google/wiki40b huggingface dataset:
רביעיית אמרסון

רביעיית אמרסון היא רביעיית מיתרים, שמקום מושבה הקבוע הוא באוניברסיטה המדינה של ניו יורק בסטוני ברוק. קודם לכן שכנה הרביעייה בבית ספר הארט ובמרכז לינקולן בניו יורק. רביעיית אמרסון הוקמה בשנת 1976 והוציאה עד כה יותר מעשרים אלבומים, שזיכו אותם בשמונה פרסי גראמי. 
חברי הרביעייה הכירו בעת לימודיהם בבית הספר ג'וליארד בניו יורק.
שני הכנרים ברביעייה היו תלמידיו של הכנר הנודע אוסקר שומסקי. שמה של הרביעייה, שהוקמה בשנת המאתיים לארצות הברית, מנציח את המשורר והפילוסוף האמריקאי ראלף ואלדו אמרסון. הכנרים דרוקר וזצר מתחלפים בתפקידי כנר ראשון ושני. כינורותיהם הם סטרדיוואריוס משנת 1686 וסנקטוס סרפין משנת 1734. הוויולן לורנס דאטון מנגן על כלי מבית היוצר של פייטרו ג'ובני מנטגאצה (1796) והצ'לן על צ'לו גואדניני משנת 1754. בשנים האחרונות מנגנים חברי הרביעייה גם על כלים שיצר האוּמן האמריקאי סמואל זיגמונטוביץ'.
רביעית אמרסון ביצעה בין השאר גם בכורות עולמיות של יצירות של מלחינים בני זמננו - כמו למשל "הרביעייה מס.4" מאת מריו דוידובסקי (1980).
קשיי ריכוז

בעיה ספציפית לעומת בעיה כללית

קשיי ריכוז יכולים להופיע בשני אופנים:
אופן אחד הוא במקרים ספציפיים בלבד: למשל בלמידת פעולה מסוימת כגון קשירה, או נהיגה, יישום תרגיל כושר גופני מסוים, כמו גם בלמידת תחום לימוד כל שהוא כגון מתמטיקה, אנגלית, או תחומי לימוד אחרים.
אופן שני הוא כרוני וכללי, כמו במקרה של הפרעת קשב וריכוז (עם או בלי היפראקטיביות), כך שהקשיים מופיעים בתחומי חיים רבים במספר, ולא במקרים ספציפיים גרידא.

קושי ריכוז כרוני

בבסיסו של מצב זה תיתכן בעיה שהיא לכאורה נוירופיזיולוגית (אם כי אינה בהכרח כזו והיא יכולה להיות פסיכולוגית). דוגמה לבעיה המסווגת לגורם כזה היא הפרעות במערכת הנוירוביולוגית של הגמול (המערכת המזולימבית) העושה שימוש בנוירו-הורמון דופמין): דוגמה נפוצה לכך כאמור היא הפרעת קשב וריכוז שהיא פתולוגיה מוגדרת יחסית, בעלת קו טיפול ברור, בפרט בתרופות ממשפחת הסטימולנטים (שהם לרוב אנורקטים, כלומר, מדכאי תיאבון). סיבה פוטנציאלית נוספת היא אחת מלקויות הלמידה (אשר נפוצות פחות).
המועצה הלאומית להתנדבות בישראל

המועצה הלאומית להתנדבות בישראל היא עמותה שנוסדה ב-1972, על ידי ממשלת ישראל במטרה להפעיל מתנדבים שיעסקו בפעילות התורמת לצמצום פערים בחברה הישראלית.
ייעודה של המועצה הכפלת ההתנדבות בישראל ובין השנים 2009 ל-2014 עלתה ההתנדבות מ-15% ל-28% מהציבור. כן יעד ההתנדבות לצעירים הגעה ל-70% בתוך 5 שנים (עד 2020) ולכלל הציבור 50% התנדבות. 
במהלך השנים, הן מפאת היותה של העמותה הגוף המנוסה והדינמי בנושא ההתנדבות והן עקב התמיכה לה זכתה מממשלת ישראל הפכה המועצה לארגון גג בנושא ההתנדבות.
המועצה מאגדת בתוכה ארגונים וולונטריים וציבוריים המפעילים מתנדבים בשירותים החברתיים ועוסקת בייעוץ והדרכה לארגוני מתנדבים.
העמותה מוכרת כמקום עבודה לבנות שירות לאומי.

