google/wiki40b huggingface dataset:
נתנאל אלישיב

ביוגרפיה

נתנאל אלישיב (גוטליב) נולד בארצות הברית ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1984. בנעוריו היה פעיל בתנועת הנוער בני עקיבא ושימש כקומונר (רכז הפעילות) של סניף רעננה. למד בישיבת מרכז הרב במשך ארבע שנים ולאחר מכן שירת שירות צבאי מלא בחטיבת הצנחנים. לאחר שירותו הצבאי למד בישיבת הר המור, בייחוד אצל הרב צבי ישראל טאו.
לאלישיב תואר ראשון בפסיכולוגיה ושיטות הוראה (האוניברסיטה הפתוחה) ותואר שני במדיניות ציבורית למנהלים (אוניברסיטת תל אביב) והוא בוגר תוכניות לימוד וסמינרים של קרן תקווה וחבר פעיל ברשת מעוז. 
בשנת 2002 הרב אלישיב הוציא לאור חוברת בשם 'צדיק באמונתו יחיה', ובה שיחות של הרב טאו על הכשרת מורים ולימוד תנ"ך. פרסום חוברת זו הצית את פולמוס "תנ"ך בגובה העיניים". בשנת 2004 פרסם ספר רחב היקף באותו שם, במסגרת ההוצאה לאור העצמאית שהקים – מכון בניין התורה. בשנת 2004 החל אלישיב לשמש כר"מ במכינה הקדם-צבאית בני-דוד עלי בה הוא מלמד עד היום.
בשנת 2006 נהרג חברו הטוב רס"ן רועי קליין, ומאז הוא מרבה לעסוק בהנצחתו ומרצה בפני קבוצות רבות ומגוונות על אישיותו וערכיו.   
בשנת 2015 הקים הוצאה לאור נוספת בשם 'ספרי נגה', במסגרתה יוצאים ספרים שאינם ספרי קודש, והם מכוונים לכלל הציבור ולא רק לבני המגזר הדתי.
מאמרים וטורים מפרי עטו פורסמו בבמות רבות, ובהן: וואלה news!, מעריב nrg, ידיעות אחרונות, עלוני שבת ועוד.

תפיסתו/משנתו

מבחינה תורנית אלישיב אמון על משנתם של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב צבי יהודה קוק והרב צבי ישראל טאו. בסוגיות אקטואליות וחברתיות שאינן תורניות באופן מובהק הוא בעל גישה עצמאית, בה הוא מדגיש עקרונות של גישה ממלכתית למדינת ישראל ומוסדותיה, חיזוק הקשר בין קבוצות שונות בחברה הישראלית, שמירה על כללי המשחק בעולם הפוליטי, חשיבות שיפור רמת השיח הציבורי, שמירה על ערכים ואתיקה בזירה הציבורית, תמיכה במודל השוק החופשי ושיפור היחסים בין יהודים לערבים. אלישיב פועל לחיזוק הקשרים בין ישראל ליהדות התפוצות, ובמסגרת זאת הוא נוסע למסעות הרצאות בארצות הברית מעת לעת. אלישיב עוסק גם בהסברה של מדינת ישראל בכלל וההתיישבות ביהודה ושומרון בפרט.

חיים אישיים

הרב אלישיב מתגורר ביישוב עלי יחד עם רעייתו, נעה, ושמונת ילדיהם.
כסלו

בלוח הקבוע

אורכו של חודש כסלו משתנה, בשנה "חסרה" (שהיא 25.5% מכלל השנים) הוא בן 29 יום, ואילו בשנה "שלמה" ובשנה "כסדרה" אורכו 30 יום.
על פי הלוח העברי הקבוע א' בכסלו לעולם לא יחול בשבת (כי אין שנה שלמה המתחילה ביום שלישי), אך הוא יכול לחול בשאר ימי השבוע.

שם החודש

חודש כסלו נזכר במקרא פעמיים בשמו, פעם אחת בזכריה (ז,א) ובפעם השנייה בנחמיה (א,א).
בדרך כלל סוברים שככל החודשים, שמו של החודש הובא מבבל, ומקורו במילה הבבלית 'כיסלימו' שפירושה עבה כי החודש מעובה בגשמים. יש הדורשים את השם כסלו מלשון כֵּסֶל או כִּסְלָה, מילים שפירושן "תקווה", וכוונתו תוחלת לגשמי החורף. "כסיל" הוא גם שמה העברי של קבוצת הכוכבים אוריון הזורחת בשמים בעיקר בחודש זה. בביתא ישראל החודש נקרא כיסלו.

