האומות המאוחדות

היסטוריה

במקביל לפירוקו של חבר הלאומים (שהיה קיים בין השנים 1920–1946, ואליו ארצות הברית מעולם לא הצטרפה), הוקם האו"ם בשנת 1945 כדי לשמור על השלום העולמי ולקדם שיתוף פעולה בפתרון בעיות בינלאומיות בנושאי כלכלה, חברה וזכויות אדם. התוכנית הרצינית הראשונה להקמת ארגון בינלאומי חדש נרקמה במשרדי משרד החוץ האמריקאי ב-1939. פרנקלין רוזוולט טבע לראשונה את המונח "אומות מאוחדות" ככינוי לבעלות הברית. השימוש הרשמי הראשון במונח זה היה ב-1 בינואר 1942, כש-26 ממשלות חתמו על האמנה האטלנטית, בה התחייבו להמשך המאמץ המלחמתי.
ב-1943 קיבל בית הנבחרים האמריקני נוסח החלטה שבה התחייב, כי ארצות הברית תיכנס לארגון בינלאומי למניעת מלחמה. זמן קצר לאחר מכן קיבל הסנאט של ארצות הברית החלטה דומה. ב-1944 ערכו נציגי ארצות הברית, בריטניה, ברית-המועצות וסין את הצעות "דאמברטון אוכס". באפריל של שנת 1945, השתתפו 50 ממשלות ומספר ארגונים בלתי-ממשלתיים ב"וועדת האומות המאוחדת בנושא מוסד בינלאומי" בסן פרנסיסקו. בוועידה זו נכתבה ונוסחה מגילת האומות המאוחדות. ב-24 באוקטובר 1945 אושרה המגילה על ידי המדינות החברות הקבועות במועצת הביטחון שעתידה לקום – צרפת, סין, ברית המועצות, בריטניה וארצות הברית – יחד עם 46 מדינות נוספות, ובכך הוקם ארגון האו"ם. יום זה מצוין כיום האומות המאוחדות. פגישותיה הראשונות של העצרת הכללית, שבה היו נציגים מ-51 לאומים, ושל מועצת הביטחון, התקיימו כבר בינואר 1946 בלונדון.

מקור השם

את המונח האומות המאוחדות טבע לראשונה פרנקלין רוזוולט ככינוי לבעלות הברית. השימוש הרשמי הראשון במונח זה היה ב-1 בינואר 1942, כש-26 ממשלות חתמו על האמנה האטלנטית, בה התחייבו להמשך המאמץ המלחמתי.
'סוכנות הסעד והשיקום של האומות המאוחדות', (United Nations Relief and Rehabilitation Administration), הידועה בשם אונרר"א (UNRRA), מוסד לסיוע לפליטים ואזרחים של בעלות-הברית במדינות המשוחררות של אירופה והמזרח הרחוק נוסדה רשמית ב-9 בנובמבר 1943 בבית הלבן בוושינגטון, בהשתתפות 44 נציגים של האומות המאוחדות. בשנת 1946, ניתן השם לארגון האו"ם שנכנס לנעליו של חבר הלאומים.

