google/wiki40b huggingface dataset:
איזבלה, נסיכת פורטוגל

ביוגרפיה

איזבלה נולדה ב-24 באוקטובר 1503 בליסבון, למנואל הראשון, מלך פורטוגל ולמריה מאראגון, מלכת פורטוגל, בתם של פרננדו השני, מלך אראגון ואיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה. איזבלה נקראה על שם סבתה איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה, ועל שם דודתה איזבלה מאראגון, מלכת פורטוגל, שהייתה גם אשתו הראשונה של אביה.
ב-10 במרץ 1526 התחתנה איזבלה בסביליה עם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והביאה איתה נדוניה גדולה מאוד. על אף שהנישואים היו נישואים פוליטיים, התאהב בה קרל והנישואים היו מאוד מוצלחים. בעת העדרויותיו של קרל מספרד בשנים 1529–1532 ו-1535–1539 שימשה איזבלה כעוצרת השלטון, והוכיחה את עצמה כפוליטיקאית מוכשרת.
ב-1 במאי 1539 מתה איזבלה, לאחר שילדה בן מת. מותה השפיע עמוקות על קרל, והוא לא התחתן שוב ולבש שחורים עד מותו. בשנת 1580 ירש בנה פליפה השני, מלך ספרד את ממלכת פורטוגל, במה שנקרא האיחוד האיברי.
ג'ורדן בארט

ביוגרפיה

כשהיה בן 14 אותר בארט על ידי מאתר כישרונות (סקאוטר).
בארט דיגמן, בין היתר, בקמפיינים של טום פורד, קלווין קליין, ורסצ'ה, רוברטו קוואלי ו-Moschino. הוא הופיע על השערים של ווג אוסטרליה ווג טורקיה (הגבר היחידי בשנת 2017),‏ Magazine ‏10‏, The London Times ו-Numéro.
בדצמבר 2016 בחר בו אתר Models.com לדוגמן השנה.
משחק מלחמה עסקי

משחק מלחמה עסקי הוא מתודולוגיה לשיפור תהליכי קבלת החלטות ושיפור מיומנויות התנהגות. לפיכך מבוסס על סימולציות ומשחקי תפקידים בעולם העסקי והמסחרי. מאז 1811 שירותי מודיעין, צבאות ומנהיגים פוליטיים השתתפו במשחקי מלחמה לצורך חיזוי והכנה עצמית של המהלכים שלהם. בדומה למשחקי מלחמה צבאיים, משחקי מלחמה עסקיים משפרים תחזיות טקטיות ותכנון אסטרטגי, אך בשונה מהם, משחקי מלחמה עסקיים עוסקים בקבלת החלטות בסביבות משתנות ובתנאי אי ודאות גבוהים בעולם העסקי כמו גם בשיפור כשירויות של עובדים ומנהלים בתחומים השונים בדגש על משא ומתן, ושיפור מוכנות עסקית לקראת משבר. משחקי מלחמה אף שונים ממשחקי מחשב ואינטרנט, המבוססים על משחקי פנטזיה ומדע בדיוני ומטרתם העיקרית היא משחק וחוויה. מדובר במשחק של בניית אסטרטגיה ייעודית ומותאמת שבתוכו ניתן לבחון התנהגויות וטקטיקות מיטביות.
משחקי המלחמה העסקיים משמשים לדרג ההנהלה בארגון כאמצעי נוסף ומשמעותי בהבנה כיצד צדדים שונים עשויים להגיב אחד לשני ולשינויים הסביבתיים. כמו כן משחקי המלחמה מאפשרים למשתתפים בהם לשפר את החשיבה העסקית שלהם, לשפר את ההבנה של מורכבות הסיטואציה, את העומק של כלל השחקנים העסקיים המעורבים והקניית כלים ומיומנויות לעתיד. היתרון המשמעותי ביותר של משחקי מלחמה עסקיים הוא היכולת לפתח אסטרטגיות מותאמות מציאות בצורה אופטימלית, לחזות תוצאות עתידיות ולהשפיע עליהן.

הגדרה

משחק מלחמה הוא משחק תפקידים מורכב אשר תכליתו להבין את ההתנהגות והחשיבה של הצד השני ושלנו כדי למקסם את התהליך של הצד המקיים אותו ואת התוצאות העתידיות. מדובר באירוע סימולטיבי אינטראקטיבי מתגלגל המדמה חוויה מציאותית-אותנטית, רלוונטית ומורכבת ככל האפשר המבטאת את האתגר אל מולו ניצבים. הנחת המוצא העומדת במהות המשחק היא כי רק התנסות מציאותית מאתגרת ורלוונטית תגרום למקבל ההחלטות להעריך מראש באופן איכותי מה באמת עומד לקרות באתגר אל מולו הוא ניצב – "לעשות את" במקום "לדבר על".

