google/wiki40b huggingface dataset:
ארצות השפלה הדרומיות

ארצות השפלה הדרומיות (בהולנדית: Zuidelijke Nederlanden, בספרדית: Países Bajos del Sur, בצרפתית: Pays-Bas du sud) היו החלק הדרומי של אזור ארצות השפלה, שהיה תחילה בשלטון ספרד ("ארצות השפלה הספרדיות", 1579–1713), אחר כך בשלטון אוסטריה ("ארצות השפלה האוסטריות", בגרמנית Österreichische Niederlande, בשנים 1713–1794) ולבסוף בשלטון צרפת (1794–1815). ארצות השפלה הדרומיות כללו את רוב שטחן של בלגיה המודרנית (למעט בישופות לייז', שהייתה אזור אוטונומי בקיסרות הרומית הקדושה) ושל לוקסמבורג (כולל מחוז לוקסמבורג בבלגיה המודרנית); כמו כן, לתקופה קצרה כללו ארצות השפלה הספרדיות גם את הולנד של ימינו, ועד 1678 נכלל בהן רוב שטחו של חבל נור-פה דה קאלה, הנמצא כיום בצפון צרפת.

ארצות השפלה האוסטריות

במסגרת חוזה אוטרכט (1713), שסיים את מלחמת הירושה הספרדית, עברו ארצות השפלה הספרדיות לידי אוסטריה, ונקראו בשם ארצות השפלה האוסטריות. אך האוסטרים עצמם גילו עניין מועט בלבד באזור, למעט ניסיון קצר-ימים מצד קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה להתחרות בסחר הבריטי וההולנדי (באמצעות חברת אוסטנדה), והמבצרים שנבנו לאורך הגבול אוישו בחיילים הולנדים, כפי שנקבע בהסכם. הסיבה העיקרית שהאזור ניתן לאוסטריה מלכתחילה הייתה כדי למנוע שליטה צרפתית בו, בעקבות התעקשותם של הבריטים וההולנדים. 
לקראת סוף המאה ה-18 הייתה מדיניותה המוצהרת של אוסטריה להחליף את ארצות השפלה האוסטריות בבוואריה, הגובלת בנחלות בית האבסבורג בגרמניה. ב-1788 מרדו ארצות השפלה כתוצאה מהמדיניות הריכוזית של יוזף השני, שניסה לערוך רפורמה מקיפה במשטר ברוח האבסולוטיזם הנאור. המרידה הביאה להקמתה קצרת-המועד של המדינות הבלגיות המאוחדות (ינואר 1790); בסוף אותה שנה חזר אחיו ויורשו של יוזף, לאופולד השני, והחזיר את ארצות השפלה המורדות לשלטון אוסטרי.

סיפוח לצרפת

אחרי המהפכה הצרפתית פלשו הצרפתים לאזור כולו (כולל שטחים שמעולם לא היו תחת שלטון האבסבורג, כמו בישופות לייז'), ובכך בא קיצן של ארצות השפלה ההאבסבורגיות, בין אם אוסטריות או ספרדיות. הכיבוש הצרפתי היה הזרז להתבססות התנועה הלאומית הפלמית, שהתנגדה לשלטון צרפת. ארצות השפלה לשעבר הפכו לחלק אינטגרלי מצרפת, שחילקה אותן מחדש לתשעה חבלים. אוסטריה אישרה את אובדן ארצות השפלה בהסכם קאמפו פורמיו, ב-1797. 
אחרי תבוסת נפוליון ב-1815, האזור ניתן לממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, אבל כעבור 15 שנה בלבד התחוללה המהפכה הבלגית - החלק הדרומי של הממלכה המאוחדת (שהיה בעבר "ארצות השפלה הדרומיות") התקומם כנגד השלטון ההולנדי והכריז על עצמאותו כבלגיה.
טלדיין

טלדיין טכנולוג'יס (Teledyne Technologies Inc) הוא קונצרן תעשייתי שבסיסו העיקרי ממוקם בארצות הברית אך הוא כולל גם סניפים ברחבי העולם. הוא נוסד ב-1960 על-יד הנרי סינגלטון וג'ורג' קוזמטסקי.
טלדיין הייתה בתחילה חלק מאלגהני טכנולוג'יס אך התפצלה ממנה על מנת שהאחרונה תוכל להתרכז בעסקי הליבה שלה בתחומי ייצור פלדה ומתכות נדירות.
ב-1968 רכשה טלדיין את ראיין איירונאוטיקל בעבור 128 מיליון דולר, ושנה מאוחר יותר הפכה ראיין איירונאוטיקל לחברה-בת בשליטה מלאה של טלדיין.
בשלב מסוים עסקה טלדיין בתחומים שונים כגון ביטוח, מכשירים דנטליים (טלדיין ווטרפיק), ואווירונאוטיקה. כל שלושת העסקים התפצלו ממנה בהמשך: הראשונה כיוניטרין קורפוריישן, השנייה כווטרפיק קורפוריישן, והאחרונה (שהייתה פעם ראיין איירונאוטיקל העצמאית), נרכשה על ידי נורת'רופ גראמן ב-1999.
נכון ל-2007, עוסקות חברות הבת של טלדיין בעיקר בייצור רכיבים שונים בתחום האלקטרוניקה והאווירונאוטיקה.
אקשינסקי