מאפייני החודש

מזל החודש הוא קשת.
בזמן שקדשו את החודש על פי הראייה, שלוחין היו יוצאים מבית דין להודיע בקהילות ישראל באיזה יום היה ראש חודש, כדי שידעו מתי יחול כ"ה בכסלו להדליק נרות לחנוכה.
אפקט השוט

אפקט השוט (לפעמים נקרא "אפקט שוט השור" או "אפקט שוט הפר") תיאור לתופעה בתחום הלוגיסטיקה שבה שונות בביקושים של לקוחות הקצה הופכת לשונות הולכת וגדלה ככל שנלך לאחור בשרשרת האספקה.
מגילת קהלת

מעמד המגילה בין ספרי התנ"ך

על פי חז"ל, מעמדה של המגילה כחלק מכתבי הקודש לא היה ברור, וזמן רב לאחר חתימת המקרא התנהלה מחלוקת בין בית הלל ובית שמאי האם להחיל עליה את טומאת כתבי הקודש ולבסוף הוכרעה המחלוקת לטובת בית הלל והוחלט לקדשה כשאר הספרים.
במסכת שבת כתוב שבשלב מסוים החכמים אף שקלו לגנוז לחלוטין את המגילה:
אמר רב יהודה בריה דרב שמואל בר שילת משמיה דרב: בקשו חכמים לגנוז ספר קהלת מפני שדבריו סותרים זה את זה. ומפני מה לא גנזוהו? מפני שתחילתו דברי תורה, וסופו דברי תורה. תחילתו דברי תורה דכתיב: "מה יתרון לאדם בכל עמלו שיעמול תחת השמש", ואמרי דבי רבי ינאי: תחת השמש הוא דאין לו, קודם שמש יש לו. סופו דברי תורה דכתיב: "סוף דבר הכל נשמע את האלהים ירא ואת מצותיו שמור כי זה כל האדם".
— תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל', עמוד ב'
מדרש אחר מסביר שחכמים ביקשו לגנוז את ספר קהלת "מאחר שמצאו בו דברים שמטין לצד מינות". המדרש מסביר זאת בכך שהפסוק המופיע בקהלת "שמח בחור בילדותך ויטיבך לבך בימי בחורותיך והלך בדרכי לבך ובמראה עיניך", סותר פסוק מפורש מהתורה האומר "ולא תתורו אחרי לבבכם ואחרי עיניכם".
היבא יזבק

ביוגרפיה

יזבק נולדה בנצרת להיסטוריון מחמוד יזבק.
בעלת תואר ראשון בעבודה סוציאלית ותואר ראשון נוסף בסוציולוגיה, אנתרופולוגיה וייעוץ חינוכי (במסגרת תוכנית מצטיינים בחינוך) מטעם אוניברסיטת חיפה. בעלת תואר שני בעבודה סוציאלית מטעם אוניברסיטת תל אביב, דוקטורנטית בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. חוקרת קולוניאליזם התיישבותי, מגדר ומרחב, עם התמקדות בנושא העקורים הפלסטינים בתוך ישראל.
שימשה כמזכירת ועד הסטודנטים הערבים. ניהלה את ועד הפעולה לשוויון בענייני אישות (קואליציה של ארגוני נשים וזכויות אדם) בין השנים 2009–2015, הובילה עם שאר החברות בוועד את תיקון חוק גיל הנישואין והעלאתו מ-17 ל-18 שנה.
היא חוקרת ראשית של הסקר המקיף הראשון שנערך בקרב העקורים הפלסטינים בישראל מטעם עמותת הגליל. תחומי התמחותה הם: היסטוריה חברתית של הפלסטינים, היסטוריה שבעל פה, הגירה מאולצת, העקורים הפלסטינים בישראל, מגדר ופמיניזם ופוליטיקה פלסטינית.
בין השנים 2009–2015 ניהלה את וועד הפעולה לשוויון בענייני אישות ופעלה לקידום מצבן של נשים ערביות בכלל ובענייני אישות בפרט.
בשנת 2017 ראה אור ספר משותף שלה ושל פרופ' ליאת קוזמא, "מעמד אישי ומגדר: נשים פלסטיניות בישראל" בהוצאת פרדס. המאמרים בספר (שנכתבו על ידי משפטנים, סוציולוגים וחוקרי המזרח התיכון) בוחנים את הקשר בין מעמד הפלסטינים בישראל ליחס המדינה כלפיהם, ולהשלכותיו של יחס זה על מעמד האישה בחברה בכלל, ועל מעמד הנשים במערכת המשפט לענייני משפחה בפרט.
התראיינה על זכויות המיעוט הערבי בישראל בכלל, ועל מצב הנשים הערביות בישראל ומעמדן בפרט.

פעילות פוליטית

יזבק התמודדה מטעם מפלגת בל"ד בבחירות לכנסת התשע עשרה. היא שובצה במקום השישי ברשימה ולא נכנסה לכנסת.
בבחירות לכנסת העשרים ואחת היא נבחרה במקום השני ברשימת בל"ד, מוקמה במקום הרביעי ברשימת רע"ם-בל"ד, ונבחרה כחברת הכנסת העשרים ואחת.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים שובצה מטעם בל"ד ברשימה המשותפת במקום ה-8.
בפוסטים שפרסמה כינתה יזבק את סמיר קונטאר בתואר שאהיד, בירכה את ראווי סולטאני עם שחרורו ממאסר, שריצה בגין עבירות ריגול אחרי הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי, והביעה געגוע לנאצר. בערעור לבית המשפט העליון בנושא פסילת הרשימה המשותפת מהתמודדות בבחירות לכנסת העשרים ושתיים, צויינו התבטאויותיה בפייסבוק משנת 2014. השופטים כתבו כי אכן דבריה יכולים "להתפרש כהבעת הזדהות ותמיכה מצדה בגורמים שונים הנוטלים חלק במאבק מזוין נגד מדינת ישראל ובארגוני טרור", אך נמנעו מפסילתה לכנסת מכיוון שבקשת הפסילה הייתה של הרשימה המשותפת כולה ולא של יזבק עצמה.