היסטוריה

שימוש במשחקי לוח המדמים משחקים מלחמה החל במזרח הרחוק, בהודו ובסין כבר בעת העתיקה. בתקופה מאוחרת יותר משחק השח-מט שימש כמשחק לוח אשר היווה מעין פריצת דרך בתחום משחקי המלחמה. הטרנספורמציה הצבאית למשחקים אלו החלו סביב שנת 1811 בצבא הפרוסי. המשחק נקרא באותה תקופה "Kriegspiel", ובעברית, משחק מלחמה. 
החל מסוף המאה ה-19 ולאור התוצאות של מלחמת צרפת-פרוסיה, צבאות נוספים באירופה החלו לעסוק במשחקי מלחמה. הגרסה האמריקאית נוסדה ב-1882 והיא שכללה את המשחק באופנים משמעותיים. השימוש הנרחב במשחקי מלחמה ערב פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוביל לתוצאות מרשימות ברוב הקרבות של הצבאות אשר עשו בו שימוש. 
אף על פי-כן השנים שבין מלחמות העולם אופיינו בשימוש פוחת במשחקי מלחמה, בעיקר בקרב בריטניה וארצות הברית. הצבאות הנ"ל אמנם פיתחו תאוריות חדשות למשחקים אלו אך לא עשו בתאוריות האלו שימוש. החל מסוף מלחמת העולם השנייה ועד ימינו השימוש במשחקי מלחמה התרחב ונעשה משוכלל יותר. גישות רבות אשר היו מזוהות עם העולם הצבאי חדרו לתחומים שונים ומגוונים, ובניהם גם לתחום העסקי. כיום יותר ויותר ארגונים עסקיים בוחרים לעסוק במשחקי מלחמה, על מנת לחזות תוצאות עתידיות ולדמות משברים פוטנציאלים, לצורך התכוננות יעילה יותר והתמודדות ראויה עם עיתות משבר.
קוד פוזיטיבי

קוד פוזיטיבי היא מערכת שנועדה להתריע מפני חטיפת מטוסים. 
המערכת פותחה על ידי חברת אלביט מערכות, לאחר שהוזמנה על ידי משרד התחבורה הישראלי,  כלקח מפיגועי 11 בספטמבר.  נכנסה לשירות מבצעי בישראל ב-1 במרץ 2010. 
המערכת מבוססת על כרטיס חכם שנמצא ברשות הטייס המטיס כלי טיס אזרחיים. לקראת הנחיתה בארץ, אמור הטייס לשדר קוד זיהוי אישי וסודי אל מרכז בקרה שהוקם לשם כך בבית דגן. המערכת תופעל תחילה במטוסיהן של חמש חברות תעופה בטיסותיהן לנמל התעופה בן-גוריון בתל אביב - אייר קנדה, קונטיננטל איירליינס, דלתא איירליינס, יו אס איירווייז ואתיופיאן איירליינס, והכוונה היא להכניסה בהמשך לשימוש בכל מטוסי החברות הטסים לישראל. 
ניסויים מוקדמים במערכת החלו בשנת 2007, וניסוי מלא התקיים במשך כחודש, החל ב-4 במרץ 2009‏. סך הכל נבדקה המערכת בלמעלה מ-3,200 טיסות, ולאחר מכן תיקנה אלביט את הליקויים שהתגלו בה. 
עם זאת, ארגון חברות התעופה הבינלאומי (יאט"א), הפדרציה הבינלאומית של איגודי הטייסים (International Federation of Airline Pilots' Associations, IFALPA) ואיגוד הטייסים הישראלי הביעו התנגדות חריפה להכנסת המערכת לשימוש, ולדברי האחרון: 
"תרומתה לביטחון שולית ביותר, אם בכלל. בניגוד למה שמנסים להציג, יכולתה למנוע חטיפות מטוסים מוטלת בספק גדול. המערכת יוצרת שורה ארוכה של בעיות אחרות, הן בתחום הביטחון והן בתחום בטיחות הטיסה. בנוסף, עולה חשש כבד כי במצבי קיצון יביא השימוש במערכת להפלת מטוס תמים על יושביו."
 
לראיה מצביעים המתנגדים על שתי תקריות בהם הוזנקו מטוסי חיל האוויר לעבר מטוסי נוסעים בעת שקרבו לישראל, לטענתם בשל בעיות במערכת. התקרית הראשונה התרחשה באפריל 2007 (טיסת של חברת קונטיננטל איירליינס), והשנייה באפריל 2009 (טיסה של דלתא איירליינס), שלאחריה הסתבר כי חלה שגיאה בהפעלת המערכת. איגוד הטייסים הבינלאומי חזר על התנגדותו להפעלת המערכת, בכנס השנתי שלו שנערך בחודש מרץ במרקש.
מנהל אתר אינטרנט

