תמונות בתערוכה

תמונות בתערוכה (רוסית: Картинки с выставки) היא סוויטה שנכתבה על ידי המלחין הרוסי מודסט מוסורגסקי בשנת 1874. היצירה מורכבת מ-10 קטעים ואינטרמצו ביניהם. היצירה נכתבה במקור לפסנתר, אך הותאמה על ידי מלחינים שונים לסגנונות שונים. הביצוע התזמורתי הידוע של היצירה הוא בתזמורו של המלחין מוריס ראוול.
היצירה נכתבה בעקבות מותו הפתאומי של חברו של מוסורגסקי, האדריכל והצייר ויקטור הרטמן, בשנת 1873, בגיל 39. שמה המקורי של היצירה במקור היה "הרטמן". היצירה  היא מחווה של מוסורגסקי לחברו, ומתוארים בה בצורה מוזיקלית ציורים שצייר.

ויקטור הרטמן

ויקטור אלכסנדרוביץ' הרטמן (רוסית: Гартман - גרטמן; 1834–1873) היה אחד ממייסדי "הסגנון הרוסי" בארכיטקטורה. בשנת 1868 חזר הרטמן  אחרי שהייה בת 4 שנים במדינות אירופה לצורכי לימודים, במימון מלגה של האקדמיה לאמנות. עם חזרתו לרוסיה קיבל דרגת "אקדמאי" (הדרגה האקדמית הבכירה ביותר ברוסיה ובמדינות נוספות  אחרי "פרופסור") על עיצוב תצוגה של עבודות נייר בסנקט פטרבורג בשנת 1870.
שאיפתו של הרטמן להכניס מוטיבים רוסיים לאדריכלות הייתה קרובה לדעותיהם של "החמישה" ובמיוחד למבקר האמנות ולדימיר סטאסוב, שקידם את רעיונותיו של הרטמן בעיתונות ועזר לו לבנות קשרים. מוסורגסקי נפגש לראשונה עם האדריכל בן ה-36 בשנת 1870 בביתו של סטאסוב, וקשרי ידידות אמיצים התפתחו בין השניים. מותו בטרם עת של הרטמן היה מכה קשה למוסורגסקי, שהיה בתקופה זו בודד, מריר ומכור לטיפה המרה, והרטמן היה אחד מחבריו היחידים.

תיאור היצירה

בחורף 1874, לאחר מותו של הרטמן, ארגן ולדימיר סטאסוב, חברם המשותף, כמחווה להרטמן, תערוכה באקדמיה לאמנויות היפות בסנקט פטרבורג, שבה הוצגו כ-400 מיצירותיו. תערוכה זו הייתה הבסיס ליצירה שנכתבה על ידי מוסורגסקי ביוני 1874, והנציחה את שמו של הצייר האלמוני. 
"תמונות בתערוכה" מתארת את הליכתו של המבקר בתערוכת התמונות ואת תחושותיו לנוכח הציורים התלויים על הקירות.  היא הייתה במקורה סדרת קטעים לפסנתר, בה כל קטע מייצג תמונה אמיתית פרי מכחולו של הרטמן. 
הקטעים קשורים זה לזה בקטעי ביניים, המכונים "פרומנדה" (מצרפתית "טיילת" או "טיול" - Promenade). הפרומנדה פותחת את היצירה ואחר כך חוזרת מדי פעם, בווריאציה שונה מעט, בין הקטעים המתארים את התמונות. הפרומנדה היא מעין לחן רוסי איטי, הבא לתאר את האדם המתהלך במסדרונות המוזיאון ועובר בין התמונות השונות. חשיבותו המוזיקלית של קטע זה נעוצה בהיותו גורם מאחד בין הקטעים השונים, המנוגדים זה לזה באופיים. אופי הפרומנדה עצמה משתנה מתמונה לתמונה, בהתאם להלך הרוח המובע בתמונות השונות.
הרעיון למבנה זה שאול, ככל הנראה, ממחזורי היצירות לפסנתר שצמחו במאה התשע-עשרה במרכז אירופה, כמו "קרנבל" ו"פרפרים" של שומאן. 
מוסורגסקי עצמו התייחס לפרומנדות במכתב שכתב לוולדימיר סטאסוב: "הבעות הפנים שלי משתקפות במעברים אלה".
על אף עושרה ומקוריותה, לא נפלה היצירה על אוזניים קשובות. זמן רב עבר עד שקיבלה הכרה מהעולם המוזיקלי, שהתעלם ממנה לחלוטין בימי חייו של מוסורגסקי, וגם לאחר מותו. עקב הקושי הטכני הכרוך בנגינתה, ניגנוה מעטים. המלחין ראוול תזמר את היצירה בשנת 1922 ובכך החיה אותה ופתח לפניה את אולמות הקונצרטים. היצירה בצורתה התזמורתית נוגנה לראשונה בפריז, במאי 1923.

ביצועים נוספים ליצירה

להקת אמרסון, לייק ופאלמר ביצעו את היצירה ב-1971 בעיבוד רוק תוסס ופרוגרסיבי באלבומם "Pictures at an Exhibition". ביצוע זה זכה להצלחה רבה. בשנת 1993 הקליטו ELP את היצירה מחדש באולפן, בניגוד לגרסה הראשונה שהוקלטה בהופעה חיה. הגרסה השנייה הופיעה במארז "The Return of the Manticore" וכרצועת בונוס באלבום "In the Hot Seat".
המוזיקאי איסאו טומיטה הוציא בשנת 1975 עיבוד אלקטרוני ליצירה.
הגיטריסט קאזואיטו יאמשיטה (Kazuhito Yamashita) עשה עיבוד ליצירה לגיטרה קלאסית.
חברה בשם "אנימיוזיק" (Animusic) המייצרת סרטוני אנימציות של כלים מיוחדים המנגנים מנגינות, השתמשה בקטעים פרומנדה הראשונה, באבה יאגה והשער הגדול של קייב מתוך הסוויטה לאנימציה בשם "Cathedral Pictures" (תמונות בקתדרלה).