google/wiki40b huggingface dataset:
ביל מאהר

קורות חיים

מאהר נולד בניו יורק, כבנם של ויליאם מאהר האב וג'ולי (לבית ברמן). אמו הייתה אחות יהודייה ממוצא הונגרי, ואילו אביו היה עורך חדשות וקריין רדיו קתולי ממוצא אירי. הוא גדל בהתאם למורשת הנוצרית-הקתולית של אביו ורק בנעוריו גילה שמשפחתה של אימו הייתה בעצם יהודית. אביו נהג לקחת אותו ואת אחותו מדי יום ראשון לכנסייה הקתולית, אך הפסיק לבקר בה כאשר מאהר היה בן 13, לאחר שגילה את עמדתה בנוגע לאמצעי מניעה בהם נהג להשתמש.
הוא גדל בריבר וולה, פרוור של ניו יורק בצפון-מזרח ניו ג'רזי, וסיים את לימודיו בתיכון בשנת 1974. לאחר מכן למד לתואר ראשון באנגלית ובהיסטוריה באוניברסיטת קורנל, וסיים את לימודיו ב-1978. לדבריו, "מכירת חשיש איפשרה לי לעבור את האוניברסיטה ולהרוויח כמות כסף התחלתית כדי שאוכל לעסוק בקומדיה".

קריירה

מאהר החל את הקריירה שלו כסטנד-אפיסט ושחקן. הוא החל להופיע במספר תוכניות טלוויזיה ובסרטים לאורך שנות השמונים. בשנת 1993 החל להנחות בערוץ קומדי סנטרל את התוכנית "Politically Incorrect with Bill Maher" (אי-תקינות פוליטית עם ביל מאהר), תוכנית לייט-נייט אשר שודרה עד 1997, ולאחר מכן ברשת ABC עד שנת 2002, לאחר שבוטלה עקב אמירה שנויה במחלוקת של מאהר על אירועי פיגועי 11 בספטמבר.
בשנת 2003 החל להנחות, וכן להפיק ולכתוב במשותף את התוכנית "זמן אמיתי עם ביל מאהר" ברשת HBO, האורכת שעה ומשודרת פעם בשבוע. היא משודרת עד עתה.
בשנת 2008 כתב וכיכב בסרט הקומי-תיעודי הפופולרי "בדיחדת" (Religulous), אשר בחן באופן סאטירי את הדתות המאורגנות ברחבי העולם והאמונה הדתית. במהלך הסרט נסע מאהר ליעדים שונים בעלי חשיבות דתית, בהם ירושלים, הוותיקן וסולט לייק סיטי, וראיין מאמינים ממגוון רחב של רקעים, כולל חבר לשעבר בארגון הנוצרי האוונגליסטי "יהודים למען ישוע", נוצרים, מוסלמים, מורמונים לשעבר ויהודים חסידים. הסרט הוגדר בתור הסרט התיעודי הנצפה ביותר בארצות הברית בשנת 2008.
מאהר מעולם לא נישא ואין לו ילדים. נכון לשנת 2015 הוא יוצא עם הזמרת הקנדית אנג'ולי.

עמדותיו והשקפותיו

מאהר נודע בעיקר בשל פרשנויותיו בתחומים חברתיים-פוליטיים. הוא נוהג להתמקד במגוון רחב של נושאים לרבות דת, פוליטיקה, סוגים שונים של בירוקרטיה, תקינות פוליטית, אמצעי התקשורת ההמוניים ותאוות בצע בקרב אנשים בעמדות כוח גבוהות. מאהר נוהג להתארח באופן קבוע בתוכניות האירוח של לארי קינג וג'יי לנו.
מאהר תומך בלגליזציה של מריחואנה ובהכרה בנישואים חד-מיניים והוא חבר במועצת המנהלים של PETA.
מאהר, אשר מגדיר עצמו כאגנוסטיקן, נוהג לבקר בקביעות דתות ממוסדות והוא חבר במועצת המנהלים של Project Reason.
פוסטלניק

פוסטלניק (ברומנית: Postelnic) היה תוארו של דרגטור רומני בנסיכות מולדובה או בנסיכות ולאכיה, שדאג לצרכים האישיים של הוויווד ונחשב למקורב ביותר אליו.
הפוסטלניק היה נכנס לחדרי הוויווד גם ללא הזמנה מראש ובמהלך הזמן הפך להיות זה שהכניס אליו את מוזמניו, כולל השגרירים הזרים ובהמשך תפקידו התפתח למשהו דומה לשר חוץ.
הפוסטלניק היה הדרגטור האחרון שצורף למועצת השליט ומספרם גדל במהלך המאה ה-16.