נפת אקשינסקי (רוסית Акшинский район) היא אחת מ-28 הנפות של מחוז עבר הבאיקל שברוסיה. הנפה ממוקמת בדרום המחוז וגובלת במונגוליה והמחוז האוטונומי הבוריאטי אגינסקויה. הכפר אקשה הוא היישוב אדמיניסטרטיבי של הנפה. אוכלוסייתה מונה 12,088 תושבים נכון ל-2005. שטחה של הנפה הוא 7,400 ק"מ². ראש הנפה - יורי קרלין (Карлин Юрий Николаевич)
סקרטין

היסטוריה

ב-1902 חקרו צמד הפיזיולוגים האנגלים ויליאם בייליס וארנסט סטרלינג כיצד מערכת העצבים מבקרת את תהליך העיכול. היה ידוע כי מיצי עיכול מופרשים בלבלב בתגובה למעבר של מזון לתריסריון. הם גילו כי תהליך זה למעשה לא מבוקר על ידי מערכת העצבים. הם קבעו כי חומר שמופרש במעי מגרה את הלבלב לאחר מעבר של החומר במחזור הדם. את קראו לחומר המופרש מן המעי סקרטין. סקרטין היה ה"שליח הכימי" הראשון שזוהה. "שליחים כימיים" מסוג זה נקראים כיום הורמונים, מונח שטבע בייליס ב-1905.
בבא קמא

בָּבָא קַמָּא הוא החלק הראשון של מסכת נזיקין שבסדר נזיקין, העוסק בעיקר בדיני נזיקין שבין אדם לחברו במשפט העברי. פירוש השם "בבא קמא" בארמית הוא "השער ראשון", ומצטרפות אליה בבא מציעא (השער האמצעי) ובבא בתרא (השער האחרון), כאשר כולן יחד מרכיבות את מסכת נזיקין. 
החלוקה לשערים היא בבלית, ואילו בארץ ישראל מסכת נזיקין נחשבה תמיד כמסכת אחת. החלוקה לשלושה חלקים נעשתה באופן טכני - עשרה פרקים בכל מסכת - כאשר מבחינה תוכנית ניתן היה לחלק אחרת את המסכת; כך לדוגמה הפרק האחרון של בבא מציעא עוסק באותו נושא כמו הפרק הראשון של בבא בתרא. בתוספתא של המסכת מחולקת גם היא לפנינו ל"בבות", עם אחד עשר פרקים בכל "בבא", כאשר המקבילה לפרק א' של בבא בתרא נמצאת (יחד עם המקבילה לפרק י' של בבא מציעא) בפרק י"א של "בבא מציעא".

בתלמוד בבלי מכילה בבא קמא 118 דפים.

מיקומה של המסכת

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, חלק זה נבחר כפותח את הסדר מכיוון שהוא עוסק בנזיקין (נזקים, תאונות המתרחשים בחיי היום-יום) כגון שור (נזקי חיות משק בית) ובור והבער (שריפות) ודין החובל. "ואין השופט רשאי להקדים דבר, קודם שיסיר ההיזק מבני אדם, ומפני זה הקדים אותה בראשונה על שאר הדינין".
סטבאן יובטיץ'

קריירה

יובטיץ' החל לשחק כדורגל כשהיה בן 11 במועדון המונטנגרי מלדוסט פודגוריצה, וב-2003 עבר למחלקת הנוער של המועדון הסרבי פרטיזן בלגרד. באפריל 2006, בהיותו בן 16 בלבד, ערך יובטיץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פרטיזן, במשחק מול FK ווז'דובאק.
בעונת 2007/2008 עשה יובטיץ' את התקדמותו הגדולה. בפתיחת העונה הוא כבש שלושער במשחק מוקדמות גביע אופ"א, ובמהלכה כבש 12 שערי ליגה שסייעו לקבוצתו לזכות באליפות סרביה. בינואר 2008 הוא החל לכהן כקפטן של פרטיזן בלגרד במקומו של אנטוניו רוקאבינה שעזב, על אף שהיה בן 18 בלבד. בעקבות יכולתו הטובה, התעניינו בשרותיו מספר קבוצות בכירות ברחבי אירופה.
במאי 2008 חתם יובטיץ' בקבוצת פיורנטינה מהסרייה א'. בעונתו הראשונה בפיורנטינה הוא שיחק ב-29 משחקים, רובם כמחליף, וכבש שני שערים. בעונת 2009/2010 החל יובטיץ' להפוך לשחקן הרכב קבוע בפיורנטינה, ובפתיחת העונה כבש שער מול ספורטינג ליסבון שסייע לקבוצתו להעפיל לליגת האלופות. בשלב הבתים של המפעל הוא המשיך את הצטיינותו, עם צמד שערים בניצחון 0-2 על ליברפול האנגלית.
ב-19 ביולי נמכר יובטיץ' למנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג תמורת 30 מיליון ליש"ט. בעונה הראשונה שלו בסיטי הוא הרבה להיפצע ושיחק רק 11 משחקים בפרמייר ליג וכבש 3 שערים, אך היה חלק מעונת האליפות של הסיטי שזכתה גם בגביע הליגה.
ב-31 ביולי 2015 הושאל לאינטר מילאנו האיטלקית לעונה וחצי, עסקה שהפכה לרכישה בהמשך. 
ב-10 בינואר 2017 הושאל לסביליה הספרדית עד לסוף העונה. ב-29 באוגוסט 2017 חתם יובטיץ' לארבע שנים במונקו.
יובטיץ' משחק בנבחרת מונטנגרו מאז שנת 2007, עת ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת הונגריה במרץ אותה שנה, הוא מדורג במקום הראשון בדירוג מלכי השערים של הנבחרת, במקביל, הוא מכהן כקפטן נבחרת מונטנגרו. 
ב-28 באוגוסט 2017 חתם יובטיץ במונקו וקיבל את חולצה מספר 10
מילי בובי בראון