פורטל ההתנדבות

המועצה מנהלת באתרה את פורטל התנדבות בישראל בשיתוף: ג'וינט ישראל, החברה למתנ"סים, יחידת ההתנדבות של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, עמותת רוח טובה, המרכז הישראלי להתנדבות נוער, יד שרה, הסוכנות היהודית לארץ ישראל, המשרד לאיכות הסביבה, מיקרוסופט ישראל, אינטל ישראל וחברות נוספות.
הפורטל נועד לרכז את כל נושא ההתנדבות באתר אחד.
רב חומט

מאפיינים

רב חומט יכול להגיע לאורך עד 60 ס"מ ולאורך חיים של 20 שנים. לרב חומט יש 7 מינים שכוללים 9 תת-מינים. רב חומט מצוי בטבע בשלל צבעים. בניו גינאה, לדוגמה, הוא בעל גוף לבן עם פסים כחולים ואילו באוסטרליה הוא מעוטר בגחון לבן, גב חום, ראש חום וטבעות שחורות העוטפות את גופו.
רב חומט חי כיחיד במשך רוב השנה. עונת הרבייה שלו היא בחודשים ספטמבר-נובמבר. משך ההיריון הוא 3–5 חודשים כך שהרב חומט משריץ את ולדותיו חיים בחודשים דצמבר-אפריל. הוא משריץ כ-12 צאצאים.
לטאת רב חומט ניזונה מעכברים, צמחים, חרקים, עכבישים ופרוקי רגליים שונים.
כהרבה בעלי חיים מדבריים אחרים היא מנצלת כל הזדמנות להזין את עצמה מחרקים בסביבתה. כמו לטאות אחרות, תפיסת הטרף שלה נעשית באמצעות לשונה הדביקה המותאמת לכך, ופחות על ידי שימוש בלסתות.
טורפיו העיקריים הם כלבים, חתולים, עופות דורסים ופתניים אוסטרליים.
הלמוט פון מולטקה הצעיר

תחילת דרכו

מולטקה נולד ב-25 במאי 1848 בבירנדורף, שהשתייכה אז לדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין. אביו היה אדולף פון מולטקה, ואמו נקראה אוגוסטה. משפחתו הייתה משפחת אצולה בעלת עבר צבאי-פוליטי עשיר, ודודו היה מולטקה "הזקן", לימים גיבור איחוד גרמניה. עם פרוץ מלחמת צרפת-פרוסיה, הוא שרת ברגימנט הגרנדירים הראשון (פרוסיה המערבית), וצוין לשבח על גבורתו. לאחר המלחמה, למד באקדמיה צבאית בין 1875-1878. בשנת 1880 הפך לחבר במטה הכללי הקיסרי (Oberste Heeresleitung), ובשנת 1882 הפך לשלישו האישי של דודו שהיה אז ראש המטה הכללי. 
עם מותו של דודו בשנת 1891, מונה מולטקה לעוזרו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, וכך הפך לחלק מהמעגל הפנימי של הקיסר. בשנת 1902 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט, וקיבל פיקוד על דיוויזיית המשמר ה-1, והחזיק בתפקיד עד 1904. אותה שנה מונה לסגנו של ראש המטה הכללי אלפרד פון שליפן, ולראש אגף האפסנאות של הצבא.

חיים אישיים

בשנת 1878 מולטקה נישא לאליזה פון הויטפלד. נישואיהם היו מאושרים, והוא נודע במסירותו הרבה לה. היא והעוזרת שלה היו הנשים היחידות שהותר להן לבקר במשרד המלחמה הגרמני. מולטקה נחשב לדמות לא שגרתית במטכ"ל הגרמני. הוא ניגן בצ'לו, והיה חבר בכנסיית "כריסצ'ן סיינטיסט". בעידודה של אשתו, הוא גילה עניין רב במאגיה ובחיים שלאחר המוות, ועמד בקשר עם רודולף שטיינר. מולטקה גם סבל מהתקפי מלנכוליה חוזרים ונשנים שהקשו על תפקודו.
שלמה שיף