לקריאה נוספת

* Constantin C. Giurescu, Istoria Românilor, volumul III
אחוות האהבה האלוהית

אחוות האהבה האלוהית (בגרמנית: Oratorium der göttlichen Liebe) הייתה אחווה שהוקמה בשנת 1497 בידי קתרינה מגנואה (Catherine of Genoa) בעיר גנואה. הארגון האמין כי להדיוטות יש מקום ותפקיד בחיים הדתים של קהילת אירופה ולכן, הם איחדו אנשים מכל שדרות ומעמדות האוכלוסייה כדי לבצע פעולות עמל עבור צדקה ותרומה לקהילה. האחווה היוותה ביטוי לרפורמה הקתולית.
אלברכט השישי, ארכידוכס אוסטריה

ביוגרפיה

אלברכט השישי נולד בווינה ב-12 בדצמבר 1418, לארנסט, דוכס אוסטריה וצימבורגיס ממזוביה. בשנת 1424 מת אביו ארנסט, דוכס אוסטריה ואלברכט ירש את נחלותיו יחד עם אחיו פרידריך, אולם עקב היותם קטינים, שימש דודם פרידריך הרביעי, דוכס אוסטריה כעוצר. בשנת 1436 הוכרז אלברכט כבוגר, והוא נטל לידיו את השליטה על הנחלות יחד עם אחיו פרידריך החמישי, ארכידוכס אוסטריה. בשנת 1439 מונה פרידריך כעוצר של בני דודיו זיגיסמונד, ארכידוכס אוסטריה ולאדיסלאוס, ארכידוכס אוסטריה, והפך לראש משפחת בית הבסבורג, ובעקבות כך פרץ סכסוך בין אלברכט לפרידריך.
בשנת 1452 התחתן אלברכט עם מכטילד מפפאלץ, בתם של לודוויג השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ומתילדה מסבויה, אך לא נולדו להם ילדים.
בשנת 1457 מת בן דודם לסלו החמישי, ופרידריך ירש את ארכידוכסות אוסטריה. בעקבות כך פרצה מלחמה בין האחים, ובשנת 1458 כבש אלברכט את חלקה המערבי של אוסטריה. בשנת 1462 כבש אלברכט את וינה, אולם ב-2 בדצמבר 1463 מת אלברכט ערירי, וכל הנחלות חזרו לפרידריך.
אליעזר כגן

ביוגרפיה

אליעזר בן נחמן כגן נולד ב-3 באפריל 1914 (ז' בניסן תרע"ד) בעיירה סוויסלוץ' שברוסיה הלבנה. בשנת 1925 עבר עם משפחתו לברסט ליטובסק (בריסק) שבפולין, שם למד בבית הספר התיכון 'תרבות' והיה פעיל בתנועת גורדוניה. בשנת תרצ"ג סיים את לימודיו התיכוניים וגויס לצבא הפולני, לקורס קצינים.
בסוף תרצ"ה (1935), לאחר סיום שירותו הצבאי, עלה לארץ ישראל ולמד באוניברסיטה העברית בירושלים. לפרנסתו עבד בבניין. בשנת 1940 קיבל תואר שני בספרות עברית, לשון עברית ופילוסופיה. בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס למשטרת המנדט ושירת בירושלים ובים המלח עד שנת 1943.
בשנת 1943 החל לעסוק בהוראה בבית הספר "כפר ילדים" שבגבעת המורה (בית הספר המחוזי בעפולה), ובו היה מורה ומנהל במשך 11 שנים. בשנת תשי"ד-1954 מונה למנהל בית הספר התיכון בקריית חיים, והתמיד בכך 28 שנים, עד 1982.
בשנת תשי"ז החל לימודים לתואר דוקטור בחוג לספרות באוניברסיטה העברית, וב-1960 קיבל תואר דוקטור על עבודה שנושאה "מראות שתייה בשירת ביאליק", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' שמעון הלקין. באותה שנה החל ללמד ספרות עברית בבית הספר הגבוה למדעי היהדות והחברה בחיפה, ועם ייסודה של אוניברסיטת חיפה היה בה פרופסור לספרות עברית במשך עשרים שנה.
פעל להנהגת לימודי יידיש ולאדינו בבתי הספר התיכוניים, ובשנת 1976 אישר משרד החינוך את הוראת השפות האלה. היה יושב ראש הוועד של אגודת הסופרים בחיפה, ומייסד-שותף (ביחד עם פרופ' חיים שוהם) של כתב העת הספרותי של אגודת הסופרים העברים "צפון: שנתון לספרות ואמנות", שאותו ערך (עם אחרים) בשנים 1989–1998 והיה הרוח החיה בו. פרסם מחקרים ותרגומים גם ב"מאזנים", "תרביץ", "כרמלית" (שנתון סופרי חיפה) ו"עקד".
כגן פרסם 10 ספרי שירה. לשם תרגום האפוס הפרסי "שאהנאמה" למד פרסית בהיותו בן 50. על תרגומו זה זכה בשנת 1981 בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת.
בשנת תשנ"ח זכה בפרס ש. שלום לספרות מטעם עיריית חיפה על מפעל חייו בשירה.
אליעזר כגן נפטר בשנת 2000, בגיל 86. אלמנתו היא חוקרת הספרות פרופ' ציפורה כגן. נכדו הוא השחקן יובל סגל.
מסלול הסעה

