google/wiki40b huggingface dataset:
טו שורט

1983-2000

ב-8319, טו שורט שחרר את אלבום הבכורה שלו, Don't Stop Rappin'. ב-1985, טו שורט ו-Freddie B ייסדו את הלייבל Dangerous Music, לאחר תקופה שינו את שם הלייבל ל-Short Records ולאחר מכן שינו ל-Up All Nite Records. ב-31 בינואר 1988 טו שורט שיחרר את אלבומו השני, Life Is...Too Short, שהוכתר כאלבום פלטינה על ידי RIAA לאחר שנמכרו 2 מיליון עותקים של האלבום.
טו שורט עבד בשיתוף פעולה עם אומנים רבים, כמו: טופאק שאקור, הנוטוריוס בי. איי. ג'י. וסקארפייס. הידוע בהם היה השיתוף פעולה עם הנוטוריוס בי. איי. ג'י. עם הקלאסיקה "The World Is Filled..." מהאלבום Life After Death, בסינגל התארח גם הראפר פאף דאדי. טוד התארח גם בשיר "Player's Holiday" מהאלבום הבכורה של ההרכב Derty Werk ,TWDY. ב-1994 טו שורט עבר לאטלנטה, אך הוא לא שיתף פעולה עם שום אומן מהחוף הדרומי עד תחילת שנת 2000. ב-1999 טו שורט שיחרר את אלבומו השמיני, Can't Stay Away, שכלל אורחים רבים וידועים, כמו: ג'יי זי, ג'רמיין דופרי, שון קומבס, ליל ג'ון, סופאפליי, סקארפייס, דאז דילינגר, בי-לגיט, 8Ball & MJG ואי-40.
בשנת 1993 שיחק בסרט הנעורים "סכנה לציבור" לצידם של סמואל ל. ג'קסון וג'יידה פינקט סמית', בבימוים של האחים אלברט יוז ואלן יוז.

2000 – היום

לאחר שטו שורט שיחרר את אלבומו השמיני, הוא התחיל לשלב את הז'אנרים קראנק ודירטי סאות' בשירים שלו. טו שורט שיחרר אלבומים שונים בין השנים 2000 – 2003: 

?You Nasty ,Chase the Cat ,What's My Favorite Word וMarried to the Game. האלבומים הללו הצליחו להיכנס למצעד בילבורד 200, אך הם לא הצליחו כמו האלבומים הראשונים שלו מתחילת שנות ה-90 שדורגו בין ה10 הכי הטובים במצעד.
ב-2004, הסינגל הפופולרי שלו "The Ghetto" משנת 1990 הופיע במשחק הפופולרי, Grand Theft Auto: San Andreas. הופעת השיר במשחק הביאה להעלאה בפופולריות של טו שורט. ב-2006 טו שורט שיחרר את אלבומו השישה עשר, Blow the Whistle, שבו הוא שילב אלמנטים מתת הז'אנר hyphy. האלבום "החייה" את הפופולריות של טו שורט, כשהוא הגיע למקום 14 במצעד בילבורד 200. אולם האלבום השבעה עשר שלו, Get Off the Stage, לא זכה להצלחה שקיבל אלבומו הקודם.
ב-2009 טו שורט הקליט בשביל דאז דילינגר, ליל ג'ון, סופאפליי, סקארפייס ובי-לגיט. -ב-2011 הוא התארח בשיר "On My Level" של ויז קאליפה. הוא גם התארח באלבום Doggumentary של סנופ דוג בשיר "Take U Home" ובשיר "First Date" של 50 סנט. ב-2012 טו שורט יחד עם אי-40 שחררו שני אלבומי שיתוף פעולה שלהם, History: Mob Music ו-History: Function Music. שני האלבומים הצליחו להיכנס למצעד בילבורד 200. טו שורט אמר בראיון שהמשפט הכי הטוב שעשה אי פעם הוא בשיר "(Man's Best Friend (Pussy" מהאלבום של ד"ר דרה, Detox. ב-2013 במהלך הופעה של זמרת הפופ ליידי גאגא, נחשף כי אחד משירי אלבום האולפן השלישי שלה, Artpop, כולל שיתוף פעולה עם טו שורט.
הבולשת חוקרת