ביוגרפיה

נולד בקישינב שבבסרביה ובשנת 1910 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. למד בבית הספר "עזרא" עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה וגירושו עם משפחתו למצרים, אז התגייס לגדוד נהגי הפרדות, בו היה חבר בשנים 1915–1916 ומטעמו השתתף בלחימה בגליפולי. לאחר מכן חזר למצרים ולמד בבית הספר האנגלי באלכסנדריה, בשנים 1916–1921 שירת בגדוד העבודה המצרי (כוח מסייע לצבא הבריטי) ואחר כך התגייס לחיל ההנדסה המלכותי של הצבא הבריטי איתו חזר לשטח הארץ. תקופה קצרה עבד עבור ממשלת המנדט במחלקה לעבודות ציבוריות כמפקח על סלילת כבישים בגליל העליון.
בשנת 1924 התגייס למשטרת המנדט בדרגת סרג'נט. כעבור שנה הועלה לדרגת סגן מפקח ותוך זמן קצר הועלה לדרגת מפקח. בשנת 1932 מונה לעוזר מפקח המשטרה המחוזית ביפו. בשנת 1934 הועלה לדרגת קפטן והועבר למשטרת תל אביב. בראשית המרד הגדול היה אחראי על השיטור בכפרים במחוז תל אביב ולאחר מכן במחוז השרון. בשנת 1937 נשלח לאנגליה והשתלם בקרימינולוגיה, ביולוגיה וצילום. כל אותן שנים עמד בקשר עם ארגון ההגנה וסייע לפעילותו.
בשנת 1940 הועלה שיף לדרגת מייג'ור ומונה למפקד משטרת תל אביב. הוא היה היהודי הראשון מבין המצטרפים למשטרת המנדט שהגיע לדרגה זו.
ב-20 בינואר 1942 יצא בראש חוליית סיור לבדיקת פיצוץ שאירע בדירה, אשר מאוחר יותר התגלה כפעולה של מחתרת לח"י נגד קצינים בריטים ממחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט. הפיצוץ נועד למשוך כוחות ביטחון ודלת הדירה מוקשה. שיף נהרג במקום ויחד איתו שני קצינים נוספים.
בתקופת שירותו הוענקה לו חברות במסדר האימפריה הבריטית.
שיף נקבר בבית הקברות נחלת יצחק בתל אביב בטקס משטרתי. הותיר אישה ושני בנים. שירו של נתן אלתרמן "השוטר" פורסם לזכרו.
גיסו היה ברוך גופר.
פופיXי

תקציר העלילה

הסדרה מספר על חייהם של הפיקסים החיים בעיר פיקסי, שם הם חיים יחד עם חיות קסומות, גמדים ושדונים. השדונים שונאים את הפיקסים, ולכן כל פעם הם מנסים לפגוע בהם ולקלקל את חייהם. במהלך הסדרה הפיקסים זוכים לכוח המכונה "מג'יק פופ", כדור קסום אותו מקבלים מעץ החיים לאחר שהם משתמשים בכישרון שלהם לטובה. את המג'יק פופ לא ניתן להעביר לאף אחד, והוא מאפשר לפיקסים לקבל שינוי קסום. בעזרת המג'יק פופ הפיקסים יכולים לטפל בבעיות שונות ולהילחם מול השדונים.

הפקה

במאי 2009, חברת "Rainbow S.p.A" הודיעה שהיא הולכת להוציא את הסדרה. איג'יניו סטראפי החליט ליצור לפיקסיות סדרה נפרדת מכיוון שהדמויות זכו לאהבה רבה מהצופים. קהל היעד העיקרי של הסדרה הוא ילדים בגילאי 5-9. לדברי פרנצ'סקו ארטיבאני, אחד הכותבים של הסדרה, "פופיXי" נועדה להציג את הפיקסיות בעולמם. הסדרה רוצה להעביר מסר שלכולם יש כישרונות, אך כדי להגשים אותם צריכים להיות בעלי ביטחון. היוצרים מיקדו את הסדרה לא רק לבנות, אלא גם לבנים. הצוות הצליח ליצור סדרה שונה ממועדון ווינX מבחינת הדיאלוגים, המקומות והדמויות הלא שגרתיות. יצירת הסדרה ארכה יותר משנה.
גאץ'

יהודי גאץ'

קהילה יהודית מאורגנת בכפר מתועדת מראשית המאה ה-19. בסוף המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי היישוב לארצות הברית, ובשנת 1892 אף הוקמה בניו יורק אגודה של יוצאי הכפר.
בשנת 1921 נמנו בכפר כ-230 יהודים, כמחצית מתושביו.  
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים מהסביבה, בשל מיקומו על הדרך לביאליסטוק, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם. עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים במחצית ספטמבר 1939 נרצחו כ-50 מיהודיו במקום, והיתר גורשו ליישובי הסביבה, שם רובם נספו.
עבדות בסין

עבדות בסין היא תופעה רבת שנים שהשפיעה על מיליוני אנשים במדינה זו, וממשיכה להשפיע גם במאה ה-21. ב-2007 נודעה "שערוריית העבדים הסינים", בה תוארה עבדותם של אלפי סינים, ובהם ילדים, שנחטפו והוכרחו לעבוד במפעלי לבנים. עבדות בסין כוללת גם שעבוד מקומי וקיבוץ נדבות בכפייה,, וכן ניצול מיני של נשים וילדים.