חיים אישיים

יזבק מתגוררת בנצרת, נשואה ואם לילד.
יצירה ואסון: סיפור אמיתי

תקציר העלילה

הסיפור מתחיל בסיטואציה בה קלרה, גברת ממוצא גרמני, סיימה זה עתה את לידתה.
היא מלאת פחד שבנה אשר נולד לה ימות בקרוב, כפי ששלושת ילדיה הקודמים נפטרו: אוטו, גוסטב ואידה. בעלה, אלואיס היטלר, רואה כמה קטן וחלש התינוק הנולד ובאופן מיידי צופה לו את גורלם של הבנים אחרים.
לעומת זאת, הדוקטור והמיילדת בטוחים בכך שהתינוק תקין ובריא לחלוטין.
הם מתחננים בפני האב להביע יותר אופטימיות וחמלה כלפי אשתו וכמו כן לקוות להישרדותו של הילד.
הסיפור מסתיים ברוח תפילתה של קלרה: "הוא חייב לחיות, אלואיס. הוא חייב, הוא חייב... הו אלוהים, היה רחום וחנון כלפיו..."
שם בנה הוא אדולף היטלר.
הארמייה החמישית (האימפריה היפנית)

היסטוריה

הארמייה הרביעית הוקמה לראשונה ב-15 בינואר 1905, במהלך מלחמת רוסיה-יפן, בפיקוד גנרל קאוואמורה קאגאקי, על בסיס הדיוויזיה ה-11, וכן דיוויזיות מילואים נוספות. הארמייה לקחה חלק חשוב בקרב מוקדן באותה שנה. בלילה שבין 18 בפברואר ל-19 בפברואר הארמייה החמישית פתחה במתקפה על האגף השמאלי של הרוסים. הרוסים לא עמדו במתקפה והחלו בנסיגה. לאחר קבלת תגבורות, ב-2 במרץ הם הצליחו לייצב את החזית. ב-24 בפברואר הארמייה השלישית היפנית הצטרפה למתקפה. רק ב-2 במרץ הצליחו הרוסים לייצב את החזית ולעצור את ההתקדמות היפנית. אולם במקביל שאר הכוח היפני תקף חזיתית והקרב הסתיים בניצחון יפני מוחץ שסיים את המלחמה. בינואר 1906 לאחר כניעת רוסיה פורקה הארמייה החמישית.
הארמייה החמישית הוקמה שוב ב-7 בדצמבר 1937, במנצ'וריה. היא פורקה באופן זמני ב-26 בפברואר 1938, אולם הוקמה בשלישית ב-19 במאי 1939, ויחד עם הארמייה הרביעית, הארמייה ה-30, הארמייה ה-44, הארמייה השלישית, והארמייה ה-34, שימשה כחיל מצב נגד פלישה אפשרית של הצבא האדום למנצ'וריה. ביולי 1942 נכללה בתוך צבא קוואנטונג. זירה זו התבררה בהדרגה כשקטה, הסובייטים כיבדו את הסכם הנייטרליות הסובייטי-יפני. אולם זירות אחרות של מלחמת העולם השנייה החלו להתגלות כנוטות לרעת היפנים, ועל כן חלק מהיחידות של הארמייה הרביעית הועברו לזירות אחרות.
ב-9 באוגוסט 1945 פתחה ברית המועצות במבצע סערת אוגוסט, במהלכו פלש הצבא האדום למנצ'וריה, מונגוליה, סחלין, איי קוריל וקוריאה. הכוח היפני באזור כלל 1,217,000 חיילים, אך מרבית החיילים היו מגויסים חדשים, שחסרו ניסיון וציוד, והיו מאומנים בעיקר בלחימת אנטי-גרילה והגנה על הגבול, ולא עמדו בפני הפלישה המסיבית של כוחות השריון וחיל רגלים ממוכן של הסובייטים, שריכזו 1,577,225 לוחמים. הצבא היפני המאולתר התפרק תוך 3 שבועות מול הכוח הרוסי העדיף, הארמייה החמישית נאלצה לסגת אל מחוז אנדונג שבקוריאה. ב-16 באוגוסט 1945, יום לאחר הודעתו של הקיסר הירוהיטו על כניעת יפן, הורה מפקד הכוחות היפניים באזור אוטוזו יאמאדה לחייליו להיכנע. הצבא היפני הקיסרי פורק בידי בעלות הברית, ובכלל זה הארמייה החמישית.
כוחות הביטחון המרכזי