מבנה האו"ם

מגילת האומות המאוחדות מייסדת שישה גופים עיקריים, האחראיים על תחומים עיקריים ורחבים, כל גוף חולש על מרחב אחר. העצרת הכללית: המוסד המרכזי של האו"ם, בו דנות כל המדינות יחדיו ובו מתקיימים דיונים בהשתתפות מנהיגי כל העולם. מזכירות האו"ם: הגוף המנהל את האו"ם מבחינה אדמיניסטרטיבית. בית הדין הבינלאומי לצדק: המוסד השיפוטי העליון של האו"ם, בו מתקיימים דיונים בעניינים שבין מדינות או בענייני פשעים נגד האנושות. מועצת הביטחון: הגוף הביצועי של האו"ם, אחראית על שמירת השלום בעולם, מפעילה כוחות צבאיים של האו"ם, מטילה עיצומים ודנה בקבלת מדינות לארגון. המועצה הכלכלית חברתית: דנה בנושאי כלכלה וחברה בעולם. מועצת הנאמנות: הייתה יורשת משטר המנדטים של חבר הלאומים והשעתה פעולתה עם קבלת עצמאותה של פלאו, המדינה האחרונה שהייתה בחזקתה. בנוסף, בשנת 2007 נוספה מועצת זכויות האדם: הדנה בענייני זכויות האדם בעולם, אך היא איננה שוות מעמד למועצות האחרות, כיוון שלא נוספה במגילת האו"ם; עד 2007 הייתה ועדת משנה של המועצה הכלכלית חברתית.
ארבעה המוסדות המרכזיים פועלים במטה האומות המאוחדות בניו-יורק הבנוי על שטח בינלאומי בעיר ניו יורק. בית הדין הבינלאומי לצדק נמצא בהאג, הולנד. סוכנויות מיוחדות אחרות פועלות במשרדי האו"ם השונים בז'נבה (בארמון האומות), וינה, וניירובי. ישנם עוד מוסדות או"ם ברחבי העולם.

שש השפות הרשמיות של האו"ם, שבהן משתמשים בפגישות בין-ממשלתיות ובמסמכים רשמיים, הן ערבית, סינית, אנגלית, צרפתית, רוסית  וספרדית, אך במזכירות האו"ם נעשה שימוש בשתי שפות בלבד, אנגלית וצרפתית. ארבע מתוך שש השפות הרשמיות הן השפות הלאומיות של החברות הקבועות במועצת הביטחון (אנגלית היא השפה הרשמית בבריטניה ובארצות הברית דה-פקטו). ספרדית וערבית הן השפות הרשמיות הנפוצות ביותר באו"ם: ספרדית היא השפה הרשמית ב-20 מדינות, וערבית ב-26. חמש מתוך שש השפות הרשמיות נבחרו בעת הקמת האו"ם, ואילו הערבית נוספה בשנת 1973.

המזכירות

בראש מזכירות האומות המאוחדות עומד המזכיר הכללי (המזכ"ל), הנעזר בצוות עובדים של אזרחים ממדינות שונות מרחבי העולם. המזכירות מספקת מחקרים, מידע ושירותים שלהם זקוקים הגופים השונים של האו"ם במהלך עבודתם השוטפת. כמו כן המזכירות מבצעת משימות ופעילויות כפי שהורו לה גופים שונים: העצרת הכללית, מועצת הביטחון, המועצה הכלכלית חברתית, וסוכנויות או"ם אחרות. מגילת האו"ם קובעת שעל העובדים המועסקים במזכירות "לעמוד בסטנדרטים הגבוהים ביותר של יעילות, כשירות והגינות". כמו כן מדגישה המגילה את החשיבות שבהעסקת עובדים מכל אזורי העולם.
כמו כן, המגילה קובעת שעל עובדי המזכירות אסור לקבל הוראות משום רשות שאיננה האו"ם. כל המדינות החברות באו"ם מחויבות לכבד את האופי הבינלאומי של המזכירות ולא לנסות להשפיע על עובדיה. האחריות על בחירת צוות העובדים של המזכירות מוטלת באופן בלעדי על המזכ"ל.

מדינות משקיפות

בנוסף ל-193 המדינות החברות, ישנן שתי מדינות משקיפות: קריית הוותיקן והרשות הפלסטינית. נציגיהן רשאים לנאום, אך אין להן יכולת להצביע באף מוסד של האו"ם.

G77

ה-G77 (Group of 77) היא קואליציה רופפת של מדינות מתפתחות, שיעודה הוא קידום האינטרסים הכלכליים המשותפים לחבריה ויצירת מעמד משותף משופר בניהול משא ומתן באו"ם, מתוקף האינטרסים הקיומיים המשותפים של המדינות הללו. 77 מדינות ייסדו את הארגון, אך הוא הורחב מאז ומונה, נכון ל-2014, 136 מדינות חברות. הארגון נוסד על-פי המודל של ה-G7, שהורחב ל-8 חברות ומכונה G8.