היסטוריה

בזמן שושלת שאנג, כ-5% מהאוכלוסייה שועבדו. בזמן שושלת צ'ין, עבדים גברים הוכרחו לעבוד על פרויקטים כמו צבא הטרקוטה. חלק מהעבדים היו אנשים שהורשעו בפשעים כמו אונס ועונשם היו עיקור כפוי ושיעבוד. הקיסר ואנג מאנג אסר על עבדות, אבל איסור זה בוטל לאחר מותו. בזמן שושלת טאנג, היה מחסור בנשים באוכולוסייה, שגרם לסחר בנשים עם הקוריאנים. בזמן שושלת מינג נאסרה העבדות, אך למרות זאת היא המשיכה בפועל. בזמן שושלת צ'ינג גברה תחילה העבדות בסין, אך ננקטו צעדים למלחמה בעבדות.
מריון מצוי

תפוצה ומרחב מחיה

תפוצתו העולמית כוללת את מדינות המזרח התיכון, וכן חלקים מטורקיה, איראן, עיראק וגיאורגיה. בישראל הוא נפוץ בגולן, בגליל, בכרמל, ב מישור החוף ובשפלה, בהרי יהודה והשומרון ובעמקים.
המריון המצוי חי במחילות בעלות פתחים אחדים שעומקן 50 ס"מ ויותר. מכיוון שבכל מחילה מוצאים בדרך כלל רק פרט אחד בוגר, סביר להניח שהמריון המצוי הוא יחידאי.

תיאור החיה

המריון המצוי מגיע לאורך של 100 - 155 מ"מ (למעט הזנב). אורך זנבו שווה לאורך גופו.
למריון המצוי בולה שמיעתית קטנה בהרבה מזו של סוגי מריונים אחרים. זנבו צבעוני ובקצהו ציצת שערות שחורה, שאורכה כרבע מאורך זנבו.
הרגליים האחוריות של המריון ארוכות מהקדמיות, ושריריהן מפותחים מאוד.
צבע פרוותו של המריון המצוי משתנה בהתאם לאזור המחיה: באזורים צפוניים ולחים הפרווה כהה (אפורה או חומה), ואילו באזורים חמים, פרוותו צהובה-אפורה.

התנהגות

המריונים המצויים הם פעילי לילה, וביום הם חבויים במחילות טבעיות או במחילות שהם כורים בעצמם. רגליהם האחוריות הארוכות והשריריות מאפשרות להם לבצע קשת של התנהגויות אופייניות, ובהן עמידה על רגליים אלה על מנת לסקור את הסביבה, ריצה קצרה באמצעות רגלים אלה, ותיפוף באמצעותן בשעת סכנה ליצירת קול אזעקה, ובשעת התרגשות, ככל הנראה לצורך תקשורת עם מריונים שבסביבה. כאשר הם ממהרים, המריונים מסוגלים להתקדם בקפיצות.

מזון

כמו שאר חברי משפחת הגרביליים, המריון המצוי ניזון מעלים ומזרעים שונים. אף על פי שהמריון חי במחילות, הוא אינו מאחסן שם מזון.
בחיפוש אחר מזון, מתרחק המריון למרחק עשרות מטרים ממחילותיו. לעיתים המריון ניזון מגידולים חקלאיים. במקרים כאלה, הוא מעדיף לנוע לאורך קווי הזריעה, ולכן לרוב אין קרחות בגידולים אלא דילול. הגידולים העיקריים שיכולים להיפגע מהמריון הם דגנים, קטניות ואגוזי אדמה. עיקר הנזק נגרם בשלבים הראשונים של הצמיחה.
חלק מהמריונים מסוגלים לחיות חיים שלמים ללא מים ולקבל נוזלים באמצעות הלחות שבמזון. תכונה זו מאפשרת להם לעבור תקופות בצורת, כשאין צמחייה באזור. עם זאת, הם אינם מסוגלים להתרבות כאשר הם מסתפקים בתזונה כזו, ועליהם לאכול מזון ירוק על מנת להתרבות.

רבייה

המריון המצוי מתרבה במשך כל השנה. בכל המלטה הנקבה ממליטה 1–8 גורים ומטפלת בהם לבדה. הגורים נולדים עירומים ועיוורים, פוקחים את עיניהם בגיל 12–13 יום ומגיעים לבגרות מינית בגיל שלושה חודשים. משך ההיריון נמשך 25 ימים.
דורין גויאן

ראשית הקריירה

גויאן התחיל את הקריירה שלו בפורסטה פלטיצ'ן ובשנת 1997 הצטרף לקבוצת המילואים. שנתיים לאחר מכן, הוא הצטרף לקבוצה הראשונה. בשנת 2000 הושאל לגלוריה בוזאו במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרומנית. גויאן חזר לפורסטה לאחר שירדה לליגה השנייה. ובינואר 2002 עבר לצילאו פיאטרה ניאמץ. בעונת 2003/2004 ירד עם המועדון לליגה השנייה, ובקיץ 2004 חתם בבקאו.

