספר תיכון עברי), החל לעבוד כשוליה של נגר והצטרף לנוער העובד הערבי. 
בשנת 1963 הצטרף לחוג דרמה בבית הגפן בהדרכתם של אריה אליאס ודוד ברגמן. לאחר מכן עבר ללמוד בבית צבי, תוך כדי שהוא מתפרנס משטיפת רצפות והדחת כלים במסעדות. 
בסיום לימודיו הצטרף לתיאטרון העממי בנצרת, שם העלה בשיתוף עם המחזאי אנטואן סאלח העלה את המחזות "האב" ו"משרתם של שני אדונים. במחזה השני ראו אותו מהנהלת תיאטרון חיפה והוא קיבל תפקיד קטן במחזה "מורד ומלך" של ישראל אלירז, יומיים לפני שעלתה הצגת הבכורה.
ג'השאן ניהל את "התיאטרון העולה", שהיה מורכב מקבוצת שחקנים צעירים ערבים, שהתקבצה כחוג לדרמה בבית הגפן בחיפה, והציגה מחזות בשפה הערבית לפני תושבי כפרים ערביים. והופיע בשידורים הערביים בטלוויזיה.
בשנת 1998 ייסד את תיאטרון אל-סאראייא" ביפו, ולאחר מכן פנה אל יגאל עזרתי וגבי אלדור עם חלומו להקים תיאטרון מקצועי ביפו, עיר מגוריו. זאת לאחר שצפה בהצגה "סמטת הכיסאות הלבנים", שהעלו אלדור ועזרתי, וזכתה בפרס הראשון בפסטיבל עכו. מאז לקח חלק בייסודו וניהולו האמנותי של התיאטרון הערבי-עברי ביפו שהוקם באותה השנה.
ליפניק (גמינה וישניובה)

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מוזיקה מנוונת

מוזיקה מנוּונת (בגרמנית: Entartete Musik)  היה כינוי בו השתמשו הנאצים בשנות השלושים לתאר סוגים מסוימים של מוזיקה, שעל פי האידאולוגיה הנאצית היו "מזיקים" או "דקדנס". הנאצים הוציאו לקסיקון בשם זה, שכלל את רשימת המלחינים אשר יצירותיהם נכללות בתואר. היחס ל"מוזיקה המנוונת", היה חלק מקמפיין נרחב בשם "אמנות מנוונת" (Entartete Kunst), אשר נועד לבודד, לדכא, ולהחרים את היצירות הללו.

קריטריונים

כל מוזיקה שהיוותה באופן כלשהו ניגוד לאידאולוגיה הנאצית, בין בגלל אופיה ובין בגלל הדעות הפוליטיות או הלאום של המלחינים או המבצעים, נכללה במושג "מנוונת". כך נכללו ברשימה מלחינים יהודים, או מלחינים מרקע יהודי, דוגמת פליקס מנדלסון, ארנולד שנברג, פרנץ שרקר, קורט וייל, גוסטב מאהלר, רוברט קאהן וברתולד גולדשמידט. כמו כן מלחינים שיצרו יצירות שכללו דמויות חיוביות של יהודים או אפריקאים, דוגמת ארנסט קרנק. גם מלחינים בעלי אוריינטציה מרקסיסטית, דוגמת האנס אייזלר נכללו ברשימה, וכמובן כאלה שהביעו סימפתיה כלפי מתנגדי המשטר הנאצי, דוגמת אנטון וברן, שהיה ונותר ידידו הקרוב של שנברג.
מוזיקה מודרנית, נתפסה בעיני הנאצים כמזלזלת במוזיקה הקלאסית השמרנית, ולפיכך כזלזול ופגיעה בתהליך התקדמות הציוויליזציה על פי הנאצים, ובפרט בנאמנותם והערצתם לגדולי המלחינים הגרמניים מהדורות הקודמים. יצירותיהם של הינדמית, אלבן ברג וכמובן שנברג היו בין אלו שנאסרו בגלל הטענה הזו. מוזיקת ג'אז נאסרה אף היא מטעם זה, ומאחר ושורשיה נעוצים בקרב אפריקאים אמריקאים.