הכשרתו של מנהל אתר אינטרנט

הכשרתו הטכנית של מנהל אתרי אינטרנט יכולה להיות מגוונת מאד ולגעת בנושאים כגון תפעול מערכות ניהול תוכן, עבודה עם קוד, עבודה עם תוכן ועוד, וטיב הניהול מושפע ישירות מכך.
ישנם אתרים המבוססים על קוד בלבד, בעוד אחרים מופעלים על גבי מערכת ניהול תוכן המטפלת בתהליכים עבור המשתמש. לכן, ההכשרה הדרושה ממנהל האתר נגזרת באופן ישיר מהתחומים עליהם הוא מופקד.
לעיתים, מנהל האתר יידרש להבין במושגים המרכיבים את תחומי "מאחורי הקלעים" של אתר האינטרנט - כלומר, תפעול השרת (על נגזרותיו), ידיעת קוד צד השרת הדרוש לתחזוקתו ועוד. במידה ומנהל האתר אמון על הזנת התכנים, יהיה עליו להכיר מושגים מתחומי השיווק והקופירייטינג - כתיבת תוכן, עריכה וכן הלאה. לעיתים אף יידרש להכיר עבודה בתוכנות לעיצוב גרפי, לצורך עיבודי התמונה הנדרשים.
במקרים בהם מדובר בחברה מסחרית ונושא קידום האתר עומד על הפרק, מנהל האתר יידרש להכיר מושגים מתחום זה - על מנת לבנות את התכנים כך שייסרקו בצורה מיטבית על ידי מנועי החיפוש השונים.
לפעמים, עבור גודל בינוני וגודל גדול, מנהל האתר צריך לתכנן כל אסטרטגיה החל עיצוב האתר, אופטימיזציה למנועי חיפוש, טיפול רשתות חברתיות, עושה נתונים & ניתוח תובנה, יצירת תוכניות שיווק, מציאת לקוחות חדשים עבור העסק.
קרן B612

קרן B612 (באנגלית: B612 Foundation) היא מוסד פרטי ללא כוונת רווח שמרכזה בארצות הברית ומטרתה הגנה על כדור הארץ מפגיעת אסטרואידים. היא מנוהלת בעיקר על ידי מדענים, אסטרונאוטים לשעבר ומהנדסים מהמכון למחקר מתקדם, אוניברסיטת סטנפורד, נאס"א ותעשיית החלל. הארגון פועל בשני מישורים: זיהוי גופים קרובי ארץ שעלולים להתנגש בכדור הארץ ולסכן את האנושות, ופיתוח אמצעים להסטת או השמדת גופים כאלו ברגע שהתגלו.
מקור שם הקרן בשמו של האסטרואיד ששימש ביתו של הנסיך הקטן בספר באותו שם מאת אנטואן דה סנט-אכזופרי.
ב-2012 הכריזה הקרן שהיא תתכנן ותבנה באופן פרטי טלסקופ חלל שיאתר אסטרואידים, בשם טלסקופ החלל זקיף. הטלסקופ מתוכנן לשיגור ב-2017–2018.
שהשמש תעבור עלי (אלבום)

האלבום

האלבום מקיף ומסכם 40 שנות קריירה של ארזי ומכיל 66 שירים החל מתקופת להקת הנח"ל בה שירתה שלוש שנים, שירים שהקליטה בהמשך באזרחות כשנטלה חלק חשוב בשלישיית שוקולד מנטה מסטיק ובמקביל, שיר שהוקלט בגרמנית כשהחלה את קריירת הסולו וניתן לה לאחר שהרשימה חברת תקליטים גרמנית בינלאומית בעקבות הנחיה בתחרות האירוויזיון שנערכה בירושלים בשנת 1979.
עוד באלבום שירים שהקליטה עבור פרויקטים במהלך השנים שלא נכללו באף אחד מאלבומיה, לצד להיטיה הגדולים מכל אלבומיה וגם שירים פחות זכורים ומוכרים שהופיעו בתקליטים ולראשונה רואים אור על גבי פורמט של דיסק. האלבום לוקט, נערך ונאסף על ידי ארזי עצמה ולצדה מנהלה האומנותי גברי מזור, שמלווה אותה כבר משנות ה-80 והעיתונאי לשעבר שלומי לאופר.
העבודה על האלבום הסתיימה לאחר שנה. עם זאת האלבום מכיל שלושה שירים ישנים שזכו לחידוש, שניים מתוכם יצאו כסינגלים לרדיו ועברו עיבוד מחודש כרמיקסים. לצורך קידום האלבום הוציאה לאור ארזי ב-15 בנובמבר 2010 את גרסת הרמיקס לשיר "שוב בתמונה", בעיבודו של דור דקל, שיר שנכלל במקור באלבומה הרביעי "דרישת שלום" והפך ללהיט גדול בזמנו ב-1986. הרמיקס זכה להצלחה רדיופונית, ובמיוחד זכה להצלחה ברשת ג' במצעדים השבועיים שם הגיע עד למקום הראשון בדצמבר 2010.
ב-1 בינואר 2011 ארזי הוציאה לאור את גרסת הרמיקס ל"באתי אליך" שנכלל אף הוא באותו אלבום והיה גם ללהיט. גם רמיקס זה זכה להצלחה רדיופונית והתברג במצעדי הפזמונים וברחבות הריקודים.
ב-4 בינואר 2011 יצא האלבום המשולש אל החנויות והפך לרב מכר בשבוע הראשון לצאתו. נכון לנובמבר 2011, נמכרו בלמעלה מ-15,000 עותקים והוא נחשב לאלבום אוסף מוצלח. הקלטה נוספת מחודשת היא של השיר "הביתה", שיצא במקור בשנת 1983 ונכלל באלבומה השני "מה נשמע", שיצא באותה שנה. לפני 8 שנים כתב אהוד מנור, מחבר השיר, בית נוסף לשיר שבוצע לצורך סיבוב הופעות של ארזי. אך השיר לא הוקלט בגרסתו המורחבת והושר רק בהופעות; לכן על גבי העיבוד המקורי הקליטה ירדנה שירה חדשה עם הבית החדש, גרסה המכונה "הביתה 2011".
השיר הוותיק ביותר באוסף הוא "חופים", שהוקלט בשנת 1971 במסגרת צוות הווי הנח"ל שהופיעו עם השיר בתוכנית טלוויזיה. לעומתו השיר החדש ביותר הוא "מכתב לנגה", שהוקלט עבור פרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל בשנת 2010 ליום הזיכרון. שירים שלא ראו אור קודם על גבי דיסק הם: "הפגישה (אח, פגישה שכזאת)", "חופים", "מלכתא", "סיני (Sinai)", "אני לא גרטה גרבו", "בלי דמעות", "שיר הערב מצלצל", "מילה קטנה", "תאורת חצר", "מה נשמע", "אחד ולתמיד", "לא נעצור" ו"שובי הרמוניקה".
וילהלם פון גלודן

