google/wiki40b huggingface dataset:
השריר כופף האצבעות השטחי

השריר כופף האצבעות השטחי (TA: Musculus flexor digitorum superficialis) הוא שריר במדור הקדמי של האמה. השריר פועל לכיפופן של ארבע אצבעות כף היד (ללא האגודל) ולכיפוף של שורש כף היד.

תיאור

לשריר כופף האצבעות השטחי שני ראשים. תחילת ראשו התיכון (ראש זרועי-גומדי, Caput humeroulnare musclus flexoris digitorum superficialis) באזור המרפק: בעילית העלי התיכונה של עצם הזרוע, ברצועה העקיפה הגומדית ובזיז הווי של עצם הגומד. תחילת ראשו הצידי (ראש חישורי, Caput radiale musclusflexoris digitorum superficialis) במחצית המקורבת של פני עצם החישור. בין שני ראשי השריר, חולפים עצב הגומד ועצב התווך.
השריר מהווה מחיצה או שכבת ביניים בין השרירים השטחיים של האמה לשרירים העמוקים של האמה.
בחלקו המרוחק מתפצל השריר לארבעה גידים שנכנסים לכף היד דרך מנהרת שורש כף היד יחד עם גידי השריר כופף האצבעות העמוק ונאחזים בגופי הגלילים האמצעיים של האצבעות. קצות הגידים של השריר מפוצלים לצורת V ששני ראשיו מחוברים משני צידי כל גליל אמצעי. דרך המרווח שבצורת ה- V עוברים הגידים העמוקים יותר של השריר כופף האצבעות העמוק ונמשכים עד לגלילים המרוחקים.
הפעולה העיקרית של השריר כופף האצבעות השטחי היא כיפוף של המפרק שבין הגלילים המקורב, והוא מסייע בפעולות כיפוף של כל המפרקים מעליהם הוא עובר, המפרק שבין עצמות המסרק לגלילים ומפרק שורש כף היד.

עצבוב

השריר כופף האצבעות השטחי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (C7, C8, T1) דרך עצב התווך.
סטפנו לורנציני

סטפנו לורנציני (באיטלקית: Stefano Lorenzini; נולד בסביבות 1652 בפירנצה, איטליה) היה רופא וחוקר ימי.

חייו

לורנציני למד רפואה בפיזה וכירורגיה בבית חולים בפירנצה. בין מוריו היו פרנצ'סקו רדי, ניקולאוס סטנו ומשכילים בולטים אחרים. הוא חש תיעוב כלפי קוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, לאחר שכלא אותו ואת אחיו לורנצו לורנציני, מתמטיקאי ידוע.
עבודתו "תצפיות על כרישים" (Osservazioni intorno alle torpedini) שפורסמה בפירנצה ב-1678, הציגה מחקרים יוצאי דופן בעומקם על פיזיולוגיה ואנטומיה של  בעלי חיים, שהתבססו על נקודת מבט חדשה על מכניזם וחלקיקים שיושמה מאוחר יותר במחקרים על יצורים חיים. הוא התפרסם בזכות גילוי מה שקרוי היום אמפולות לורנציני, אברי חישה מיוחדים שיש לדגים מחוייצי זימים (כרישים וחתולי ים), הממוקמים בקדמת הראש ויוצרים רשת תעלות מלאות ג'ל.
גטו סמולנסק

הפלישה הגרמנית

עם כיבוש סמולנסק על ידי הווורמכט ב־16 ביולי 1941 במהלך מבצע ברברוסה, כבר פונו או ברחו כ־12,000 מבין יהודי העיר, ובעיר נותרו כ־3,000 יהודים שהיוו כ־3% מבין תושבי העיר.

הקמת הגטו

מיד עם הכיבוש נרצחו עשרות יהודים בעיר, בעיקר משכילים. באוגוסט הוטלה על היהודים חובת סימון בגדיהם בסימן זיהוי והם נאלצו לשלם כופר נפש. בין סוף יולי ותחילת אוגוסט רוכזו כ־2,000 יהודים בגטו שהוקם בעיר. בין האסירים בגטו היו גם פליטים מבלארוס. הגטו הוקם ליד בית הקברות היהודי, מעבר לנהר דנייפר. הצפיפות בגטו הייתה כה קשה עד כי חלק מהיהודים בבתי הגטו נאלצו לישון בישיבה.
בעיר הוקם יודנראט שמונה על התייצבות היהודים לעבודת כפייה, בין היתר בניקיון בעיר ובעבודה בתחנת הרכבת בעיר. היו יהודים שהועסקו בסנדלרות ובתפירה. חלקם המשיכו לעבוד בכך גם לאחר שמרוב היהודים הוחרמו כלי עבודתם. עובדים יהודים שלא הצליחו להמשיך לעבוד, עקב רעב וחולשה, נורו למוות. שוטרים רוסים היו מדי פעם נכנסים לגטו ושודדים רכוש מהיהודים. בספטמבר 1941 הצטוו היהודים למסור את פריטי הפרווה. בסוף 1941 ועד אביב 1942 מתו כ־200 מיהודי הגטו במגפות שנגרמו בין היתר עקב היעדר מקורות מים נקיים בתחומי הגטו. ביוני 1942 הוטלה על יהודי הגטו חובת תשלום כופר נפש, ועל היודנרט הוטל לגבות את הכופר מיהודי הגטו. לפעמים היו שוטרים רוסים וגרמנים נכנסים לגטו ושודדים רכוש, לעיתים תוך מכות, ירי בתושבים ואונס. בגטו הוקמו משמרות כדי לנסות להזהיר נשים מראש.