כוחות הביטחון המרכזי (ערבית: قوات الأمن المركزي, בתעתיק: קוואת אל-אמן אל-מרכזי; או בקיצור: הביטחון המרכזי) הם כוחות שיטור המיועדים לשמירה על הסדר וביטחון הפנים במצרים. בין תפקידיהם אבטחת אתרים ממשלתיים, שגרירויות זרות, פיקוח על הפגנות ופיזור מהומות, אבטחת אירועים המוניים, פיקוח על התפילות במסגדים, ולוחמה בטרור. 
הביטחון המרכזי כפוף למשרד הפנים המצרי, שהוא המשרד הממשלתי האחראי לאכיפת החוק במדינה. מטרת הקמת הכוחות הייתה שליטה בהפגנות ברחבי מצרים ופיזור מהומות, והימנעות משימוש בצבא הסדיר למטרות אלו. הגיוס לכוחות הביטחון המרכזי הוא במסגרת שירות החובה בצבא מצרים. הכוחות מונים מעל 300,000 אנשי ביטחון, חלקם בשירות חובה. לרוב, מגויסים לכוחות אלה בני האזורים הכפריים והפחות משכילים של המדינה. 
לביטחון המרכזי 8 אזורי מבצעים: קהיר, אלכסנדריה, גיזה, מרכז ומערב הדלתא, מזרח הדלתא,  תעלת סואץ וסיני, צפון מצרים העליונה ודרום מצרים העליונה.
ב-1986 השתתפו רבים מאנשי הביטחון המרכזי במרידה נגד השלטון, לאחר שהופצו שמועות כוזבות בדבר הארכת שירות החובה שלהם. במהלך ההתקוממות הציתו אנשי הביטחון המרכזי בתי מלון ומכוניות בתוך קהיר. ההתקוממות דוכאה על ידי הצבא שכוחותיו נכנסו לעיר הבירה, ולאחריה הוכנסו רפורמות למנגנון הביטחון המרכזי, ושופרו שכרם ותנאיהם של אנשי הכוחות.
בינואר 2011 השתתפו אנשי הביטחון המרכזי בדיכוי  המהומות שפרצו במחוזות רבים במצרים שהובילו להדחת הנשיא חוסני מובארכ. כוחות הביטחון המרכזי הואשמו בשימוש ברוטלי בכוח, נכשלו בדיכוי המהומות, והוחלפו  בחיילי הצבא המצרי, שנכנסו למוקדי המתיחות על מנת להרגיע את הרוחות.
לאציו (כדורגל)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-9 בינואר 1900 כ-Società Podistica Lazio. השם לאציו הוא שם המחוז בו רומא שוכנת. התכול העמוק והלבן הטהור נבחרו בהשראת דגל יוון, המדינה שהחלה את מסורת האולימפיאדה. בתחילת דרכו של המועדון, השתתף המועדון במספר ענפי ספורט, אך החל משנת 1902, המועדון החל להשתתף בענף הכדורגל.
המועדון לא השתתף בליגה המסודרת עד לשנת 1913. הם הגיעו לדו-קרב הארצי מספר פעמים אבל כשלו, לעיתים הושפלו כמו ה-9-1 המצטבר נגד קזלה ב-1914 ו-6-1 נגד ג'נובה בשנת 1893 ו-1923.
המועדון שיחק בסרייה א' האיטלקית, אך ההישג הגדול ביותר שלהם לפני מלחמת העולם השנייה היה מקום שני ב-1937. בעונת 1940/1941 הגיע המועדון לחצי גמר הגביע האיטלקי לאחר שניצח ברבע גמר את קבוצת ספציה. לאחר סיום המלחמה המועדון המשיך להכשל בליגה, אך בו בזמן זכה בגביע האיטלקי בשנת 1958. בסופו של דבר, ה"סקודטו" (אליפות) הראשון הגיע בשנת 1974.
דף חדש נפתח במועדון עם הצטרפותו של סרג'יו קרניוטי, שהיה מוכן להשקיע לטווח ארוך בהבאת שחקנים למועדון. בשנת 1993 לאציו סיימה חמישית בסרייה א', רביעית ב-1994, שנייה ב-1995, שלישית ב-1996, ורביעית פעם נוספת ב-1997, לפני זכייתה המרשימה ב"סקודטו" בפעם השנייה, בשנת 2000. כמו כן, המועדון זכה בגביע האיטלקי בשנים 1998, 2000 ו-2004 וכן בגביע המחזיקות של אופ"א בשנת 1999.
לאחר משבר כלכלי וקריסה של המשקיע קראניוטי וחברת המזון הבינלאומית שלו, צ'יריו, המועדון נוהל בשנת 2004 על ידי מפרק מטעם הבנק, על מנת להימכר לבעלים הנוכחי, קלאודיו לוטיטו. העונה החדשה החלה במכירת השחקנים הבולטים במועדון, אשר נועדה לכסות את הגרעון של הקבוצה. בקיץ האחרון, כוכב לאציו לשעבר בן ה-36, פאולו די קאניו הסכים להצטרף לקבוצתו האהובה לקדנציה נוספת, בעודו מוותר על חוזה מפתה הרבה יותר מטעם קבוצתו הקודמת, צ'רלטון אתלטיק.
חלק מאוהדי לאציו מזוהה עם תנועות לאומניות ופאשיסטיות, ואוהדיה גורמים לעיתים לפרובוקציות, על ידי קריאות ומחוות שמזהות עם זרמים לאומניים וימניים באיטליה.
הקבוצה חולקת את אצטדיון סטאדיו אולימפיקו המונה 82,656 מקומות עם המועדון היריב בעיר רומא, א. ס. רומא. שתי הקבוצות משחקות אחת נגד השנייה בדרבי הרומאי המפורסם בשנאה והטמפרמנט שלו, שמאופיין לעיתים תכופות באלימות וקטטות בין מחנות האוהדים.
המועדונים חולקים היסטוריה של יריבות: בעונת 2003, אירוע חסר תקדים קרה כאשר ה"אולטראס" של א. ס. רומא גרמו לעצירת המשחק ודחייתו לאחר, שהופצו שמועות כוזבות על כך שילד נהרג על ידי המשטרה זמן קצר לפני המשחק. בעונת 2004/2005, לאציו ניצחה בדרבי הראשון 3-1 כאשר הדרבי השני הסתיים בתוצאה 0-0.
בתום עונת 2005/2006, לאחר חשיפת פרשות השוחד והשחיתות בליגה האיטלקית, נגזר דינה של לאציו לרדת לסרייה ב' יחד עם יובנטוס ופיורנטינה ולספוג הפחתה של 7 נקודות. בנוסף נשלל מלאציו הכרטיס לגביע אופ"א. אולם לאחר ערעור שבה לאציו לליגה הבכירה, אך עם הפחתה של 11 נקודות. אחרי ערעור נוסף שנערך מספר חודשים מפתיחת עונת 2006/2007 הוחזרו ללאציו 8 נקודות כך שבדיעבד הופחתו ללאציו 3 נקודות.
אדם סנדרסון