ביוגרפיה

נולד במקלנבורג שבצפון גרמניה. אביו נפטר בגיל צעיר ואימו נישאה מחדש לעיתונאי השמרן וילהלם יואכים פון המרשטיין. גלודן נהג לטעון שהוא נצר לשושלת גלודן המפורסמת, אולם מעולם לא נמצאה ראיה בנושא. פון גלודן לא התעניין בפוליטיקה או בעיתונאות כמו אביו החורג. הוא החל ללמוד תולדות האומנות במכללת רוסטוק, אך זמן קצר לאחר מכן פרש ופנה ללימודי ציור במכללת וויימאר. לאחר שנה, ב-1878 נאלץ להפסיק את לימודיו עקב מחלת ריאות קשה, כנראה שחפת. רופא המליץ לו על עיירת נופש ומרפא, שם האוויר יבש יותר, בסיציליה. גלודן עבר לסיציליה והתיישב בטראומינה, עיירת חוף קטנה. הוא החלים מהמחלה, ונשאר בטראומינה כמעט כל חייו, מלבד תקופת מלחמת העולם הראשונה בה גורש לגרמניה (1915–1918). בזמן המלחמה שמר לו על הבית "איל מורו", העוזר שלו והנער שהרבה לצלם עקב המראה המיוחד שלו. לאחר המלחמה חזר לטראומינה ושם נפטר ב-16 בפברואר 1931.

קריירת הצילום של פון גלודן

הצילום החל אצלו כתחביב: בתחילת 1880 הוא פתח סטודיו לצילום והחל לצלם נערים בסגנון כפרי, ונחשב חלוץ של צילום באוויר הפתוח. אך רק ב-1895, כאשר אביו החורג איבד את הונו וגלודן הפסיק לקבל ממנו כסף, הוא נאלץ לפנות לכיוון מקצועי והחל למכור תמונות. זאת בעזרת הדוכס פרנץ פרידריך השלישי ממקלנבורג שווירן, שקנה לו מצלמה, הכיר אותו מילדותו והיה מעריץ נלהב ואספן גדול של עבודותיו. במפתיע, עבודותיו לא התפרסמו במחתרת למרות אופיים האירוטי- הם פורסמו במגזינים וקיבלו פרסים ברחבי העולם. נכון לומר שגלודן לא צילם רק נערים עירומים אלא גם פורטרטים, נוף ועוד. אבל גם צילומי העירום נתפסו אז כצילומי מחקר אתניים על הנערים בסיציליה.

