google/wiki40b huggingface dataset:
דודו באוכנר

ביוגרפיה

דודו באוכנר נולד וגדל בפתח תקווה. בשנים 1996–1999 למד במגמת תיאטרון בתיכון ליידי דייוויס והיה סולן ושחקן בלהקת "עבר, הווה ועתיד" בפתח תקווה בניהולו של המוזיקלי של עוזי חיטמן. בצה"ל עשה שירות צבאי מלא בחיל האוויר בתפקיד לוחם כיבוי אש, חילוץ והצלה.
הוא בוגר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, בו למד בשנים 2003–2006. בתקופת לימודיו בסטודיו שיחק בשלושה סרטים חרדיים. בתום לימודיו ביים מערכוני בידור של מועדון הסטנד-אפ "קאמל קומדי קלאב"; אחר-כך שיחק בהצגה "חי בסרט" בתיאטרון חיפה, ביחד עם קבוצת השחקנים הצעירה של תיאטרון חיפה, מאת ובבימויו של שמעון מימרן. בשנים 2006–2009, שיחק בהצגות ילדים ונוער במסגרות המדיטק, תיאטרון העמותה לילדים ונוער, תיקי מילשטיין הפקות ותיאטרון הקיבוץ.
בשנים 2010–2014 הפיק, ביים ושיחק בהצגה "חנוך לוין בצבעים", מופע מחווה לחנוך לוין בהשתתפות גבי עמרני. בשנת 2012 כתב, ביים, שיחק ושר ב"קברניט עם רגל מעץ", מחזמר משיריו של בני ברמן, בהשתתפות אריק סיני. ביים את "סינדרלה", הפקת ילדים לחנוכה בכיכובה של רוני דואני; את הצגת הבידור "או אני או הקזינו" ואת המופע המוזיקלי של אריק סיני "שרים אהבה".
באוכנר שיחק בסדרות הטלוויזיה "איש חשוב מאוד", "רמזור", "שלטון הצללים" ו"המנצח". הוא שיחק בסרטי הקולנוע "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן", "תפוחים מן המדבר", "ילד טוב ירושלים", "מסע הטבעת" ובקופרודוקציה הישראלית- רוסית "הואן גוכים".
באוכנר הוא היוצר, המנחה והעורך של שתי תוכניות רשת: "עד 120", ששודרה ב-Mako ובוואלה! בשנים 2014–2016 ו"קבלן קולות" ששודרה ב-ynet ב-2019. אלו תוכניות ריאיונות סאטיריות עם פוליטיקאים ואנשים ידועים. בין המרואיינים: מירי רגב, אבי כץ, יורם שפטל, עופר שלח, חיים כץ, ישראל אהרוני, דוד ביטן ודודי אמסלם.
השתתף בפרסומות לבזק בינלאומי, קופת חולים מכבי, בנק לאומי ותשדירי בחירות. באוכנר מרבה לעסוק בדיבוב, בעיקר למגזר החרדי, דיבב בסדרת ההנפשה "חבורת תריג".
דודו באוכנר נשוי, אב לשלושה ילדים ומתגורר בהרצליה.
RAI

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

ערוצים נוכחיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
שונר

מאפיינים

השונר חי ביערות גבוהים עם מעטפת צפופה של שיחים ועשבים. אף על פי שהשונרים צדים רק על הקרקע, הם מסוגלים לטפס על עצים ולשחות. הם מצויים בעיקר באמריקה הצפונית ובהימלאיה, אך גם באזורים הצפוניים של סקנדינביה חיים שונרים. מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 נעשו מאמצים רבים ליישב מחדש את השונר הצפוני בגרמניה. השונר מצוי גם ביער ביאלובייסקה (צפון מזרח פולין), דרום ספרד ומזרח פורטוגל. במדינות רבות ציד שונרים אינו חוקי. בעבר הרחוק חי השונר גם בישראל.
לשונר זנב קצר, ציצות שיער שחורות בקצות האוזניים, שפם, זקן וכפות רגליים מרופדות להליכה בשלג. צבע פרוותו נע בין חום בהיר לבז' ולפעמים ניכרים עליו כתמים חומים כהים, במיוחד על הרגליים. משקלו הוא 5–30 קילוגרם.
בני סוג זה, בנוסף לברדלס, הם היחידים מבני משפחתם הנוהגים לצוד את טרפם בריצה ולא בעזרת ציד מהמארב. הם ניזונים מיונקים, מעופות ומדגים. הם חיים בדרך כלל לבד, אף שעשויות להיות קבוצות שיטיילו ויצודו יחד. ההזדווגות נעשית בסוף החורף. בהמלטה ממוצעת יש שגר של 2–4 גורים, שעליהם האם שומרת ומגוננת בקנאה. השונר הוא טורף קטלני ביותר, הוא יכול לטרוף כמעט כל בעל חיים הבא לידו, ונחשב מסוכן לבני אדם הנמצאים בקרבתו.
עיר פתוחה

