google/wiki40b huggingface dataset:
באר זמזם

מסורת

על פי המסורת המוסלמית נגלתה הבאר להגר, אשתו השנייה של אברהם ואמו של ישמעאל. במצוות אלוהים מותיר אברהם את אשתו ובנו במדבר ליד מכה. הגר מחפשת נואשות מים לבנה הפעוט, אך לא מוצאת. היא רצה שבע פעמים הלוך ושוב בין הגבעות של אל-ספה ואל-מארווה. בינתיים ישמעאל בוכה ומגרד את האדמה עם רגלו, ולפתע יצאו מים מתחת לרגלו. קיימות גרסאות נוספות לסיפור, שבהן אלוהים שולח מלאך, גבריאל, שמכה באדמה עם עקבו (או כנפו) ומשם פורצים המים.
המוסלמים מחקים את חיפושה של הגר אחר מים כשהם רצים בין שתי הגבעות בכל עת שהם מבקרים בעיר מכה.
משמה של הבאר נוצרה השבועה הערבית "בחיאת זמזם", ששובשה בעברית לביטוי "בחייאת זומזום".
על פי המסורת המוסלמית בנה אברהם את בית אללה סמוך לבאר, בהמשך למבנה קדום יותר שבנה אדם, ושכיום נקרא הכעבה. באר הזמזם נמצאת כ-20 מטרים מזרחית לכעבה.

היסטוריה

בעבר היו בבאר שני בורות, אחד לשתייה ואחר לרחיצה דתית. בתקופה החליף אל-מנצור העבאסי, הוקמה כיפת שיש מעל הבאר. ב-775 אל-מהדי הקים מחדש את הבאר, נבנתה כיפת טיק עם כיסוי פסיפס. כיפה קטנה חיפתה על הבאר, ואחרת גדולה יותר על חדר המתפללים. ב-835 שופץ המקום והכיפה צופתה בשיש בתקופת אל-מעתצם.
ב-1417, בתקופת הממלוכים, נפגע המסגד משריפה ונדרש שיפוץ. המקום שופץ ב-1430 ופעם נוספת ב-1499.
ב-1915 בתקופת שלטונו של הסולטאן העותמאני עבדול חמיד השני, נעשה שיפוץ נוסף במקום, והמבנה שבו נמצא הזמזם הועבר ממקומו על מנת להקל על המוני המתפללים לקיים טואף ולהקיף את הכעבה. מי הבאר מוזרמים לחלקו המזרחי של המסגד, ונגישים בצורה נפרדת לגברים ולנשים.

מי הזמזם

ערב הסעודית אוסרת על ייצוא מסחרי של מי הזמזם מחוץ לממלכה. הסוכנות הבריטית לפיקוח על מזון (Food Standards Agency) הזהירה בעבר לגבי טיב המים מבאר הזמזם שמיוצאים בצורה לא חוקית בטענה שהם מכילים רמות גבוהות של ארסן. טענות דומות על ייצוא לא חוקי של מי הזמזם עלו גם באיחוד האמירויות הערביות. ב-2001 התפרסמה תוכנית של ראאד סלאח, מנהיג הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית לייבא את מי הזמזם להר הבית, אך תוכנית זו טורפדה על ידי ישראל וירדן.
רק אתמול נולדה (מחזה)

רק אתמול נולדה (באנגלית: Born Yesterday) הוא מחזה מאת גרסון קנין, שהועלה לראשונה בשנת 1946. המחזה נמצא בין 50 ההצגות שרצו הכי הרבה בברודוויי.

עלילה

הארי ברוק הוא איש עסקים עשיר שמגיע לוושינגטון בליווי חברתו בילי, בחורה קלת דעת שאינה יודעת כיצד להתנהג בחברה הגבוהה. בגלל הבושות שבילי עושה לו שוכר הארי עיתונאי בשם פול ורול כמנטור שיעניק לבילי השכלה וילמד אותה כיצד להתנהג בחברה. בילי מחכימה מעבר למה שתכנן הארי והיא מגלה שהארי עושה עסקים מושחתים בקשרי הון ושלטון ומחליטה לעזוב את הארי ולהתחתן עם פול.

המחזה המקורי

המחזה הועלה לראשונה בברודוויי בתיאטרון ליציאום ב-4 בפברואר 1946 שם הוצג עד 1948. ובין השנים 1948-1949 הוצג בתיאטרון הנרי מילר. סך הכל בשנים אלו עלה המחזה 1642 פעם. את דמותה של בילי הייתה אמורה לגלם ז'אן ארתור שעזבה במהלך האודישנים ולבסוף גילמה את בילי השחקנית ג'ודי הולידיי. פול דאגלס גילם את הארי (תפקיד שעליו זכה בפרס קלרנס) ואת העיתונאי פול גילם גארי מריל.