תחומי עניין

גלודן היה ידוע בהערכתו לאומנות היוונית ולעם היווני. הוא צילם לא מעט מבנים יוונים עתיקים שהיו במרחק 2 ק"מ מביתו. אנשי טראומינה, שמוצאם היה יווני, ריתקו אותו. סגנון הצילום שלו הזכיר ברובו פיסול יווני, אבל דווקא חוסר ההתאמה בין נערי העיר העניים, דייגים ורועי צאן, לבין פסלי האלים, יצרו את הייחוד של התמונות.
ישנן גם תמונות ללא רעיון ספציפי, שיש בהן עיסוק ב"הרהורי הנער המתבגר", שהעבירו את הרעיון באופן משכנע במיוחד. כשרונו של גלודן היה בבימוי הנערים והעמדתם בתמונה. גם השימוש בפילטרים כדי להעניק לתמונות את המראה המדויק, ובאיפור גוף שגלודן עצמו יצר, הוסיפו לאיכות עבודותיו. ביתו של גלודן הפך ליעד תיירותי מוביל בטראומינה - עד אז, עיירה קטנה ונשכחת. בספר מבקריו אפשר למצוא רבים כאוסקר ויילד, אנטול פראנס, ריכרד שטראוס ,מלך אנגליה ואחרים. גלודן הקפיד לחלוק את התשלום שקיבל על התמונות עם המודלים שלו, מה שיכול להסביר את שיתוף הפעולה של התושבים עם התמונות האירוטיות לכאורה. הוא גם שלח ידו בצילומי נוף שתרמו לתיירות באזור ולתיעוד רעידת אדמה הרסנית במיוחד אשר התרחשה ב-1908. כל אלה גרמו לתושבים ולמצולמים לגלות סובלנות כלפיו, בתקופה שבה הומוסקסואליות לא זכתה ליחס סובלני.
בשיא הקריירה שלו, בין השנים 1890 - 1914, צילם כ-7000 תמונות גברים, ביניהם תמונות רבות של בוצ'יוני (הידוע כ"איל מורו"). על האחוזה, שנשארה בבעלותו של בוצ'יוני, פשטה המשטרה הפשיסטית ב-1933 וב-1936, ורוב רובם הושמדו או נעלמו כי נחשבו אירוטיות. עד היום נמשכת מלאכת השלמת חלקי תמונות של גלודן המפוזרות ברחבי העולם. גלודן נחשב כיום כפורץ דרך בתחום הצילום העירום הגברי: התמונות, שהצליחו למרות אופיין ההומוסקסואלי, השימוש בנערים צעירים והנגיעה בפורנוגרפיה סללו דרך לאמנים חשובים כגון רוברט מייפלתורפ ואנדי וורהול וזכו לרטרופרספקטיבות רבות, כמו למשל התמונה המפורסמת "קאינו" (caino).
בשם שמים: טייסת "האחת" במלחמת יום הכיפורים

אופי הכתיבה

הספר מבוסס בעיקרו על עדויות וראיונות אישיים שקיים המחבר עם הלוחמים והמפקדים שהשתתפו בקרבות. לצד הסיפור האישי ותיאורי הקרבות שניהלו אנשי צוות האוויר של טייסת 201, מתייחס הספר למלחמה הכוללת. לכול אורך הספר מציג המחבר את המתרחש במפקדות צה"ל ובקרב מקבלי ההחלטות הראשיים. הספר כתוב בצורה כמעט אישית, כאשר המחבר מנסה להיכנס לנבכי הדמויות שמרכיבות את הטייסת. הסיפורים האישיים, ההלצות והפחדים של אנשי הטייסת, מביאים תיאורים של אירועי המלחמה. כשאלו לעיתים אירועים קשים, של נטישות באוויר, נפילה בשבי האויב ואף נפילה בקרב של אנשי צוותות האויר.

מבנה הספר

הספר בנוי בצורה כרונולוגית מהתקופה שקדמה למלחמה, כאשר בחלקו הראשון הוא מתמקד בתקופה שבה הגיע לישראל מטוס הפנטום ("קורנס" בעברית). המטוס, שעשה את טבילת האש הראשונה שלו במלחמת ההתשה, היה נכס גדול לחיל האוויר הישראלי. זאת מפני שלראשונה היה בידי חיל האוויר מטוס על-קולי בעל יכולת נשיאה מרובה של חימוש וטווח טיסה גדול. הספר מציג את הבעיות שצצו בפני מקבלי ההחלטות בישראל לאחר הצבת כוחות הנ"מ רבים על ידי מצרים וסוריה בגבולות, שיצרו אזור מוכה טילים בו גם הפנטומים התקשו לפעול. מטרתו היא להכין את הקרקע עבור הקורא לאתגרים הקשים שתציב מלחמת יום הכיפורים בפני חיל האוויר הישראלי בכלל ובפני טייסת 201 בפרט. חלק הארי של הספר עוסק במאורעות המלחמה, והוא מחולק לימי הלחימה, בהם נעשה ניסיון לתאר את פעילות הטייסת בזירות הלחימה השונות.
פתק בבקבוק

פתק בבקבוק (נקרא גם מסר בבקבוק, או מכתב בבקבוק) הוא צורת תקשורת באמצעותה נשלח מסר בתוך כלי קיבול אטום (לרוב באמצעות בקבוק) וזאת מתוך כוונה, מחשבה או תקווה שיגיע בזמן בלתי-ידוע בעתיד לאדם כלשהו שיוכל לקרוא את המסר ואף לענות בחזרה. המסר נשלח לרוב על פני שטח מים נרחב (ים או אוקיינוס), תוך ניצול הציפה על פני הזרמים שיסחפו אותו לקו חוף במקום אחר על פני כדור הארץ. 