חיסול הגטו

בלילה שבין 14 ל־15 ביולי הוקף הגטו בשוטרים רוסים. ב־15 באוגוסט הצעידו הגרמנים את 2,000 יהודי הגטו לחורשה ליד הכפר מגלנישצ'ינה (רו') ושם ירו בחלק מהיהודים למוות ורצחו את חלקם האחר במשאיות גז.
משקל (בלשנות)

המשקל הוא מורפמה (צוּרָן) שנוצר בדרך גזירה מסורגת. לתוך תבנית המשקל משבצים את אותיות השורש לשם יצירת שמות עצם ותארים. אותיות השורש מיוצגות במשקלים באותיות ק-ט-ל (בשונה מייצוג אותיות השורש בפעלים שנעשה באותיות פ-ע-ל). נהוג לחלק את המשקלים לדגושים עם דגש תבניתי ב-ע הפעל, וללא דגושים. 
גם תבניות שמות הפעולה בבניינים השונים מכונות משקלים (לדוגמה: קְטִילָה  - שְמִירָה, שם פעולה בבניין קל), וכן גם צורת הבינוני בבנייני הפועל השונים (לדוגמה: קוֹטֵל - שׁוֹמֵר, בינוני בבניין קל). 
בדרך כלל המשקל קובע את משמעותה של המילה. כך למשל, המשקלים מַקְטֵל, מַקְטֵלָה, ומִקְטֶלֶת מציינים לרוב מכשיר או כלי, לדוגמה: מחשב, מצלמה ומקלדת מחשב. המשקלים מִקְטָל, מַקְטָל ומִקְטָלָה מציינים מקומות: מגרש, ומדרכה. המשקל קַטֶּלֶת מציין בדרך כלל מחלות כגון אדמת, חצבת, עקמת, אך גם כלים ומכשירים כמו קלטת וידאו/קלטת שמע ורתכת, וכן קבוצות ואוספים כגון רכבת, טייסת, שייטת, כוורת, כספת (שייך גם ל"כלים"), ועוד.
קיימות עשרות בודדות של משקלים נפוצים, ועוד הרבה משקלים נדירים יותר.
ג'וסף באקטון

What Culture Pro Wrestling‏ (2017-2016)

ב-24 באוגוסט 2016 באירוע של הארגון, קונרס ניצח את ביג דאמו, ג'ו הנדרי וראמפייג' בקרב מרובע והפך לאלוף WCPW. קונרס הצליח להגן על האליפות בהצלחה נגד מתאבקים כמו אל ליגרו, דרו גאלווי, מרטין קירבי, קודי רודס וג'ו הנדרי. ב-30 בנובמבר 2016 הפסיד את חגורת האליפות לדרו גאלווי בקרב משולש, שכלל את ג'ו הנדרי.

NXT UK‏ (2016-היום)

ב-15 בדצמבר 2016 דווח שקונרס יהיה אחד מ-16 המשתתפים בטורניר אליפות בריטניה, שנמשך יומיים אשר קבע את זהות אלוף בריטניה הראשון (הטורניר נערך בתאריכים 14 ו-15 בינואר 2017). בסיבוב הראשון של הטורניר, קונרס גבר על ג'יימס דרייק, אך ברבע הגמר הודח על ידי מארק אנדרוז. ב-7 בנובמבר קונרס חזר ל-WWE כשהופיע בתוכנית 205 לייב, תוכנית שנערכה במנצ'סטר, אנגליה, כשהוא היה חלק מקטע של המתאבק אנזו אמורה לצד מספר מתאבקים בריטים נוספים. מאוחר יותר באותה התוכנית, קונרס התאבק לצד ג'יימס דרייק בקרב זוגות, שבו הפסידו לסדריק אלכסנדר ומארק אנדרוז. קונרס חזר להתאבק ב-WWE ב-15 במאי 2018 כשהתחרה לצד דרו גולאק וג'יימס דרייק בקרב שלושה על שלושה נגד סדריק אלכסנדר, פלאש מורגן וובסטר ומוסטפא עלי, בקרב זה קבוצתו של קונרס הפסידה. לאחר מכן, הוכרז שקונרס יהיה אחד המשתתפים בטורניר אליפות בריטניה השני, אך קונרס הפסיד כבר בסיבוב הראשון לאשטון סמית'. ב-14 בנובמבר, קונרס ערך את הופעת הבכורה שלו בתוכנית NXT UK, כשהוא חבר לשורות סאקסון האקסלי בניצחונם על אמיר ג'ורדן וקני ויליאמס. שבוע לאחר מכן, הוא והאקסלי הפסידו לפלאש מורגן וובסטר ומארק אנדרוז. לאחר הקרב, קונרס תקף את האקסלי. ב-28 בנובמבר, קונרס ניצח את אותו האקסלי במסגרת קרב יחידים. שבוע לאחר מכן, קונרס גבר על דן מולוני. ב-12 בדצמבר, קונרס ניצח את ג'ק סטארז. ב-9 בינואר וב-6 במרץ, קונרס הפסיד לליגרו. ב-10 באפריל, קונרס גבר על ג'ק סטארז. ב-15 במאי, קונרס הפסיד לטראוויס בנקס בקרב העפלה לקרב המרובע אשר יקבע את זהות המועמד לאליפות בריטניה. ב-12 ביוני, קונרס הפסיד לאיליה דרגונוב. שבועיים לאחר מכן, ספג הפסד נוסף, הפעם למארק אנדרוז. ב-28 באוגוסט, קונרס גבר על אוליבר קרטר, שערך את הבכורה שלו ב-NXT UK. ב-18 בספטמבר, קונרס רשם ניצחון על קני ויליאמס.