עיר פתוחה (או עיר פרזות) היא יישוב שהכריז במהלך מלחמה כי הוא מוותר על מאמצי ההגנה, וזאת בדרך כלל על מנת למנוע הרס ופגיעה בתושביו. ברגע שעיר הכריזה על עצמה כ"עיר פתוחה", ישנה ציפיה שהצבא היריב יכבוש את העיר באופן לא אלים ובלי להרוס את העיר. ההצהרה הזו נועדה להגן על תושבי העיר ועל נכסיה התרבותיים ממלחמה שעשויה להסב להם נזק. 
כוחות התוקפים את העיר לא תמיד יכבדו את ההכרזה, וייתכן כי גם הכוחות המגנים ישתמשו בה כטקטיקה פוליטית. במקרים מסוימים, ההכרזה על עיר כ"עיר פתוחה" עשויה להתבצע מצד במלחמה אשר נמצא על סף תבוסה או כניעה; במקרים אלה, הצד המצהיר מסוגל להילחם על העיר אך מעדיף לחסוך את הנזק שייגרם לעיר זו.  
בהתאם לאמנת ז'נבה, חל איסור לתקוף מקומות "לא מוגנים בשום צורה שהיא".
Netcat

netcat (נקרא גם בקיצור: nc) היא תוכנית לכתיבה וקריאה מתוך חיבורי רשת בפרוטוקול TCP או UDP. התוכנית משמשת לרוב תוכניות אחרות או תסריטים, ומהווה כלי יעיל לאבחון תקלות באפליקציות רשת.

היסטוריה

הגרסה הראשונה של netcat נכתבה למערכת ההפעלה יוניקס. הגרסה האחרונה (1.10) ראתה אור במרץ 1996.
קיימים מספר מימושים לתוכנית במערכות POSIX, כאשר הבולטים מביניהם הם זו של פרויקט גנו וזו של OpenBSD. הגרסה של OpenBSD הועברה גם ל-FreeBSD ול-Microsoft Windows דרך Cygwin. נוסף על כך, נכתבה גם גרסה ל-Windows. ב-סולאריס 11 קיימת גרסה של netcat המבוססת על זו של OpenBSD.
במהלך השנים נוספו גרסאות מורחבות של netcat, הבולטות מביניהן הן socat, המהווה גרסה עשירה ומסובכת יותר, Cryptcat, המכילה תכונות קריפטורגפיות מובנות, ו-Ncat, גרסה מורחבת שנכתבה על ידי Nmap.
במערכות שונות, ניתן לקרוא ל-netcat בעזרת הפקודות nc, ncat, pnetcat, socat, sock, socket, sbd.

תחביר

באופן כללי, התחביר של פקודת netcat יראה כך:
nc [options] [hostname] [port[s]]
דוגמה נפוצה תהיה שימוש ב-netcat כלקוח, לדוגמה בשליחת מידע לשרת מרוחק:
echo "Hello server!" | nc server 8080
שימוש נפוץ נוסף הוא כשרת המאזין לפורט מסוים:
nc -l 8080
אל-חלה

היסטוריה

ככל הנראה סביבת אל-חלה הייתה מיושבת במשך אלפי שנים טרם הזמן המודרני, והייתה מרכז חשוב בממלכותיהם של חמורבי ושל אלכסנדר הגדול. בזמן שלטונו של סדאם חוסיין נעשו ניסיונות לשקם את האתרים הארכאולוגיים, ללא הצלחה רבה. במאה ה-10 שבה ההתיישבות באזור, בגדה המזרחית של הפרת. במאה ה-18 העיר הפכה למרכז מנהלי, תחת השלטון העות'מאני. בזמן מלחמת עיראק התקיימו בעיר קרבות קשים, ולאחר מכן הכו בעיר פיגועים רבים אשר קיפחו את חייהם של עשרות ומאות בני אדם.
סבסטיאן אבראו