גרסת 1989

המחזה עלה שוב בברודוויי בשנת 1989 (153 הופעות). את בילי גילמה מדליין קאהן (תפקיד שזיכה אותה בפרס טוני) ואת הארי גילם אדוארד אסנר.

גרסת 2011

בשנת 2011 המחזה עלה בשלישית בברודוויי, את תפקיד בילי גילמה נינה אריאנדה ואת תפקיד הארי גילם ג'ים בלושי.

עיבודים לקולנוע

המחזה עובד לסרט שיצא לאקרנים ב-1950 (בסרט גילמה את בילי ג'ודי הולידיי, ששיחקה בהצגה המקורית), הסרט הצליח וזכה באוסקר ולשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית. הסרט יצא בגרסה מחודשת בשנת 1993 (את דמותה של בילי גילמה מלאני גריפית').
במבי 2

תקציר העלילה

לאחר שאמו נהרגה, עובר במבי לגור אצל אביו, נסיך היער, אף על פי שלאביו אין ניסיון בגידול עופרים צעירים. במבי מתאמץ לזכות בתשומת לבו ובהערכתו של אביו. בנוסף הוא מתמודד עם עופר חדש ושחצן שמגיע ליער - רונו, שמנסה להשפיל את במבי ולקחת ממנו את פלין (שנלחם בבמבי כשגדלו בסרט הראשון). בין היתר, רונו לועג לו על שבעבר כשנתקל בכלבי ציד, הוא קפא במקום וניצל רק בזכות אביו.
אביו של במבי מרגיש שהוא איננו מתאים לגידול בנו, ולכן שולח את במבי לאימוץ. יום אחד, אמו המאמצת נלכדת במלכודת ציידים, וכלבי צייד באים לתקוף אותה. כדי להציל את אמו המאמצת, במבי מושך את תשומת לבם של הכלבים, מתעמת איתם, ומנצחם, אף על פי שכמעט נהרג. אביו מבין שבמבי חשוב לו, ולוקח אותו בחזרה תחת חסותו.
נזרקורה

היסטוריה

העיר התפתחה בקצב מהיר לאחר מלחמת העולם השנייה כאשר נהפכה למרכז ניהולי ומסחרי. בעיר נבנתה מנסרה והכלכלה המקומית צמחה בעקבות יצור של עץ לבוד. סביר להניח שעתידה הכלכלי של העיר יסתמך על סחר גדול בעפרות ברזל הקיים ליד העיר. 
העיר והגבול עם סיירה לאון וליבריה זכו להתפרצויות עם מלחמת האזרחים בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובתחילת העשור הראשון במאה ה-21, ופליטים רבים הגיעו לנזרקורה במהלך מלחמת האזרחים הליברית הראשונה ובמלחמת האזרחים הליברית השנייה. פליטים אחרים הגיעו לעיר מחוף השנהב. לאחר הגירתם של הפליטים לעיר שוער שאוכלוסיית העיר מונה 300,000 תושבים.
ביולי 2013 אירעה 3 ימים של לחימה על רקע אתני-דתי. לחימה בין המוצא האתני הקפלי, שהם נוצרים או אנימיסטים, והמוצא האתני הקוניאנקי, שהם מוסלמים וקרובים למוצא האתני המלינקי הגדול יותר, כתוצאה ממנה לפחות 54 אנשים נהרגו. חלק מההרוגים נהרגו בדרכים אכזריות כגון שריפה בחיים וביתור באמצעות מצ'טות. האלימות נפסקה כאשר צבא גינאה עשו עוצר, והנשיא אלפה קונדה פנה לאזרחים בטלוויזיה וביקש מהם להירגע.

תחבורה

הכביש המהיר N1 מחבר את העיר בצפונה עם העיר קאנקאן. בעיר קיים גם נמל תעופה.
הזוכים המאושרים

הזוכים המאושרים (באנגלית: Academy Award Review of Walt Disney Cartoons) הוא מקבץ של סרטי אנימציה קצרים זוכי אוסקר מאת וולט דיסני.
בישראל הוקרן המקבץ לראשונה בקולנוע פריז ב-24 במרץ 1972.