מסלול הסעה (אנגלית Taxiway) הוא מסלול המחבר בין מסלולי הטיסה, רחבות חניית המטוסים, אזורי התפעול והתחזוקה ויתר המתקנים בצד האווירי של שדה תעופה. מסלולי הסעה עשויים בדרך כלל מאספלט או מבטון, אם כי לעיתים מדשא, מעפר וכיוצא באלה.
בשדות תעופה עמוסים קיימים מסלולי הסעה ליציאה מהירה, שנועדו לאפשר למטוסים נוחתים לעזוב את מסלול הטיסה במהירות, כדי לפנותו בהקדם לנחיתה נוספת. מסלולי ההסעה ליציאה מהירה נסללים במספר מקומות לאורכו של מסלול הטיסה, בדרך כלל בזווית חדה המאפשרת למטוסים לפנות אליהם במהירות גבוהה יחסית (ראו תמונה).

כינוי ושילוט

מסלולי ההסעה מכונים בדרך כלל באותיות לטיניות, ולעיתים בצירופי אותיות ומספרים, ובקשר רדיו מבוטאים באלפבית צלילי. שילוט לאורך מסלולי ההסעה הוא בצבע צהוב על רקע שחור, כדי לסמן את שם המסלול עליו נמצא המטוס; ובצבע שחור על רקע צהוב, כדי לסמן מסלולים אחרים אליהם יש גישה (ראו תמונות). שילוט בצבע לבן על רקע אדום מסמן נקודת עצירה במפגש עם מסלול אחר.
ועד ההצלה (ארצות הברית)

ועד ההצלה היה ארגון יהודי-אמריקאי, שנועד להצלת יהודים מהשואה באירופה. הארגון הוקם בנובמבר 1939 בידי "אגודת הרבנים" של ארצות הברית וקנדה.
הארגון גם העביר מידע מאירופה הכבושה לארצות הברית על מצב היהודים, בניגוד למדיניותה של מחלקת המדינה, שאסרה על העברת מידע על יהודי אירופה.
ממייסדי הארגון היו הרב אהרן קוטלר, הרב יחיאל מרדכי גורדון, הרב מרדכי שולמן והרב אליעזר סילבר, שהיה נשיא הארגון. סגן נשיא ועד ההצלה היה הרב ישעיה קרלינסקי.
הרי ואפוטיק

הרי ואפוטיק (באנגלית: Waputik Mountains) הם רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, המהווים חלק מקו פרשת המים של אמריקה. ההרים נמצאים בחלקם בשטח הפארק הלאומי באנף, שבתחום פרובינציית אלברטה, ובחלקם בשטח הפארק הלאומי יוהו, שבתחום פרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה.