קריירה

את קריירת הכדורגל שלו החל אבראו בקבוצת הנוער של דפנסור ספורטינג ממונטווידאו. בשנת 1996 שיחק לראשונה במדי קבוצת הבוגרים. בעונה זו שותף ב-24 משחקים שבהם הבקיע 13 שערים. בעונה שלאחריה עבר לשחק במועדון הארגנטינאי סן לורנסו, בו שותף ב-43 משחקים והבקיע 26 שערים. עונה לאחר מכן, עבר לקבוצת דפורטיבו לה קורוניה הספרדית תמורת 10.5 מיליון אירו, והושאל במשך 6 עונות ל-6 קבוצות שונות. בשנת 2004 חזר לאורוגוואי לקבוצת נסיונל ושיחק בה עונה אחת (24 שערים ב-38 משחקים). בהמשך שיחק במספר קבוצות בליגת העל המקסיקנית, בה הרבה לכבוש שערים, ובשנת 2008 הושאל לריבר פלייט הארגנטינאית.
בחודש אוגוסט 2008 הגיע אבראו לישראל, והצטרף לדאבליסטית בית"ר ירושלים לקראת השתתפותה במוקדמות ליגת האלופות. אבראו שותף בשלושה משחקים במסגרת גביע הטוטו, ובצמד המשחקים נגד ויסלה קראקוב הפולנית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, אך שוחרר לאחר הדחתה של בית"ר מהמפעל, מבלי ששיחק בליגה הישראלית, וחזר לריבר פלייט.
בשנת 2009 הושאל לקבוצת ריאל סוסיאדד הספרדית, ולאחר מכן עבר לאריס סלוניקי היוונית. בשנת 2010 חתם אבראו במועדון הברזילאי בוטפוגו, ובינואר 2013 חזר לאורוגוואי, וחתם לקדנציה נוספת בקבוצת נסיונל. באוגוסט 2013 חזר לארגנטינה, והושאל לקבוצת רוסאריו סנטראל, בדצמבר 2014 סיים את תקופת ההשאלה. במרץ 2015 הושאל לסוסיאדד דפורטיבו אוקאס מליגת העל האורוגוואית עד לסוף העונה. ב-6 בינואר 2016 חתם בסול דה אמריקה הפגרוואית. לאחר מכן שיחק חצי עונה בסנטה טסלה האל-סלבדורית.
ב-12 בנובמבר 2016 הצטרף למועדון הכדורגל הברזילאי בנגו שם שיחק במדיה 10 הופעות.ב-4 באפריל 2017 חתם אבראו בסנטרל אספניול מהליגה השנייה באורוגוואי שם הופיע 7 פעמים בלבד לפני שחתם ב-14 ביוני 2017 במונט פוארטו הצ'יליאנית, לאחר מכן עבר לקבוצת אאודקס איטליאנו והשלים את המעבר ה-31 בקריירה ואת הקבוצה ה-26 ובזאת רשם שיא גינס גם במספר הקבוצות שעבר וגם במספר העברות לכדורגלן מקצועני. באותה השנה עבר פעם נוספת למועדון צ'יליאני אחר - דפורטיבו מגלאנס, שם שיחק 9 משחקים והבקיע 3 שערים.
בדצמבר 2018 סיכם על מעבר בתחילת השנה הבאה ובפעם ה-33 למועדון ה-28 בקריירה שלו, קבוצת ריו בראנקו מהליגה הברזילאית הרביעית.
ב-11 ביולי 2019 עבר בפעם ה-34 למועדון ה-29, בוסטון ריבר מליגת העל האורוגוואית.

נבחרת אורוגוואי

אבראו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי ב-17 ביולי 1996 במשחק מול נבחרת סין שהסתיים בתיקו 1:1, וחודש לאחר מכן כבש את שערו הראשון בנבחרת, במשחק מול נבחרת יפן. לאחר מכן שיחק במדי הנבחרת בקופה אמריקה בשנת 1997.
אבראו השתתף במונדיאל 2002 (שני משחקים), ובשנת 2007 כבש שני שערים בקופה אמריקה. במונדיאל 2010 בדרום אפריקה נכנס אבראו כמחליף במהלך משחק רבע הגמר מול נבחרת גאנה, ונבחר לבעוט את הבעיטה האחרונה בקרב הפנדלים (1:1 לאחר 120 דקות). הוא בעט בצורה הקשתית האופיינית לו ושלח את נבחרתו לשלב חצי הגמר בפעם הראשונה מאז מונדיאל 1970.
בסך הכל כבש אבראו 27 שערים ב-70 הופעות בנבחרת אורוגוואי, והוא מדורג במקום החמישי בטבלת מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים.
נסיכות שוורצבורג-רודולשטדט

היסטוריה

בשנת 1552 מת גינטר האחד עשר, רוזן שורצבורג, ובעקבות מותו חולקה רוזנות שוורצבורג בין ארבעת בניו: גינטר קיבל את רוזנות שוורצבורג-ארנסטדט, יוהאן גינטר קיבל את רוזנות שוורצבורג-זונדרסהאוזן, וילהלם קיבל את רוזנות שוורצבורג-פרנקנהאוזן, ואלברכט קיבל את רוזנות שוורצבורג-רודולשטדט.
בשנת 1599 נחתמה אמנת סטאדטילמר בין הענפים השונים של בית שוורצבורג, אולם אף לאחר מכן נמשכו הסכסוכים במשפחה, עד לחלוקת הרוזנות בשנת 1681 בין כריסטיאן וילהלם הראשון, רוזן שוורצבורג-זונדרסהאוזן לאנטון גינטר השני, רוזן שוורצבורג-זונדרסהאוזן-ארנסטדט. בשנת 1697 העניק לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לענפים השונים של בית שוורצבורג את התואר נסיך, אולם אלברט אנטון, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט לא נשא בתואר נסיך, ורק בנו לודוויג פרידריך הראשון, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט החל לשאת בתואר באופן רשמי בשנת 1711 לאחר ששילם 7,000 טאלרים לקופת הקיסרות.
בשנת 1807 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין, ולאחר מפלת נפוליאון הצטרפה בשנת 1815 לקונפדרציה הגרמנית. בשנת 1816 נתן פרידריך גינטר, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט חוקה לתושבי הנסיכות, ובשנת 1835 הצטרפה הנסיכות לצולפריין.
על אף הרפורמות שנערכו במדינה פרצו בשנת 1848 מרידות בנסיכות כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך נאלץ פרידריך גינטר, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט לתת חוקה חדשה לנסיכות, אולם בשנת 1854 היא שונתה מחדש לחוקה יותר שמרנית. בשנת 1866 שמרה הנסיכות על נייטרליות במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ובשנת 1867 היא הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכות לצד פרוסיה במלחמת פרוסיה-צרפת, ובשנת 1871 הצטרפה הנסיכות לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1909 מת קרל גינטר, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן ללא ילדים, ובעקבות כך ירש את הנסיכות קרובו גינטר ויקטור, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט. ב-23 בנובמבר 1918 התפטר מתפקידו גינטר ויקטור, נסיך שוורצבורג, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