הסרטים במקבץ

"בן הדוד מהכפר" - מבוסס על המשל הנודע על עכבר העיר ובן דודו, עכבר הכפר. בגרסה זו עכבר הכפר משתכר לאחר ששתה שמפניה וממהר בפחד לשוב לכפרו, גם בגלל החתול וגם בגלל הכבישים הסואנים, הרעש והצפיפות אשר אין הוא היה רגיל להם.
"טחנת הקמח הישנה" - בסרט קצר זה מתוארת טחנת-קמח עתיקה. הטחנה, עקב כך שהתיישנה מאוד, שימשה למגורים של חיות שונות. בתחילה הכל רגוע באזור אולם סערה קשה גורמת לבהלתם של בעלי-החיים אשר התגוררו בה, בין-היתר הציפור שהייתה חייבת להגן על גוזליה שלא יימעכו עקב קריעתו של חבל בתוך טחנת-הקמח. העטלפים, לעומת שאר בעלי-החיים שהתגוררו בטחנת-הקמח, לא היו חשופים לסכנה כלשהי כי הם עפו למקום אחר טרם הסערה פרצה.
"הושט לי יד" - פלוטו, הכלב הנודע של וולט דיסני, מציל גור חתולים צעיר וחמוד שנסחף בשק בו היה לכוד. לצערו הרב בעליו, מיקי מאוס, מחבב את גור החתולים יותר ממנו. אבל אהבתו של מיקי לפלוטו נראתה בבירור אחרי דאגתו הרבה לאחר שקפא בהצלת החתול פעם שנייה (החתול כמעט ונפל לבאר במרדפו אחרי כדור, עקב החורף שהיה מי-הבאר היו מאוד קרים). החתול ליקק בחיבה את פניו של פלוטו ופלוטו לא שנא עוד את החתול.
"שלושה חזירונים קטנים" - מבוסס על סיפור נודע. בגרסה זו מתחזה הזאב לכבשה ולמוכר-מברשות במטרה לטרוף את החזירים בעורמה (ונכשל). בנוסף, בגרסה זו שופך אחד החזירים טרפנטין לתוך הסיר אליו נפל הזאב.
"הברווזון המכוער" - סרט אנימציה קצר נודע של וולט דיסני, מבוסס על אגדה נודעת. בגרסה זו מנסה הברווזון המכוער את מזלו בקן של ציפורים (אבל הציפור האם מגרשת אותו בכעס) ובניסיון להתיידד עם ברווז צעצוע (שבהמשך מכאיב לו במהלך התנדנדותו במים).
"שלושה חתלתולים יתומים" - במזג אוויר חורפי מוצאים שלושה גורי חתולים מחסה בבית שמצאו. הם עושים בו בלגן גדול וכמעט סולקו ממנו על ידי אישה שחומת עור (דמות זו הופיעה לאחר-מכן בסרטי טום וג'רי). ברגע האחרון ניצלו על ידי ילדה קטנה שהתחננה לאמץ אותם עקב כך שהם חמודים מאוד.
"הצב והארנב" - מבוסס על המשל המוכר בעל אותו השם. בגרסה זו משווייץ הארנב בפני ארנבות צעירות בכך שהוא מבצע דברים משעשעים בזכות מהירותו האדירה.

דיבוב לעברית

בגרסה העברית מבוצעת הקריינות על ידי דב רייזר. בסרטים הקצרים עצמם השתתפו בדיבוב חן חגי, יובל זמיר ועוד.
קנדיד

מבנה הספר ומסריו העיקריים

בספר הקצר לועג וולטר לפילוסופיה של גוטפריד לייבניץ לפיה אלוהים, בהיותו מושלם, ברא את העולם הזה כ"טוב מכל העולמות האפשריים". את העיקרון הזה מסבירה בראשית הספר דמותו של ד"ר פנגלוס (שנוצר כבן דמותו של לייבניץ) לנער הנאיבי קנדיד. במהלך הספר מגלה קנדיד עד כמה העולם רחוק מתיאור אידיאלי זה כשהוא נקלע לשרשרת אינסופית של קטסטרופות איומות, ובסופו של דבר מגלה שהאושר טמון בטיפוח הגינה שלו. הספר כתוב במסורת הפיקרסקית: הדמויות, שביסודן אינן אלא בובות על חוט, ללא עומק פסיכולוגי, מושלכות במרץ ברחבי הגלובוס על ידי כוחות הגורל, נעלמות וחוזרות ומופיעות בעלילה על ידי צירופי מקרים בלתי מסתברים. בכל מפגש שב פנגלוס ומטעים את אמונתו בטובו היסודי של העולם.
לא רק לייבניץ והפילוסופים מושמים לצחוק: וולטר לועג בחריפות לדת הממוסדת ולנצרות הקתולית בפרט, לאצולה המנוונת, למלחמה, למלכים, ולשלל מוסדות פוליטיים וטיפוסים חברתיים. הוא מזכיר את תאוריית התרת ההתאבדות של יוהאן רובק.
נחום סוקולוב כתב על הספר: "האירוניה של וולטייר היא שנונה, קוצית, קלה ומחלחלת, והקו המסמן שבה הוא – ההיתממות המעוותת, החוש הבריא התופס את האמת שבחיים בצבת השקר.  תוסס באמנות זו ארס הכעס והמרירות כנגד האופטימיות.  אין כאן זלזול וקלס.  יש תוגה חשאית ועדינות-בתולה פיוטית."