השפעה

השפעת פרסום הרשימה הייתה קריטית על פועלם המוזיקלי של המלחינים שנכללו בה. חלקם נאלצו לעזוב את ארצות הכיבוש (שנברג, וייל, הינדמית, גולדשמידט ועוד). אחרים נאלצו להפסיק להלחין (וברן, קרל אמדאוס הרטמן, בוריס בלכר), וחלקם אף נשלחו למחנות ריכוז (ויקטור אולמן, ארווין שולהוף, פאבל האס, מרסל טיברג, גדעון קליין, אלמה רוזה ורפאל שכטר).
כמו באמנות מנוונת, גם במוזיקה הציגו הנאצים תערוכה של "המוזיקה המנוונת". בתערוכה הראשונה, שהוצגה ב-1938 בדיסלדורף, נשא דברים אדולף זיגלר, הממונה על התיאטרון הלאומי הגרמני בוויימאר, באומרו כי המוזיקה הזו נאסרה בגלל השפעה יהודית וקפיטליסטית. התערוכה חולקה לשבעה נושאים: 1) השפעת היהדות, 2) שנברג, 3) קורט וייל ואנרסט קרנק, 4) בולשביקים קטנים, 5) ליאו קסטנברג, הממונה על החינוך המוזיקלי לפני 1933, 6) האופרות והאורטוריות של הינדמית, 7) איגור סטרווינסקי.

אחרי המלחמה

בסוף שנות ה-80, הוצגה שוב התערוכה "מוזיקה מנוונת" ברחבי העולם, הפעם מהצד השני - לתת פרסום לאותן יצירות שדוכאו על ידי הנאצים.
חברת דֶקה (Decca), הפיקה בשנות ה-90 סדרת תקליטים בכותרת: "מוזיקה מנוונת: מוזיקה שדוכאה ברייך השלישי", בסדרה נכללות יצירות פחות ידועות מתוך "הרשימה השחורה".
בנו הלאל

בנו הלאל (בערבית: بنو هلال) היו קונפדרציית שבטים בדואים שנדדו במהלך ימי הביניים לצפון אפריקה והשתקעו בה.

היסטוריה

שבטי בנו הלאל במקורם מאזורי החג'אז והנג'ד בחצי האי ערב. במאה ה-10 הם לקחו חלק במרד הכושל של הקרמטים נגד בית עבאס, וכתוצאה מכך נאלצו לנדוד לאזור מצרים והתיישבו במצרים העליונה (דרום מצרים). מסע הנדידה של קונפדרציית שבטים גדולה היה בעל השלכות רבות על הדמוגרפיה של הלבנט, וגרם לשבטים אחרים, קטנים יותר, לנדוד כדי לא לעמוד בדרכם. במאה ה-11 בנו הלל נשלחו ממצרים למגרב על ידי השושלת הפאטמית כדי להלחם בזירידים מאזור תוניסיה, שמרדו בפאטמים ונטשו את השיעה. ביחד עם בני הלאל נשלחה גם קונפדרציית שבטים בדואים נוספת, הבנו סלים. נדידתם של בני הלאל ובני סלים למגרב והלחימה לאורך הדרך הטילה חורבן והרס על ארצות האזור. ערים חשובות, כגון קירואן, נחרבו עד יסוד על ידיהם. מוסלמי בן התקופה כתב כך על חורבן קירואן:
"הם הרסו את כל יופים והדרם של בניני קירואן. דבר ממה שהניחו הנסיכים הסנהג'ים בארמונותיהם לא חמק מבצע השודדים. כל שהיה בעיר נלקח ממנה או הושמד".
הגירתם של בנו הלאל למגרב הייתה בעלת השלכות דמוגרפיות, מדיניות, כלכליות ולשוניות רבות שחלקן הותירו את חותמן עד היום. נדידת בנו הלאל הייתה גל ההגירה המשמעותי ביותר של ערבים למגרב, ולפניו האוכלוסייה של ארצות צפון אפריקה הייתה מורכבת בעיקר מבני הקבוצה האתנית ברברים, תושביה הילידים של צפון אפריקה. הגירתם של הבנו הלאל תרמה לתהליך הערביזציה האתנית והתרבותית של האוכלוסייה הצפון אפריקאית. מבחינה לשונית, הגירתה של אוכלוסייה בדואית גדולה הביאה להשפעות של הדיאלקט הערבי החג'אזי על הדיאלקטים הערביים הצפון-אפריקאים. מבחינה כלכלית ופוליטית, בנו הלאל הצליחו להפיל את השושלת הזירידית, והחורבן שנגרם על ידיהם למערכת החקלאות המקומית הביא רבים באזור לאמץ דרך חיים נוודית או נוודית למחצה. 
סיפור נדידתם של הבנו הלאל נשמר בין השאר במסורת אוראלית הקרויה "תע'יבת בני הלאל" שעברה בין דור לדור והועלתה על כתב רק בדורות האחרונים. ב-2003 המסורת האוראלית הזו, שיר מחורז ארוך הכולל סיפורים על הנדידה, הוגדרה על ידי אונסק"ו כאחת מ"יצירות המופת האוראליות ולא-מוחשיות של האנושות".
הינריך לוזה

מוצאו ונעוריו

מוצאו של לוזה היה ממשפחת איכרים. משנת 1903 עד 1912 למד בבית הספר ביישוב מוצאו, מילנברבק. לאחר מכן למד בבית הספר הגבוה למסחר, שם למד גם אחיו הצעיר ברנרד לאחר מכן (אין קשר לברנרד לוזה התאולוג (גר')). לאחר מכן עבד בפירמת המסחר בלום ווס  בהמבורג. בין השנים 1915–1916 שרת בצבא הקיסרות הגרמנית ושוחרר עקב פציעה קרבית.