ביוגרפיה

בראון נולדה במאלגה שבאנדלוסיה, ספרד; בת להורים אנגלים-נוצרים. אביה סוכן נדל"ן. המשפחה עברה לבורנמות', דורסט שבבריטניה, כשהייתה בת ארבע, ואז לאורלנדו, פלורידה, ארבע שנים מאוחר יותר. בראון מבלה כיום את זמנה בין לונדון ללוס אנג'לס.

קריירה

ב-2016 החלה לשחק בסדרת המדע הבדיוני "דברים מוזרים" של נטפליקס. על תפקידה בסדרה זכתה בראון בפרס סאטורן להופעה הטובה ביותר לשחקנית מתחילה בסדרת טלוויזיה. האנסמבל שהיא נכללת בו זכה בפרס גילדת שחקני המסך לאנסמבל שחקנים בסדרת דרמה. ב-2017 הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרה דרמה, אך לא ניצחה, ושנה לאחר מכן ב-2018 שוב הייתה מועמדת בקטגוריה זו, אך הפסידה לטנדי ניוטון על משחקה בסדרה וסטוורלד.
ב-2016 הופיעה בקליפים ובפרסומות. בינואר 2017 דגמנה לראשונה, לקמפיין של קלווין קליין. בחודש שלאחר מכן, הוחתמה בסוכנות הדוגמנות IMG. במאי 2018 השתתפה בקליפ של הלהקה מארון 5 "Girls Like You".
ב-2019 הופיעה לראשונה בסרט "גודזילה: מלך המפלצות", ההמשך של "גודזילה" משנת 2014. ב-2020 תשתתף בסרט הרביעי בסדרה, "גודזילה נגד קונג". צפויה לשחק גם בסרט "אנולה הולמס" בתפקיד ראשי.

חיים אישיים

בשנת 2018 קיימה בראון מערכת יחסים עם הזמר ג'ייקוב סרטוריוס, אך מאוחר יותר הם נפרדו.
דידי לוקאלי

דידי לוקאלי היא תוכנית רדיו סאטירית יומית בהנחייתו של דידי הררי, המשודרת ברדיו 103FM (ברדיו ללא הפסקה) ובסינדיקציה בתחנות רדיו אזוריות נוספות. התוכנית משודרת מאז 1995 (למעשה מהווה המשך לתוכנית "חולה רדיו" שעלתה לשידור ב-1991 ברשת ג') וזוכה לפופולריות רבה. בקיץ התוכנית משנה את שמה ונקראת "דידי בביקיני".
סטנדאפיסטים רבים התארחו בתוכנית וגילמו בה דמויות שונות. בין הדמויות ניתן למצוא את: הרון הרון מעג'ור (רון שלום), נושי ורובי הילד (תמיר בוסקילה), מלול (צחי חזן), שמוליק זרעא (גיל קפטן), סוזי בוהדנה-הרוש (רן לוי), מאטוקו ואורטל (עידן וטיראן), הילדה מאיה (מירב הרמל), צוגה (ישראל קטורזה), מנשה פינקלשטיין (שי יהושוע-לוי), עזית פוקוס וחיה ברושור (ניקי גולדשטיין), סולטאנה (נדב אבקסיס), ויקטור לאטמה (אורן סגל) ורבות נוספות.
בתחילת כל תוכנית, מקריאים הררי וצוותו את כותרות העיתונים היומיים בצורה הומוריסטית. בהמשך, כוללת התוכנית קטעי הומור בהשתתפותו של הררי וסטנדאפיסטים אורחים, שעשועונים נושאי פרסים בהשתתפות מאזינים (בחלקם בשיתוף עם חברות מסחריות) ושירים.
התוכנית שברה שיא מדרוג ברדיו האזורי בישראל. נכון להיום, היא משודרת בסינדיקציה עם חמש תחנות שונות, ובהן רדיו קול רגע, רדיו קול הים האדום, רדיו דרום ורדיו אמצע הדרך, כל זאת בנוסף לרדיו ללא הפסקה, משם משודרת התוכנית. באזור הצפון שודרה התוכנית בעבר ברדיו חיפה וכיום בצפון ללא הפסקה (תחנת הבת של "רדיו ללא הפסקה" באזור זה).
בשנת 2014 זכה הררי בפרס שדר הרדיו המצטיין על התוכנית במסגרת פרסי הרדיו לעיתונות של אגודת העיתונאים בת"א.
התוכנית היא המשך של התוכנית "חולה רדיו" של דידי הררי ששודרה ברשת ג', עד לפתיחת הרדיו האזורי.
מבלט רז'ב