לאחר מכן

כאשר הנסיכות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1920, אז מוזגה לתוך תורינגיה.
טבק השיח

מאפיינים

זהו שיח זקוף, גבוה וצר, עם גזעים מעוצים דקים וענפים ירוקים מכחילים, העשוי להגיע לגובה של 4 מטר. מדיף ריח לא נעים. העלים מסורגים, פשוטים, תמימים, גדולים, ביציים ונישאים על פטוטרת ארוכה. הם מכוסים בשכבה של אבקה לבנה מעין דונג, וגונם ירוק מכחיל. 
בארץ ישראל, טבק השיח פורח במשך עונה ארוכה, ממרץ עד אוקטובר. כל הצמח, כולל העלים, הוא קרח. מספר הענפים בו מועט. הפרחים ערוכים בתפרחת ארוכת-עוקצים. הפרח צהוב נוטה מעט לירוק, מסמרי, צינורו ארוך (כ-3 ס"מ), האוגן פרוש ושעיר מלמטה. הגביע צינורי ובו חמישה עלים. חמש אונות הכותרת אינן סימטריות לגמרי. לוע הכותרת משונץ. 5 האבקנים ארוכים, אחד מהם קצר מן האחרים. 2 עלי שחלה. ההאבקה בארץ ישראל היא כנראה האבקה עצמית. במולדתו הוא מואבק על ידי ציפורים ופרפרים. 
בישראל הוא צמח פולש, שמוצאו מדרום אמריקה. הוא גדל במגרשים ריקים בעיר ובאתרי-בניה, במחצבות, באשפתות, בתעלות-ביוב פתוחות, ביישובים נטושים ובקירות עתיקים. הוא נפוץ מאוד במדבר יהודה, באזור מפעלי ים המלח, במישור רותם ובסביבות העיר באר שבע. נפוץ כמעט בכל אזורי הארץ. 
השיח צומח צמיחה מהירה לגובה רב.
הצמח רעיל לאדם ולמקנה. אכילתו עלולה לגרום למוות. ידוע על פועלים תאילנדיים שהורעלו מאכילת עלי השיח. משמש ברפואה העממית לטיפול חיצוני בלבד. הוא משמש לטיפול בפצעים, בדלקות עור, בכינים ובפרעושים. לעיסה של עליו גורמת להקאה.
קסיה אלר

ביוגרפיה

אלר נולדה בריו דה ז'ניירו, אך בילתה את רוב נעוריה בבלו הוריזונטה. ב-1990 היא חזרה לריו והקריירה המוזיקלית שלה נסקה.
מקורו של האלבום המפורסם ביותר שלה הוא בהופעה חיה ב-MTV הברזילאי ונקרא Acústico MTV ואילו שיריה הידועים ביותר הם גירסתה ל"Malandragem" והלהיט הברזילאי "Segundo sol". סגנון המוזיקה שלה מביע שילוב של רוק ומוזיקה ברזילאית פופולרית. אלר הייתה ידועה בקולה העמוק והמחוספס והוכרה כאחת הזמרות הלסביות הברזילאיות. עקב אופי מיניותה וסגנונה המוזיקלי נוצרו השוואות בינה לבין מוזיקאיות אחרות כ-Ani DiFranco ,Indigo Girls ו-Melissa Etheridge.
היא מתה ב-29 בדצמבר 2001 לאחר שהוחשה לבית החולים בריו דה ז'ניירו על ידי בת זוגה. היא אושפזה כשהיא הוזה ולא נהירה וסבלה מסדרת התקפי לב; חקירת משטרה גילתה שמקורו של ההתקף היה דווקא במצב ליבה ולא בשימוש יתר של סמים. היא הייתה בת 39 במותה והותירה אחריה בן צעיר שנשאר תחת חסותה של בת זוגה.
קסיה אלר הותירה אחריה מורשת מוזיקלית הנשמרת עד ימינו בברזיל ופופולריותה רק גדלה מאז מותה. תחנות רדיו ברזילאיות שונות ממשיכות להשמיע את שיריה, ואלבומיה נמכרים עד היום בהצלחה רבה.
זוויות קודקודיות