גאוגרפיה

שטחו של רכס ההרים - 1,070 קמ"ר, אורך הרכס כ-61 ק"מ מצפון לדרום, ורוחבו כ-40 ק"מ ממזרח למערב.
הרכס ממוקם ממערב לנהר הואוס ונהר בלייברי, וממזרח לנהר בואו ונהר מיסטאיה, ודרומית למעבר קיקינג הורס.
סמל ניואה

היסטוריה

לפני שנת 1974 שימש סמל ניו זילנד כסמלה הרשמי של ניואה. חוקת ניואה, שנכנסה לתוקף ב-19 באוקטובר 1974, קבעה כי לניואה יהיה סמל ייעודי שיהיה תחת אחריותו של יושב ראש הרשות המחוקקת של ניואה וייעשה בו שימוש על מסמכים רשמיים. בשנת 1977 הכירה ניו זילנד רשמית בסמל, והתייחסה אליו בחוקיה. עד שנת 2007 נעשה בסמל שימוש גם בטוקלאו.
יואל טל-מור

ביוגרפיה

יואל טל-מור נולד בסטניסלבוב, פולין למשפחת רבנים חסידית. בתקופת מלחמת העולם השנייה גויס לצבא האדום ונפצע. לאחר המלחמה, בין השנים 1947–1954, למד אמנות במספר מקומות בברית המועצות. בשנת 1960 עלה לישראל עם משפחתו.
נפטר במאי 1997.
אנאלסקה

היסטוריה

האזור הדרום מערבי אלסקה היה מיושב במקור על ידי אוכלוסייה ילידית במשך אלפי שנים. במהלך אמצע המאה ה-18 האיים אנאלסקה ואמאקנאק הכילו 24 יישובים עם מעל ל-1,000 ילידים. בשנת 1768 האימפריה הרוסית הקימה באזור בו נמצא כיום היישוב מרכז סחר פרוות ונמל. בשנת 1825 הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הקימה מיסיון באנאלסקה. הכומר המייסד איוון ווניאמינוב למד את שפת האוכלוסייה הילידית אשר סייעה לו בכתיבת מהדורות מתורגמות בשפה המקומית לכתבי קודש במטרה לעסוק בפעילות מיסיונרית באזור. באותה התקופה (בין 1830 ל-1840) חיו בסביבות 200 עד 400 ילידים באנאלסקה.
ב-1880, לאחר עסקת רכישת אלסקה, הכנסייה המתודיסטית הקימה בתחום היישוב בית ספר ומרפאה ליתומים. ב-3 ביוני 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, כוחות צבא יפנים ביצעו תקיפות באנאלסקה. בעקבותן כמעט כל התושבים הילידים של האי נשלחו לחלק הדרום מזרחי של אלסקה ושם הם שהו עד סיום המלחמה.
כיום מרבית תושבי אנאלסקה אינם צאצאי האוכלוסייה הילידית המקורית. התעשיות המרכזיות של אנאלסקה כיום כוללות דיג ועיבוד דגים.

דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2000 היו בעיר 4,283 תושבים, 834 משקי בית ו-476 משפחות. 44.20% מהתושבים הם לבנים, 3.67% אפרו-אמריקאים, 7.70% אינדיאנים, 30.63% אסיאתים ו-9.32% מגזע אחר ו-3.92% משני גזעים או יותר.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $69,539 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה $80,829. ההכנסה החציונית לגברים הייתה $41,352 לעומת $29,766 לנשים. ההכנסה לנפש הייתה $24,676. בערך 2.0% מהמשפחות ו-12.5% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מהם 2.8% מתחת לגיל 18 ו-15.8% מגיל 65 ומעלה.

גאוגרפיה

אנאלסקה משתרעת על שטח של כ-549.9 קילומטרים רבועים, מתוכם 287.5 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-262.4 קמ"ר שטחי מים. העיר נמצאת בגובה 4 מטר מעל פני הים.
קתי ברבריאן