מבלט רז'ב, היה השם שניתן למבלט גדול מזרחה בקו החזית הגרמני, שנוצר סביב הערים רז'ב, ויאזמה וגזצ'ק, כתוצאה ממתקפת הנגד הסובייטית באזור מוסקבה בחורף 1941/1942, במסגרת המערכה הצבאית בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. הגרמנים ביצרו היטב את שטח המבלט, והעבירו כוחות חזקים להחזיק בו. הפיקוד הסובייטי ייחס חשיבות רבה לחיסול המבלט, שקצהו הצפון-מזרחי היה מרוחק כ-180 ק"מ בלבד ממוסקבה, בגלל האיום שיצר קיומו על הבירה הסובייטית, ולכן ערך מספר מתקפות גדולות על שטחו. אחת מאותן התקפות הייתה מבצע מארס, שהתנהל במקביל לקרב סטלינגרד. כל המתקפות הסובייטיות על המבלט נכשלו, והצבא האדום ספג במהלכן אבידות כבדות מאוד. בסופו של דבר פונה המבלט ביוזמת הפיקוד הגרמני במרץ 1943, כדי לקצר את קו החזית ולשחרר כוחות לפעולה בחזיתות אחרות.
משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם

משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם (בגרמנית: PROMI ,Reichsministerium für Volksaufklärung und Propaganda), היה גוף ממשלתי בתקופת גרמניה הנאצית אשר הופקד על התעמולה והתרבות. המשרד לתעמולה "שלט על הרדיו, העיתונות, התיאטרון, הקולנוע והאמנויות", ובמילים אחרות, המשרד השפיע על מכלול התקשורת והתרבות בגרמניה הנאצית עד שלהי מלחמת העולם השנייה, ותרם רבות לביסוס המשטר והממשל הנאצי בגרמניה, מעליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, והקמת "הרייך השלישי", עד לנפילתו בשנת 1945. בראש המשרד עמד יוזף גבלס.
גביע הייזמן

היסטוריה

הפרס נוסד על ידי חברי מועדון דאונטאון אתלטיק קלאב (Downtown Athletic Club) ששכן במנהטן, ניו יורק, לאחר שמינו ועדת בחירה והחליטו על צורת הגביע, העניקו אותו לראשונה לאחר סיום עונת פוטבול המכללות של 1935, לג'יי ברונגר מאוניברסיטת שיקגו. את השם "גביע הייזמן" קיבל הפרס ב-1936 לאחר מותו של ג'ון הייזמן, שחקן ומאמן עבר, שניהל את פעילות הספורט של המועדון. 
באופן מסורתי מוענק הפרס מדי שנה בטקס וסעודה חגיגית שנערכים לאחר תום העונה הסדירה של ליגת המכללות, אליהם מוזמנים המועמדים המובילים. לאחר שמועדון דאונטאון הכריז על פשיטת רגל בעקבות הנזק שנגרם לבניין בו שכן בפיגועי 11 בספטמבר, אירחו את הטקס מועדון אוניברסיטת ייל ב-2002 וב-2003, מלון הילטון בניו יורק ב-2004 ותיאטרון נוקיה בכיכר טיימס מאז 2005. 
מרבית הזוכים היו תלמידי השנה האחרונה, ורק מעטים זכו בגביע כבר בשנתם השלישית באוניברסיטה. ב-2007 זכה בפרס לראשונה תלמיד השנה השנייה, טים טיבו מאוניברסיטת פלורידה, וב-2008 חזר על הישג זה סם ברדפורד מאוניברסיטת אוקלהומה, ב-2012 זכה לראשונה שחקן השנה הראשונה, הקוורטרבק ג'וני מנזל מאוניברסיטת טקסס A&M. רק שחקן אחד, ארצ'י גריפין, זכה בפרס פעמיים, ב-1974 וב-1975. שתי עמדות בולטות הרבה מעל השאר במספר הזכיות, הקוורטרבק והרץ האחורי (ראנינג בק), עם 79 מתוך 84 גביעים שהוענקו עד 2018. רק פעם אחת הוענק הפרס לשחקן הגנה (צ'ארלס וודסון ב-1997). 
ב-1966 בחר זוכה גביע הייזמן, סטיב ספורייר להעביר את הגביע לנשיא אוניברסיטת פלורידה בה למד ושיחק, על מנת שהסטודנטים והסגל בה יהנו מהצגתו. ועד הסטודנטים של האוניברסיטה החליט לאות תודה לממן יצירת העתק של הגביע עבור ספורייר. מאז, מוענק גביע הייזמן בשני העתקים, אחד לשחקן הזוכה והשני לאוניברסיטה עבורה שיחק. מספר זוכי עבר מכרו את הגביע בו זכו מסיבות שונות, המפורסם שבהם הוא או ג'יי סימפסון, הזוכה משנת 1968, שנאלץ למכור את הגביע כתוצאה מהתביעה האזרחית נגדו, הגביע של סימפסון נמכר תמורת כ-230 אלף דולר.
בספטמבר 2010 הודיע רג'י בוש, זוכה הפרס מ-2005, כי הוא מחזיר אותו, לאחר שהודה כי בתקופת לימודיו זכה להטבות הנאה האסורות על פי תקנון ה-NCAA.