בגאומטריה, זוויות קודקודיות הן זוויות הנוצרות בין שני ישרים נחתכים, והנמצאות אחת מול השנייה.
זוויות קודקודיות שוות אחת לשנייה, וזאת ניתן להוכיח באמצעות המשפט לפיו סכום זוויות משלימות על ישר הוא 180 מעלות. מכיוון שלכל אחת מהזוויות הקודקודיות זווית משלימה משותפת, כל אחת מהן משלימה אותה ל-180 מעלות, ומכאן שהן שוות. בתרשים, זוויות A ו-B הן זוג זוויות קודקודיות, והן שוות זו לזו. כך גם זוויות C ו-D.
פורקיה קאטוניס

פורקיה קאטוניס (לטינית: Porcia Catonis;‏ 79 לפנה"ס - יוני 43 לפנה"ס), אצילה רומאית שהייתה בתו של מרקוס פורקיוס קאטו אוטיקנסיס ואשתו של מרקוס יוניוס ברוטוס.

ביוגרפיה

פורקיה נולדה בשנת 79 לפנה"ס, אביה היה קאטו הצעיר ואמה הייתה אטיליה. כשהייתה ילדה קטנה, גירש אביה את אמה כתוצאה מניאופיה עם יוליוס קיסר. פורקיה קיבלה חינוך מקיף והייתה סטואית כמו אביה.
פורקיה נישאה למרקוס קלפורניוס ביבולוס בשנת 58 לפנה"ס, הנישואים היו נישואים פוליטיים שנועדו לחזק את קשרי הברית בין ביבולוס לקאטו, לזוג היו שני ילדים שזהותם לא ברורה אולם ייתכן שאחד מהם היה לוקיוס קלפורניוס ביבולוס.
כמה שנים לאחר נישואיה של פורקיה, ביקש קווינטוס הורטנסיוס הורטלוס לשאתה לאישה, למרות שקאטו נטה לכך ממניעים פוליטיים, ביבולוס סירב ובסופו של דבר קאטו השיא את הורטנסיוס לאשתו.
כשמלחמת האזרחים בין פומפיוס לקיסר פרצה בשנת 49 לפנה"ס, אביה ובעלה של פורקיה צידדו בפומפיוס ולכן היא הלכה אחריהם בגלותם ליוון. בעלה ביבולוס שקיבל מידי פומפיוס פיקוד על צי בן 130 ספינות נפטר בשנת 48 לפנה"ס ואביה קאטו התאבד בשנת 46 לפנה"ס אחרי תבוסתו בקרב תאפסוס.
בסוף שנת 45 לפנה"ס פורקיה נישאה בשנית לדודנה ברוטוס, הנישואים כנראה התקבלו באופן שלילי מכיוון שהגירושים של ברוטוס מאשתו הראשונה קלאודיה לא התקבלו ברוח טובה ויש רמיזות בכתביו של קיקרו על כך שפורקיה ואמו של ברוטוס סרוויליה קפיאוניס לא הסתדרו. ככל הנראה, מכיוון שמשפחתה של פורקיה הייתה אנטי-קיסרית ובאותו הזמן ברוטוס היה עדיין מקורב לקיסר, הנישואים לא נבעו ממניעים פוליטיים אלא ממניעי אהבה.
פלוטארכוס מספר שפורקיה חתכה את ירכיה כדי להוכיח שהיא ראויה שברוטוס יחלוק איתה את סודותיו ואכן ברוטוס התרשם ממנה עמוקות וגילה את הסוד על הקשר לרציחתו של קיסר. אולם באידו של מרס עצביה של פורקיה בגדו בה והיא, מחשש לשלומו של ברוטוס, שלחה מספר שליחים לפורום לברר מה עלה בגורלם של הקושרים.
פורקיה נפטרה בשנת 43 לפנה"ס כתוצאה ממחלה ומותה גרם צער רב לבעלה שהאשים את חבריה, שבכך שלא טיפלו בה כראוי, גרמו למותה. אולם בעת העתיקה הייתה קיימת אגדה לפיה פורקיה התאבדה לאחר כישלונו והתאבדותו של ברוטוס בקרב פיליפי בשנת 42 לפנה"ס, לפי פלוטארכוס כששמעה פורקיה את החדשות על בעלה היא התאבדה על ידי בליעת גחלים בוערים. עם זאת, היסטוריונים מודרניים מוצאים סיפור זה כבלתי קביל. יש שדוחים את הסיפור על הסף בעוד אלה שמקבלים את בסיסו של הסיפור כאותנטי מציינים שסופרי העת העתיקה טעו בתאריך פטירתה ושהיא בעצם נפטרה כתוצאה משריפת פחמים בחדר שאינו מאוורר, מה שיצר הרעלת פחמן חד-חמצני.
יארגליס סביניה