תקציר העלילה

היהלומן אברמוב (מארק רוזנבאום) יוצא מביתו עם תיק עמוס ביהלומים ותכשיטים, ונשדד באופן ברוטלי על ידי שני עבריינים שפניהם מכוסים בקסדות. הוא נפצע קשה ומת אחר כך בבית החולים.
המפקח מיכה שטיין (אקי אבני) מקבל שיחת טלפון אנונימית הקושרת את שלום שלום (משה איבגי), זמר מזרחי, לשוד. הוא עוצר את שלום ומנסה לשבור אותו באמצעים שלא מקובלים על מפקדיו פקד אוחנה (דוד דנינו) ומפקד התחנה (ינקול גולדווסר).
שלום נשוי לזוהר (אסנת פישמן) אך בוגד בה עם חברתו סילבי (אסי לוי). הוא חוקר את זוהר ותוך החקירה הוא נמשך אליה אך היא מסרבת להצעותיו.
בין מיכה לשלום מתנהל משחק של חתול ועבר אך שלום לא נשבר ומהתל כל הזמן במיכה שחמתו הולכת וגוברת. גם מסילבי אינו מצליח לסחוט הודאה.
מתברר שאת השוד עשו שני העבריינים מומי (חיים רנן) ורובי (אייל רוזלס). הם העבירו את השלל לסילבי וזו העבירה אותו לשלום. הם מפעילים לחץ כבד על זוהר שתסגיר היכן השלל ולבסוף רוצחים אותה.
מיכה לא מוכן להרפות משלום למרות אזהרות מפקדיו ביחד עם השוטר רוני (איציק ג'ולי) והשוטרת עדי (שרון זליקובסקי) הם מסיעים את שלום בלילה למקום שומם, שם מאלץ מיכה את שלום להודות באיומי אקדח. שלום מצליח לתפוס את האקדח ולכוון אותו לעבר מיכה אך אין כדור בקנה. שלום מתחיל לברוח ומיכה יורה והורג אותו.
שלום כהן (שגריר)

שלום כהן (יליד 1955) הוא דיפלומט ישראלי.
כהן החל את דרכו במשרד החוץ בשנת 1985. מ-1987  שימש כמזכיר שני בשגרירות ישראל בקינשסה. אחרי כן היה סגן הקונסול הכללי במונטריאול, המזכיר הראשון באגף צפון אמריקה במטה משרד החוץ והיועץ המדיני בשגרירות בבריסל. היה יושב ראש משלחת משרד החוץ הישראלי לתוניס בשנים 1996‏-2000, עבד במחלקה הערבית של משרד החוץ בשנים 2000‏-2003, ואחר כך כיהן כסמנכ"ל משרד החוץ וראש אגף המזרח התיכון. 
בשנים 2005–2010 כיהן שלום כהן כשגריר ישראל במצרים.
נחמן רז

ביוגרפיה

רז נולד בשם נחמן ריז'יק בשנת 1924 בקיבוץ עין חרוד. למד בבית ספר בקבוצת גבע. לימים הוכשר להוראה בסמינר בית ברל ולמד לימודי היסטוריה וספרות באוניברסיטה העברית.
בשנים 1947–1948 היה רז מזכיר תנועת הנוער העובד  והלומד. בשירותו הצבאי, לאחר קום המדינה, שימש קצין חינוך ראשי של הנח"ל (1950–1952).
בפעילות חינוכית המשיך שנים ארוכות כמדריך ביישובי עולים (1954–1956), מורה ומנהל בית הספר המקיף עין חרוד (1958–1978) וכמדריך בסמינר אפעל (1980–1982).
במקביל לעיסוקיו המקצועיים נבחר רז לתפקידים שונים בתנועה הקיבוצית. בין השנים 1972–1978 שימש כמזכיר קיבוץ גבע. במקביל, בשנים 1973–1976, כיהן כמזכ"ל איחוד הקבוצות והקיבוצים. לאחר התאחדות התנועות הקיבוציות היה חבר במזכירות התנועה הקיבוצית המאוחדת.
רז היה חבר פעיל במפלגת העבודה ומטעמה הושבע כחבר כנסת בשנת 1983, לאחר התפטרותו של חיים הרצוג מהכנסת. במהלך הכנסת העשירית היה חבר ועדת החינוך והתרבות ולאורך הכנסת האחת עשרה כיהן כיו"ר הוועדה.
נחמן רז היה חבר קיבוץ גבע. היה נשוי לנירה (נירקה), אשת חינוך. מילות השיר "כי אבד אשר עבר" שהושר על ידי הגבעטרון הן פרי עטו.
פרדיננד (סרט)

עלילה

פרדיננד הוא שור קרב ספרדי החי בחווה בספרד יחד עם פרים צעירים אחרים. אביו פר המנוסה בקרבות, מת בתחילת הסרט ולא חוזר מהקרב האחרון. פרדיננד גדל להיות פר עצום ממדים, אך אינו מגלה עניין להשתתף בקרבות , על אף לעג חבריו לחווה ומעדיף על פני זאת להריח פרחים. יום אחד הוא בורח מן החווה ונקלע למפגש עם חוואי ועם בתו נינה, שאוספים אותו לביתם. נינה ופרדיננד הופכים להיות חברים טובים. יום אחד כאשר נינה ואביה יוצאים אל העיר הגדולה, פרדיננד יוצא בעקבותיהם, על אף האיסור שהטילו עליו. הוא מגיע אל השוק ושם נעקץ ע"י דבורה , והכאב גורם לו להשתולל, להרוס דוכנים בשוק ולהפחיד עוברי אורח. פרדיננד נתפס ומוחזר לחווה שבה גדל. יום אחד מגיע לחווה מטאדור מפורסם לבחור את הפר שעמו הוא יתחרה. צירוף נסיבות מביא את פרדיננד להתחרות מול המטאדור בפני קהל רב, הנשבה בקסמו של פרדיננד ומבקש מהמטאדור לחוס על חייו.
סטיב ואי

חייו

בתקופת התבגרותו, סטיב ואי הושפע רבות מג'ימי הנדריקס, אליס קופר ולד זפלין ובשנת 1974 החל לקחת שיעורי נגינה על גיטרה חשמלית מג'ו סטריאני וניגן במספר הרכבים צעירים. בהמשך למד ואי במכללת ברקלי למוזיקה. בתקופה זו שלח סטיב ואי לפרנק זאפה הקלטה של עצמו מנגן קטעים של זאפה. בעקבות זאת קבע זאפה פגישה, בה התרשם עמוקות מהיכולות של הווירטואוז הצעיר. הוא שכר אותו באופן מיידי לעבוד כגיטריסט בהופעותיו. בהופעות אלו ניתנה לגיטריסטים מתוך הקהל אפשרות לעלות לבמה לקרב ידידותי מול ואי בו עליו לנגן בדיוק את הקטע שהושמע לו על ידי הגיטריסטים.