ביוגרפיה

אביו הוא המוזיקאי דני סנדרסון, אמו העיתונאית והמעצבת נעמי סנדרסון ואחותו היא השחקנית דינה סנדרסון.
הוא למד במגמת הקולנוע בתיכון עירוני א' ולאחר מכן שירת ביחידת ההסרטה של חיל האוויר.
לאחר שהשתחרר מהצבא הקים להקת היפ הופ בשם "פיזדה פמילי" וביים קליפ לאחד משיריה, בעקבות הצלחתו של הקליפ המשיך בבימוי קליפים ללהקות שונות (בין הקליפים שביים: "אוטו זבל" של הבילויים, עליו זכה בפרס במאי השנה בתחרות קליפים של קבוצת 951 ו"חדשות מהירח" של פורטיסחרוף) וכן בבימוי קדימונים ופרסומות שזכו בפרסים בינלאומיים.
הוא הקים עם עוד ארבעה חברים (תום שובל, דניאל אדר, מיכאל הנגבי ויהושע סימון) את קבוצת "באבון", קבוצה של קולנוענים עצמאיים,
היוצרים סרטים ללא תמיכה ממסדית, במהלך פעילותה של הקבוצה ביים שלושה סרטים קצרים, שהוקרנו ברחבי הארץ ובפסטיבלים שונים בעולם.
הוא ביים בשיתוף עם מולי שגב את סרט הקולנוע "זוהי סדום" של חבורת ארץ נהדרת, אף על פי שלא זכה לאהדת המבקרים הסרט זכה להצלחה קופתית גדולה, הביא מעל ל-500,000 צופים לקולנוע ונחשב לסרט הישראלי מצליח ביותר מאז שנת 1985.
בשנת 2013 יצא סרטו השני "לוויה בצהריים", דרמה המבוססת על ספרו של ישעיהו קורן.

חיים פרטיים

סנדרסון נשוי למעצבת התפאורה לקולנוע כרמלה סנדרסון ואב לשני ילדים.
ונום (מותג)

היסטוריה

קבוצת Dragon Bleu נוסדה על ידי פרנק דופואי בפריז שבצרפת והחלה את פעילותה בשנת 2004 כמפיצה מקוונת של בגדים וציוד אמנויות לחימה באמצעות אתר האינטרנט שלה www.dragonbleu.fr לפני שעברה לפיתוח מרכזי בשנת 2006 לאחר השקת מותג משלה "VENUM" בשנת 2005, על מנת שתוכל להציע מוצרים באיכות גבוהה ובמחיר תחרותי וכאלו שיעמדו בסטנדרטים בינלאומיים ובציפיות של ספורטאים מקצועיים. מהר מאד עלתה קרנו של המותג בקרב מאמנים ומתאמנים ברחבי העולם ונפרשה חסות היסטורית של ספורטאים מקרב הUFC, מאז התרחב המותג לענפי ספורט נוספים כמו כושר כללי ואגרוף.
עם הצטרפות קבוצת המשקיעים Trocadero Capital Partners לשותפות עם קבוצת דרגון בלו גדלה השאיפה של הקבוצה להאיץ את הפיתוח הבינלאומי שלה ולעסוק בענפי ספורט אחרים כגון איגרוף, קראטה וקרוספיט.
רוד מילבורן

השנים המוקדמות

מילבורן נולד ב-1950 בעיר אופלאוסס (Opelousas) שבלואיזיאנה. בנעוריו סבל מאסתמה ולא השתתף כלל בפעילות ספורטיבית. למד בתיכון קלארק בעיר הולדתו (J. S. Clark High School) והמשיך בלימודיו ב"אוניברסיטת הדרום" (SouthernUniversity and A&M College) שבבאטון רוז' בלואיזיאנה בעזרת מלגה.