סטיאווה בוקרשט

ב-4 במרץ 2005, גויאן חתם על חוזה לחמש שנים בסטיאווה בוקרשט. ב-15 בספטמבר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-3 נגד ואלרנגה. הוא הבקיע גם במשחקים נגד לאנס, האלמסטד והירנביין. הוא הבקיע בהפסד 4-2 נגד מידלסברו בחצי גמר גביע אופ"א, בסיומו הודחה סטיאווה מהמפעל.
בעונת 2007/2008 הבקיע פעמיים במוקדמות ליגת האלופות נגד זגלבינה לובין ובאטה בוריסוב ועזר לקבוצתו להעפיל לשלב הבתים של המפעל. בעקבות יכולתו הטובה של גויאן, מועדונים רבים כמו שטוטגרט, בורוסיה דורטמונד, מנצ'סטר יונייטד גילו בו עניין אך בסופו של דבר נשאר בסטיאווה. ב-16 באוקטובר 2007 סטיאווה השלימה את העברתו של גויאן לאחר ששילמה עוד מיליון אירו לבקאו. ב-24 באוקטובר 2007 ענד לראשונה את סרט הקפטן במשחק נגד סביליה.

פאלרמו

ב-6 באוגוסט 2009, עבר לפאלרמו תמורת 2 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד רומא. הוא שימש בעיקר כמחליף עבור צ'זארה בובו וסימון קיאר.
בקיץ 2010 עזב קיאר את פאלרמו וגויאן תפס את מקומו, אך בגלל פציעות לא שיחק ברוב שלבי העונה וסיים אותה רק עם 22 הופעות בכל המסגרות, 16 מתוכן בליגה. בינואר 2011 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בפאלרמו נגד מילאן.

גלאזגו ריינג'רס

ב-25 ביולי 2011 חתם בגלאזגו ריינג'רס. ב-30 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד סנט ג'ונסטון. באוגוסט 2011 נפצע בגיד הברך ונעדר חודש וחצי מהמגרשים, וחזר ב-18 בספטמבר 2011. כעבור שלושה ימים הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 3-2 נגד פלקירק בגביע הסקוטי.
ביוני 2012 המועדון הכריז על פירוק וירידה לליגה השלישית וגויאן שוחרר מהמועדון.

ספציה

באוגוסט 2012 הושאל לספציה מהסרייה ב'. לאחר שהושאל לספציה, גויאן נשבע שיחזור לריינג'רס בעתיד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד ויצ'נזה. ב-17 בנובמבר 2012 דחף את השופט במהלך ההפסד 3-2 נגד ג'ובה סטביה והורחק ל-4 משחקים. ב-23 בדצמבר 2012 גויאן הבקיע את השער הראשון שלו עבור המועדון בהפסד 3-2 נגד פדובה.

אסטרס טריפוליס

ב-21 ביולי 2013 חתם לשנתיים באסטרס טריפוליס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עם המועדון ב-18 באוגוסט 2013 בתיקו 3-3 בבית נגד פאס ג'יאנינה.

קריירה בינלאומית

ב-16 בנובמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה במשחק ידידות נגד ניגריה. ב-7 באוקטובר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד בלארוס. גויאן העפיל עם הנבחרת ליורו 2008 ואף לקח חלק באליפות.
לזכותו של גויאן 5 שערים בנבחרת ב-52 הופעות.
אנציקלופדיה אוצר ישראל

כתיבת האנציקלופדיה

האנציקלופדיה הוּצאה לאור על ידי יהודה דוד אייזנשטיין (בעל האוצרות), בניו יורק בין השנים 1907–1913. 
שנים ספורות לפני הוצאתה לאור של אנציקלופדיה אוצר ישראל יצאה לאור בניו יורק האנציקלופדיה היהודית. אייזנשטיין, שכתב לא מעט ערכים באנציקלופדיה היהודית, לא היה מרוצה מהאופי הכולל שנשאה האנציקלופדיה היהודית. לאור זאת החליט איזנשטיין להוציא לאור אנציקלופדיה בעלת גוון מסורתי יותר, כך באה לעולם האנציקלופדיה אוצר ישראל. לצד עבודתו של איזנשטיין כעורך של האנציקלופדיה, הוא אף כתב כשליש מהערכים המופיעים בה. 
במבוא לאנציקלופדיה מצוינים גם צבי הירש ברנשטיין, אברהם חיים רוזנברג וד"ר גוטהרד דויטש כמי שהשתתפו בכתיבת האנציקלופדיה. כמו כן, השתתפו כותבים חשובים נוספים בכתיבת ערכים לאנציקלופדיה, בהם רבנים כמו הראי"ה קוק, הרב חיים הירשנזון, הרב יעקב משה טולידאנו, הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי, וחוקרי מדעי היהדות כמו ד"ר מרדכי מרגלית, מאיר איש-שלום, זאב (וילהלם) באכר, יעקב בצלאל לויטרבך, שמואל אברהם פוזננסקי, נחום סלושץ, נחמן סירקין ולוי גינצברג.
בנוסף להוצאה הראשונה בניו יורק, האנציקלופדיה יצאה גם בשתי מהדורות נוספות. אחת מהן במהדורה משותפת ל-'שאפירא וואלנטין ושותפיו' לונדון ולהוצאה עברית 'מנורה', ברלין–וינה בשנת (1924). 
"אוצר ישראל" ראתה את המחקר המודרני במדעי היהדות כהשערות שטרם הוכחו וכמדע שלא הגיע לפרקו, ולכן העדיפה להסתמך על יסודות המסורת היהודית. כך, למשל, ביקורת המקרא מוזכרת באנציקלופדיה רק בערך מיוחד הנקרא 'בקורת'. רעיונותיהם וטענותיהם של חכמי ביקורת המקרא לא מובאים בערכים ספציפיים העוסקים במקרא עצמו.