קריירת הסולו

בשנת 1982, כשהוא בן 22, עזב ואי את פרנק זאפה ועבר לקליפורניה, שם הקליט את אלבום הסולו הראשון שלו (Flex-Able). ואי הופיע עם הרכבים שונים וב-1985 חבר לדייוויד לי רות' (סולנה לשעבר של להקת ואן היילן) והקליט, ביחד עם הבסיסט בילי שיהן והמתופף גרג ביסונט, את האלבומים Eat'em and Smile ו-Skyscraper. בשנת 1986 הפתיע את הקהל כשהשתתף בהקלטת אלבום של הרכב הגל החדש הבריטי Public Image Limited, שדווקא התאפיין באיכות נגינה פשטנית. ב-1989 הקליט אלבום עם הרכב הגלאם מטאל הבריטי "וייטסנייק".
בשנים אלו המשיך ואי ללמוד והתמחה בכל מה שקשור בתאוריה, הפקה וציוד נגינה. ואי החל להשתמש בגיטרה בעלת 7 מיתרים שנבנתה במיוחד בשבילו על ידי חברת "איבנז". ואי אף תכנן מספר דגמים של החברה, ביניהם סדרת JEM על דגמיה השונים וסדרת Universe. גיטרות בעלות 7 מיתרים היו בשימוש בשנות ה-30 ושנות ה-40 של המאה ה-20 בקרב נגני ג'אז אך מאז נזנח שימושם, כך שלמעשה ואי והגיטריסט ג'ון פטרוצ'י מלהקת הפרוגרסיב מטאל "דרים ת'יאטר" החזירו אותה לעולם המוזיקה העכשווית.
סטיב ואי החל להופיע עם הרכב משלו שלעיתים כלל אף את ג'ו סטריאני. בשנת 1990 הקליט את אלבומו Passion And Warfare. בשנת 1992 השתתף ואי בקונצרט "Guitar Legends" שנערך בסביליה, ספרד, יחד עם אמנים כג'ו סטריאני, בריאן מיי מלהקת קווין, נונו בטנקורט מלהקת אקסטרים, גארי צ'ארון (לשעבר מלהקת ואן היילן), וריק וייקמן מלהקת יס.
מאז שנת 1996 השתתף במופעי G3 שנתיים יחד עם ג'ו סטריאני, אריק ג'ונסון, אינגווי מלמסטין, ג'ון פטרוצ'י ואחרים, נוהג שנמשך עד היום. ב-2 ביולי 2005 הקליט באצטדיון אוסטרפורט-גרונינגן בהולנד, קונצרט בן שעתיים מיצירותיו, פרויקט מיוחד בשם Sound Theories עם תזמורת המטרופול של הולנד, שיצא לאור ב-2007 במהדורת CD כפולה ומארז DVD.
סטיב ואי היה מועמד שמונה פעמים לפרס הגראמי, מתוכם זכה בשניים (בשנת 2006 על הביצוע הטוב ביותר לקטע האינסטרומנטלי "Lotus Feet" מתוך אלבומו "Real Illusions Reflections", ובשנת 2008 על הביצוע הטוב ביותר לקטע "The Attitude Song").
ברבות השנים, חברו סטריאני העיד על ואי כי התלמיד התעלה על המורה.

עבודה פילנתרופית

בשנת 2005, ואי החל לתמוך בארגון שלא למטרות רווח בשם "Little Kids Rock" שמספק כלי נגינה ושיעורי חינם לילדים בבתי ספר ברחבי ארצות הברית. הוא וג'ו סטריאני נמנים בין מכובדי הארגון.

ההופעה בישראל

סטיב ואי הופיע בהיכל התרבות בתל אביב ב-30 ביוני 2009 בסדנת אמן לה הוא קורא Alien Guitar Secrets. בסדנה זו הוא מדבר על הקריירה שלו, נותן טיפים ושיטות כיצד לנגן טוב יותר, עונה על שאלות הקהל ומנגן ביחד עם נבחרים מהקהל. סטיב ניגן בסדנה כמה מלהיטיו, וכמו כן הבטיח כי יחזור לישראל, להופעה שתתקיים בקיץ 2010. מיד לאחר הסדנה יצא לסיבוב הופעות באירופה.
כמו כן הוא ניגן עם גיטריסטים ידועים בארץ ביניהם: אבי סינגולדה, ארז נץ ועוד.
יישום מחשב