החזרה ל-WCPW‏ (2017)

לאחר תשעה חודשי היעדרות, קונרס ערך הופעת חזרה מפתיעה בטורניר 16 המשתתפים של הארגון, כשהוא מחליף את המתאבק מייקל אלגין. קונרס ניצח את ג'ו קופי בסיבוב הראשון, ברבע הגמר ניצח את הירומו טקהאשי והעפיל לשלב חצי הגמר. למרות זאת, יומיים לאחר מכן הפסיד בקרב חצי הגמר לקושידה.
יחסי אוקראינה–פולין

היסטוריה

שורשיהם של היחסים בין שתי המדינות במאות ה-16 וה-17, כאשר שטחה של אוקראינה של ימינו, על האוקראינים שבו, היו חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי, ואף קודם לכן התקיימו קשרי ידידות בין ממלכת פולין לממלכת גליציה-ווהלין.
לאחר מלחמת העולם הראשונה פרצה מלחמת פולין-אוקראינה בין הרפובליקה העממית של אוקראינה לבין הרפובליקה הפולנית השנייה, ובשנת 1920 נחתם חוזה ורשה (1920) שבו נחתמה ברית בין המדינות כנגד רוסיה הסובייטית. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הייתה פולין עצמאית, ואילו אוקראינה הייתה חלק מברית המועצות. במהלך מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות תחת כיבוש גרמני, ולאחר המלחמה פרצו התלקחות של מתחים אתניים, ביניהן מעשי טבח בפולנים בווהלין ובגליציה המזרחית ומבצע ויסלה, שבו גורשו עשרות אלפי אוקראינים מפולין.
בתקופת ברית המועצות כמעט ולא היו יחסים ישירים בין הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית לרפובליקה העממית הפולנית, אולם לאחר נפילת ברית המועצות כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים.
ב-13 באוקטובר 1990 הסכימו פולין ואוקראינה על "הצהרה על היסודות והכיוונים הכלליים בפיתוח היחסים הפולנים-אוקראינים". סעיף 3 של הצהרה זו אמר כי לאף מדינה אין טענות טריטוריאליות נגד השני, ולא תהיה כזו בעתיד. שתי המדינות הבטיחו לכבד את זכויותיהם של המיעוטים הלאומיים בשטחם ולשפר את מצבם של המיעוטים בארצותיהם.
התמיכה בריבונות האוקראינית הפכה למרכיב חשוב של מדיניות החוץ הפולנית. פולין תמכה מאוד במהפכה הכתומה שהתרחשה בשנת 2004 באוקראינה, ותמכה בשיתוף פעולה של נאט"ו עם אוקראינה (כגון החטיבה ליטאית–פולנית–אוקראינית), כמו גם במאמצי אוקראינה  להצטרף לאיחוד האירופי.
פולין תמכה באופן נלהב באוקראינה לאורך התקופה הסוערת של יברומאידאן ומשבר קרים (2014). הממשלה הפולנית תמכה בסנקציות נגד רוסיה על פעולותיה באוקראינה, ואף הכריזה כי לא תכיר בסיפוח חצי האי קרים על ידי רוסיה. בשנת 2014 שר החוץ הפולני ראדוסלב סיקורסקי טען כי בשנת 2008 נשיא רוסיה,  ולדימיר פוטין, הציע לראש ממשלת פולין דונלד טוסק לחלק את אוקראינה בין פולין לרוסיה. מאוחר יותר הצהיר סיקורסקי כי דבריו פורשו יתר על המידה, וכי פולין אינה משתתפת בסיפוחים.
למרות זאת, קיימות מחלוקות בין המדינות בנוגע לגבי צבא המורדים האוקראיני (UPA) ומעשי הטבח של פולנים בווהלין ובמזרח גליציה. ביולי 2016 ה"סיים" הפולני העביר החלטה, שנכתבה על ידי מפלגת חוק וצדק, שקובעת את ה-11 ביולי ליום זיכרון לאומי לקורבנות רצח עם, וציין כי למעלה מ-100,000 אזרחי פולין נרצחו במהלך מתקפה מתואמת על ידי UPA. נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו הביע צער על ההחלטה, בטענה כי זה יכול הוביל לגרום ל"ספקולציות פוליטיות". בתגובה, חבר הפרלמנט האוקראיני אולסקי מוסי העביר טיוטת החלטה הקובעת את ה-24 במרץ כ"יום הזיכרון של קורבנות רצח העם של המדינה הפולנית נגד אוקראינים השנים 1919–1951". בתגובה, יושב ראש הסנאט הפולני סטניסלב קרצ'בסקי גינה את ההחלטה.
בשנת 2016 נדחתה לפי המלצות של משרד החוץ האוקראיני, הקרנה מיוחדת של הסרט הפולני ווהלין על ידי המכון הפולני בקייב לחברי פרלמנט אוקראינים, בשל חששות כי זה עלול לשבש את הסדר הציבורי.