היחס לאנציקלופדיה

למעט ערכים מסוימים, האנציקלופדיה 'אוצר ישראל' לא נחשבת למדויקת מבחינה מדעית אך למרות זאת היא זכתה לתפוצה רחבה.
האנציקלופדיה ספגה ביקורת מסוימת בחוגי היהדות החרדית שכן חלק מעורכיה לא היו שומרי מצוות והיא "איננה נקייה מדברי אפיקורסות".
למרות זאת האנציקלופדיה נמצאת עד היום בשימוש בבתים דתיים וחרדיים רבים ודפוסי צילום שלה מודפסים מעת לעת. ישנה אף עדות שהאדמו"ר מסאטמר רבי יואל טייטלבוים החזיק את האנציקלופדיה בספרייתו, אם כי באחד המדפים התחתונים המוצנעים. גם יחסם של הרבנים לספר זה מאז ועד ימינו איננו אחיד.
ביקורת מכיוון שונה הושמעה על ידי הסופר י. ח. טביוב, אשר גרס שהאנציקלופדיה 'מסורתית' מדי ונותנת מקום רב מדי להלכה ולדברי חז"ל ובכך לא ממלאת תפקיד חינוכי ראוי של קידום ערכי תנועת ההשכלה ('הצפירה', תרע"ב, גיליון מס. 27-28).
היסטספס

ווישטספה (Vishtaspa; נולד ב-550 לפנה"ס) הידוע בשמו היווני היסטספס (Ὑστάσπης / Hystaspes) היה אחשדרפן פרסי האחראי על באקטריה (Bactria) ועל פרסיס (Persis), ואביו של דריווש הראשון (מלך פרס לאחר כנבוזי השני).
כבנו של ארסמס, היה היסטספס חבר בית המלוכה האחמני. הוא היה הנציב של פרסיס תחת שלטונו של כנבוזי השני וכנראה גם תחת שלטונו של כורש הגדול. הוא ליווה את כורש במסעו נגד מסגתה (Massagetae), אך נשלח חזרה לפרסיס. שם נדרש להשגיח על דריווש בכורו, שכורש חשש כי הוא עומד למרוד בו בעקבות חלום שחלם.
חוץ מדריווש, היו להיסטספס שלושה בנים, ארטבנוס (Artabanus), ארטנס (Artanes), וארטפרנס (Artaphernes).
ההיסטוריון הרומי אמיאנוס מארקלינוס הכתיר אותו כראש המאגים שהיו מאמיני הזורואסטריות. הוא גם תיאר כיצד למד בהודו תחת הברהמינים.
שמו של היסטספס אף מופיע בכתובות בפרספוליס.
יחסי בנגלדש–קירגיזסטן

כלכלה

בנגלדש וקירגיזסטן גילו עניין רב בהרחבת הפעילות הכלכלית בין שתי המדינות. בנגלדש הביעה עניין בייבוא ​​כותנה בתפזורת מקירגיזסטן לתעשיית הטקסטיל שלה. בגדים, תרופות, תכשיטים ומוצרים חקלאיים זוהו כמגזרים פוטנציאליים להגדלת הסחר וההשקעה בין בנגלדש לקירגיזסטן.
בשנת 2013, משלחת מסחר מבנגלדש, בראשות מזכיר המסחר מאבוב אחמד, ביקרה בקירגיזסטן על מנת לחקור דרכים אפשריות להגדלת הסחר וההשקעה ההדדית. כמו כן, הטלת מס כפול זוהתה כמכשול להרחבת הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות.

חינוך

תחום החינוך זוהה כתחום פוטנציאלי לקידום שיתוף הפעולה ההדדי בין בנגלדש לקירגיזסטן. קירגיזסטן הביעה עניין במתן מלגות לסטודנטים בנגלים הלומדים במוסדות להשכלה גבוהה בקירגיזסטן.