יישום מחשב (אַפְּלִיקַצְיָה, מאנגלית: Application software), הוא סוג של תוכנת מחשב אשר מנצל את יכולות המחשב ישירות לביצוע משימות אותן המשתמש מבקש לבצע. 
ישומי מחשב שונים במהותם מ"תוכנות מערכת", המשמשות להפעלה ולניהול של מערכות מחשב ורשתות, ומכלי תכנות כמו מהדרים ומקשרים, בהם משתמשים כדי לתרגם ולשלב קוד מקור וספריות של תוכנת מחשב לתוך קובצי הרצה. יישומי המחשב יכולים להיות בעלי מטרה כללית (עיבוד תמלילים, דפדפני רשת, גיליון אלקטרוני, נגן מדיה וכדומה) או בעלי מטרה ספציפית (ניהול חשבונות, ניהול לוח זמנים, וכדומה). 
מספר יישומי מחשב אשר נמכרים ביחד בחבילת אחת, מכונים "חבילת יישומים". Microsoft Office, ליברה אופיס, ו-IWork, אשר כל אחת מכילה מעבד תמלילים, גיליון אלקטרוני, ועוד מספר יישומים אחרים, הן דוגמאות טיפוסית לחבילות יישומים. ליישומים השונים בחבילת היישומים יש בדרך כלל ממשק משתמש אשר יהיה בעל מראה אחיד בכל התוכנות כדי להקל על המשתמש ללמוד כיצד להשתמש בכל אחד מן היישומים. לעיתים קרובות היישומים עשויים להיות בעלי יכולת לקיים אינטראקציה ביניהם בדרכים אשר יכולות להועיל למשתמש. לדוגמה, גיליון אלקטרוני יוכל להיות מוטמע בתוך מסמך של מעבד תמלילים, אף על פי שהוא נוצר ביישום גיליון אלקטרוני נפרד.
בסוגים שונים של מערכות משובצות מחשב (embedded systems), יישומי המחשב ומערכות ההפעלה בנויות בצורה כזאת שהמשתמשים לא יוכלו להבחין ביניהם - כגון תוכנות אשר משמשות להפעלת מכשירי וידאו טייפ ונגני DVD.
רודולף ראף

ביוגרפיה

רודולף רודי נולד בשויניגן, קוובק לאב שהיגר מאוסטריה בשנת 1938. בשנת 1949 המשפחה עברה לפיטסבורג. בשנת 1962 הוא סיים לימודים באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ובשנת 1967 סיים את הדוקטורת באוניברסיטת דיוק. עד לשנת 1971 רודולף רודי עבד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. החל משנת 1971 הוא עבד באוניברסיטת אינדיאנה ממנו עזב לגמלאות בשנת 2018. בשנת 1983 רודולף ראף הקים באוניברסיטה זו מכון לביולוגיה מולקולרית.
בשנת 1987 הוא זכה במלגת גוגנהיים ובהמשך קיבל מספר פרסים נוספים.
מחקריו התרכזו בתחום ביולוגיה התפתחותית. הוא היה עורך ומייסד (ביחד עם שון קרול ווולאס ארתור) של כתב העת Evolution & Development.
רודולף ראף כתב מספר ספרים בתחום התמחותו.
אווה בן-צבי

חייה

אווה בן צבי נולדה בקובנה שבליטא, ברית המועצות, להורים ניצולי השואה. בגיל חמש החלה לנגן בפסנתר. משנת 1961 למדה בבית הספר למוזיקה של קובנה במחלקת הפסנתר. לאחר סיום לימודיה שם המשיכה בקונסרבטוריון של ליטא (מאז 2004 האקדמיה למוזיקה ולתיאטרון של ליטא) בווילנה, בפקולטה לאמנויות הבמה, בשנים 1970-1965. היא בעלת תואר מוסמך בלימודי הפסנתר. בתקופת לימודיה לתואר בפסנתר החלה ללמוד פיתוח קול. בשנת 1973 עלתה לישראל. בנה הוא הצ'לן צבי אורליאנסקי.
המודיע (סדרת טלוויזיה)

תקציר עלילה

ראזה (נבהאן ריזוואן) הוא בריטי פקיסטני מדור שני שחי בלונדון, וגויס לשמש מודיע של המשטרה על ידי גייב (פאדי קונסידיין), קצין ביחידת CTSU האחראית על סיכול טרור.

הפקה

הסדרה ברובה צולמה בלונדון. ביתו של ראזה, והשכונה הבדיונית "ברידג'טאון" צולמו באזור תיימזמיד שבדרום-מזרח לונדון, ובסילברלוק אסטייט בסאות'רק.
בינואר 2018 נערכו צילומים בתחנת הרכבת שדוול ובבריק ליין שבשורדיץ'. בנין סילבר, שהיה בעבר מפעל Carlsberg-Tetley, שימש כמפקדה של היחידה ללוחמה בטרור. אתרי צילום נוספים היו בקראון קורטס בקינגסטון, בתנל גרין ובמעבורת תיימז קליפר.
ראובן כהנא