יחסים דיפלומטיים

אוקראינה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה, ו-10 קונסוליות בבידגושץ', חלם, גדנסק, קרקוב, לובלין, פשמישל, ז'שוב, שצ'צ'ין, ורוצלב וז'לונה גורה. מאידך, פולין מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב ו-5 קונסוליות בחרקוב, לוצק, לבוב, אודסה, וויניצה.
ויקוניה מצויה

תיאור

הוויקוניה קטנה מעט מהגואנקו. פרוותה חומה-צהבהבה מלבד על הגרון ובבטן, בהן היא לבנה וארוכה יותר. ראשה של הוויקוניה קצר מעט מזה של הגואנקו, ואוזניה מעט ארוכות יותר. אורך הראש והגוף יחד הוא 1.45 עד 1.6 מטרים, וגובה הכתפיים כ-75 עד 85 ס"מ. משקלה בין 35 ל-65 קילוגרם.

תפוצה ובית-גידול

הוויקוניה מצויה באזור המרכזי של הרי האנדים: בפרו, צפון-מערב ארגנטינה, בוליביה וצפון צ'ילה, בעוד האוכלוסייה הגדולה ביותר מצויה בפרו.
בתי הגידול המועדפים על הוויקוניה הם ערבות צחיחות-למחצה ומישורים בגובה של כ-3,500 עד 5,750 מטרים מעל גובה פני הים. הוויקוניות חיות באזורים שבהם ניתן להגיע למקור מים בקלות, על מנת שיוכלו לשתות את כמות המים הדרושה להן ביום-יום.

התנהגות

הוויקוניה חיה בעדרים המונים זכר אחד ובין 6 ל-15 נקבות. הטריטוריה של כל עדר מתפרשת על פני כ-18 קמ"ר. לעיתים עשויות הוויקוניות להתקבץ בלהקות גדולות, שמכילות 30, או אף 150 פרטים. עונת הרבייה היא בדרך כלל במרץ-אפריל, וההיריון נמשך כ-11 חודשים. בכר יחיד מומלט, ותקופת ההנקה נמשכת כ-10 חודשים. בגיל 12–18 חודשים, הבכר כבר נחשב לבוגר.
הוויקוניות חששניות מאוד, ורעש קטן יכול לגרום להן לנוס. הזכר הדומיננטי בדרך כלל מזהיר את העדר בקריאת אזהרה. הוויקוניות יכולות לרוץ במהירות של כ-47 קמ"ש ברום של כ-4,500 מטרים.

הויקוניה והאדם

צמרה הוא היקר ביותר בעולם, הודות לקלות משקלו, כושר החימום שלו ומרקמו החלק. צעדי ממשלת פרו, שעודדה את לכידת הוויקוניות המצויות לשם גז צמרן בלי לפגוע בהן ופיתחה שווקים למסחר בצמר, לאחר שנים של הגבלות חמורות ואיסורי סחר במדינות שונות, כמו ארצות הברית, הביאו לגידול חד במספרן, והוא עומד כיום על 350 אלף פרטים.
תושבי הכפר לוקאנס בפרו מגינים על הוויקוניות המצויות בכך שהם לוכדים אותן וגוזזים את צמרן בטקס צ'אקו עתיק, ששרד והשתמר בקרב הכפריים מימי האינקה. אירועי צ'אקו קטנים רבים מתקיימים ברחבי פרו בין מאי לספטמבר, אך האירוע הלאומי הגדול נערך כחלק מפסטיבל תרבות של שלושה ימים, ובמהלכו מכתרים האיכרים, אורחים מרחבי פרו ותיירים, את עדרי הוויקוניות ודוחקים אותם לאט ובהדרגה אל מכלאות תחת כיפת השמיים, שם גוזזים את צמרן היקר וחוזרים ומשחררים אותן. את הכסף שמכניסה מכירת הצמר משקיעים בעיירה לטובת כלל תושביה.