תיאור ומידות

עיצוב הגביע נמסר לפרנק אליסקו פסל בעל שם שבחר אד סמית', הרץ האחורי של אוניברסיטת ניו יורק כדוגמן שלו. אליסקו יצר דגם חימר של הגביע, ולאחר התייעצות עם חברי נבחרת הפוטבול של אוניברסיטת נוטרדאם שיפר את העיצוב על מנת להקנות לו חזות קרובה ככל הניתן למציאות, של שחקן פוטבול בפעולה, הנושא את הכדור בידו האחת ומותח את ידו השנייה על מנת להרחיק את שחקני הקבוצה היריבה ממנו. 
הגביע עשוי ארד, גובהו ורוחב בסיסו כ-35 סנטימטרים ומשקלו כ-11 קילוגרם.

שיטת הבחירה

הבחירה בזוכה גביע ההייזמן מתבצעת על ידי הצבעות של אנשי תקשורת ברחבי ארצות הברית, המדינה מחולקת ל-6 אזורים גאוגרפיים, בכל אחד מהם 145 בוחרים מהמדיה, סך הכל 870 קולות. בנוסף זכאים גם זוכי הפרס בעבר להצביע, ומשנת 1999 נוסף גם קול אחד משקלול בחירת הציבור הרחב. 
כל אחד מהמצביעים מדרג את שלושת השחקנים המובילים לפי סדר, הבחירה הראשונה מקבלת 3 נקודות, השנייה שתיים והשלישית נקודה בודדת, התוצאות משוקללות ובעל הניקוד הרב ביותר מוכרז כזוכה בפרס.
עקרון קרוג

עקרון קרוג (באנגלית: Krogh's principle) הוא עקרון המבוסס על רעיון של הפיזיולוג הדני אוגוסט קרוג שסבר כי לכל נושא מחקר בפיזיולוגיה קיימת חיית ניסוי מתאימה המאפשרת השגת ממצאים בצורה יעילה. אוגוסט קרוג, שהיה מומחה בפיזיולוגיה השוואתית של בעלי החיים, הפגין במחקריו יכולת יוצאת דופן לבחור בניסוי על בעלי חיים על מנת לבחון את השערותיו המדעית. ‏. לפי עקרון קרוג יש לבחור בחיית הניסוי בהתאם לתכונות מיוחדות, בלתי רגילות, שלה.‏. השם "עקרון קרוג" נקבע בצורה פורמלית על ידי החוקר הנס אדולף קרבס בשנת 1975. מושג זה הוא מרכזי בענפים ביולוגיים המתבססים על השיטה ההשוואתית, כמו נוירואתולוגיה, הפיזיולוגיה ההשוואתית או הגנומיקה הפונקציונלית
עומר שפירא (ספורטאית)

קריירה

גדלה במושב עין הבשור והחלה לרכוב במסגרת מועדון אופני ההרים בקיבוץ בארי. בגיל 18 עברה להתאמן במועדון CCC באזור השרון, בהדרכתו של גל צחור. עד 2017 שפירא התחרתה תחת מועדונים ותחת הנבחרת הלאומית, אך ב-2017 קיבלה חוזה מקצועני ראשון בקבוצת ג'וספרדי-ביאנקי  האיטלקית. תחת מדיה של הקבוצה היא זכתה באליפות ישראל באופני כביש, הגיעה במקום ה-8 בג'ירו דל טרנטינו אלטו אדיג'ה  והשתתפה באליפות אירופה באופני כביש לנשים ביחד עם אביטל גז, רותם גפינוביץ ושני בלוך, אך לא סיימה את המירוץ. בג'ירו ד'איטליה לנשים , סיימה במקום ה-35. באליפות העולם בנגד שעון הגיעה במקום ה-27 ובאליפות העולם בכביש סיימה במקום ה-49.
בתום העונה, הקבוצה האיטלקית בה רכבה שפירא נסגרה והיא הצטרפה לקבוצת סיילאנס פרו סייקלינג . היא סיימה שביעית במירוץ גרציה-אורלובה , שמרה על תארה כאלופת ישראל וסיימה כסגנית של רותם גפינוביץ באליפות ישראל בנגד שעון. אבל ההישג הלאומי הנחשב שלה באותה שנה היה המקום ה-19 במירוץ הלה קורס בי טור דה פראנס , שהוא בעצם הגרסה החד יומית של הטור דה פראנס (מכיוון שלא מתקיים מרוץ טור דה פראנס בקטעים לנשים בשנים האחרונות).
באליפויות אירופה, במקצה נגד השעון הגיעה במקום ה-23 ובכביש הגיעה במקום ה-44. שפירא סיימה רביעית בקטע השביעי של טור סיקליסט פמינין אינטרנסיונל דה ל'ארדש , וסיימה במקום ה-19 הכללי. באליפות העולם, הגיעה במקום ה-49 במקצה הכביש ובמקום ה-27 במקצה נגד השעון.
ב-2019 הצטרפה ביחד עם רותם גפינוביץ לקבוצת קניון-SRAM , וניצחה שוב את אליפות ישראל באופני כביש. בטור קליפורניה לנשים , סיימה במקום החמישי את הקטע השני וסיימה במקום השמיני בדרוג הכללי. באוגוסט באותה שנה, היא השתתפה בטור של קולורדו. בקטע השני, שהסתיים במעבר הרים, היא סיימה במקום השלישי. בסיום המרוץ היא דורגה במקום השלישי בדרוג הכללי; הישג שיא לספורטאית ישראלית.
ממשלת ישראל העשרים ושתיים

מדיניות כלכלית

נמשכה תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985.