נסיבות חיבורו של הספר

את הספר כתב וולטר ב-1758, והוציאו לאור בינואר 1759 בשווייץ. תחילה התכחש להיותו מחבר היצירה, כפי שעשה גם במקרים אחרים, וטען שהיא תרגום מכתב יד בגרמנית שהותיר אחריו "ד"ר ראלף".
 בשלב זה של חייו, למוד אכזבות, זנח את האופטימיות שאפיינה חלק מכתביו המוקדמים, ואת האמונה בכוחה המאיר של התבונה. רעידת האדמה הקשה שהתרחשה בליסבון ב-1755, אשר מופיעה גם בספר, זעזעה את וולטר (ומשכילים רבים אחרים) והיוותה בעיניו תזכורת לאכזריות וחוסר הפשר של הקיום האנושי. גם מלחמת שבע השנים, שפרצה ב-1756, תרמה לביקורת של וולטר על החברה האנושית, ובספר מתוארת המלחמה בצורה סאטירית, וזוועותיה אף משמשות קולב נאה לתלות בו את הביקורת על התפישה האופטימית הרואה בעולמנו מקום רציונלי ומוסדר היטב: 
מעולם לא נראה דבר יפה יותר, מזהיר יותר, מופתי יותר משני הצבאות הללו... במערכה הראשונה הפילו התותחים כששת אלפים לוחמים בכל אחד משני הצדדים, לאחר מכן מחתה אש הרובים מעל פני האדמה כתשעת אלפים עד עשרת אלפים מנוולים שזיהמו בנוכחותם את הטוב שבכל העולמות. כידוני הרובים שימשו אף הם טעם ונימוק מספקים למותם של כמה אלפים...
מאורעות נוספים ותופעות רבות מן התקופה מונצחים בספר - למשל עליית כוחם של הישועים בדרום אמריקה תחת השלטון הספרדי, התככים בחצר הסולטאן באיסטנבול, או מנהגי החברה הגבוהה בפריז. וולטר אינו חוסך שבטו מאיש.
הסאטירה החריפה גרמה לכך שהרשויות בצרפת, מולדתו של וולטר, ובמדינות וערים נוספות הטילו צנזורה רשמית על הספר, אך ללא הועיל: הוא היה לרב-מכר מיידי, תורגם בתוך שנה לאנגלית ולאיטלקית, ונותר פופולרי וקריא עד ימינו. בניגוד לחיבורים אחרים, כבדי ראש יותר, של וולטר, ספק אם ציפה בעצמו שדווקא הספרון הקומי יקנה לו תהילה רבת שנים.
מקס דינמן

הרב ד"ר מקס דִינֵמן (גרמנית: Max Dienemann; ‏ 27 בספטמבר 1875, קרוטושין, פרובינציית פוזן, ממלכת פרוסיה – 10 באפריל 1939, תל אביב) היה רב ליברלי בגרמניה, שיחד עם הרב ליאו בק היה ממנהיגי הזרם הליברלי ביהדות גרמניה ומנהיגי האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת, מראשי התאחדות הרבנים הכללית בגרמניה (Allgemeinen Rabbinerverein Deutschland), שאיגדה רבנים ליברלים ואורתודוקסים, ופילולוג, שפרסם חיבורים רבים בנושא תאולוגיה ופילוסופיה.

ביוגרפיה

נולד בקְרוֹטוֹשִין שבמזרח פרוסיה. התחנך בבית ספר עממי יהודי, ולאחריו בגימנסיה. בהמשך למד באוניברסיטת ברסלאו פילולוגיה שמית, ובשנת 1898 קיבל ממנה תואר דוקטור. במקביל למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו והוסמך לרבנות בשנת 1898. בעשורים שלאחר מכן פרסם חיבורים רבים בנושאי תאולוגיה ופילוסופיה, וכן פירושים לתורה. הוא שימש כרב ברטיבור בין השנים 1903–1919. בשנת 1920 החל לכהן כרב הקהילה היהודית באופנבאך שבגרמניה.
בשנת 1935 הסמיך דינמן לרבנות את רגינה יונאס, אשר בכך הייתה לאשה הראשונה אשר הוסמכה לרבנות.
הוא נכלא פעמיים במחנות ריכוז על ידי הנאצים: במחנה אוסטהופן (Osthofen) בשנת 1933, ובמחנה בוכנוואלד בשנת 1938. לאחר הפרעות בנובמבר 1938 ברח מגרמניה ללונדון, ומשם עלה עם משפחתו לארץ ישראל, וחי בתל אביב עד מותו ב-1939.
דינמן נחשב לאחד מהמנהיגים של התנועה הליברלית של יהדות גרמניה.
היה נשוי למלי, שפרסמה ספר זכרונות בגרמנית בשם Aufzeichungen, תל אביב 1939.
דבש (עיר)

יהודי אלשודבש

יהודים הגיעו למקום בסוף המאה ה-18 וחיו בקהילה דלה וענייה ללא רב וללא מוסדות מסודרים. בשנת 1944 גורשו יהודי העיר למונור ומשם גורשו לאושוויץ.
פקאיה