רפובליקת ויימאר

בשנת 1919 הצטרף לוזה לאגודת האיכרים בשלזוויג-הולשטיין. בשנת 1920 הצטרף למפלגת האיכרים הדמוקרטית של שלזוויג-הולשטיין  ובמסגרתה רכש לעצמו שם. בתקופה זו עבד כפקיד בנק באלטונה.
בשנת 1923 הצטרף לוזה למפלגה הנאצית והיה מראשי הסניף שלה באלטונה עם אמיל בריקס (גר') ופאול מודר (גר'). ב-1924 היה שותף בארגון הגוש הימני הסוציאלי-עממי (Völkisch-sozialer Block) (גר') באלטונה. עד 1928 עבד במועצת העירייה.
בשנת 1924 הכיר את אלפרד רוזנברג. רוזנברג העריך את חיבורו Wesen, Grundsätze und Ziele der NSDAP ("על טבעה של המפלגה הנאצית, עקרונותיה ומטרותיה"). היה זה בתקופת מעצרו של היטלר ובתקופה שבה עזבו רבים את המפלגה הנאצית. בשנת 1925 ייסד לוזה את אזור המפלגה ("Gau") בשלזוויג-הולשטין ומונה לראש האזור (גאולייטר). בתפקיד זה היה עד נפילת המשטר הנאצי ב-1945. 
בשנת 1926 השתתף לוזה בוועידת במברג  שביצרה את שלטונו של היטלר במפלגה הנאצית. בשנת 1928 מונה לתפקיד ממונה המפלגה על התרבות הגרמנית ועל עידוד הפולקיזם.
בין 1928-1929 היה לוזה הגאולייטר של המבורג, מינוי זמני. בין 1928 ו-1933 היה חבר הלאנדטאג של פרוסיה  ושם היה סגן יושב ראש הסיעה של המפלגה הנאצית. בבחירות לרייכסטאג ביולי 1932  היה מועמד המפלגה הנאצית מטעם אזור שלזוויג-הולשטיין אך התפטר בספטמבר.

מלחמת העולם השנייה

בין 1934 ו-1943 היה גרופנפיהרר  ואוברגרופנפיהרר  של האס-אה. במקביל ליתר תפקידיו היה מ-1939 ממונה ההגנה של הרייך (גר'). תוארי כבוד שקיבל משכונת אלטונה ומהמבורג בחוק המבורג רבתי  לא בוטלו אחרי נפילת המשטר הנאצי.
בין השנים 1933-1945 היה לוזה חבר הרייכסטג בזכות מינוי שנתן לו היטלר.
בשנת 1941 מונה לוזה לקומיסר הרייך לשטחי המזרח. בתפקיד זה שימש במקביל להיותו גאולייטר של שלזוויג-הולשטיין. בתפקיד זה היה פעיל מרכזי ברצח היהודים. בסוף 1941 כתב אליו ארהרד וטצל (גר') את "מכתב תא הגזים"  (גר'), בו הוזכר לראשונה רצח יהודים בגז. בתקופה זו התרבו התכתובות במחוז השליטה של לוזה בנושא רצח יהודים ושבויי מלחמה סובייטים. ממרס 1942 היה לוזה המושל האזרחי של שטחי צפון מזרח אירופה הכבושה ודחף לרצח היהודים, שלדבריו היו "עול פוליטי". ב-1943 כתב לרוזנברג על הצורך ב"טיפול מיוחד"  ביהודים.
במאי 1945 הודח לוזה מחלק מתפקידיו על ידי קרל דניץ.

