פיורנטינה

היסטוריה

המועדון הוקם ב-26 באוגוסט 1926, כאיחוד של הקבוצות "ליברטאס" ו"קלאב ספורטיבו פירנצה". המועדון זכה בקופה איטליה לראשונה ב-1939/1940 ובאליפות הראשונה ב-1955/1956. בארבע העונות הבאות סיים המועדון במקום השני בליגה. בעונת 1960/1961 פיורנטינה זכתה שנית בגביע האיטלקי ואף בגביע אירופה למחזיקות גביע. ב-1966 זכתה בקופה איטליה ובגביע מיטרופה, ובעונת 1968/1969 זכתה פיורנטינה שנית באליפות. בשנת 1974 הוויולה זכו בגביע האנגלו-איטלקי, שנה לאחר מכן בקופה איטליה.

שנות התשעים: מהליגה השנייה אל פסגת הכדורגל האיטלקי

מתחילת שנות התשעים עד אמצע שנות ה-90 היה המועדון בתקופת בצורת, ואף ירד לליגה השנייה- הסרייה ב' בעונת 1993/1994. הקבוצה סבלה מתקופה קשה ומהתחזקות הליגה האיטלקית באותן שנים מה שהגביר את התחרות. למזלה של הקבוצה שיחק בשורותיה החלוץ הארגנטינאי המפורסם גבריאל באטיסטוטה. החלוץ שהיה אהוב הקהל החליט להישאר במועדון על אף הירידה והוביל אותו, כמעט אך ורק במו רגליו, בחזרה אל הליגה הראשונה באיטליה- הסרייה א'.
עם החזרה לסרייה א' זכה המועדון להימנות מחדש על הקבוצות הגדולות של איטליה- מועדון אקסקלוסיבי שכונה בשם "שבע האחיות" על שום שבע הקבוצות שנחשבו לגדולות באיטליה. סגל הקבוצה התגבש סביב כמה כוכבים שהובילו את פיורנטינה לפסגת הכדורגל האיטלקי. השחקנים הבולטים בקבוצה באותן שנים היו באטיסטוטה, הקשר הפורטוגלי רוי קושטה, הקשר האיטלקי אנג'לו די ליוויו, המגן הגרמני יורג היינריך והשוער פרנצ'סקו טולדו. הישג השיא של הקבוצה בשנותיה הללו היתתה זכייה פעמיים בגביע האיטלקי-הקופה איטליה, בשנת 1996 ובשנת 2000. בשנת 1999 הייתה פיורנטינה חלק ממאבק האליפות ולפרקים נראה שהיא צועדת לעבר זכייה בסקודטו- אליפות איטליה אחרי שנים של בצורת. שורה של הפסדים לקראת סיום העונה פינתה את הבמה לקבוצות לאציו ומילאן שנאבקו ראש בראש עד המחזור האחרון שבסופו הוכתרה מילאן לאלופת איטליה. עם זאת פיורנטינה העפילה לליגת האלופות לראשונה בתולדותיה שם הודחה בסיבוב השני.

שנות האלפיים: הפירוק והחזרה לקדמת הבמה

בסוף עונת 1999-2000 עזב כוכבה הגדול ביותר של הקבוצה בעשור האחרון גבריאל באטיסטוטה ועבר לקבוצת רומא. למאמן הקבוצה התמנה מאמנה של נבחרת טורקיה פתיח טרים. פיורנטינה עברה עונה קשה אשר במהלכה לא יכלה הקבוצה לשלם משכורות וחובותיה הגיעו להיקף של כ-50 מיליון דולר. פיורנטינה הורדה ליגה בסוף עונת 2001/2002 והועברה לשליטת מפרק משפטי. לקראת עונת 2002/2003 הכריז המועדון על פשיטת רגל ופורק.
באוגוסט 2002 המועדון הוקם שנית תחת השם "פלורנציה ויולה" עם בעלים חדש, דייגו דלה ואלה, והוצב בליגה הרביעית - סרייה C2. המועדון זכה בקלות באליפות הליגה, ובעקבות הגדלת הסרייה ב' בקיץ 2003, המועדון דילג על הליגה השלישית (C1) ועלה ישירות לסרייה ב'. כעת הורשה המועדון להיקרא בשמו המקורי, "פיורנטינה".
העלייה הבלתי שגרתית אמנם עוררה מחלוקת, אך פיורנטינה סיימה את עונת 2003/2004 במקום ה-6, שהקנה בעקבות הגדלת הליגה הראשונה מקום בפלייאוף נגד הקבוצה במקום ה-15 של הסרייה א', פרוג'ה. הוויולה השלימו עלייה מדהימה של 4 ליגות תוך 3 שנים לאחר ניצחון בסיכום שני משחקים 2-1. בעונתו הראשונה של המועדון המחודש בסרייה א' הקבוצה הבטיחה את הישרדותה רק במחזור האחרון, עם שוויון נקודות עם היורדות ורק בזכות הובלה בטבלה הפנימית עימן. לקראת עונת 2005/2006 רכשה פיורנטינה את חלוץ נבחרת איטליה, לוקה טוני, אשר זכה בתואר מלך השערים של הסרייה א' עם 31 שערים, מספר הכיבושים הרב ביותר בעונה באיטליה מאז 1958. פיורנטינה סיימה את עונה זו במקום הרביעי, מקום אשר היה אמור להקנות לה השתתפות במוקדמות ליגת האלופות, אך עקב פרשת הטיית משחקים שנחשפה בתום העונה, נשלל מקומה של פיורנטינה באירופה ועם תחילתה של עונת 2006/2007 הופחתו ממאזנה 15 נקודות, למרות ההפחתה, סיימה פיורנטינה את העונה במקום ה-5.