ביוגרפיה

ראובן כהנא נולד בשנת 1931 בקיבוץ בית אלפא כבן לעולי העלייה השלישית. על רקע הפילוג הרעיוני בקיבוץ, עזבה המשפחה בשנת 1940 לקיבוץ רמת יוחנן. 
את לימודי התואר הראשון סיים כהנא בשנת 1967 באוניברסיטה העברית בחוגים סוציולוגיה ופילוסופיה. את התזה בתואר השני, בסוציולוגיה היסטורית השוואתית, כתב בהדרכתו של פרופ' שמואל נח אייזנשטדט, ואת לימודי הדוקטורט באוניברסיטת ברקלי בארצות הברית.
עם תום לימודיו, חזר כהנא ללמד באוניברסיטה העברית, במחלקה לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה ובבית הספר לחינוך, במגמה לסוציולוגיה של החינוך, שם לימד במשך 33 שנה.
כהנא נפטר ביוני 2003 בירושלים ונקבר בקיבוץ רמת יוחנן. מאז מותו מעניקה המחלקה לסוציולוגיה והמגמה לסוציולוגיה של החינוך באוניברסיטה העברית, פרס על שמו של כהנא לעבודת מ.א. מצטיינת.
הצוללות מדגם IX

צוללות מדגם IX הן סדרה של צוללות שפותחו בגרמניה בשנים 1935–1936 למשימות מרוחקות ולשהייה ממושכת בים.
הצוללות יוצרו בין השנים 1937–1944 והן מונעות בעת ציפה במנוע דיזל ובעת צלילה במנוע חשמלי שמקבל את האנרגיה הדרושה להפעלתו ממצברים שנטענים בעת הפעלת מנוע הדיזל.
סדרת צוללות אלה השתתפו במשימות תקיפה של שיירות באוקיינוס האטלנטי ועד סמוך לחוף המזרחי של ארצות הברית בניסיונות לעצור את משלוחי האספקה והנשק לבריטניה.
לנוכח הצורך בשהייה ממושכת בים הרחק מבסיסי האם היו הצוללות מסדרה זו גדולות ממדים ביחס לסדרות האחרות שפגעו במידת מה ביכולת התמרון במים ובמשך הזמן הנדרש לביצוע צלילה ולעלייה לציפה.
בצוללות אלה מותקנים ארבעה צינורות טורפדו בגוף הצוללת ושני צינורות בירכתיים. בבטן הצוללת ניתן לאחסן שש פצצות טורפדו למנה שנייה ובנוסף לאחסן פצצות טורפדו במכלים חיצוניים. סה"כ מסוגלות צוללות אלה לשאת עד 22 פצצות טורפדו. כמות גדולה זו של פצצות טורפדו איפשרה למפקדי הצוללות לצאת לסדרת תקיפות לילה אחר לילה כנגד שיירות האספקה.
צוללות אלה יכלו לשאת בנוסף עד 66 מוקשים ימיים.
על גבי סיפון הצוללת מותקן מקלע.
בחדר הפיקוד שבצוללות הותקנו שני פריסקופים ובחלק מהצוללות הותקן פריסקופ שלישי בחדר הבקרה.
בסך הכל יוצרו 283 צוללות מדגם IX במספנות בברמן ובהמבורג.

דגמי משנה

בסך הכל יוצרו חמישה דגמי משנה בסדרה IX דגם הצוללת הראשון היה דגם A לאחריו יוצרו דגמי משנה משופרים B,C,C40,D.
מדגם A יוצרו שמונה צוללות במספנת ווסטר בברמן:
U-37 
U-38 
U-39 
U-40 
U-41 
U-42 
U-43 
U-44 
מדגם B יוצרו ארבע עשרה צוללות במספנת ווסטר בברמן:
U-64 
U-65 
U-103 
U-104 
U-105 
U-106 
U-107 
U-108 
U-109 
U-110 
U-111 
U-122 
U-123 
U-124 
מדגם C יוצרו 54 צוללות במספנת ווסטר ומספנת סיבקוורפט בברמן ומספרנת דאטצוורפט בהמבורג:
U-66 
U-67 
U-68 
U-125 
U-126 
U-127 
U-128 
U-129 
U-130 
U-131 
U-153 
U-154 
U-155 
U-156 
U-157 
U-158 
U-159 
U-160 
U-161 
U-162 
U-163 
U-164 
U-165 
U-166 
U-171 
U-172 
U-173 
U-174 
U-175 
U-176 
U-501 
U-502 
U-503 
U-504 
U-505 
U-506 
U-507 
U-508 
U-509 
U-510 
U-511 
U-512 
U-513 
U-514 
U-515 
U-516 
U-517 
U-518 
U-519 
U-520 
U-521 
U-522 
U-523 
U-524 
U-533 
מדגם C40 יוצרו 87 צוללות במספנת ווסטר ומספנת סיבקוורפט בברמן ומספרנת דאטצוורפט בהמבורג:
U-167 
U-168 
U-169 
U-170 
U-183 
U-184 
U-185 
U-186 
U-187 
U-188 
U-189 
U-190 
U-191 
U-192 
U-193 
U-194 
U-525 
U-526 
U-527 
U-528 
U-529 
U-530 
U-531 
U-532 
U-533 
U-534 
U-535 
U-536 
U-537 
U-538 
U-539 
U-540 
U-541 
U-542 
U-543 
U-544 
U-545 
U-546 
U-547 
U-548 
U-549 
U-550 
U-801 
U-802 
U-803 
U-804 
U-805 
U-806 
U-841 
U-842 
U-843 
U-844 
U-845 
U-846 
U-853 
U-854 
U-855 
U-856 
U-857 
U-858 
U-865 
U-866 
U-867 
U-868 
U-869 
U-870 
U-877 
U-878 
U-879 
U-880 
U-881 
U-889 
U-1221 
U-1222 
U-1223 
U-1224 
U-1225 
U-1226 
U-1227 
U-1228 
U-1229 
U-1230 
U-1231 
U-1232 
U-1233 
U-1234 
U-1235 
מדגם D יוצרו 30 צוללות במספנת ווסטר בברמן:
U-177 
U-178 
U-179 
U-180 
U-181 
U-182 
U-195 
U-196 
U-197 
U-198 
U-199 
U-200 
U-847 
U-848 
U-849 
U-850 
U-851 
U-852 
U-859 
U-860 
U-861 
U-862 
U-863 
U-864 
U-871 
U-872 
U-873 
U-874 
U-875 
U-876
אדמון ביאה