שימור

הוויקוניה הייתה בסכנת הכחדה, משום שבמשך מאות שנים צדו אותן אנשים אשר חשקו בצמרה ובעורה. הוויקוניה המצויה נחשבה לחיה מקודשת באימפריה של האינקה עד שנת 1532, כשהספרדים פלשו אליה, כבשו אותה והחריבוה. מאוכלוסייה הכוללת מאות אלפי פרטים בהרי האנדים, מאקוודור עד ארגנטינה, פחת מספרן והלך, ובשנת 1964 הגיע ל-12 אלף פרטים בסך הכול, הנחשב לסף הכחדה, עד שבשנת 1969 נעשתה מוגנת בחוק. בשלב זה הכריזה פרו על הקמת שמורה לאומית באזור פאמפה גלראס באייקוצ'ו, כ-400 קילומטרים דרומית מזרחית ללימה. שמורה זו היא כיום מקום מקלט לוויקוניות.
פושקר

אגם פושקר

אגם פושקר הוא למעשה אגם מלאכותי שנבנה במאה ה-12 על ידי בניית סכר במקורות נהר לוּנִי. על פי האמונה ההינדית, נוצר האגם במקום שבו שמט בראהמה מידו פרח לוטוס, במהלך קרב עם השד וג'ראנאבהה (Vajranabha). על פי אטימולוגיה זו שמה "פושקר", שפירושה המילולי הוא "לוטוס כחול". 
על פי האמונה, טבילה באגם באחת הגהאטות, מרפאת הן מחלות גופניות והן מחלות נפשיות, ואף יכולה לגאול אדם ממעגל גלגול הנשמות, סמסרה], והוא מכונה לעיתים בתואר טירטה-ראג' - "מלך המקומות הקדושים".

יריד פושקר

פעם בשנה, במהלך לילות הירח המלא של חודש הקאריטה (מקביל בערך לחודש נובמבר), נערכת בפושקר מֱלָה, פסטיבל ויריד, של גמלים, בו לוקחים חלק כ-50 אלף גמלים ולמעלה מרבע מיליון אורחים. שיאה של החגיגה הוא ביום הרביעי בליל הירח המלא, שבו פוקדים עולי הרגל את מקדש ברהמה וטובלים באגם הקדוש.

מרכז תיירותי

בשנות ה-70 של המאה ה-20 גילו ההיפים את פושקר והוקסמו מן המקום הקטן והשקט בעל הנוף היפה. מאז הפכה למרכז תיירותי, כך שבעונת התיירות (חודשי החורף) ניתן למצוא בה תיירים רבים.
הפדרציה הבינלאומית לספורט אלקטרוני

היסטוריה

הפדרציה הבינלאומית לספורט אלקטרוני הוקמה באוגוסט 2008 כדי לקדם את הספורט האלקטרוני ולהביא להכרתו כספורט לכל דבר ברמה הבינלאומית. הפדרציה נוסדה על ידי 9 התאחדויות ספורט אלקטרוני: הולנד, קוריאה הדרומית, דנמרק, גרמניה, וייטנאם, בלגיה, שווייץ, אוסטריה וסין. בנובמבר של אותה השנה, ערכה הפדרציה אספה כללית בהשתתפות כל המדינות החברות, על מנת לדון באמצעים לקידום הספורט האלקטרוני והפיכתו לספורט ברמה הבינלאומית. לאחר מכן החלה הפדרציה בגיוס מדינות חדשות לשורותיה על ידי הקצאת ארגון ספורט אלקטרוני אחד עבור כל מדינה, גם מחוץ לתחומי אירופה ואסיה, באמריקה, אפריקה ואוקיאניה. הפדרציה נוסדה וממוקמת בסיאול, קוריאה הדרומית.
משנת 2009 עורכת הפדרציה את אליפות העולם בספורט אלקטרוני בכותרי ספורט אלקטרוני נבחרים. בשנת 2009 ערכה הפדרציה את הIeSF Challange, בשנת 2010 נערכה אליפות IeSF Grand Final ומשנת 2011 מתקיימת האליפות תחת השם IeSF World Championship. בשונה מאליפויות בינלאומיות אחרות הנערכות באזורים שונים בעולם, בהן משתתפות קבוצות מקצועיות, האליפויות המאורגנות על ידי הפדרציה מיועדות להשתתפות נבחרות לאומיות. לפיכך, כל מדינה יכולה לשלוח רק קבוצה אחת (במסגרת טורניר לכותר קבוצתי, או שחקן יחיד במסגרת טורניר לכותר יחידים), אשר מורכבת משחקנים לאומיים בלבד (בניגוד לקבוצות מקצועיות אשר מורכבות משחקנים ממדינות שונות). אליפות העולם בספורט אלקטרוני של הפדרציה הבינלאומית היא הראשונה לקיים טורנירים עבור נבחרות. בנוסף, משנת 2012 הפדרציה העולמית מקיימת טורנירים נוספים במסגרת אליפות העולם, המיועדים לנשים בלבד.
במהלך תקופת אליפות העולם, מארחת ה-IeSF גם את סימפוזיון הספורט האלקטרוני השנתי, בו עולות סוגיות מפתח לדיון בין המשתתפים. בנוסף, מאחרת הפדרציה את האספה הכללית השנתית, בה משתתפים ראשי ארגוני הספורט האלקטרוני הלאומיים, ובה דנים נציגי המדינות בהתפתחות הספורט האלקטרוני, ומקבלים דיווח על תוצאות התוכניות והפעילויות של ה-IeSF, וכן דיווח על מצב ההתקדמות של הענף בכל מדינה.
בשנת 2010 הגישה העמותה לגיימינג תחרותי בישראל בקשת הצטרפות רשמית ל-IeSF, ולאחר דיון באספה הכללית אושרה הבקשה וישראל צורפה לרשימת המדינות החברות בפדרציה. מאז, נשלחה נבחרת ישראל לאליפויות העולם של ה-IeSF, ונציגים ישראליים השתתפו בדיונים והאסיפות של הפדרציה.
בשנת 2013 הגישה הפדרציה בקשת הצטרפות אל האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבינלאומיות. במידה ותתקבל הפדרציה לאגודה, יפתח בפניה ערוץ ישיר לשיתוף פעולה עם פדרציות ספורט בינלאומיות אחרות, כמו הוועדה האולימפית, לצורך הכללת הספורט האלקטרוני באירועי מגה-ספורט בינלאומיים.
זשערמינאל