תיאור

הר הפקאיה מתנשא לגובה 2,552 מטר מעל פני הים, והוא חלק מהקשת הגעשית של אמריקה המרכזית, הנמתחת לאורך חוף האוקיינוס האטלנטי בגואטמלה ונוצרה כתוצאה מהפחתה של לוח קוקוס מתחת ללוח הקריבי בקצב של 9 ס"מ בשנה. הפקאיה נמצא בקצה קלדרה רחבת ממדים שנותרה מתקופת הפליסטוקן, הכוללת גם את אגם אטיטלן הסמוך. קלדרה זו נוצרה בפיצוצים געשיים גדולים בשלוש מאות אלף השנים האחרונות. כמות המגמה שנפלטה אז מוערכת בשבעים קילומטרים מעוקבים. 
הפקאיה הוא הר הגעש הגדול שלאחר היווצרות הקלדרה לפני 23,000 שנה בערך והוא אחד הפעילים במרכז אמריקה בחמש מאות השנים האחרונות. לפני 1100 בערך קרס מבנה הר הגעש ובקריסתו נוצר סחף קרקע למרחק של 25 קילומטר. בקריסה הזו נוצר לוע גדול של הר הגעש ומבנה ההר נותר בלתי יציב עם אפשרויות נוספות למפולות ולסחיפת קרקע. הפקאיה היה כבוי בין השנים 1860 לבין 1961. ההר התפרץ בשנת 1961 והוא פעיל ברציפות משנת 1965.

תיירות

קרבת הפקאיה לגואטמלה סיטי ולאנטיגואה הפכה אותו מקום מבוקש על ידי תיירים. סביבת ההר היא פארק לאומי פקאיה. מלחמת האזרחים שהתרחשה בגואטמלה עד שנת 1996 הביאה עמה מעשי שוד באזור ההר. מקרים אלה התמעטו מאוד עם התייצבות השלטון והימצאות משטרת התיירות בסביבה. הפעילות הגעשית המוגברת של הפקאיה בשנת 2006 יצרה נחלי לבה הזורמים לאיטם במורד שיפוע ההר ומספר המבקרים במקום גדל מאד.
אהרן שבו

אהרן שבו (נולד ב-30 באוגוסט 1943 בהונגריה) הוא מעצב גרפי ישראלי המעצב בולים, סמלים, מטבעות, ספרים וקריקטורות.
שבו עיצב בולים, מדליות ומטבעות עבור בנק ישראל והחברה הממשלתית למדליות ולמטבעות.

ביוגרפיה

שבו נולד ב-1943 בשם אהרן שוורץ, בהיידובסרמן שבמחוז היידו בייאר שבהונגריה. אביו היה אמן רב תחומי שניגן, זימר וצייר; הוא נספה בשואה לאחר שנלקח לעבודות כפייה בטרם לידתו של שבו. בהיותו בן עשרה חודשים הועלה שבו לרכבת לאושוויץ עם אמו, אחיו ואחותו הגדולים, לצד עוד מאות משפחות מהונגריה. שבו ניצל מאושוויץ כאשר לאחר המתנה של 3 ימים הוחזרה הרכבת על יושביה לווינה.
אחרי המלחמה נשארה המשפחה בהונגריה ושבו החל ללמוד בחדר (גן ילדים) ובכתה א' רפורמי נוצרי. בשנת 1951, כשהיה בן 7, עלה עם משפחתו לישראל. המשפחה גרה בתחילה 5 שנים במעברת מחנה דוד בחיפה, ואחר כך לרכסים שליד כפר חסידים ולאחר מכן לשכונת נווה שאנן בעיר. בגיל 15 זכה בתחרות במסגרת העיתון "מעריב לנוער", כאשר עיצב שטרות כסף בנושא נוער. 
שבו לא סיים את לימודי בית הספר התיכון משום שנאלץ לעבוד ולהתפרנס במהלך היום ולעבור ללימודי ערב. לאחר מכן החל ללמוד גרפיקה באקדמיה הגבוהה לאומנות בצלאל במסגרת העתודה האקדמית, וסיים את לימודיו בהצטיינות, זכה במלגת לימודים מקרן תרבות אמריקה ישראל. בהמשך שירות סדיר בצה"ל ועיצב כרזות עבור ענף פרסומים של המטכ"ל, ואחר כך במילואים שירת כחובש קרבי. 
לאחר שרותו הצבאי המשיך ללמוד עיצוב בניו יורק, בבית ספר School of Visual Arts. כשחזר לישראל החל לעסוק בעיצוב גרפי במגוון תחומים. הוא אייר ספרים עבור הוצאות ספרים שונות, במיוחד ספרי ילדים ובתחמי התנ"ך והיודאיקה. כן אייר בולים עבור השרות הבולאי, ויצר מטבעות ומדליונים עבור בנק ישראל והחברה הממשלתית למדליות ומטבעות. חלק מעבודותיו יצר בשיתוף עם המעצב גד אלמליח מסטודיו TheDesignLab בבוסטון.
בנוסף עסק שבו בהוראת עיצוב גרפי במכללות, כגון מכללת אמונה בירושלים, וייסד מגמת אנימציה בהאקדמיה לעיצוב ויצו בחיפה. 
לשבו חמישה ילדים. מתגורר במושב בית גמליאל.
אספרגאים