תחילת דרכו

ביאה נולד ב-17 בספטמבר 1868 בעיר שאלון-אן-שמפאן, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. אביו לאון, היה קצין הנדסה. אמו מרי הייתה מהעיר מץ, ולפיכך מלחמת צרפת-פרוסיה שבסופה סופחה מץ בידי הקיסרות הגרמנית, הניעה אותו להתגייס לצבא צרפת. בשנת 1887 הוא למד באקול פוליטכניק, וסיים אותו בשנת 1891 כלוטננט בחיל הארטילריה. זמן קצר לאחר מכן נישא לז'אן בובה, בתו של קצין בחיל הארטילריה. בשנת 1895 הוא הועלה לדרגת קפטן, ובמרץ 1909 הועלה לדרגת קומנדנט ומונה למפקד ברגימנט התותחנים ה-25. בשנת 1912 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל והוצב בלשכתו של שר המלחמה.

ראש המטה הכללי

ב-24 בינואר 1920 הוא מונה לראש המטה הכללי של צבא צרפת, והחזיק בתפקיד במשך כשלוש שנים עד מותו. בואה היה משוכנע שמלחמה נוספת בין צרפת לגרמניה היא רק עניין של זמן, והעריך שהמלחמה תפרוץ תוך 20-30 שנים (כפי שאכן היה במציאות). בואה שאף לחולל רפורמה בצבא הצרפתי ולצייד אותו בכלי נשק חדישים מאמציו סוכלו עקב קיצוצים דרסטיים בתקציב המלחמה בתקופה של בין מלחמות העולם. הוא מת בפתאומיות במרפאה בפריז ב-30 בדצמבר 1923 בגיל 55.
רחוב בעיר נאנט נושא את שמו.
נסיכות אשפנבורג

היסטוריה

לאחר פירוק נסיכות הבוחר ממיינץ בעקבות חילוט נכסי הכנסייה באימפריה הרומית הקדושה, קיבל הארכיבישוף של מיינץ קרל תיאודור אנטון מריה פון דלברג בתור פיצוי את חלק משטחי הנסיכות, שנקראו נסיכות אשפנבורג.
בשנת 1810 נאלץ פון דלברג לוותר על נסיכות רגנסבורג שהייתה אף היא בחזקתו, לטובת ממלכת בוואריה, ובעקבות כך צירף את השטחים שהיו בחזקתו יחד עם העיר פרנקפורט, ליצירת הדוכסות הגדולה של פרנקפורט.
ע'זאלה עליזאדה

ביוגרפיה

עליזאדה נולדה במשהד למשפחה מבוססת ובעלת נטיות ספרותיות: אימה, מוניר א-סאדאת סיידי, הייתה בעצמה משוררת וסופרת מוערכת. כבר מילדותה בחרה עליזאדה להיות צמחונית, לאחר שראתה כיצד שוחטים כבשים לטקס דתי. היא סיימה את בית הספר התיכון במשהד, והחלה ללמוד משפטים מדעי המדינה באוניברסיטת טהראן. לאחר סיום לימודים אלה, נסעה עליזאדה לצרפת, שם למדה בסורבון פילוסופיה וקולנוע. לאחר מותו של אביה היא חזרה לאיראן בלי לסיים את הלימודים.
עליזאדה הייתה מהראשונים להצטרף לארגון הסופרים האיראניים "כאנון-י נויסנדגאן-י איראן" (הוקם ב-1968) והייתה פעילה למען חופש הביטוי ונגד הצזורה. בשנת 1994, עליזאדה הייתה בין החותמים על העצומה בעד חופש הביטוי והדיבור "אנחנו הסופרים".
עליזאדה התחתנה עם בּיזַ'ן אִלַהי שיראזי; לשניים יש בת אחת. לאחר שהתגרשו, התחתנה עליזאדה עם מוחמד רזא נט'אם שהידי. בנוסף לבתה הביולוגית, אימצה עליזאדה שתי בנות נוספות, ניצולות רעידת האדמה הגדולה בקזווין בשנת 1962.
עליזאדה ניסתה לשים קץ לחייה פעמיים, ולאחר שלוש שנים של מאבק במחלת הסרטן היא התאבדה בתלייה ביער בראמסר. היא נקברה בבית הקברות אמאמזאדה טאהר בכאראג'.
יצירות שלה תורגמו לאנגלית על ידי רוזה ג'מאלי.