זשערמינאל היה עיתון אנרכיסטי ביידיש שיצא בלונדון ונערך על ידי רודולף רוקר שנולד בגרמניה. הוא הופיע בין 1900 עד 1903 ואחרי כן, שוב, בין 1905 ל-1908.
ב- 1898 שכר העיתון ארבעטער פריינד את רודולף רוקר, שלא היה יהודי ורק התחיל ללמוד יידיש, להיות עורכו. אבל, למרות התערבותה של אמה גולדמן ומסירותם של פעילים רבים שניסו להציל את העיתון הוא נאלץ להיסגר בשל סיבות כלכליות בינואר 1900. אבל האנרכיסטים היהודים שהוציאו לאור את ארבעטער פריינד לא רצו להישאר בלי אמצעי להפיץ את המסר שלהם. לכן, רוקר בעזרתו של מדפיס צעיר הידוע בשם נרודיצקי (Narodiczky) ייסד כתב עת שמנה 16 עמודים ויצא לאור פעם בשבועיים. הוא נקרא על שם ספרו של אמיל זולה ז'רמינל. בהשוואה לארבעטער פריינד הוא היה מכוון לקהל אינטלקטואלי יותר ודן בפילוסופיה וספרות כשהוא משתמש במושגים ליברטיניים כדי לנתח אותם. ב-1903 גם הוא נאלץ להיסגר בשל מחסור בכסף.
בינואר 1905 חידשו רוקר וחבריו את זשערמינאל. תנועת העבודה היהודית אנרכיסטית בלונדון גדלה וכך יכול היה העיתון להגיע לביקוש של 2500 מנויים בסוף השנה והוא התרחב ל-48 עמודים. פרסום ארבעטער פריינד חודש ב-1903 וכך היה לזשערמינאל תפקיד של המקבילה היותר אינטלקטואלית לעיתון שהיה עכשיו נפוץ יותר מבין השניים.
השפעתו של העיתון הגיעה הרחק מעבר ללונדון. ברוב הערים בעולם בהן היו יישובים משמעותיים של מהגרים יהודים מרוסיה ופולין היו קוראים לזשערמינאל. כך בכל הערים הגדולות בארצות הברית, פריז, ברלין, בוקרשט, סופיה, קהיר, אלכסנדריה, יוהנסבורג, קייפטאון ובואנוס איירס.
העיתון פסק להופיע ב-1908.
מינג-נה ון

ביוגרפיה

מינג נולדה במקאו הפורטוגזית. בצעירותה עברה עם אמה להונג קונג, שם עבדה כאחות בבית חולים. לבסוף עברה עם משפחתה לפנסילבניה.
החלה את קריירת המשחק בהופעות קטנות בקולנוע, בסרטים "גשם ללא רעם" ו"לוחם רחוב". ב-1998 דיבבה את הדמות פה מולאן בסרט מולאן, ולאחר מכן במולאן 2 (2005).
ב-2007 הופיעה ב-4 פרקים של הסדרה שני גברים וחצי. בשנת 2009 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "פוש" בכיכובם של כריס אוונס ודקוטה פנינג.
החל מ-2013 מגלמת בסדרת האקשן "סוכני S.H.I.E.L.D." של רשת ABC, את הסוכנת מלינדה מיי.
דדשוט

חייו המוקדמים

פלויד לאוטון גדל בחברה הגבוהה, ונולד לסוכן נדל"ן ולאם ממשפחת בנקאים עשירים. אחיו תואר כניגוד המוחלט ממנו, ופונק בידי הוריו, שהזניחו את פלויד. אביהם היה נאמן אך אכזרי לאמם, ששאלה את פלויד ואחיו האם יהרגו את אביהם, שננעל למרות נסיונותיו של פלויד להזהירו. בעוד פלויד רץ להביא את רובה הציד שלו, אחיו כבר ירה את אביו בספרייה ותכנן להרוג אותו. פלויד טיפס על ענף כדי לנטרל את אחיו, אך בטעות נפל וירה בו בין העיניים. הוא הרג את אחיו האהוב בשוגג כדי להציל את אביו השנוא, שהתגרש מאמו.