משפחתו

מילבורן היה נשוי ולזוג נולדו 3 ילדים.
תחנת כיבוי אש

תחנת כיבוי אש היא אתר המשמש את מערך שירותי כבאות והצלה כנקודת הזנקה לאירועים אליהם הם נקראים.
בישראל ובארצות מתוקנות רבות קיימות מספר תחנות כיבוי אש, אשר נועדו לתת מענה עבור העיר או הרשות המקומית שנמצאות בשטח האחריות שלהן.
תחנת כיבוי האש מיועדת לאחסן ולתחזק את הציוד והכבאיות המשמשים את צוות מכבי האש. בית הספר הארצי לכבאות ולהצלה מיועד להכשיר את הכבאים כיצד להשתמש בכל הציוד אשר נמצא בתחנה. בנוסף לכיבוי שרפות, הכבאים עוסקים גם בשאיבת מים מבתים שהוצפו, בחילוץ ובתקלות אחרות.
בכל תחנת כיבוי ראשית נמצא חדר מבצעים תחת אחריות מוקדן בכפיפות לקצין המשמרת.

צוותי כיבוי האש עובדים במשמרות כך שהתחנה תהייה מאוישת לאורך כל שעות היממה. על כן עליה להכיל חדרים לשימוש העובדים, כגון מטבחון וחדר לינה למשמרות הלילה.
בישראל משמשת תחנת הכיבוי גם עבור צופי אש, שהם בני נוער, המתנדבים בשירותי הכבאות וההצלה לצד הכבאים.
כפירה (דת)

כופר (ביהדות: מין או אפיקורוס) הוא כינוי לאדם אשר אינו מאמין – בדרך כלל באמונות דתיות רווחות.

הכפירה ביהדות

בתורה מוזהר עם ישראל "פן יש בכם איש או אישה או משפחה או שבט אשר לבבו פונה מעם ה' אלוהינו ללכת לעבוד את אלוהי הגויים ההם" ואף עונשו של הכופר מוזכר מיד "ורבצה בו כל האלה הכתובה בספר הזה ומחה ה' את שמו מתחת השמים".
רש"י בפירושו לתורה אומר כי נמרוד הוא הכופר הראשון אשר קם בעולם "כנמרוד גיבור ציד לפני ה'", ומאז תמיד היו כופרים אשר לא האמינו באל אחד ובאמיתות התורה, על פי היהדות גם מי שאינו מאמין כי אות אחת מהתורה לא ניתנה מאלוהים, הוא כופר. בתלמוד מובא כי אף הכופר בתחיית המתים אין לו חלק בחיי העולם הבא.
הרמב"ם צמצם את הדין לגבי הקראים (יהודים שמאמינים רק בתנ"ך ולא בתורה שבעל פה, בניגוד לרבניים שכן מאמינים בתורה שבעל פה) באומרו שהדינים החמורים שנאמרו לגבי כופרים מתייחסים רק ל"איש שכפר בתורה שבעל פה במחשבתו" אבל מי שגדל להורים קראים, (אפילו אם ראה אחר כך את הרבניים ואת דרכיהם) נחשב כ"תינוק שנשבה" ואנוס ו"לפיכך ראוי להחזירן בתשובה ולמשכם בדברי שלום".
הרב קוק כתב שאין לדון את הכופרים היום במלוא החומרה מכיוון שאין כוונתם לעזוב לגמרי את עמ"י ואין כוונתם לפגוע בו. זאת, בניגוד לכופרים הקדומים שלדעת הרב, כן התכוונו לכך.

הכפירה באסלאם

האסלאם מאמין באל אחד ומחלק את הכפירה לשתי רמות: הכפירה החמורה היא של אלו שאינם מונותאיסטים, שלא מאמינים באל אחד, הרמה השנייה של כפירה רואה בנוצרים ככופרים אשר הוסיפו להם אלוהות, מוחמד על פי האסלאם הוא שליחו של האלוהים ומי שאיננו מאמין בזאת הוא כופר.