חייה

קתי ברבריאן נולדה באטלבורו שבמאסצ'וסטס להורים ארמניים. בשנת 1937, בהיותה בת 12, עקרה המשפחה לניו יורק, שם סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון לבנות במנהטן. מגיל צעיר גילתה עניין במוזיקה העממית ובמחולות העם של ארמניה, כמו גם באופרה. עוד בהיותה תלמידת תיכון ניהלה את "הלהקה העממית הארמנית" של ניו יורק והופיעה עמה כסולנית. זמן מה למדה לתואר ראשון באוניברסיטת ניו יורק, אך עזבה אותה ונרשמה ללימודי ערב בתיאטרון ומוזיקה באוניברסיטת קולומביה; בשעות היום עבדה למימון לימודיה. בשנת 1948 יצאה לפריז ללמוד אצל מיירה פרוינד, וכעבור שנה נסעה למילאנו ללימודי שירה אצל ג'ורג'ינה דל ויגו בקונסרבטוריון של מילאנו. בשנת 1950 קיבלה מלגה מקרן פולברייט להמשך לימודיה במילאנו. אף כי הופיעה בכמה הפקות סטודנטים, שידורי רדיו וקונצרטים לא רשמיים בראשית שנות ה-50', הופעת הבכורה הרשמית שלה הייתה ב-1957 ב"אינקונטרי מוזיקלי", פסטיבל מוזיקה עכשווית בנאפולי. שנה לאחר מכן ביצעה את "אריה עם פונטאנה מיקס" של ג'ון קייג' בהופעת הבכורה העולמית של היצירה, ביצוע שביסס את מעמדה כתומכת חשובה במוזיקה ווקאלית עכשווית. הופעת הבכורה שלה בארצות הברית הייתה ב-1960 בפסטיבל המוזיקה של טנגלווד, שם שרה בביצוע בכורה את "מעגלים" של המלחין האיטלקי לוצ'אנו בריו.
משנת 1950 עד 1964 הייתה ברבריאן נשואה ללוצ'אנו בריו, שאותו פגשה כששניהם למדו בקונסרבטוריון של מילאנו. ב-1953 נולדה בתם, כריסטינה לואיזה. בריו ראה בברבריאן את המוזה שלו הן בתקופת נישואיהם והן אחריה. הוא ניתח את קולה למרכיביו ב"נושא (הוקרה לג'ויס)" Thema) (Omaggio a Joyce משנת 1958 וכתב בשבילה את "מעגלים" (1960), "שירי עם" (1964), "סקוונצה III לקול אישה" (1965) ו"רסיטל I (לקתי) (1972).
סילוואנו בוסוטי, ג'ון קייג', האנס ורנר הנצה, ויליאם וולטון, איגור סטרווינסקי ואנתוני ברג'ס חיברו גם הם יצירות לקולה של קתי ברבריאן. אף כי מקום מושבה הקבוע של ברבריאן היה ונשאר מילאנו מאז תקופת לימודיה שם, היא לימדה הן באוניברסיטת ונקובר בקנדה והן בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן במהלך שנות ה-70'.לאחר מותה הלחין בריו את "רקוויאס: לזכר קתי ברבריאן" (Requies: in memoriam Cathy Berberian), שביצוע הבכורה שלו היה בלוזאן ב-26 במרץ 1984.
קתי ברבריאן מוזכרת בשיר של סטילי דן "שיני הזהב שלך" מן האלבום "ספירה עד לאקסטזה" מ-1973:
"אפילו קתי ברבריאן יודעת / שיש סלסול אחד שלא תוכל לשיר"
ברבריאן עסקה גם בתרגום. היא תרגמה לאיטלקית יחד עם אומברטו אקו יצירות של ג'ולס פייפר ווודי אלן. אקו וברבריאן עבדו יחד במיזמים נוספים והוא הצמיד לה את הכינוי magnificathy. כינוי זה, בשינוי קל: magnifiCathy, שנבחר על ידי ברבריאן עצמה, שימש בהמשך ככותרת לאלבום המפורסם ביותר שלה.
אלדר ריאזנוב