סיום כהונת הממשלה

הממשלה סיימה את כהונתה עם פיזור הכנסת והשבעת ממשלת ישראל העשרים ושלוש.
משה באסולה

ספר המסעות

בספר זה מתאר רבי משה באסולה אתרים שונים בארץ מצפונה לדרומה (רשימה חלקית): טריפולי, ביירות, צידון, ברעם, עין זיתים, צפת, מירון,כפר חנניה, עכברה, פקיעין, עמוקה, גוש חלב, דלתון, כרם בן זמרה ובשמה דאז 'ראס אל אחמר', חוקוק, קבר יתרו בקרני חיטים, שכם, ירושלים, חברון.
בכל מקום שבקר תיאר רבי משה את יושבי הארץ, מספר היהודים היושבים בכל יישוב ועיסוקיהם והאתרים החשובים ליהודים (קברי צדיקים, בתי כנסת ועוד) שבכל מקום. תקופה מסוימת של ביקורו זה בארץ ישראל, התגורר רבי משה ביישוב עין זיתים. באותה העת הייתה בעין זיתים קהילה יהודית עם כארבעים משפחות.
הספר נקרא בשמות שונים לאורך הדורות. בתחילה הודפסו רשמי המסע כחטיבה בתוך הספר 'שבחי ירושלים' לרבי יעקב בן משה חיים ברוך (דפוס ליבורנו תקמ"ה - 1785) וללא ציון שמו של רבי משה באסולה כמחבר רשימות המסע. רשמי המסע עמדו לפני רבי עזריה מן האדומים והוא קרא לספר: קונטריס מהלך הגאון הר"ר ר' משה באסולה. עם השנים זכה הספר לאהדה והודפס במהדורות רבות. בשנת 1938 הוציא לאור יצחק בן צבי מחדש את הספר והפעם עם שמו המפורש של המחבר.
טומאת עיסוק בחטאות

בהלכות טומאה וטהרה עיסוק בחטאות מסוימות מטמאה את האדם העוסק בהם אף ללא מגע, בין בנשיאתם ובין בשרפתם, והם: חטאות הפנימיות - שדמם ניתן בתוך ההיכל (בניגוד לחטאות החיצוניות שדמם ניתן על המזבח העולה בעזרה), שעיר המשתלח - שעיר שמושלך לעזאזל במהלך יום הכיפורים, ופרה אדומה.

פרים הנעשים בתוך ההיכל ושעיר המשתלח

וְהַמְשַׁלֵּחַ אֶת הַשָּׂעִיר לַעֲזָאזֵל יְכַבֵּס בְּגָדָיו וְרָחַץ אֶת בְּשָׂרוֹ בַּמָּיִם וְאַחֲרֵי כֵן יָבוֹא אֶל הַמַּחֲנֶה. וְאֵת פַּר הַחַטָּאת וְאֵת שְׂעִיר הַחַטָּאת אֲשֶׁר הוּבָא אֶת דָּמָם לְכַפֵּר בַּקֹּדֶשׁ יוֹצִיא אֶל מִחוּץ לַמַּחֲנֶה וְשָׂרְפוּ בָאֵשׁ אֶת עֹרֹתָם וְאֶת בְּשָׂרָם וְאֶת פִּרְשָׁם. וְהַשֹּׂרֵף אֹתָם יְכַבֵּס בְּגָדָיו וְרָחַץ אֶת בְּשָׂרוֹ בַּמָּיִם וְאַחֲרֵי כֵן יָבוֹא אֶל הַמַּחֲנֶה.
— ספר ויקרא, פרק ט"ז, פסוקים כ"ו-כ"ח
כאשר שאר החטאות הנעשות בפנים שהם לא נעשות ביום כיפור נלמדים בהיקש מהמילים חטאת לפי דעת ר' יהודה, ואילו רבי לומד זאת מבנין אב מהפסוק "אשר הובא את דמם לכפר בקודש" שכל מה שדמו ניתן בתוך ההיכל מטמאה כמו חטאות יום כיפור

פרה אדמה

וְלָקַח הַכֹּהֵן עֵץ אֶרֶז וְאֵזוֹב וּשְׁנִי תוֹלָעַת וְהִשְׁלִיךְ אֶל תּוֹךְ שְׂרֵפַת הַפָּרָה. וְכִבֶּס בְּגָדָיו הַכֹּהֵן וְרָחַץ בְּשָׂרוֹ בַּמַּיִם וְאַחַר יָבוֹא אֶל הַמַּחֲנֶה וְטָמֵא הַכֹּהֵן עַד הָעָרֶב. וְהַשֹּׂרֵף אֹתָהּ יְכַבֵּס בְּגָדָיו בַּמַּיִם וְרָחַץ בְּשָׂרוֹ בַּמָּיִם וְטָמֵא עַד הָעָרֶב. וְאָסַף אִישׁ טָהוֹר אֵת אֵפֶר הַפָּרָה וְהִנִּיחַ מִחוּץ לַמַּחֲנֶה בְּמָקוֹם טָהוֹר וְהָיְתָה לַעֲדַת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל לְמִשְׁמֶרֶת לְמֵי נִדָּה חַטָּאת הִוא. וְכִבֶּס הָאֹסֵף אֶת אֵפֶר הַפָּרָה אֶת בְּגָדָיו וְטָמֵא עַד הָעָרֶב ...
— ספר במדבר, פרק י"ט, פסוקים ו'-י'