הזרמים מסוגלים להעביר בקבוק הצף על פני המים למרחקים המשתרעים על פני תבל, כך משפחה השליכה בקבוק לנהר האמבר בבריטניה וכעבור שנתיים היא קיבלה תשובה מטובאלו שבאוקיינוס השקט. עם זאת, הסבירות שאכן בקבוק שכזה יימצא על ידי אדם היא נמוכה מכיוון שרוב קווי החוף בכדור הארץ אינם מיושבים וזאת בהנחה שהבקבוק אכן מגיע לקו החוף.

היסטוריה

אמצעי זה קיים עוד מימי קדם, שכן כלי קיבול אטומים צפים על פני המים באופן פשוט יחסית ואין צורך בטכנולוגיה מיוחדת מרגע שיש כלי קיבול שניתן לבודד אויר בתוכו. המקרה המתועד הראשון הוא מסביבות שנת 310 לפנה"ס אז שלח הפילוסוף היווני תאופרסטוס בקבוקים על פני המים כדי להראות כי הים התיכון נוצר באמצעות כניסת מים מן האוקיינוס האטלנטי. 

אף על פי שהיו שימושים צבאיים כבר מהמאה ה-16, צורת תקשורת זו מצד יחידים החלה רק עם היכולת לתקשר באמצעות הדואר הימי או אמצעים טכנולוגיים יותר מאוחרים. לפני כן, לא היה לכך שימוש מכיוון שלא היה ניתן למצוא דרך להחזיר מענה למוען. כמו כן, עד תחילת המאה ה-20 השימושים היו כמעט רק למקרה של קריאת מצוקה בעת טביעת אוניה. הפתק בבקבוק שהחזיק את הזמן הרב ביותר ונמצא הושלך בשנת 1784 בעת טביעת ספינה יפנית במימי האוקיינוס השקט ונמצא כעבור 151 שנים, בשנת 1935, בכפר הירטורמורה שביפן על ידי אוספי אצות. 
החל מתקופות יותר מאוחרות לא נמצא לשיטה זו כל שימוש מעשי, אם כי יש לכך השלכות תרבותיות שקשורות במחשבות של הלא-נודע ועל יד הגורל שתקבע מי הצד השני שיקבל את הפתק. בתחילת המאה ה-20 נעשו מחקרים על זרמי הים ובד בבד גם נשלחו מכתבים אל עבר קשר עם הלא נודע, בשנת 2015 נמצא בגרמניה בקבוק שהושלך בים הצפוני בין 1904 ל-1906.
ננו-חוט

ננו-חוט הוא חומר שבשניים מממדיו הוא בסדר גודל ננומטרי, ורק "הממד הארוך" שלו אינו ננומטרי. ננו חוטים עשויים להועיל כמוליכים למחצה; אולם טרם התגלה מלוא המידע שיאפשר את השימוש המלא בהם בתעשיית האלקטרוניקה והאלקטרואופטיקה.

מחקרים

פרופ' ארנסטו יוסלביץ וחברי קבוצת המחקר שלו במכון ויצמן למדע, גילו דרך לגדל ננו-חוטים של חומר מוליך למחצה באופן אופקי על משטח, והצליחו לראשונה לכוון אותם לגדול במבנים מסודרים באורך מילימטר – ארוכים פי 100 מננו-חוטים המתקבלים בשיטות אחרות. מוליכים-למחצה בעלי מבנים מסודרים עומדים בבסיס מרבית הטכנולוגיות המתקדמות, ומחקר זה עשוי להוביל לפיתוח מוליכים למחצה בעלי תכונות חשמליות ואופטיות משופרות, המתאימים למגוון רחב של שימושים, כמו טרנזיסטורים, התקני LED, לייזרים, תאים פוטו-וולטאיים ונוספים.
טאס"ס

"טאס"ס" (סוכנות הידיעות של רוסיה "ט.א.ס.ס") היא סוכנות הידיעות המרכזית של ממשלת רוסיה, והיחידה בשליטה ממשלתית ישירה מבין שלל סוכנויות הידיעות הרוסיות.