קורות חיים

ריאזנוב נולד ב-18 בנובמבר 1927 בעיר קויבישב (הקרויה מ-1991 סמרה) בברית המועצות, לאם יהודיה, סופיה שוסטרמן, ואב רוסי, אלכסנדר ריאזנוב. מעט אחרי לידתו עברה המשפחה למוסקבה, שם גדל אלדר ריאזנוב עם אמו לאחר שהמשפחה התפרקה. בשנת 1950 הוא סיים את לימודיו ב-VGIK ובמשך 5 שנים עסק בבימוי סרטי תעודה.
הקומדיה הראשונה שלו ליל הקרנבל, אותה ביים בשנת 1956 זכתה להצלחה בלתי רגילה כשנמכרו לה 50 מיליון כרטיסים. הסרט הפך להיות מזוהה עם החג נובי גוד, ראש השנה הרוסי. גם הסרט "האירוניה של הגורל", שהופק עבור הטלוויזיה לקראת השנה האזרחית החדשה 1975 מוקרן עד היום בכל שנה בתחילת ינואר.
הקומדיות שביים מלגלגות על חיי היום-יום במדינה, וזכו לפרסום עצום ברחבי ברית המועצות.
ב-1977 זכה ריאזנוב בפרס ברית המועצות, וב-1984 הוענק לו התואר האמן העממי של ברית המועצות. ב-2008 זכה בתואר הכבוד של "מסדר השירות למולדת".
בין סרטיו המפורסמים ביותר: "ליל הקרנבל" (1956) בכיכובה של לודמילה גורצ'נקו, "בלדה להוסאר" (1962), "הזהר מהמכונית" (1966) עם אינוקנטי סמוקטונובסקי בתפקיד הראשי, צחוק הגורל (1975), "אהבה במשרד" (1977), ו"אהבה אכזרית" (1984).
האסטרואיד "ריאזנוב 4258" נקרא על שמו.
ריאזנוב נישא שלוש פעמים: זויה פומינה הייתה אשתו הראשונה ולה ולריאזנוב נולדה בת, אולגה ריאזנובה. אשתו השנייה הייתה נינה סקויבינה ואשתו השלישית, אמה אבידולינה, הייתה איתו עד סוף ימיו.
טימו בול

טימו בול (גרמנית: Timo Boll; נולד ב-8 במרץ 1982) הוא שחקן טניס שולחן גרמני. משחק ביד שמאל. אחד התקוות הארופאיות הגדולות בשנים האחרונות נגד המעצמות האסייאתיות (שבראשן סין). סגנון משחקו הוא מהיר מאוד, התקפה משני צידי השולחן, משחק קרוב לשולחן ותנועות זריזות וקצרות.
בשנת 2003 דורג במקום הראשון בעולם. ב-1 בינואר 2006 דורג במקום השני בעולם. בשנים 2002 ו-2005 זכה בגביע העולם בטניס שולחן. בול הוא שחקן נבחרת גרמניה וזכה בשנת 2006 עם קבוצתו הגרמנית באליפות אירופה לקבוצות. הוא אלוף אירופה לשנת 2007 לאחר שניצח בגמר את ולדימיר סמסונוב 4-1. בינואר 2011 דורג במקום ראשון בעולם. כבר מגיל צעיר בול היה ידוע בתור שחקן גדול, בגיל 13 כבר השתתף בתחרות בינלאומית. אביו של בול היה מאמן טניס שולחן (מה שכנראה נתן לו מוטיבציה לשחק).זכה באליפות קטאר הפתוחה לאחר שגבר 4:3 על מה לין בגמר.
ב-11 במרס 2014, התייצב בול לקרב טניס שולחן מול רובוט. המשחק החגיגי נערך לכבוד פתיחה של מפעל רובוטים לתעשייה בשנגחאי. לא ברור לפי ההודעה אם מדובר במשחק רגיל או מתכונת אחרת, ובאילו חיישנים בדיוק ישתמשו. על פי היצרנית הגרמנית קוקה, הרובוט המכונה Agilus, הוא המהיר בעולם.
כרמית מסילתי-קפלן