תרבות

בנגלדש וקירגיסטן זיהו שיתוף פעולה תרבותי כדרך חשובה להרחבת הקשרים הבילטרליים ביניהן. בשנת 2014 נחתם מזכר הבנות בין שתי המדינות שמטרתו לארגן ימי תרבות משותפים בין בנגלדש לקירגיזסטן.

יחסים דיפלומטים

בנגלדש מחזיקה בקונסוליה בבישקק. מאידך, קירגיזסטן מחזיקה בקונסוליה בדאקה.
ג'מימה רופר

ביוגרפיה

רופר נולדה בהאמרסמית' שבלונדון, בתו של כתב הטלוויזיה אליסון רופר. היא למדה בבית הספר "רדקליף" בצ'לסי ואחר כך בבית הספר "גודולפין ולאטימר". תוך כדי עבודה על הסדרה "החמישייה הסודית" עברה את בחינות ה-GCSEs . אחר כך למדה ב-MPW sixth form college וסיימה בחינות A levels. בגיל 19 קנתה לראשונה דירה לעצמה.
כבר בגיל תשע הביעה רופר את שאיפותיה להיות שחקנית והיא יצרה קשר עם סוכן. התפקיד המקצועי הראשון שלה היה בסרט "The Higher Mortals" משנת 1993, וב-1994 שיחקה בסרט "Willie's War". ב-1996 הופיעה בתפקיד ג'ורג' בכל הפרקים בסדרה "החמישייה הסודית" לפי ספריה של איניד בלייטון.
אחרי מספר תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה בריטיות, הופיעה רופר בתפקיד ניקי בסדרת הנעורים הפופולרית של ערוץ 4 "כזה כאילו". הסדרה שודרה בהצלחה במשך שלוש שנים. הופעתה הבאה הייתה בסדרת הדרמה העל טבעית "הקס" בתפקיד רוח הרפאים תלמה. הסדרה "הקס" שודרה בערוץ Sky One במשך שתי עונות בשנים 2004 ו-2005.
הופעת הבכורה של רופר בהוליווד הייתה בסרט "הדליה השחורה". ב-2008 כיכבה במיני-סדרה "אבודה בעולמה של ג'יין אוסטן", ושיחקה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "פוארו". עוד באותה שנה שיחקה בתפקיד ראשי ב-"Her Naked Skin", מחזה חדשה שהועלה בתיאטרון הלאומי. בדצמבר 2010 קיבלה רופר תפקיד במחזמר "Me and My Girl" שהוצג בתיאטרון קרוסיבל בשפילד, והופיעה לצדה של מרים מרגוליס.
עוד בתיאטרון הופיעה רופר במחזה "One Man, Two Guvnors" שקיבל ביקורות חיוביות. היא שיחקה גם במחזה "Blithe Spirit" ובמחזה "Breeders" בווסט אנד. ב-2011 שיחקה בקומדיית האימה הבריטית "מלון קלדוניה". ב-2013 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "אטלנטיס" בתפקיד מדוזה.
יד פריור

מאפיינים

יד פריור הוא ענק אדום עם סיווג ספקטרלי M0.5 III, מסתו גדולה ב-50% ממסת השמש ורדיוסו הוא פי 56 מרדיוס השמש כך שצפיפותו נמוכה מאוד. טמפרטורת פניו היא כ-3,775 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 185 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה, רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום, ויחד איתה עוצמת הארתו הכוללת היא יותר מפי 600 מעוצמת ההארה של השמש. לכוכב יש מתכתיות גדולה יחסית ושכיחות היסודות הכבדים מהליום על פניו היא כפולה משכיחותם על פני השמש. נראה שבהירותו של יד פריור משתנה במספר מאיות של דרגת בהירות והוא מסווג כחשוד ככוכב משתנה.
השיטה השווייצרית

השיטה השווייצרית היא שיטת תחרות בשחמט. השיטה שימשה לראשונה בתחרות שחמט שנערכה ב-1895 בציריך שבשווייץ, ומכאן השם "השיטה השווייצרית". וריאציות של השיטה משמשות בתחרויות ברידג', שבץ-נא וסקווש.

השיטה הדנית

זוהי וריאציה של השיטה השווייצרית המשמשת בתחרויות קבוצות בברידג'. השוני בינה ובין השיטה השווייצרית הוא שבסיבוב האחרון קבוצה יכולה לשחק נגד קבוצה שכבר שיחקה נגדה בסיבוב קודם.