אחרי המלחמה

מיד אחרי תום המלחמה נעצר לוזה על ידי הבריטים. ב-1947 הועבר לנירנברג ונחקר על ידי רוברט קמפנר.
הוא הועמד לדין בפני בית דין בבילפלד על תפקידו כקומיסר בשטחי המזרח ועל שותפותו ברצח יהודים. הוא הורשע בינואר 1948 ונידון לעשר שנות מאסר ולהחרמת רכושו, אולם כבר בפברואר 1951 שוחרר מטעמי בריאות. בהמשך תבע לוזה את הפנסיה שלו ממדינת שלזוויג-הולשטיין וזכה בחלקה. 
הפנסיה שביקש לקבל על תפקודו כגאולייטר, נמנעה ממנו בעקבות התנגדות ממשלת מדינת שלזוויג-הולשטיין.
ב-1961 העיד במשפטי קובלנץ נגד איש האס-אס קרל צנר (גר'). חקירה נגד לוזה עצמו החלה רק בשנת 1967, שלוש שנים לאחר מותו של לוזה.
דניאל קושלנד

קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מודל ההתאמה המושרית

עבודתו המוקדמת של קושלנד הייתה בנושא קינטיקה אנזימטית בספרייה הלאומית של ברוקהבן שבלונג איילנד ובאוניברסיטת רוקפלר שבניו יורק. עבודתו זו הובילה לתאוריה על מנגנון הקטליזה של אנזימים בשם התאמה מושרית (induced fit model). מודל זה הציע כי רק לאחר התחברות הסובסטראט לאנזים חלים שינויי קונפורמציה מקומיים באתר הקישור באנזים. שינוי זה גורם להתאמה מבנית בין אתר הקישור לסובסטראט. כלומר, לאחר הקישור נוצרת התאמה מבנית בין הסובסטראט לבין אתר הקישור באנזים, התאמה אשר לא הייתה קיימת לפני הקישור. מודל זה עמד כנגד מודל מנעול-מפתח (lock and key), שבימינו פחות מקובל, אשר טוען כי האתר הקושר והסובסטראט התאימו זה לזה עוד לפני התחברות הסובסטראט.

מודל KNF לתיאור קואופרטיביות

מודל נוסף שהוצג על ידי קושלנד הוא מודל KNF להסבר מנגנוני-מבני של תופעת הקואופרטיביות בחלבונים (Koshland, Nemethy, Filmer, 1966). קאופרטיביות באה לידי ביטוי בפעילות חלבונים בעלי מספר אתרים פעילים (בדרך כלל בחלבונים אוליגומרים, הבנויים ממספר תתי יחידות). בחלבונים קואופרטיביים קשירה של ליגנד (סובסטראט) לאחת מתתי היחידות משפיע על הזיקה (אפיניות) של אתרי הקישור בשאר תתי היחידות לקישורם של ליגנדים נוספים. במודל KNF קישור של ליגנד לתת יחידה אחת משרה שינוי קונפורמציה בתת-יחידה זו, בהתאמה עם מודל ההתאמה המושרית. קישור זה גורם לשינוי הזיקה של אתרי הקישור בתתי היחידות הסמוכות. מודל ה- KNF עמד כאלטרנטיבה למודל MWC בו תתי יחידות נמצאות בשיווי משקל בין הקונפורמציה עם האפיניות הנמוכה לקונפורמציה עם האפיניות הגבוהה גם ללא קישור ליגנד (Monod, Wyman, Changeux, 1965). למרות יתרונו של מודל MWC במספר הפרמטרים הקטן יותר הנדרש לצורך תיאורו, יש המייחסים למודל KNF יתרון בתיאור קואופרטיביות שלילית (ירידה בזיקה של תתי יחידות שכנות בעקבות קישור ליגנד). שני המודלים עמדו במשך שנים במרכזו של ויכוח לגבי נכונותם בחלבונים רבים ובהמוגלובין בפרט. כיום קיימות עדויות התומכות בשני המודלים לגבי חלבון ההמוגלובין, וכפי הנראה המודל המתאים לתיאור הקואופרטיביות של המוגלובין הוא שילוב של שני המודלים.
הטוסיק שלי השתגע

עלילה

עלילותיהם של זאק בן האנוש וידידו הטוסיק פוק, החיים בעולם בו מתיישבים זה לצד זה בני אדם וטוסיקים.
שרשוב

תולדות היישוב

שרשוב נזכרת לראשונה בשנת 1380 כיישוב מלכותי, אשר הוענקו לו בהמשך זכויות מגדבורג. בשל מיקומה על נתיב מסחר מסורתי, התפתחה כלכלתה. מהמאה ה-18 הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה.
בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי שרשוב

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1583. בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,553 יהודים. בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, פינו הרוסים את יהודי היישוב ממנו, ואלו שבו אליו לאחר שוך הקרבות, ומצאו את בתיהם שרופים. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים, התעמרו אלו ביהודיה, וכך גם החיילים הפולנים שהגיעו אליה בשנת 1919.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,341 יהודים, מתוך 3,310 תושבים, ופעלו בה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