עונשו של הכופר

לאורך כל ההיסטוריה נענשו הכופרים בחומרה, בדרך כלל נעשה ניסיון של שכנוע הכופר שיכיר ב'אמת', הכופר אשר מסרב להכיר באמת מחויב מיתה, ונטען שבעולם הבא הוא נשלח לגיהנום. במקומות בהם הדת הייתה השלטת או בעלת השפעה על בעלי השלטון כמעט תמיד נרדפו הכופרים, לשיא הגיעו הדברים בתקופת ימי הביניים ובימי האינקוויזיציה הספרדית שרדפה את הכופרים וביצעה בהם עונשים הכוללים עינויים.
נחל דנה

נַחַל דַּנָּה הוא נחל הזורם בקרבת נחל חמוד ונחל תבור, באזור רמת כוכב ורמות יששכר.
מימיו משמשים כמי השקיה ומתנקזים למאגרי מים בסביבה, במעלה הנחל נובעים המעיינות עין דניאל ועין דנה. במרחב שבקרבת הנחל אפשר להבחין בשרידי כפר דן, ישוב יהודי עתיק שהתקיים בתקופת בית שני ובתקופה הרומית בארץ ישראל.
הדיוויזיה ה-12 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-12

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בשוורין, והועמדה תחת פיקוד וילהלם אולקס. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מקורפוס וודריג במסגרת הארמייה השלישית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-2 במסגרת הארמייה הרביעית, ולאחר מכן נשארה בצרפת ככוח כיבוש. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-2 במסגרת הארמייה ה-16. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה הצפונית, ואף השתתפה במבצע דמיאנסק. בינואר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית בגזרה המרכזית, ובמרץ אותה שנה הועברה לקורפוס הפאנצר ה-39 במסגרת הארמייה הרביעית, ולחמה עמו במהלך מבצע בגרטיון, עד להשמדתה באזור מוגילב ביולי 1944.

דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-12

ב-9 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-12, והועמדה תחת פיקוד הארמייה השביעית עמה לחמה בקרב יער הורטגן. בדצמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השישית, ולחמה עמה במהלך הקרב על הבליטה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-15 ומארמיית הפאנצר החמישית בקרבות בגרמניה, עד להשמדתה בכיס הרוהר ב-18 באפריל 1945.
יואן הולנדר

חייו

אביו של הולנדר היה בעל בית חרושת למרמלדה ולחומץ בטימישוארה, שהוחרם מידיו והולאם על ידי השלטון הקומוניסטי בשנת 1948. הולנדר למד הנדסת מכונות באוניברסיטה הטכנולוגית בטימישוארה ועבד כמדריך טניס ועוזר במאי עד שהיגר עם משפחתו לווינה, שם התגוררה משפחת אמו. הוא התכוון להמשיך בלימודי ההנדסה, אבל החל להתעניין בשירה ועבר ללימודי מוזיקה. עם סיום לימודיו התקבל לתיאטרון העירוני קלאגנפורט כבריטון אופראי וקונצרטי.
בשנת 1966 החל לעבוד בסוכנות שטארקה לאנשי תיאטרון שעברה עם הזמן לבעלותו.
בשנת 1988 מינה אברהארד וכטר את הולנדר למזכיר כללי של האופרה של וינה, מינוי שנכנס לתוקף בשנת 1991. המינוי עורר מחלוקת בגלל ניגוד האינטרסים בין משרת המזכ"ל באופרה לבין קשריו הקודמים עם סוכנות התיאטרון שלו, ובסופו של דבר ניתק הולנדר את קשריו עם סוכנות שטארקה. אחרי מות וכטר בפברואר 1992 התמנה הולנדר למנהל האופרה של וינה, החל ב-1 באפריל 1992. במקביל עמד בראש הפולקסאופר של וינה במשך ארבע שנים. החוזה של הולנדר הוארך שלוש פעמים וכהונתו הסתיימה ב-31 באוגוסט 2010, תקופת הכהונה הממושכת ביותר של מנהל כללי בתולדות האופרה של וינה.
הולנדר נשוי ואב לשני בנים ובת.
ראיין סמפסון

ביוגרפיה

סמפסון נולד במסברו בעיר רות'רהאם שבמחוז יורקשייר. הוא למד בבית הספר התיכון ויילס בקיווטון פארק, שם הופיע בהצגות של בית הספר.
קריירת המשחק של סמפסון החלה בהופעה בתיאטרון קרוסיבל בשפילד. לפני שהתחיל לשחק בסיטקום " אחרי שהלכת" ב-2003 הופיע בפרק בסדרה "מחשבות רצחניות", אחר כך שיחק בסדרות "Denial of Murder", "הולבי סיטי" ו-"Heartbeat". ב-2007 הופיע בפיילוט של הסדרה "The Things I Haven't Told You". סמפסון שיחק בתפקיד הילד הגאון לוק רטיגן בשני פרקים של הסדרה "דוקטור הו" "תכסיס הסונטארן" ו"שמי הרעל". ב-2008 עבד בתיאטרון המלכותי הלאומי. ב-2011 שיחק בתפקיד קטן בסדרה הקומית "Fresh Meat". ב-2015 גילם דמויות שונות בתוכנית המערכונים "Glitchy" של ITV2. עוד ב-2015 גילם את דמותו של צ'אלרס 'בוז' דיקנס בסדרת הדרמה "The Frankenstein Chronicles".
יוסף צוברי