שם

שמה הרשמי של הסוכנות הוא "סוכנות הטלגרף והידיעות של רוסיה איט"ר-טא"ס" (ברוסית: Информационное телеграфное агентство России; תעתיק: אינפורמאציוננויה טלגראפנויה אגנסטבו רוסיי, בראשי תיבות: ИТАР-ТАСС, תוך שמירה על השם הישן: סוכנות הטלגרף של ברית המועצות, Телеграфное агентство Советского Союза, בראשי תיבות ТАСС, ט.א.ס.ס.; TASS באותיות לטיניות).
סוכנות הטלגרף הוקמה מתוך סוכנות הטלגרף של פטרוגרד בשנת 1925, אך מקורותיה הולכים אחורה עד 1904 ואף עד 1866.
בית הסוהר רימונים

בית הסוהר רימונים הוא בית סוהר במחוז המרכז השוכן בסמוך לכביש 4 ליד צומת תל מונד והוא חלק ממתחם השרון הכולל 4 בתי סוהר בית הסוהר השרון ואופק, בית המעצר הדרים ובית הסוהר רימונים.
בית הסוהר הוקם ב-18 בפברואר 2004 והוא אחד מארבעת בתי הסוהר של שירות בתי הסוהר ברמת ביטחון מרבית.
בית הסוהר מחולק לשני בניינים ומשתרע על 23,000 מ"ר. בכלא 13 אגפי כליאה הבנויים על פי מדרג אגפי, וכן אגף הפרדה ארצית ובידוד. בית הסוהר מסוגל לאכלס כ-900 אסירים בכלל האגפים השונים, כאשר בכל תא, שגודלו 10.5 מ"ר, משוכנים שני אסירים או שמונה. עם בניית הכלא המחודש הועברו אליו אסירים  מבית סוהר אשמורת המיושן הנמצא בצומת בית ליד, שכיום אינו מאויש באסירים.
מפקד בית הסוהר הוא גונדר משנה וסגל בית הסוהר כולל כ-300 אנשי צוות.
בית הסוהר רימונים מתאפיין בשילוב בין שמירה קפדנית על הביטחון באמצעות טכנולוגיה מתקדמת ביותר ובין דאגה לרווחת האסיר. בבית הסוהר נבנו חדר כושר, 8 חדרי לימוד, כיתת מחשבים וכן חדרים המיועדים לביקורים פתוחים ולביקורים סגורים.
על פי דו"ח הוועדה לשירות בתי הסוהר של לשכת עורכי הדין, שפורסם ב-5 במרץ 2008 נמצא כי בית הסוהר רימונים הוא בעל תנאים ראויים וסבירים וכי האסירים בו זוכים לתנאים משופרים.
ב-23 בפברואר 2014, ירה האסיר סמואל שיינביין בשלושה סוהרים, ולאחר מכן התבצר בתא השירותים. סוהר אחד נפצע קשה, אחד בינוני ושניים נפצעו קל. לאחר שהמשא ומתן נכשל, שיינביין פתח שוב באש, ונורה למוות על ידי כוחות יחידת מצדה של השב"ס.
דיסקרביה

דִיסְקְרַבְיָה (dyscravia) היא דיסגרפיית החלפת קוֹליוּת, כלומר הפרעה בכתיבה המתבטאת בהחלפת אותיות הכתיב הנכון באותיות הנבדלות מהן בתכונת הקוליות בלבד; לדוגמה: אדם הלוקה בדיסקרביה עשוי לכתוב במקום "תוספת" – "תוסבת" או במקום "כביסה" – "כפיסה" תוך החלפה בין בי״ת (שהיא קולית) לבין פ״א (שהיא אטומה). כפי הנראה נובעת דיסקרביה מפגם במנגנון ההמרה הפונמית־גרפמית אצל לוקים בדיסגרפית שטח (דיסגרפיה המונעת הסתמכות על הלקסיקון לצורך שליפת כתיב נכון של מילים).
דיסקרביה עשויה להתקיים רק בכתיבה, בעוד שהקריאה לא תעיד על הפרעה מקבילה של החלפת קוֹליוּת, או לחלופין בליווי דיסלקסיה מקבילה, כלומר בהחלפת תכונת הקוֹליוּת של אותיות גם בקריאה.
מרביצי תורה

מרביצי תורה (בשמו המלא: "א.מ.ת. - ארגון מרביצי תורה" ובעגה חרדית: מרביצי, במלעיל) הוא ארגון שהוקם על ידי קבוצת ראשי ישיבות חרדים ספרדים בוגרי ישיבות ליטאיות השומרים על זיקה ליטאית מובהקת, במטרה לארגן ציבור זה. בהמשך הפך שם זה לכינוי לציבור החרדי-ספרדי הקשור למפלגת דגל התורה הליטאית.