בארץ

בארץ ישראל צומחים בר נציגי המשפחות סחלביים, נרקיסיים, אספרגיים, אירוסיים, עיריתיים ושומיים. האירוסיים והשומיים כוללות מינים אנדמיים לארץ ישראל.
פרדוקס הגלגל של אריסטו

פרדוקס הגלגל של אריסטו הוא פרדוקס מהתקופה היוונית והוא מיוחס באופן מסורתי לאריסטו. הציור הקלאסי של הפרדוקס מתאר שני גלגלים בעלי מרכז מעגל משותף ובעלי קטרים שונים. כלומר, נמצאים אחד בתוך השני. כל גלגל עושה דרך על קו ישר באורך היקף הגלגל (כמו באיור- קו אדום וקו כחול).
בפועל מתקבלת סתירה היות שמתקבלים שני קווים באותו אורך (ראו איור) מה שמעיד על כך שהיקף הגלגל הקטן צריך להיות זהה להיקף הגלגל הגדול, בניגוד להנחה שיש להם היקפים בגדלים שונים.
הכשל הלוגי הוא ההנחה שהגלגל הקטן אינו תלוי בגלגל הגדול יותר ובהנחה שהגלגל הקטן אכן עושה דרך כמו היקפו, מבלי להבטיח שהוא מתגלגל ללא "החלקה" על משטח קבוע. 
למעשה, זה בלתי אפשרי עבור שני הגלגלים לבצע תנועה כזו. מבחינה פיזית, אם שני גלגלים עם רדיוס שונה מגולגלים ביחד לאורך קווים מקבילים אז לפחות אחד חייב "להחליק".
אפשר להמחיש את הפתרון באמצעות צמיג מכונית שההיקף החיצוני שלו מהווה הגלגל הגדול, וואילו ההיקף הפנימי שלו מהווה את הגלגל הקטן יותר. התנועה של המעגל הפנימי תלויה בתנועה של המעגל החיצוני הגדול, ולמעשה במהלך פנייה סיבובית המעגל הפנימי "מחליק" ביחס לקרקע.
נבחרת ספרד בכדורסל

המשחקים האולימפיים

כאשר ספרד העפילה לאולימפיאדת 1936, שבה הכדורסל היה חלק מהמשחקים בפעם הראשונה, הציפיות היו גבוהות אחרי שסיימו במקום השני ביורובאסקט 1935. ספרד שהייתה אחת המועדפות לזכות במדליות  לא יכלה להשתתף במשחקים בגלל פרוץ מלחמת האזרחים בספרד ימים ספורים לפני תחילת המשחקים.
לפני שהנבחרת הלאומית של ספרד זכתה במדליית הזהב באליפות העולם ב-2006, ההצלחה הבינלאומית הגדולה ביותר הייתה להגיע לגמר באולימפיאדת 1984 שהתקיימה בלוס אנג'לס. בגמר הם הפסידו לנבחרת ארצות הברית (בראשות פטריק יואינג ומייקל ג'ורדן הצעיר), וספרד זכתה במדליית הכסף האולימפית.
לאחר ההצלחה באליפות העולם ב-2006, ספרד שוב הגיע לגמר באולימפיאדת 2008. הפעם, נבחרת ארצות הברית הובלה על ידי קובי בראיינט. האמריקאים ניצחו שוב. ארבע שנים לאחר מכן, באולימפיאדת לונדון, ארצות הברית ניצבה מול ספרד שוב עם תוצאה של 100-107 עבור האמריקאים, וספרד לקחו את מדליית הכסף האולימפית בפעם השלישית .

אליפות העולם

בשנים הראשונות של אליפות העולם, ספרד נאבקה להגיע לטורניר אך הגיעה רק פעם אחת בין 1950 ל-1970 . לאחר מכן, החל משנת 1974 ספרד מגיעה באופן קבוע לטורנירים והיא אחת המועדפות לזכות באליפות.
באליפות העולם ב-2006, נבחרת ספרד זכתה במקום הראשון ורשמה את ההצלחה הגדולה ביותר בהיסטוריה שלה, כאשר זכתה ב-3 בספטמבר 2006 במדליית זהב נגד נבחרת יוון בתוצאה 47-70. פאו גאסול זכה בתואר ה-MVP של הטורניר ונבחר לחמישיית הטורניר ביחד עם חברו לנבחרת חורחה גרבאחוסה.