בשואה

ב-24 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכנסו הגרמנים לעיירה, ולמחרת ביצעו שוד המוני ביהודיה, תוך הוצאה פומבית להורג של 14 יהודים. בהמשך, הוטלו על הקהילה בעיירה תשלומי כופר, תוך לקיחת בני ערובה, ורצח כמה מהיהודים. בד בבד, נלקחו יהודי העיירה לעבודות כפייה מפרכות, בהן כ-40 עד 50 מהם מתו מהתעללות שומריהם.
ב-25 בספטמבר 1941 נצטוו כל הגברים היהודים מהעיירה להתייצב בכיכר השוק בה. כ-350 גברים שהתייצבו נלקחו בשלשלאות אל מחוץ לעיירה, והוצעדו לאנטופול, תוך ירי בעשרות מהם בדרך. יתר יהודי העיירה גורשו בהמשך ליישובי הסביבה, ובין היתר לחומסק, שכבר התרוקנה מיהודיה. מיהודי העיירה שרדו את השואה בודדים.
פיטאיה

תיאור הצמח

הפיטאיה (נקרא גם פרי הדרקון), על זניה השונים, היא קקטוס חסר קוצים, הצומח בשרביטים ארוכים, שגובהם עד ששה מטרים. מגדלים אותה בשיטת ההדליה, בכמה דרכים.
ענפי הצמח בשרניים, וכל צמח נושא פרחים רבים, צהובים או לבנים, הפורחים בלילה, כאשר זמן פריחתו של כל אחד מהם הוא לילה אחד בלבד. אופן האבקתם במקומות גידולם בארץ הוא מלאכותי בדרך כלל.
קליפת הפרי אדומה, ורודה-סגולה או צהובה, וממנה מסתעפים עלעלים המזכירים ארטישוק. תוכן הפרי עסיסי, בצבע לבן או סגלגל, והוא משופע בזרעים קטנים ושחורים. בדרך כלל אי אפשר להבדיל על פי קליפת הפרי אם תוכנו הוא לבן או סגלגל, לפעמים לתוכן הסגלגל ישנה קליפה כהה יותר, אך לא בהכרח.
הפרי בשל בתקופה שבין יוני לינואר, והוא משתמר כ-10 ימים בטמפרטורת החדר, או כשלושה שבועות בתנאי קירור. הפרי מכיל ויטמין C, סיבים תזונתיים ונוגדי-חימצון רבים.

גידול פיטאיה בישראל

הפיטאיה מתאימה לגידול טבעי באקלים יבש, טרופי או סוב טרופי. בישראל מגדלים 3 זני פיטאיה בתנאי בית רשת, במישור החוף, בנגב ובערבה. אחד הזנים נקרא "ביצי דרקון", על שום צורת הפרי, בעל הגלדים הבולטים, כשל שריון של דרקון. הפרי מתוק, מעט חמצמץ, בעל צבע סמוק כשל סלק, ומכיל מיץ רב.
הוונוס והגולדן הם שני זנים של פיטאיה אשר פותחו באוניברסיטת בן-גוריון בנגב על ידי פרופסור יוסף מזרחי.
ניר ברקן

ביוגרפיה

ברקן התגייס לצה"ל ב-1985 והתנדב לקורס טיס. הוא סיים את קורס 115 במגמת נווטי קרב כחניך מצטיין. בשנים 2000–2003 פיקד על טייסת המל"טים הראשונה. לאחר מכן שימש ראש ענף ארגון במטה חיל האוויר. ב-2005 מונה למפקד טייסת העמק, טייסת מטוסי F-16D (ברק). הוא פיקד על הטייסת במלחמת לבנון השנייה במהלכה השתתפה בהשמדת משגרי הטילים ארוכי הטווח של חזבאללה בלבנון והפילה כטב"ם מסוג אבאביל של החזבאללה. בהמשך שירת כראש מחלקת תכנון וארגון במטה חיל האוויר.
ב-2011 מונה למפקד בסיס רמת דוד וב-2014 מונה למפקד בסיס חצרים. באפריל 2015 מונה לראש להק האוויר ושירת בתפקיד עד אפריל 2017. ביוני 2017 מונה לראש להק מבצעי אוויר. בספטמבר 2019 סיים את תפקידו והוחלף על ידי תא"ל איל גרינבוים, והוא צפוי להתמנות לראש מטה חיל האוויר.
ברקן בעל תואר ראשון בהצטיינות בלוגיסטיקה וכלכלה באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר שני בחוג לניהול אסטרטגי באוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון שבארצות הברית. הוא נשוי ואב לשלושה.