ביוגרפיה

כרמית מסילתי נולדה וגדלה בנתניה, היא השנייה במשפחה של ארבעה אחים. למדה במגמת ספרות ותיאטרון בבית הספר התיכון ע"ש משה שרת בנתניה. היא בוגרת בית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי" מחזור ל"ד (1996-1993). זוכת מלגות לימודים: קרן אמריקה ישראל 1996, מלגה ע"ש משה זעירי 1996, מלגה ע"ש ירון ירושלמי ומלגה ע"ש עדה בן נחום 1994/5.
בתום לימודיה שיחקה במחזמר "בן המלך והעני" בהפקת פשנל בבימוי מישה לוריה, בו לקחו חלק גם אורי גבריאל ועודד מנשה.
בשנים 2003-1997 שיחקה בקבוצת אנסמבל עיתים במסגרת תיאטרון הקאמרי ויצאה עם האנסמבל לסבבי הופעות רבים בחו"ל. בהצגה "ויאמר וילך" גילמה את דמותה של בת יפתח (החליפה בתפקיד את אייר וולפה).
ב-2009 שיחקה ביחד עם ירון מוטולה בהצגה "סוחרים", בבימוי שלום שמואלוב, שהוצגה בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. היא הייתה בתפקיד ברכה, שרוצחת את ההורים שלה בשביל למכור את האיברים שלהם. כעבור שנה השתתפה בפרויקט 14/48 בצוותא. 
היא שיחקה בסרטו של משה איבגי "וביום השלישי" (2011) שם גילמה את דמותה של ענת השוטרת, אחותה של אילנה (אפרת בן-צור). 
מסילתי-קפלן משחקת בהצגת הנוער "לקפוץ מעל העננים" בתיאטרון הנפש. ההצגה מספרת על אלונה (במציאות זו עדי אלטשולר אותה מגלמות לסירוגין יערה פלציג ויעל איתן) שבגיל 16 טיפלה בילד מוכה שיתוק מוחין, גילתה שאין מסגרת חברתית לילדים במצבו והקימה את תנועת הנוער "כנפיים של קרמבו", לילדים עם צרכים מיוחדים. מסילתי-קפלן מגלמת את ראש העיר חבצלת סרגיל. 
כמו כן היא משחקת בהצגת הילדים "מעשיה משונה על עונות השנה" של תיאטרון מופע בתפקיד המלכה קרלה.
החל משנת 2005 ועד היום (2014) כרמית מסילתי-קפלן חלק מלהקת השחקנים של תיאטרון החאן.
בהצגה "בעלי המתוק ואשתי היקרה" שיחקה בתפקיד אשה קנאית הכועסת על בעלה (לירון ברנס) ששב באמצע הלילה מנשף אמנים, מחופש ללואי ה-14, עד שמגיע שליח המבשר על מות אמה של האישה. בהצגה "המצליחים" גילמה את דמותן של בתיה, מנהלת החשבונות התימנייה של תיאטרון החאן ושל מיטל הזונה בבית הזונות.
בהצגה "משחיז הסכינים הסיני" העוסקת בתל אביב הישנה, גילמה את דמותה של אשה שבעלה נשלח למלחמה והיא נשארת עם ילדיה, שאחד מהם אחיש (ארז שפריר) הוא מוגבל בשכלו. 
בהצגה "סדר עולמי חדש" גילמה את דמותה של דאסטי, אישה מוכה שמחפשת באובססיה את אחיה שאבד.
כיום (יולי 2012) כרמית מסילתי-קפלן משחקת בחאן בהצגה "חוקר פרטי" בתפקיד בטין, עוזרתו של החוקר הפרטי (ניר רון), שמתגוררת עם אחותה מינה (אורית גל) ומפלרטטת עם גברים בניסיון לזכות באהבתם. היא משחקת גם בהצגה "ירושלים החדשה" בתפקיד רבקה דה שפינוזה, אחותו למחצה של ברוך שפינוזה, שכועסת עליו מפני שאביהם הוריש לו את הונו ולא לה. 
בשנת 2016 משחקת בסרט שבוע ויום שזכה בפרס של פסטיבל קאן. במרץ 2016 החלה לשחק במחזה "עורבים" של המחזאי אנרי בק, אותו תרגם דורון תבורי וביים עודד קוטלר. המחזה עלה בתיאטרון החאן.
כרמית מסילתי-קפלן נשואה לאמיר קפלן ולהם שלושה ילדים.
קורול

מאפיינים

הקורול מגיע לאורך 40-50 ס"מ ובעל דו צורתיות זוויגית. הזכרים בעלי חזה אפור גדול והצוואר והראש כחולים מעט עם עיניים גדולות בעלות פס שחור ומאורי הראש "כתר" קטן. הבטן לבנה, הרגליים צהובות, הזנב אפור והכנפיים בעלות גוון ירוק ססגוני ומעט סגלגל. הנקבות לעומת הזכרים בעלות ראש, צוואר, כנפיים ופלג גוף עליון בצבע חום-סגול עם חזה בצבע חימר ומנוקד בסגול, הבטן בהירה יותר והרגליים ורודות. העיניים אצל שני המינים קבועות באמצע הראש וקטנות והמקור גדול, חום וחזק. בדומה לנקרים, כפות הרגל בעלות 2 אצבעות מופנות קדימה ו2 אחוריות והם קטנות יחסית לשאר הכחלאים. 
הקורוליים חיים במדגסקר ובארכיפלג קומורו, והם חיים ביערות גשם, יערות נשירים, יערות קוצניים ומטעים, וכמו כן הם חיים בהרים עד גובה 2,000 מ'. הם ניזונים מיצורים קטנים כמו זיקיות ומחרקים שונים, בייחוד מחגבים ומזחלי חרקים וכן מזחלים שעירים, צרצרים, מקלונים ושממיות. הם נשארים על ענף וממתינים לטרף, ואז עטים עליו מלמעלה. הטרף נתפס ומומת בחבטות כנגד הענף. 
מין זה לא נחקר הרבה ולא ידוע על הרגליו, אך הוא תואר כמין מונוגומי המקנן בענפים גבוהים ומטיל עד 4 ביצים שבוקעות לאחר 20 יום. המין נפוץ באזורי מגוריו ומסתגל לשינויי המחיה במהירות. הוא גם נחשב למין חיובי עבור המקומיים ומביא מזל טוב.