זכויות אדם וסיוע הומניטרי

המאבק למען זכויות האדם היה אחת הסיבות המרכזיות להקמת האו"ם. זוועות מלחמת העולם השנייה ורצח העם שחווה העולם במאה העשרים הובילו להסכמה רחבה ובינלאומית, קונצנזוס, שהארגון החדש חייב לפעול למניעת טרגדיות דומות בעתיד. אחת מהמטרות הראשוניות הייתה ליצור מסגרת חוקית שבה יישמעו וידונו תלונות בנושאי זכויות אדם, ואף לפעול בנושא. מגילת האו"ם מחייבת את כל המדינות החברות לקדם "כבוד אוניברסלי לזכויות האדם ושמירה עליהן" ובנוסף קובעת המגילה שעל כל המדינות "לפעול ביחד ולחוד" על מנת לקיים את הנאמר לעיל. ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם אומצה על ידי העצרת הכללית בשנת 1948 כסטנדרט שעל כל המדינות מוטלת החובה להשיג, אך אין להכרזה אופי חוקי מחייב. העצרת הכללית דנה באופן קבוע בנושאים הקשורים לזכויות האדם.
האו"ם ומוסדותיו הם הגורם המרכזי המקיים ומיישם את העקרונות הכתובים ב"הכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם". לדוגמה, האו"ם תומך ומסייע למדינות בתהליך המעבר למשטר דמוקרטי, על ידי סיוע טכני בביצוע בחירות חופשיות והגונות, שיפור הרשות השופטת, ניסוח חוקת המדינה, הדרכת פקידי ממשל בנושאי זכויות אדם, והפיכת תנועות צבאיות למפלגות פוליטיות. פעולות אלו תרמו באופן משמעותי להפצת הדמוקרטיה ברחבי העולם. האו"ם עזר לערוך בחירות במדינות ללא עבר דמוקרטי בכלל, או עבר מועט, כגון אפגניסטן ומזרח טימור. האו"ם גם מקדם את זכות האישה להשתתף באופן מלא בחיים הפוליטיים, הכלכליים, והחברתיים של מדינתה. האו"ם מקדם את זכויות האדם דרך בריתות וחוזים שהוא עורך, ומתייחס לתלונות ספציפיות בנושאים אלו בעצרת הכללית, מועצת הביטחון, ובית הדין הבינלאומי לצדק.
מטרת מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם, שהוקמה בשנת 2006‏, היא להתייחס ולטפל במקרים של הפרת זכויות אדם. המועצה היא ממשיכה של קודמתה בתפקיד, "נציבות האו"ם לזכויות אדם" (שהפסיקה לפעול בעקבות ביקורת נגדה על כך שחברי הוועדה עצמם באים ממדינות שאינן מבטיחות זכויות אדם). במועצה יש 47 חברים, המחולקים לפי אזורים גאוגרפיים, המכהנים בתפקיד לתקופה של שלוש שנים. מועמד למועצה חייב לקבל את הסכמת רוב העצרת הכללית. גם מועצת זכויות האדם של האו"ם לקתה בחוליים של קודמה והואשמה פעמים רבות בהטייה אנטי-ישראלית, צביעות והעלמת עין מהפרת זכויות אדם חמורות של מדינות לא-מערביות.
בשיתוף פעולה עם ארגונים אחרים, כדוגמת הצלב האדום, מספק האו"ם מזון, מים לשתייה, מקלט ושירותים הומניטריים אחרים לאוכלוסיות הסובלות מרעב, שנעקרו מבתיהם בעקבות מלחמה, או שנפגעו בעקבות אסון. הזרועות ההומניטריות המרכזיות באו"ם הן "תוכנית המזון העולמית" (שעוזרת להאכיל יותר ממאה מיליון אנשים בשנה, ב-80 ארצות), ונציבות האו"ם לפליטים, המפעילה פרויקטים ביותר ב-116 מדינות.