יצירתה

עליזאדה כתבה מספר נובלות וקובצי סיפורים קצרים. למרות פעילותה בנושאים חברתיים ואזרחיים, כתיבתה של עליזאדה אינה פוליטית במובהק, אלא עוסקת בפן האישי ובהיבטים האמנותיים של הסובב אותה.

פרסים

לאחר מותה, בשנת 1999, זכתה עליזאדה בפרס "עט הזהב" מטעם כתב העת הספרותי גדרון עבור הסיפור "אי" (ג'זירה) שהתפרסם בקובץ הצומת. באותה שנה הייתה גם כלת הפרס "עשרים שנות כתיבה" מטעם המשרד לתרבות והדרכה עבור הספר בית האדריסים.
אליזבת בלקוול

קורות חייה

אליזבת בלקוול נולדה בבריסטול לסמואל בלקוול, שעסק בזיקוק סוכר, ולהאנה (ליין) בלקוול. ב-1832 היגרה המשפחה לארצות הברית והשתקעה בניו יורק. אביה המשיך בעיסוקו ובמקביל התערה בחוג אנשי התנועה לביטול העבדות. ב-1838 לאחר שעסקי האב נקלעו לקשיים כלכליים, עקרה המשפחה לסינסינטי וזמן קצר לאחר הגעתם הלך אבי המשפחה לעולמו, תוך שהוא מותיר את אלמנתו ותשעת ילדיו במצב כלכלי קשה ותחת חובות.
בעקבות קשיים כלכליים, אליזבת ואחיותיה אנה ומריאן הקימו בית ספר לנערות. בנוסף היא למדה אמנות וכתבה סיפורים קצרים. בתחילת שנות ה-40 היא החלה לכתוב על זכויות נשים ביומניה ובמכתביה והשתתפה בקמפיין הפוליטי של ויליאם הנרי הריסון בשנת 1840.
ב-1844 קיבלה בלקוול משרת הוראה אך לאחר מספר חודשים עזבה את עבודתה ושבה לסינסינטי. הרעיון ללמוד רפואה עלה אצלה לראשונה בעקבות חברה שחלתה במחלה קשה, וסיפרה לאליזבת שהרגישה שאילו טיפלה בה רופאה אישה היה לה הרבה יותר נוח. סיבה נוספת להחלטתה ללמוד רפואה היה רצונה לחיות חיים עצמאיים מגבר ומכבלי הנישואין. היא לא הבינה עד כמה קשה יהיה לה להתגבר על המחסומים הפטריארכליים, אך אלו רק תרמו לנחישותה. 
היא עברה לפילדלפיה, ניסתה להתקבל לבתי ספר לרפואה ונדחתה על רקע מגדרי. בלקוול לא ויתרה, עברה למדינת ניו יורק ובאוקטובר 1847 התקבלה ללימודי רפואה במכללת ג'ניבה. קבלתה הייתה חצי-טעות, לאחר שהדיקן וסגל ההוראה לא הצליחו להגיע להחלטה בנושא והחליטו לערוך הצבעה בקרב 150 סטודנטים גברים בנושא, כאשר אם אחד מהם יסרב היא לא תתקבל. הגברים הצעירים חשבו שהבקשה אבסורדית וכבדיחה הצביעו פה אחד לקבלה.
במהלך לימודיה נתקלה בלקוול בקשיים רבים על רקע היותה אישה יחידה במוסד, אך ב-23 בינואר 1849 סיימה בהצלחה את לימודיה והייתה האישה הראשונה שהוסמכה לרפואה בארצות הברית, תוך שהיא זוכה לפרסום רב בעיתונות המקומית. באפריל החליטה בלקוול להמשיך את לימודיה באירופה והגיעה לבריטניה ובהמשך לפריז, אך בקשתה להתקבל ללימודים נדחתה שוב ושוב. היא התקבלה לעבודה כמיילדת ולא כרופאה באחד מבתי החולים וכך רכשה ניסיון מקצועי, ועד סוף השנה פול דובואה, הרופא המיילד הנחשב בתקופתו, ציין שהיא תהיה הרופאה המיילדת הטובה בארצות הברית, ללא קשר למגדר.
ב-1851 החליטה בלקוול לשוב לארצות הברית ולפתוח קליניקה עצמאית. היא פתחה מרפאה פרטית בעיר ניו יורק ואף על פי שהעניין זכה לתהודה מסוימת בעיתונות, מספר המטופלים במרפאה היה קטן. ב-1852 החלה להרצות בתחום הרפואה והוציאה לאור ספר העוסק בהתפתחותן הפיזית והנפשית של נערות מתבגרות. היא אף הייתה המנטורית של מריה זקרזווסקה, גרמניה צעירה שרצתה להיות רופאה, שלאחר מכן הצטרפה אל בלקוול ואל אחותה אמילי, שהרחיבו את המרפאה לכלל בית חולים קטן, בו נשים ישבו בדירקטוריון, כמנהלות וכרופאות.
ב-1858 תוקנו בבריטניה תקנות חדשות לעוסקים ברפואה ובמסגרתן הוכרו רופאים אשר רישיונם נרכש מחוץ לגבולות הממלכה. ב-1 בינואר 1859 הייתה אליזבת בלקוול לאישה הראשונה שנרשמה בפנקס הרופאים בממלכה המאוחדת. ב-1866 גדלה תעבורת החולים במרפאתה של בלקוול לכדי 7,000 מטופלים בשנה.
ב-1869 בעקבות קרע בין אליזבת לאחותה אמילי, עזבה אליזבת בלקוול לבריטניה וב-1874 פתחה בלונדון בית ספר לרפואה לנשים ביחד עם סופיה ג'קס-בלייק, אשר אף היא הוסמכה לרפואה בארצות הברית. ב-1877 פרשה אליזבת בלקוול מניהול המוסד על רקע חילוקי דעות עם ג'קס בלייק והפסיקה לעסוק ברפואה. בין 1880 ל-1895 הייתה בלקוול פעילה בארגונים לקידום מעמד וזכויות הנשים. בלקוול מעולם לא נישאה. במהלך חייה הוציאה לאור 13 ספרים וספרי לימוד ובכלל זה ב-1895 גם אוטוביוגרפיה אשר לא זכתה להצלחה משמעותית. ב-1910 הלכה אליזבת בלקוול לעולמה והיא בת 89 שנים.
קאמילו ורגאס