ביוגרפיה

נולד בצנעא בירת תימן ליעקב צוברי. את ראשית לימודיו התורניים עשה אצל תלמידי חכמים מהעיר צנעא, בישיבת בית אלאוסטא שהקים ר' שלום בן אהרן הכהן, בראשות הרב סעיד עוזרי, שהיה רבו המובהק. 
בגיל 27 בשנת תש"ד (1943) עלה הרב יוסף עם משפחתו לישראל והתיישב בשכונת כרם התימנים שבתל אביב, שם כיהן כרב בית הכנסת "אגודת אחים" ועסק בהוראה ובמתן שיעורים בהלכה ובמדרש. כעבור שלוש שנים נתבקש לעבור לשכונת התקווה כדי לעמוד בראש בית הכנסת "אגודת אחים". בשכונת התקווה לימד בבית ספר תנ"ך, משנה ותלמוד. לאחר שהרב שלום יצחק הלוי, שהיה הרב הראשי של יהודי תימן בתל אביב, עזב את העיר, השתדל הרב אברהם חייבי (מהדמויות הבולטות בקרב העדה התימנית בתל אביב) למען הרב צובירי כדי שהוא ימונה כרב העדה התימנית בעיר. לשם כך, הוא לימדו בביתו את כל מלאכת השחיטה והניקור ודיני הטריפה הלכה למעשה היות שהם היו נצרכים לכל מורה הוראה. בשנת תשי"ב (1952), בגיל 36, נבחר לרב הראשי ליהודי תימן בתל אביב והסביבה.
בין תלמידיו הרב שלום נגר, הרב יוסף עראקי הכהן אשר משמש כיום כרב בית הכנסת "אגודת אחים" והרב יוסף עראקי הכהן (שמותיהם זהים) אשר מוציא לאור את ספריו.
רוג'ר דויד קורנברג

תולדות חייו

רוג'ר, יליד סנט לואיס שבמיזורי, הוא הבן הבכור משלושה, להוריו ארתור וסילבי קורנברג, שהייתה אף היא ביוכימאית שעבדה עם בעלה. קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1967 ודוקטורט מאוניברסיטת סטנפורד בשנת 1972. השלים תקופת פוסט-דוקטורט במעבדות מכון המחקר הרפואי לביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. בשנת 1976 הצטרף לסגל המרצים של בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד, במחלקה לכימיה ביולוגית. קורנברג חזר לאוניברסיטת סטנפורד בשנת 1978 כפרופסור במחלקה לביולוגיה מבנית. הוא כיהן כראש המחלקה בין השנים 1984–1992. הוא משמש כפרופסור לרפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד.

מחקריו

בשנות ה-60, עבד קורנברג עם הארדן מקקונל, עמו גילה את תנועת ה"פליפ-פלופ" ואת התנועה הלאטרלית של הפוספוליפידים בממברנה ביולוגית. בשנות ה-70, כשעשה את הבתר-דוקטורט, עבד קורנברג עם אהרון קלוג, וגילה שהנוקלאוזום הוא הבסיס לאריזת הכרומוזומים של איקריוטיים.
רוג'ר קורנברג היה הראשון ליצור תמונה ממשית של הדרך שבה תהליך השעתוק עובד ברמה המולקולרית בקבוצה חשובה של אורגניזמים הקרויים איקריוטיים (אורגניזמים שלתאיהם גרעין מוגדר היטב). יונקים, ובהם המין האנושי, נכללים בקבוצה זו, כמו גם שמרים. תהליך השעתוק הוא תהליך מרכזי בביוכימיה בפרט ובביולוגיה בכלל ומהווה נדבך בדוגמה המרכזית של הביולוגיה המולקולרית. בתהליך זה נוצר RNA שמתורגם לחלבון, שמשמש לתפקידים ביולוגיים רבים בתא. 
קורנברג, בעבודותיו על שמרים, הצליח ליצור תמונות מולקולריות מפורטות של RNA פולימראז II בפעולה ב-2001 באמצעות קרני X. הממצאים תרמו להבנת הפעולה של הקומפלקס, וכך את השגיאות שיש בתהליך, שגיאות הגורמות למחלות שונות ובהן סרטן ומומים ומחלות מולדות רבות.
קורנברג הוא חבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית והאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 1997 הוא זכה בפרס הארווי של הטכניון בחיפה, ובשנת 2006 בפרס נובל לכימיה על מחקריו.

משפחתו

אחיו הצעיר של רוג'ר קורנברג, תומאס ביל קורנברג, גילה DNA פולימראז II ו-III בשנת 1970 ומשמש היום כביוכימאי באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. בשנת 1959, אביהם, ארתור קורנברג זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על מחקריו על ההליך שבו מידע עובר ממולקולת DNA אחת לאחרת.
קורנברג נשוי מספטמבר 1984 לגנטיקאית הישראלית יהלי לורך (כיום פרופסור מחקר לביולוגיה מבנית באוניברסיטת סטנפורד), בתו של ההיסטוריון והדיפלומט נתנאל לורך, שאותה פגש בעת השתלמותה באוניברסיטת סטנפורד. קורנברג ואשתו עורכים מדי קיץ מחקרים במכון למדעי החיים של האוניברסיטה העברית.