ביוגרפיה

סביניה נולדה בניסטו פרס, שבמחוז גואנטנמו.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו הרפובליקה הדומיניקנית בשנת 2003 זכתה סיבניה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.40 מטר. 
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי פינלנד בשנת 2005 זכתה סביניה במדליית כסף בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 14.82 מטר, אחרי טרשיה-קיי סמית' מג'מייקה (5.11 מטר) ולפני אנה פייאטיך מרוסיה (14.78 מטר). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.69 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה במוסקבה רוסיה במרץ 2006 סיימה סביניה במקום חמישי בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 14.72 מטר ובמקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.51 מטר.

אלופת עולם

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו ברזיל בסוף יולי 2007 זכתה סיבניה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא משחקים חדש של 14.80 מטר ובמדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.66 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה באוסקה יפן ב-31 באוגוסט היא זכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 15.28 מטר, לפני טטיאנה לבדייבה מרוסיה (15.07 מטר) וחריסופי דווצי מיוון (15.04 מטר). 
באליפות העולם באולם שנערכה בולנסיה ספרד במרץ 2008 זכתה סביניה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אמריקה חדש של 15.05 מטר, לפני חריסופי דווצי שקבעה שיא לאומי חדש של 15.00 מטר ומריה שסטק מסלובניה (14.68 מטר). באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שנערכה באוגוסט היא סיימה במקום חמישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.05 מטר ובמקום 17 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.49 מטר.
באליפות העולם שנערכה בברלין גרמניה בשנת 2009 זכתה סביניה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.95 מטר, לפני בת ארצה מאבל גיי (14.61 מטר) ואנה פייאטיך (14.58 מטר) ובכך הגנה על תוארה.
באליפות העולם באולם שנערכה בדוחא קטר במרץ 2010 זכתה סביניה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.86 מטר, אחרי אולגה ריפקובה מקזחסטן (15.14 מטר) ולפני אנה פייאטיך (14.64 מטר). 
באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית ב-1 בספטמבר 2011 סיימה סביניה במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.43 מטר. חודשיים לאחר מכן, במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה מקסיקו ב-28 באוקטובר היא זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.36 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה באיסטנבול טורקיה במרץ 2012 סיימה סביניה במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.28 מטר, ס"מ אחד פחות ממדליית ארד. באולימפיאדת לונדון (2012) שנערכה באוגוסט היא סיימה במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.12 מטר.
יוסף דמונטנייא

יוסף דמונטנייא (באיטלקית: da Montagna) היה איש ציבור, מלומד ובעל הון, מן העיר ונציה. אגרותיו של יוסף דמונטנייא הן מקור מידע על מצב האוכלוסייה בארץ ובמיוחד הקהילות והיישובים היהודים בשלהי המאה ה-15.

מסעו לארץ ישראל

בשנת ה'רמ"א 1481 עלה לארץ ישראל, וממנה שלח אגרות לבניו ולבנותיו באירופה. את מסעו עשה בצוותא עם רעייתו ושתי נשים יהודיות נוספות שנלוו אל בני הזוג. מסלול הנסיעה לארץ ישראל החל בנמל ונציה, בו הפליג באונייה ונציאנית לעיר ביירות; ממנה נסע שני ימים ומחצה אל העיר דמשק ושהה בקרב הקהילה היהודית בחגי תשרי: יום הכיפורים וסוכות. הוא מתארה כ"עיר יפה ומקום סחורה", אשר יוקר המחיה בה נמוך מבוונציה, ושפע מזונות מצויים בה: "ויש בה כל טוב לחם בשר ויין וכמה מיני פירות"; הקהילה היהודית מנתה לפי ממצאיו כמאה משפחות "ויש מהם הרבה נכבדים ויודעי תורה".