הרקע להקמת הארגון

מפלגת ש"ס הוקמה כמפלגה מוניציפלית בשנת 1982 בהנהגת הרב עובדיה יוסף. המפלגה זכתה בתחילתה לתמיכת מנהיג הזרם הליטאי הרב אליעזר מנחם מן שך, ובבחירות לכנסת האחת עשרה, בעקבות הקרע עם אגודת ישראל, אף הורה לתומכיו להצביע עבורה. כעבור כמה שנים הקים הרב שך את מפלגת דגל התורה, אך עדיין נחשב למורה דרכה של תנועת ש"ס במקביל לרב עובדיה יוסף.
בראשית שנות התשעים נוצר קרע בין הרב שך לבין הרב עובדיה יוסף ומפלגת ש"ס, בעקבות הצטרפותה של ש"ס בתרגיל המסריח וכניסתה לממשלת רבין בניגוד לדעתו של הרב שך. בשלב זה החל הרב שך לנהל מלחמה גלויה נגד המפלגה. הרב עובדיה יוסף סירב להכפיף את המפלגה להנהגתו של הרב שך, ותנועת ש"ס הלכה בדרך עצמאית. שינוי כיוון זה נתפס בקרב חלק מן הציבור החרדי-ספרדי כמרידה ברב שך ועורר התנגדות לש"ס ולרב עובדיה. בראש פלג זה עמדו קבוצת רבנים וראשי ישיבות ספרדים, חלקם תלמידיו של הרב שך, שראו בו את המנהיג של הציבור החרדי כולו, מכל העדות.
עם ראשי הישיבות שהתנגדו לדרכה של ש"ס נמנו הרבנים: נסים טולדנו (ישיבת שארית יוסף), גבריאל טולדנו (ישיבת אור ברוך), יהודה עדס (ישיבת קול יעקב), יעקב משה הלל (ראש ישיבת חברת אהבת שלום), אברהם סלים (ישיבת מאור התורה), יהושע ברכץ (כוללי עץ חיים), אליהו רפול (ישיבת נוה ארץ) ועוד.

תמיכה בארגון

חברי מועצת גדולי התורה של דגל התורה פרסמו מכתבי תמיכה בארגון.

מרביצי התורה כיום

הציבור הקשור לארגון נותר מחויב לדרך הליטאית ודבק בהתנגדותו למפלגת ש"ס ולראשיה. עם זאת, לא ניתנה לאנשי הזרם נציגות פוליטית ממשית בכנסת ובמועצות המקומיות. אנשי הזרם סבלו מאפליה מצד הנהגתה הפוליטית של דגל התורה, שבאה לידי ביטוי בקבלה למוסדות, בהקצאות מבנים ועוד. בשל כך, נעשו ניסיונות לצרף את פלג ה'מרביצי' חזרה למפלגת ש"ס, ואכן חלק ממנו חזר לתמוך במפלגה זו].
בקרב אנשי הזרם שנותרו בתוכו נוצר פילוג נוסף עם התלקחות המחלוקת בציבור הליטאי. חלקם נותרו במחנה הרוב של דגל התורה, וחלקם הצטרפו לפלג בני תורה בהנהגת הרב שמואל אוירבך, בייחוד לאור טענות כי עסקני דגל התורה אינם דואגים למניעת גיוס בני ישיבות ספרדים או אף מעוניינים בכך לכתחילה.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013 הקימו אנשי הזרם את מפלגת ק"ד בראשות שי גדסי. המפלגה התמודדה בבחירות לעיריית בני ברק וזכתה לשני מושבים ולאחר מכן הצטרפה למפלגת דגל התורה. בבחירות לכנסת ה-20 שנערכו שנתיים לאחר מכן תמכו רוב רבני מרביצי בהצבעה למפלגת יהדות התורה.
הניסוי של רדי

הניסוי של רדי הוא כינוי לניסוי מפורסם שנערך בשנת 1668 על ידי חוקר הטבע האיטלקי פרנצ'סקו רדי. הניסוי, שהיה אחד מהניסויים החשובים בתולדות הביולוגיה, הצליח להפריך את הדעה הרווחת שלפיה היווצרותו של יצור חי היא מחומר דומם (תאוריית הבריאה הספונטנית), וקבע כי מוצאו של החי הוא מהחי.

מהלך הניסוי

לשם הניסוי, לקח רדי שלוש צנצנות, ובכל אחת מהן הוא שם נתח בשר. את כל אחת מהצנצנות, רדי כיסה בדרך אחרת: את הצנצנת הראשונה הוא השאיר פתוחה, את הצנצנת השנייה הוא כיסה בבד גאזה ואת השלישית הוא אטם בעזרת פקק שעם. ככל הנראה, בניסוי השתמש רדי בכמה צנצנות מכל סוג. לפי השערתו של רדי, אם תאוריית הבריאה הספונטנית היא נכונה, כעבור זמן מה אמורים לחיות רימות בכל אחת מהצנצנות.
לאחר מספר יממות, רדי מצא וראה שבצנצנת הפתוחה ישנו מספר גבוה של זבובים ורימות על נתח הבשר, בצנצנת המכוסה בבד נמצאו מספר מועט ונמוך יותר של רימות ושבצנצנת שנאטמה בעזרת פקק השעם לא נמצאו כלל רימות או זבובים.
תוצאות הניסוי זכו לפרסום רב, פורסמו בספרו "ניסויים בדבר מוצא החרקים" (Esperienze intorno alla generazione degli insetti) וגררו בעקבותיהן ניסויים דומים שהפריכו את תאוריית הבריאה הספונטנית מיסודה.