סיום התחרות

השחקנים מדורגים לפי כמות הנקודות שהם צברו (מקום ראשון הוא בעל הניקוד הכי גבוה, מקום שני הוא בעל הניקוד השני הכי גבוה וכו'),
במקרה של תיקו משתמשים בשובר שוויון, בדרך כלל בשיטת בוכהולץ.
אסטרחן

היסטוריה

לפי חלק מהחוקרים, התקיימה באזור אסטרחן בירת ממלכת הכוזרים איטיל מהמאה ה-6 עד למאה ה-10. אסטרחן המודרנית נזכרת לראשונה ב-1333 בספרי הנוסע הנודע אבן בטוטה, כבירת אורדת הזהב בשם חג'י-טרחן (حاجی - ‌ترخان). בתקופה זו שימשה העיר כצומת דרכים חשוב מאירופה להודו ולפרס וכן מהדרום לנסיכויות הרוסיות. ב-1395 נכבשה על ידי טמרלן והוחרבה בחלקה. מ-1456 משמשת כבירת החאנות אסטרחן עד שנכבשת על ידי איוואן האיום, נסיך מוסקבה, ב-1556. החנאט אסטרחן כשלעצמו היה נסיכות חלשה המבוססת על שבטים נוודים. ב-1558 הועברה העיר לגדתו השמאלית של הוולגה, כדי שיהיה קל יותר להתגונן בפני הנוודים. שנה זו נחשבת לשנת ייסוד העיר המודרנית. ב-1599 הגיע מספר אוכלוסיית העיר ל-5000. בין 1606 ל-1607 הוחזקה העיר על ידי אנשיו של איוואן בולוטניקוב, מנהיג מרד האיכרים ב"תקופת הצרות" ברוסיה, אך ב-1607 נפלה לידי חיילי הממשלה של וסילי שויסקי שערכו טבח בתושבים על תמיכתם במורדים. ב-1670 כבש את העיר מנהיג מרד הקוזקים נגד השלטון הרוסי, סטפן ראזין. כוחותיו החזיקו בעיר כשנה, עד שחזרה לשלטון הצאר. ב-1692 נספו במגפת דבר 10,000 מתושבי העיר, שאוכלוסייתה הייתה 16,000 איש.
ב-22 בנובמבר 1717 הקים פטר הגדול את הגוברניה של אסטרחן, וקבע את אסטרחן כבירתה. ב-1775 התחולל ליד אסטרחן הקרב האחרון בין ימליאן פוגצ'וב לחיילי רוסיה, שבו הובס פוגצ'וב סופית והוסגר לחיילים הרוסיים לאחר הקרב. ב-1888 היו בעיר 74,000 תושבים, מתוכם 8,800 מוסלמים, ברובם טטרים. ב-1900 הגיע מספר אוכלוסיית העיר ל-122,000.
שמונה משפחות של סובוטניקים מאסטרחן שעלו לארץ ישראל נמנו בשנת 1902 עם מקימי המושבה אילניה בגליל התחתון.
בפברואר 1918 כבשו הקומוניסטים את העיר והכריזו על סיפוחה לרוסיה הסובייטית, אך ב-1919 ניסו הלבנים להחזירה לשליטתם וליד העיר ניטשו קרבות קשים, שבסופם ניצחו האדומים והעיר נעשתה סובייטית סופית. בין 1920 ל-1934 הייתה אסטרחן חלק ממחוז וולגה התחתית עם סרטוב בירתה. מ-1934 עד 1943 הייתה אסטרחן חלק ממחוז סטלינגרד. ב-1943 הוקם מחוז אסטרחן בגבולותיו הנוכחיים. בתקופת מלחמת העולם השנייה שימשה העיר כמרכז לאספקה לצבא שנלחם באזור הקווקז, וכן הועברו דרך העיר חומרי אספקה גם לקזחסטן ולרוסיה המרכזית. הגרמנים הגיעו עד 100 ק"מ מהעיר ותקופה מסוימת הפציצו אותה.
בשנת 2008 העיר חגגה 450 שנה להקמתה.

פוליטיקה

המשרה הבכירה ביותר בעיר הוא ראש עיריית אסטרחן, אזרח הפדרציה הרוסית שחי באסטרחן ונבחר לתקופת כהונה של 5 שנים. מ-20 בדצמבר 2011 עד 22 בנובמבר 2013 כיהן מיכאיל סטוליארוב. לאחר מעצרו ואדמתו בחשד לשחיתות לממלאת מקום ראש העיר מונתה אירינה יגורובה — שכיהנה קודם סגנית ראש העיר לענייני משפט. לאחר בחירות לעירייה שנערכו ב-2015 מונתה ילנה סמיונובה לתפקיד ראשת העיר, שקודם לכן עמדה בראש הדומה העירונית של אסטרחן, הגוף המחוקק של העיר. במרץ 2015 היא הוחלפה על ידי אולג פולומורדווינוב, שמילא תפקיד זה עד אוקטובר 2018. בבחירות לראשות העיר שנערכו באותה שנה נבחרה מועמדת מטעם רוסיה המאוחדת, אליונה גובאנובה.
הדומה העירונית היא הגוף המחוקק בעיר ומורכב מ-35 חברים, הנבחרים מדי 5 שנים.