פרטי הדינים

כל אדם שמתעסק עם החטאות נטמא ונהיה ראשון לטומאה ואף מטמא כלים שהוא נוגע בהם באותו זמן שהוא מתעסק (מטמא בגדים). טומאה זאת נקראת גם טומאה בחיבורים.
כאשר טומאה זו מגיעה מ"התעסקות" בלבד ואין משמעות לנגיעה בחטאות עצמן בטומאה זו, כדוגמת אדם שסוחב את הפר נטמא, אך אדם שנגע בפר באותו זמן שלא לצורך הסחיבה אינו נטמא כלל.
רק כאשר העיסוק בחטאות נעשה כמו שצריך על פי ההלכה, רק אז הטומאה חלה, אך אם לא התקיים אחד הפרטים המעכבים את המצווה, החטאות אינן מטמאות כלל, לדוגמה, אם הייתה מחשבת פיגול באחד הנשרפים בפנים, או אם הפרה האדומה נשחטה שלא על ידי כהן.
כאשר ההתעסקות בכל אחד מהם והזמן משתנה בין חטאת לחטאת:
הפרים הנשרפים שהם: פר ושעיר של יום הכיפורים, פר חטאת הבא על כל המצוות שמביא כהן גדול, פר העלם דבר שמביא הציבור, ושעיר שמביא ציבור על עבודה זרה. העיסוק הוא: נשיאה, או עיסוק בהבערת האש אחרי שנדלקה עד שיהפך הכל לאפר.
שעיר לעזאזל כל זמן שהוא מתעסק בלשלח אותו לעזאזל, כאשר הטומאה חלה משעה שיוצא מחומת ירושלים ועד שמשליך אותו מהצוק.
בשריפת הפרה האדומה כל אדם שעוסק בתהליך בשחיטתה, בהזאת הדם (לכיון ההיכל), בהשלכת הארז האיזוב ושני התולעת לאש בזמן שרפת הפרה, ובאיסוף האפר ועד שגומרים לאסוף את כל האפר, ואף מי ששומר בשעת העשייה ולא עושה כלום נטמא.
אברהם יהושע השיל (קופיטשניץ)

רבי אברהם יהושע השיל (ד' באייר תרמ"ח, 1888 - ט"ז בתמוז תשכ"ז, 1967) היה האדמו"ר השני של חסידות קופיטשניץ.

תולדותיו

נולד בהוסיאטין לרבי יצחק מאיר העשיל אבי חסידות קופיטשניץ, ולגיטל בתו של רבי מרדכי שרגא פרידמן, אבי חסידות הוסיאטין.
באלול תרס"ט נישא לשרה ברכה בת דודו רבי משה מרדכי השיל, האדמו"ר ממז'יבוז'-וורשה, בנו של רבי אברהם יהושע העשיל ממז'יבוז'. לאחר נישואיו התגורר תקופה קצרה בוורשה, שם התוודע לאדמו"רי פולין. לאחר מכן חזר לקופיטשניץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ברח עם אביו ומשפחתו לווינה, שם סייע במלאכת הארגון והסיוע להמוני הפליטים. לאחר פטירת אביו בשנת תרצ"ו מונה לממלא מקומו באדמו"רות. לאחר האנשלוס עזב את וינה ונסע לארצות הברית בה הקים בשנת תרצ"ט את חצרו. בהתחלה התגורר באיסט סייד בה הקים את בית מדרשו "בית אברהם", ובשנת תשכ"ה עבר לבורו פארק. התאלמן בשנת תשי"ד.
היה מראשי אגודת ישראל, ובעיקר התמקד בפעילות למען החינוך העצמאי. כמו כן עזר רבות בגיוס כספים ותרומות לרב יוסף שלמה כהנמן לייסודה של ישיבת פוניבז' בבני ברק. עם ביקורו הראשון בארץ ישראל לאחר השואה, הקים את מוסד "בית אברהם" בפתח תקווה לבנות יתומות פליטי השואה, ובהמשך למדו שם בנות מהעליות השונות.
נפטר בשנת תשכ"ז והובא לקבורה בבית הקברות העתיק בטבריה.
בנו רבי משה מרדכי מילא את מקומו.
ברונו ברויאר

קריירה מוקדמת

ברויאר נולד ב-4 בפברואר 1893 בוילמנסדורף, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-155 (פרוסיה המערבית ה-7), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף ברויאר למשטרה, ומילא בה תפקידי פיקוד ומטה. ב-15 באוקטובר 1935 עבר ברויאר ללופטוואפה בדרגת מיור. ב-1 בינואר 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל אותה שנה הוא מונה למפקד גדוד הצנחנים ה-1 ברגימנט הצנחנים ה-1. ב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 ביוני אותה שנה מונה למפקד רגימנט הצנחנים ה-1.

מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בנורווגיה לחם ברויאר על הרגימנט שבפיקודו, כחלק מדיוויזיית האוויר ה-7, ובמהלך הקרב על בלגיה לחם עם יחידתו בכיבוש מצודת אבן אמאל, ועל פעולותיו הוא קיבל ב-24 במאי 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הקרב על כרתים פיקד ברויאר על קבוצת קרב זמנית, ובספטמבר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-31 במרץ 1942 הוא קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב, ובספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד כרתים, וב-1 ביוני 1944 הוא סיים את תפקידו והועלה לדרגת גנרל חיל הצנחנים. ב-2 במרץ 1945 הוא מונה למפקד דיוויזיית הצנחנים ה-9, אולם הודח מתפקידו בשל כשלונו בקרב על גבעות זלו.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נפל ברויאר בשבי הבריטי והוסגר ליוון, שם נשפט על חלקו בגירוש 8,000 יהודי כרתים, נמצא אשם ונידון למוות, והוצא להורג באתונה ב-20 במאי 1947.
אינדי ילד

אינדי ילד הוא הרכב רוקנ'רול לכל המשפחה אשר מופיע ברחבי הארץ משנת 2011 עם קלאסיקות של שירי הילדים בהגשה רוקיסטית. 
המופע אינדי ילד עלה לראשונה כמופע חד פעמי בחג החנוכה 2011 עם הרכב אומנים אלטרנטיביים ישראלים (יעל דקלבאום, יהוא ירון, אדם בן עזרא, הדרה לוין ארדי ואחרים) שביצעו גרסאות לשירים מתוך פסטיבל שירי הילדים. בהמשך הוחלט להמשיך ולהעלות את המופע ברחבי הארץ. 
במקביל למופע הקבוע, הופקו לאינדי ילד כמה מופעים מיוחדים:
בינואר 2013 במסגרת מרתון יהונתן גפן בחולון עלה "זה לא כל כך נעים לראות ילד ירוק" - מופע עם שירי הילדים של יהונתן גפן. במופע השתתפו דנה ברגר, חמי רודנר, יעל דקלבאום, מירב פלדמן, שרון מולדאבי ולהקת התחתונים. 
במאי 2013, במסגרת פסטיבל הביטלס בחולון, עלה מופע בסימן הביטלס. במופע השתתפו קורין אלאל, חמי רודנר ולהקת התחתונים. בנובמבר 2013 במסגרת פסטיבל הפסנתר בתל אביב, עלה מופע בסימן עוזי חיטמן. בנובמבר 2014 במסגרת פסטיבל הפסנתר בתל אביב, עלה מופע בסימן מרים ילן שטקליס. 
בחודש נובמבר 2013 הושק מופע חדש בהפקת עלמה מיוזיק (אסף כהן, הילה דולגין) עם ניהול אמנותי של חיים שמש והפקה מוזיקלית של חמי רודנר. הרכב המופע כולל את מיקה שדה (שירה), ליאור סקר (שירה וגיטרה), אסף לביא (קלידים ואקורדיון), אלעד נדב (תופים), ליאור עוזרי (בס) וגון צדוק (גיטרה חשמלית). במופע מבצע ההרכב שירי ילדים מכל הזמנים ("איך שיר נולד", "שירי ילדות", "תנו לגדול בשקט", "רציתי שתדע", "אין לי כסף", "אמת או חובה", "אדוני ראש העיר", "אני אוהב", "טוליפ", "ידידי טינטן" ועוד) לצד שירים שלא נכתבו לקהל הילדים אך מותאמים לסגנון הרוקיסטי של המופע ("השכן" של זקני צפת, "ילד רע" של ריקי גל, "מכת שמש" של יגאל בשן, "טנגו צפרדעים" של כוורת ועוד).
ביולי 2015 השיק ההרכב שיר מקורי ראשון בשם "שיר ילדים". את השיר כתב והלחין המפיק המוזיקלי של המופע – חמי רודנר לעיבוד של אסף אמדורסקי. השיר החדש יתווסף כרצועת בונוס לאלבום הופעה חיה של אינדי ילד, אשר הוקלט במועדון הזאפה. 
בנובמבר 2015 שוחרר האלבום המלא "אינדי ילד בהופעה חיה" מתוכו יצא סינגל משולש עם ביצועים חיים לשירים "אדוני ראש העיר" (יגאל בשן, עוזי חיטמן), "ילד רע" (אהוד מנור, קן גלובוס) ו"הייתי הילד הכי קטן בכיתה" (יהונתן גפן, עוזי חיטמן).  
בספטמבר 2018 הקליט ההרכב ביצוע מיוחד עם חמי רודנר לשיר "רוח רוח" במסגרת פרויקט מיוחד של יואב קוטנר בגלי צה"ל לציון 50 שנה לצאת האלבום 'מזל גדי' של אריק איינשטיין.
באפריל 2019 השיק ההרכב מופע חדש לילדים ולכל המשפחה במחווה לשיריו האהובים של הזמר גידי גוב (שירים מקריירת הסולו לצד שירים מפסטיבלי הילדים, תוכניות הטלוויזיה וההרכבים בהם השתתף גוב).