ניסיון להחליף את באטמן

לאוטון עבר לגותהאם סיטי עם משרתו, וגר כפלייבוי מיליונר באחוזתו. הוא נעשה לפורע חוק לבוש מסכת דומינו, צילינדר וטוקסידו עם אקדחים, בהם אף פעם לא פספס. לאוטון החל לעבוד בשיתוף פעולה עם המפקח גורדון בעוד באטמן ורובין בחופשה, והחליף את מקומם כמגן העיר. הוא נעשה כה פופולרי, עד שבנו "מאותת דדשוט" כתחליף לזרקור העטלף, ואילו גורדון החשיב את באטמן ורובין לקנאים. באטמן חקר את לאוטון וגילה כי הוא עובד בשיתוף פעולה עם פושעים כדי להסיח את דעת המשטרה מפשעים חמורים, וכאשר איים לחשוף אותו, לאוטון איים להרוג את באטמן. כאשר באטמן גילה את זהותו הסודית, הוא פרץ לביתו ושינה את כוונת הירי כדי שלאוטון תמיד יפספס. בקרב שלאחר מכן, באטמן הביס את לאוטון בקלות, וכלא אותו.
נטלי מוראלס (עיתונאית)

ביוגרפיה

מוראלס נולדה בטאיפיי שבטאיוואן לאם ברזילאית ואב פוארטו ריקאי. היא בוגרת תואר בעיתונאות ולימודי אמריקה הלטינית מאוניברסיטת ראטגרס.

קריירה

מוראלס החלה לעבוד ככתבת של תחנת חדשות בקונטיקט ושם סיקרה בין היתר את הבחירות לנשיאות ארצות הברית לשנת 2000.
היא הגישה את הסרט התיעודי "Save Our Sound" שהיה מועמד לפרס אמי, בין השנים 2002–2006 שימשה חלק מצוות ערוץ MSNBC ושם סיקרה בין היתר את אולימפיאדת אתונה.
ב-2006 החלה להנחות את תוכנית הבוקר הידועה "Today".
ב-2010 הנחתה את תחרות מיס ארצות הברית וב-2010 ו-2011 הנחתה את תחרות מיס תבל.
בדם ליבי

"בדם ליבי" הוא שמו של מיצב מאת האמן הישראלי משה גרשוני. המיצב נתפש בהיסטוריה של תולדות האמנות כנקודת מפנה ביחס של האמנות הישראלית אל השואה.
ב-1977 הוצגה גרסה ראשונית של המיצב בבית האמנים בתל אביב. בין ה-3 במאי ועד ה-17 במאי 1980 הוצג המיצב במוזיאון תל אביב לאמנות, באצירתה של שרה ברייטברג-סמל. באותה שנה הוצג המיצב במתכונת מצומצמת יותר בתערוכה "מפגש אמנות בת זמננו" בתל חי. במסגרת המיצב הוצב במרכזו של אולם כן ציור ועליו לוח זכוכית שקוף ועליו הופיע טקסט בשפה הגרמנית: "Mein Purpur ist teures Blut" (בעברית: "הארגמן שלי הוא דמו היקר"). טקסט זה הופיע כבר בעבודות קודמות של גרשוני משנת 1979 ומ-1980. הטקסט לקוח מן הלברית של קנטטה מס' 175 ("Die Elenden sollen essen") מאת יוהאן סבסטיאן באך. בראיון מאוחר קשר גרשוני בין התפארת וההדר הנוצרית, שמקורה בהקרבתו של ישו, לבין מעשה האמנות "שהיופי, התפארת, זה בעצם הדם של האחרים, שלנו, של כולנו, שלי". גרשוני טען כי הושפע בהכנת העבודה גם מציור "מזבח אייזנהיים" מאת מתיאס גרינוואלד ומן המחזה "ממלא המקום" (1963) מאת רולף הוכהוט.
באולם שני ואפלולי הוצבו על הרצפה 150 צלחות פורצלן לבנות המוכתמות בכתמי צבע אדום-בוהק ובדרגות כהות שונות. הצלחות סודרו בצורה המזכירה צלב קרס. השימוש בצבע אדום הופיע בסדרה של ניירות שיצר גרשוני בשנות השבעים של המאה ה-20. על ניירות אלו יצר גרשוני ממילוי או "הכתמה" של ריבועים שיצרו טקסטים כגון "יד ענוגה" "בדם ליבי" (1977) ואחרים.
"הצבע האדום, המכתים צלחות שתפקידן היומיומי הוא להכיל מזון", תיארה את העבודה אירית סגולי, "מסמן עימות חזיתי בין החיים לבין האמנות. האמן [...] מופיע בתערוכה בשתי עמדות קיצוניות: האני של האמן כמקור הדימום והפאתוס ("בדם ליבי"), והאמן כחקיין וכזייפן, שאמנותו היא סוג של טפילות המחקה ממשות ("האדום שלי...").
שאול שץ