אליפות אירופה

באליפות אירופה 1935 ספרד סיימה במקום השני וזכתה במדליה הראשונה בתולדותיה.
באליפות אירופה 2009 ספרד זכתה בטורניר לראשונה בתולדותיה אחרי שנצחה את סרביה 63-85 בגמר. פאו גאסול שסיים כמלך הסלים של הטורניר עם 18.7 נקודות למשחק זכה בתואר ה-MVP ובחמישיית הטורניר ביחד עם רודי פרננדס.
באליפות אירופה 2011 ספרד זכתה בפעם השנייה ברציפות אחרי ניצחון בגמר נגד צרפת. חואן קרלוס נבארו זכה ב-MVP של הטורניר ובחמישיית הטורניר עם פאו גאסול.
באליפות אירופה 2015 בחצי הגמר בו פגשה ספרד את צרפת פאו גאסול קלע 40 נקודות והעלה את נבחרתו לגמר. בגמר ספרד נצחה את ליטא 63-80 וזכתה בפעם השלישית באליפות אירופה.
פאו גאסול שהוביל את הנבחרת סיים כמלך הסלים עם 25.6 נקודות למשחק וזכה בתואר ה-MVP של הטורניר.
פרנסס או'קונור

ביוגרפיה

פרנסס או'קונור נולדה בוונטג' שבאוקספורדשייר, אנגליה. בגיל שנתיים עברה עם משפחתה לחיות בפרת' שבאוסטרליה, אביה היה פיזיקאי ואמה פסנתרנית. או'קונור קבלה חינוך קתולי קפדני והתחנכה בבית ספר של מנזר בפרת'. היא למדה באקדמיה לאמנויות הבמה של אוסטרליה המערבית, ויש לה תואר ראשון בספרות מאוניברסיטת קורטין לטכנולוגיה.
בין תפקידיה הבולטים היו התפקיד הראשי, פאני פרייס, בסרטה של פטרישה רוזמה, מנספילד פארק משנת 1999, עיבוד לרומן של ג'יין אוסטן. בשנת 2000 גילמה את דמותה של אמה בובארי בסדרת טלוויזיה על פי ספרו של גוסטב פלובר "מאדאם בובארי". עוד הופיעה בסרטו של סטיבן ספילברג "אינטליגנציה מלאכותית", ובעיבוד קולנועי למחזה של אוסקר ויילד "חשיבותה של רצינות" לצידם של קולין פירת' ורופרט אוורט.
שיחקה בסדרת הטלוויזיה מר סלפרידג'.
חברה לחיים הוא ג'רלד לפקווסקי, בנם הבכור לוקה נולד באפריל 2005.
ג'אוצ'ינג

היסטוריה

העיר ג'אוצ'ינג נוסדה כבסיס צבאי בתקופת שושלת צ'ין, לפני כ-2200 שנים. בתקופת שושלת האן (206 לפנה"ס- 220 לספירה) היה האזור מכונה גאויאו, ובמהלך ההיסטוריה שונה שמו פעמים נוספות עד שקיבל את שמו הנוכחי בתקופת שושלת צ'ינג.

גאוגרפיה

העיר ג'אוצ'ינג ממוקמת 110 קילומטר צפונית מערבית לגואנגג'ואו בירת מחוז גואנגדונג, במערב הדלתה של נהר הפנינה. העיר משתרעת על הגדה הצפונית של נהר השיג'יאנג הזורם ממערב למזרח, ומול העיר גאויאו. האזורים מדרום וממערב לג'אוצ'ינג הוא מישוריים בעוד שהאזורים מדרום וממזרח לעיר הם הרריים. הנפה כוללת שני אגמים, אגם דִינְגהוּ – האגם על ההר והאגם המלאכותי שִׂינְג הוּ (אגם הכוכב).
העיר מצויה באזור האקלים הסובטרופי המונסוני. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 21.9°C וכמות המשקעים היא 1605 מ"מ לשנה.

כלכלה

בשנת 2000 הגיע התל"ג של נפת ג'אוצ'ינג ל-33.5 מיליארד יואן - גידול מתמשך של 15.2% לשנה משנת 1978.