אחר כך נסע לעיר צפת; ובדרכו אליה עבר "גשר של יעקב אבינו, אשר נקרא עוד היום על שמו והיא [כך!] על הירדן, ושם נכנסתי בארץ ישראל". הוא מספר כי מצא בצפת "קהילה יפה" המונה כשלוש מאות משפחות, אומדן שכלל גם את יהודי הכפרים שבסביבות העיר. הוא סייר באזור הגליל וכתב: "ושם קברי הרבה נביאים צדיקים ותנאים ואמוראים, וכן מצא ציוני קברים המיוחסים לאסתר המלכה, חבקוק הנביא ויתרו חותן משה. אחר כך, פנה דרומה, בדרכו עבר את הכפר כנה ("קני") ושכם; בסביבות העיר מצא ציוני קברים של אלעזר ואיתמר בני אהרן הכהן, וזיהה את הר גריזים והר עיבל. עד שהגיע אל ירושלים, בראשית חודש כסליו.
הוא "מכחיש את השמועות הנפוצות באיטליה על רשעות הערבים", ומעיד כי מצב היחסים בין יהודים לבין ערבים בכי טוב: "היינו לפעמים על השדה בין הרבה ישמעאלים, ולא שמעתי שפצה איש פיו לרע. וגם פה ירושלם [כך!] ... אנשים ונשים הולכים בשוק באורך וברוחב ואין איש פוצה פיו לרע".
 לפי עדותו, יהודי ירושלים מוצאים את פרנסתם במסחר, בחנויות הפזורות בעיר. דמונטנייא סייר בעיר ובסביבתה; בין השאר, הוא ביקר במבנה מגדל דוד, בעמק יהושפט, בקבר זכריה ובהר הבית. אנשי ירושלים קבלו אותו בסבר פנים יפות "והבטיחוני לנהוג עמי כשורה וכהוגן".
AGM-88 הארם

דגמים

הדגם החדיש ביותר הוא AGM-88E הנקרא בקיצור גם (AARGM), קיצור של טיל מונחה מתקדם נגד קרינה. הטיל הוא מיזם משותף של משרד ההגנה האיטלקי ושל משרד ההגנה האמריקאי. 
ה-AARGM יכלול את שיפורי התוכנה המתקדמים ביותר, יכולות משופרות להתמודדות נגד מכ"מים ומערכת הנחיה של מכ"ם פאסיבי ומכ"ם מילימטרי אקטיבי. הטיל נכנס לשירות בשנת 2010.
נחל עמל

נַחַל עָמָל (ידוע גם כנחל האסי) הוא נחל איתן בעמק בית שאן. הנחל נובע מהמעיינות עין עמל, עין שוקק ועין מודע בגן השלושה (הסחנה). שפך הנחל ממשיך אל תוך קיבוץ ניר דוד, שם מימיו מנוצלים לחקלאות.
בגדות הנחל בקיבוץ ניר דוד הוקם מרכז ספורט ימי המפעיל אטרקציות שונות. עם זאת הקיבוץ אינו מאפשר לקהל הרחב גישה אל הנחל ודורש תשלום, איסור אשר נמתחה עליו ביקורת.
בקירבה לנחל זורמים נחל חרוד ונחל הקיבוצים.

מינים פולשים בנחל

נחל עמל שורץ בדגי נוי רבים אשר שוחררו על ידי אנשים פרטיים והתרבו שם.
במטרה להמעיט את הדגים הפולשים בנחל, מציע הקיבוץ אפשרות לשכירת חכות ודייג במימי הנחל.
פיקוד כוחות צבא ארצות הברית

היסטוריה

ב-1955 הוקם הפיקוד הקונטיננטלי של הצבא (CONARC) שהיה אחראי להפעלת הכוח במרחב היבשתי של ארצות הברית בצפון אמריקה וכן לאימונים, הדרכות ופיתוח תורות לחימה של הצבא.
כחלק מלקחי מלחמת וייטנאם ועקב ההבנה כי מוטת השליטה של CONARC רחבה מדי, יזם ראש מטה צבא ארצות הברית קרייטון אברמס ארגון מחדש בצבא והטיל את המשימה על עוזרו הגנרל ויליאם דה-פוי. במסגרת הארגון מחדש פורק CONARC ובמקומו הוקמו ביולי 1973 שני פיקודים: פיקוד כוחות הצבא (FORSCOM) האחראי למוכנות הכוחות והפעלתם ופיקוד האימונים וההדרכה. מפקד הפיקוד הראשון היה גנרל וולטר קרווין שקודם לכן פיקד על הפיקוד הקונטיננטלי.
ארבעת פרשי האפוקליפסה