קורות חיים

שץ נולד בקיבוץ שריד, בן לבלה ומשה שץ, חברי קיבוץ שריד.
אחיו, יורם שץ, נהרג בקרב על תעלת סואץ, במלחמת יום הכיפורים.
בשנת 1965 החל את לימודיו באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
ב-1967 למד באקדמיה גריט ריטוולד לאמנות ולעיצוב באמסטרדם, ובאקדמיה פריי, בהאג.
לאחר שהות בת כשנתיים חזר שץ להתגורר בירושלים. בין השנים 1978–1982 לימד רישום במחלקה לאמנות באקדמיה בצלאל.
בין היתר, בתקופת פעילותו בירושלים, היה שותף בקבוצת האמנים משקוף.
במהלך שנות השמונים חזר שץ בתשובה. כיום הוא מקיים אורח חיים חרדי במודיעין עילית.

יצירתו

שץ מושפע מן האימפרסיוניזם. ציוריו מתאפיינים במשיכות מכחול דינמיות. שץ מרבה לצייר את נופי ירושלים והגליל.
ציוריו נמצאים באוספי מוזיאון ישראל, במוזיאון תל אביב, בגלריה למל בגרמניה ובמוזיאון סטיידלק באמסטרדם.
שפהאוזן

היסטוריה

שפהאוזן הייתה עיר-מדינה בימי הביניים, תיעוד לכך הוא שלעיר היו מטבעות משלה מ-1045. בסביבות שנת 1200 העיר הייתה עיר קיסרית חופשית. הכוח של אב המנזר הופחת בהדרגה וב-1277 רודולף הראשון נתן לעיר אמנת חרויות. ב-1330 הקיסר לואיס מבוואריה נשבע לבית הבסבורג. בתחילת המאה ה-15, פחת הכוח של בית הבסבורג בעיר. ב-1415  הדוכס פרידריך מבית הבסבורג תמך באנטי-אפיפיור יוחנן העשרים ושלושה בועידת קונסטנץ, וכתוצאה מכך הופעל עליו חרם קיסרי על ידי זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כתוצאה מהחרם והצורך של פרידריך בכסף, יכלה שפהאוזן לקנות את עצמאותה מבית הבסבורג בשנת 1418. העיר כרתה בריתות עם 6 קונפדרציות שווייצריות בשנת 1454, ועם 2 נוספות (אורי ואונטרוולדן) ב-1479. שפהאוזן הפכה בשנת 1501 לחברה מלאה בקונפדרציה השווייצרית הישנה.
הרפורמציה הפרוטסטנטית אומצה בתחילה ב-1524 והושלמה ב-1529. העיר נפגעה קשות במהלך מלחמת שלושים השנים בגלל מעבר חיילים מהאימפריה השוודית ובוואריה. רק בתחילת המאה ה-19, הפיתוח התעשייתי בעיר החל לצמוח מחדש. ב-1857 הופעלה תחבורה מסילתית ראשונה לעיר.
שפהאוזן ממוקמת באצבע השטח השווייצרי ומוקפת משלושה צדדים בגרמניה.  באפריל 1944 הופגזה שפהאוזן על ידי מטוס חילות האוויר של צבא ארצות הברית שזלג מהשטח האווירי של גרמניה, לשווייץ הניטראלית בשל טעות ניווט. כ-100 אזרחים נהרגו, וארצות הברית הציעה 4 מיליון דולרים כפיצוי.

גאוגרפיה

שטחה של שפהאוזן  הוא 31.1 קמ"ר. מתוך זה 20.7% משמש למטרות חקלאיות ו-47.2% מהשטח הוא יער. 30.2% הוא שטח מיושב והשאר (1.9%) הוא נהרות או אגמים.

דמוגרפיה

בשפהאוזן מתגוררים 34,587 תושבים נכון ל-2008, 26.4% בעלי אזרחות זרה. מתוך בעלי האזרחות הזרה, 21% מגרמניה, 13.3% מאיטליה, 8.8% מקרואטיה, 13.3% מסרביה, 6% ממקדוניה, 9% מטורקיה ו-28.6% ממדינות אחרות. מרבית האוכלוסייה (84.3%) מדברת גרמנית, סרבו-קרואטית היא השפה השנייה המדוברת (3.4%) והשלישית היא איטלקית (3.2%).
חלוקת הגילאים של האוכלוסייה (נכון ל-2008) היא: 19% בגילאי 0 עד 19, 61.6% בגילאי 20 עד 64 ו-19.4% בגילאי 64 ומעלה.
נכון לשנת 2000, 27.4% מהאוכלוסייה משתייכים לכנסייה הקתולית, 43.6% משתייכים לכנסייה המתוקנת השווייצרית.