מחצבים וחקלאות

אזור ההרים הסמוך עשיר במחצבים: אבץ, גופרית, זהב, נחושת, עופרת, פחם, גרניט, אבן גיר, גבס ומחצבים נוספים.
אדמת המישורים הפורייה מעולה לחקלאות. החקלאים מגדלים אורז, קנה סוכר, פירות, שרף, דגים ובעלי חיים ימים אחרים, עופות ומשק חי. חלק גדול ממגזר החקלאות שייך לגננות.
היערות באזורים ההרריים מהווים מקור עשיר לצמחי רפואה בדרום סין ולחומרים נוספים מצמחים אחרים כגון שרף וקליפת קסיה (סוג של קינמון)

תעשייה

התעשיות העיקריות בנפת ג'אוצ'ינג כוללות מזון ומשקאות, חומרי בנייה, אלקטרוניקה, הנדסה ביולוגית, תעשיות כימיות, מכונות, טקסטילים וביגוד. באזורי דוּאנג'ואו, גאויאו וסְה-חְווֵי הולכת ומתפתחת תעשייה מוטית יצוא. אזור יוּ'נְפוּ הוא אזור מרכזי לעיבוד גופרית וברזל.
על מנת לקדם את הפיתוח התעשייתי בג'אוצ'ינג השקיע הממשל המקומי בהקמת אזורי תעשייה בעיר. הגדול שבהם קרוי אזור הפיתוח התעשייתי עתיר הידע של גואנגדונג-ג'אוצ'ינג ששטחו 109 קמ"ר, שבו שני גני תעשייה: הגן התעשייתי סָאנְז'וֹנְג ששטחו 100 קמ"ר והגן התעשייתי דָאווָאנְג ששטחו 9 קמ"ר והוא מיועד לסחר חוץ.

תחבורה ציבורית

רשת כבישים ומסילות ברזל מחברות את ג'אוצ'ינג עם שאר המדינה. ניתן להגיע לג'אוצ'ינג בקווי רכבות ואוטובוסים ישירים מגואנגג'ואו, הונג קונג וערים נוספות בגואנגדונג. אמצעי תחבורה פופולרי נוסף הם ספינות הנהר המפליגות מאתרים אלה ואחרים לג'אוצ'ינג.
קים דארוך

שגריר בארצות הברית

בינואר 2016 החל דארוך לכהן כשגריר בריטניה בארצות הברית. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית בנובמבר 2016 הודלף מזכר ששלח דארוך לראש הממשלה תרזה מיי אודות הנשיא הנבחר דונלד טראמפ. שבוע לאחר מכן כתב טראמפ בחשבון הטוויטר שלו כי בריטניה צריכה למנות את נייג'ל פרג', מתומכי הברקזיט הנלהבים, לשגריר בארצות הברית. ראש הממשלה תרזה מיי הגיבה על כך באומרה שמשרת השגריר איננה פנויה לאיוש ושלבריטניה "יש שגריר מצוין בארצות הברית".
ב-7 ביולי 2019 פרסם העיתון מייל און סאנדיי מברקים מסווגים שהודלפו, ששלח השגריר דארוך לממשלת בריטניה בשנים 2017 עד 2019. הם הכילו הערכות לא מחמיאות של דארוך אודות הנשיא טראמפ. בין השאר נאמר בהן כי הוא בלתי מתאים לתפקידו, חסר יכולת וחסר ביטחון, כי בבית הלבן מתנהלים "קרבות סכינים" והוא איננו מתפקד וכי כהונת הנשיא עלולה להסתיים בחרפה. עוד כתב דארוך כי המדיניות הכלכלית של הנשיא עלולה לזרוע הרס במערכת המסחרית הבינלאומית.
בתגובה להדלפה כתב הנשיא טראמפ בחשבון הטוויטר שלו שדארוך לא היה אהוד ולא היה נחשב בארצות הברית וכי הוא "לא יתעסק אתו יותר". בהמשך הוא כינה אותו "מטורף" ו"איש טיפש מאד". נייג'ל פרג' התבטא בעקבות ההדלפות כי דארוך לחלוטין איננו מתאים לשמש כשגריר בארצות הברית. ראש הממשלה מיי, שהתפטרה מתפקידה בחודש הקודם, הביעה אמון בשגריר דארוך אך דחתה את השקפתו על טראמפ. היא הורתה על חקירת ההדלפה. לעומתה נמנע בוריס ג'ונסון, המועמד הבולט להחליף את מיי, מלגבות את דארוך, והתגבש קונצנזוס פוליטי רחב על כך שעמדתו זו הפכה את המשך כהונת השגריר בוושינגטון לבלתי מעשית.
ב-10 ביולי 2019 הודיע דארוך על התפטרותו מתפקידו, כחצי שנה לפני המועד לסיום כהונתו. הוא ימשיך לכהן כשגריר עד שימונה מחליפו. דארוך כתב כי המצב שנוצר איננו מאפשר לו למלא את תפקידו כפי שהיה רוצה. לאחר ההתפטרות שיבחו מיי ומנהיג האופוזיציה ג'רמי קורבין את תפקודו של דארוך בדברים שנשאו בפרלמנט הבריטי וגינו את זאת שהיה עליו להתפטר עקב לחץ בתוך ארצות הברית. דובר מטעם משרד החוץ אמר כי מתפקידו של שגריר לספק לממשלתו חוות דעת כנה ובלתי מעודנת מטעמו על הממשל בארצות הברית, גם אם השרים והקבינט אינם בהכרח שותפים לה.