פרק ו' בספר חזון יוחנן

פסוקים 1–8 בפרק ו' של ספר חזון יוחנן מתארים את אחרית הימים:
וָאֵרֶא הַשֶׂה פֹּתֵחַ אֶחָד מִן־שִׁבְעָה הַחֹתָמוֹת וָאֶשְׁמַע אַחַת מֵאַרְבַּע הַחַיּוֹת מְדַבֶּרֶת וְקוֹלוֹ כְּקוֹל רַעַם לֵאמֹר בֹּא וּרְאֵה;
 וָאַבִּיט וְהִנֵּה סוּס לָבָן וְהָרֹכֵב עָלָיו קֶשֶׁת בְּיָדוֹ וַתִּנָּתֶן־לוֹ עֲטָרָה וַיֵּצֵא מְנַצֵּחַ וּלְמַעַן יְנַצֵּחַ;
 וּכְפִתְחוֹ אֶת־הַחוֹתָם הַשֵּׁנִי וָאֶשְׁמַע אֶת־הַחַיָּה הַשֵּׁנִית אֹמֶרֶת בֹּא וּרְאֵה;
 וַיֵּצֵא סוּס שֵׁנִי וְהוּא אָדֹם וּלְרֹכְבוֹ נִתַּן לְהַעֲבִיר אֶת־הַשָּׁלוֹם מִן־הָאָרֶץ לְמַעַן יַהַרְגוּ אִישׁ אֶת־אָחִיו וַתִּנָּתֶן־לוֹ חֶרֶב גְּדוֹלָה;
 וּכְפִתְחוֹ אֶת־הַחוֹתָם הַשְּׁלִישִׁי וָאֶשְׁמַע אֶת־הַחַיָּה הַשְּׁלִישִׁית אֹמֶרֶת בֹּא וּרְאֵה וָאַבִּיט וְהִנֵּה סוּס שָׁחֹר וּבְיַד רֹכְבוֹ מֹאזְנָיִם;
 וָאֶשְׁמַע קוֹל מִתּוֹךְ אַרְבַּע הַחַיּוֹת אֹמֵר קַב חִטִּים בְּדִינָר וּשְׁלֹשָׁה קַבִּים שְׂעֹרִים בְּדִינָר וְאֶת־הַשֶּׁמֶן וְהַיַּיִן אַל־תַּשְׁחֵת;
 וּכְפִתְחוֹ אֶת־הַחוֹתָם הָרְבִיעִי וָאֶשְׁמַע אֶת־הַחַיָּה הָרְבִיעִית אֹמֶרֶת בֹּא וּרְאֵה;
 וָאֵרֶא וְהִנֵּה סוּס יְרַקְרַק וְהָרֹכֵב עָלָיו שְׁמוֹ מָוֶת וּשְׁאוֹל יוֹצֵאת לְרַגְלָיו וַיִּנָּתֵן לָהֶם שָׁלְטָן עַל־רְבִיעִית הָאָרֶץ לְהָמִית בַּחֶרֶב וּבָרָעָב וּבַדֶּבֶר וּבְחַיַּת הָאָרֶץ;
— הברית החדשה, חזון יוחנן, פרק ו', פסוקים 1–8, בתרגום דליטש (מיוונית)

הסוס הלבן

ישנן מספר פרשנויות למהות פרש זה. פרשנות אחת גורסת כי הפרש מסמל כיבוש ארצות: צבעו הלבן של הסוס מסמל ניצחון, והכתר מסמל את השלטון - הפרס הניתן למנצח במלחמה ולכובש הארצות. פרשנות אחרת היא שהקשת היא סמל לאויב התרבות היוונית (הספר נכתב במקורו ביוונית) - האימפריה הפרתית, אשר צבאה התפרסם בכוחות הקָּשתים שלו. בנוסף לכך, יש המפרשים כי פרש זה מסמל את האנטיכרייסט. לעיתים מפורש הפרש כפרש המביא מגפה. פרשנות זו ניתן למצוא בעיקר בתרבות פופולרית.

הסוס האדום

הפרש השני, הרכוב על סוס אדום מסמל את המלחמה. הצבע האדום סימל בעולם העתיק את המלחמה, וכך גם החרב שבידו.

הסוס השחור

הפרש השלישי, הרכוב על סוס שחור, הוא הרעב. הצבע השחור מסמל רעב ומוות. הפרש נושא מאזניים המסמלים מחסור במזון ומחירי מזון גבוהים.

הסוס החיוור

הפרש הרביעי רוכב על סוס חיוור או על סוס חולה. הוא היחיד המתואר בשמו ונקרא מוות. צבעו של הסוס מסמל דעיכה, רקבון ומוות.
בית סרני

ההיסטוריה של המקום

הבית הוקם ב-1930 כבית הביטחון של הקיבוץ. היה המבנה הבנוי הראשון בקיבוץ והוא הוקף באוהלים וצריפים ששימשו למגורים. היישובים ערביים מסביב קראו למבנה "קלעת אל אביאד" - המבצר הלבן. בנוסף פעלו במקום בית ילדים, מזכירות, הנהלת חשבונות, דואר ועוד.
ב-2 באפריל 1946 (א' ניסן התש"ו) נורתה אבן הפינה של הרחבת הבית על ידי חיים ויצמן. תכנון השיפוץ וההרחבה נעשה על ידי האדריכל אריה שרון בסגנון הבאוהאוס. במסגרת פעילות זו שופץ המבנה המקורי ונבנו לו אגפים נוספים וכן שונה שם הבית ל "בית סרני" על שם הצנחן, חבר הקיבוץ, "אנצו סרני". הבית המחודש נחנך ב-27 בנובמבר 1947 (במלאת 3 שנים למות של אנצו סרני).
ב-1970 הוקם גן זיכרון בחזית הבניין ובמרכזו הוצב פסלו של יעקב לוצ'אנסקי ואנדרטה הנושאת את שמות 45 חללי הקיבוץ שנפלו במערכות ישראל.
ב-1985 נבנה אולם אולם אירועים (בתכנונו של חנן הברון) בצמוד לבית סרני.