קריירה

ורגאס החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אינדפנדיינטה סנטה פה וערך את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת מעט אחרי יום הולדתו ה-18, ב-11 במרץ 2007 במשחק מול לה אקידד. הוא נכנס בדקות האחרונות והקבוצה ניצחה 2–1. ורגאס המשיך לשמש כשוער מחליף וגם של קבוצת המילואים וב-2009 זכה בתואר הראשון שלו כמקצוען כשקבוצתו זכתה בגביע הקולומביאני של אותה שנה. בטורניר הקלאוסורה של 2010 כבר שיחק שבעה משחקים כולל הצטיינות בדרבי (ספורט) מול מיונאריוס, בו הדף פנדל והשאיר את התוצאה על 0–0. ב-2011 קיבל הרבה יותר הזדמנויות בקבוצה בליגה המקומית ובגביע סודאמריקנה.
ב-2012 הפך לשוער הראשון של הקבוצה והיה מהשחקנים הבולטים שעזרו לסנטה פה להשיג את תואר האליפות השביעי של המועדון והראשון לאחר 36 שנים ובעזרתו זכתה הקבוצה גם בסופרליגה 2013 על חשבונה של היריבה העירונית, מיונאריוס.
הוא המשיך את היכולת הטובה גם ב-2013, בשנה שבה סנטה פה הגיעה עד לשלב חצי גמר הקופה ליברטדורס ובעקבות כך, קיבל לראשונה את הזימון לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן חוסה נסטור פקרמן.
ב-2014, עזר לקבוצה להגיע פעם נוספת לגמר טורניר הקלאוסורה תוך כדי שהוא כובש שער נוסף, הפעם בפנדל מול אתלטיקו וילה ב-22 בנובמבר 2014. הוא הפך לאחד מהשחקנים הנערצים על אוהדי הקבוצה, עד אשר קיבל החלטה בתחילת 2015 לעבור לאתלטיקו נסיונל וגרם לזעם גדול בקרבם.
באתלטיקו נסיונל, היה שוער שני אחרי פרנקו ארמני. הוא שיחק מספר משחקים, אבל ברוב הטורניר שימש כמחליף ולבסוף זכה עם הקבוצה באליפות הקלאוסורה 2017.
לאור מיעוט דקות המשחק, הוחלט בנסיונל להשאיל את ורגאס בתחילת 2016 לקבוצת ארחנטינוס ג'וניורס הארגנטינאית וכעבור חצי שנה הושאל לדפורטיבו קאלי. הוא חזר לנסיונל לקראטת טורניר הקלאוסורה 2017 אך לא שיחק דקה לאורך כל הטורניר ובינואר 2018 סגר את תנאיו שוב עם דפורטיבו קאלי.

נבחרת

לאחר שהציג יכולת טובה בליגה ב־2012, זומן לראשונה על ידי חוסה נסטור פקרמן לנבחרת הבוגרת ב-30 באוגוסט 2012 שהתכוננה למשחקי מוקדמות מונדיאל 2014 מול אורוגוואי וצ'ילה. הוא היה חלק מהסגל הסופי שנסע למונדיאל 2014 בברזיל כשוער שלישי אחרי אוספינה ומונדרגון וכן היה גם חלק מהסגל הסופי שנסע לקופה אמריקה 2015 שנערך בצ'ילה.
בסך הכל ערך עד כה חמש הופעות בנבחרת, כאשר הבכורה הייתה במשחק ידידות מול אל סלבדור ב-10 באוקטובר 2014.
נבחר להיות בין 23 השחקנים שהרכיבו את הסגל הסופי למונדיאל 2018, הפעם כשוער שני, אך גם במונדיאל זה לא זכה לשחק.