מיון

הקורול משויך לסדרת הכחלאים יחד עם הכחל, השלדג והשרקרק, אך ישנם חוקרים המסווים אותו בסדרה עצמאית, בכך הוא העוף היחיד למעט ההואצין (וע"פ כמה חלוקות גם היען), השייך לסדרה בעלת מין יחיד. הוא נחשב לקרוב גם לטרוגונאים, קלאונאים, דוכיפתאים ונקראים. קרובי משפחתו העיקריים בסדרת הכחלאים הם כחלאי הקרקע (Brachypteraciidae). למרות השם הוא איננו קרוב לקוקיה וגם אינו מיטפל לעופות אחרים כמוה.
אבי קורניק

קורות חייו

קוריק נולד בגרמניה  עלה לישראל בגיל 4 וחצי היה בגן צנונית  "אליאנס" שבתל אביב במגמת תיאטרון. כשהיה בגילאי 13 - 15 השתתף בלהקת הנוער השכנים של צ'יץ'.
את שירותו הצבאי עשה בחיל המודיעין.
ב-2003, לאחר שירותו, למד בחוג התיאטרון באוניברסיטת תל אביב והוא בעל תואר ראשון אותו קיבל בסיום לימודיו ב-2006.
קורניק הוא בוגר בית הספר למשחק "ניסן נתיב", מחזור (2005–2008), בו השתלמו גם יובל שרף, ידידיה ויטל ושלומי אברהם.

כשחקן

בשנת 2001 החל לשחק בהצגה "המחסן של הספרים" בתיאטרון הבימה ושיחק בתפקידים קטנים בסדרות הטלוויזיה בפסטיגל 1996 בערוץ 2 לצד משה איבגי וב"קרב בדרך לירושלים" בערוץ הראשון. כמו כן, הנחה פינת קולנוע בתוכנית הטלוויזיה "חדש בעיניים" של הטלוויזיה החינוכית.
קורניק השתתף במספר פרסומות: חטיף השוקולד של ורד הגליל "קליק", חברת כרטיסי האשראי ישראכרט, לבנק הפועלים, לרשת האופנה "קרייזי ליין", וגם השתתף בפרומו של ערוץ 10 הניסיוני בתחילת דרכו.
בשנים 2005–2007 גילם את דמותו של אבי מוסקוביץ', גאון מחשבים ובן זוגה של מיקה (שירה וילנסקי) במשך 3 עונות בסדרת הטלוויזיה לנוער מבית היוצר של גיורא חמיצר, "השמיניה" בערוץ הילדים לצופי HOT.
בשנת 2007 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "אולי הפעם" המשודרת בערוץ yes ישראלי בתפקיד גבר חרדי צעיר, שיחק בסרט הקולנוע "מפטיר" בבימויו של דויד בן ארי, ובטלנובלה של HOT "בובות" בתפקיד שגיא דונוביץ, כתב ורכילאי בעולם האופנה.
בשנת 2008 לוהק לתפקיד אורח בעונה השנייה של סדרת הדרמה "המקום" מבית ערוץ 10.
בשנת 2009 שיחק במחזה של "האוורד בארקר" "גרטרוד- הצעקה" וגילם את המלט בסטודיו למשחק של ניסן נתיב בתל אביב. בין השנים 2009–2010 שיחק קורניק בתפקיד ראשי בסדרת הערפדים "חצויה" ששודרה בערוץ ניקלודיאון, HOT בתור גיא רוזן, אחיה הצעיר של אלה (עמית פרקש). בשנת 2011 שיחק אבי בסדרת ה-ספין-אוף "חצויה - הדבר האמיתי" את עצמו.
בשנת 2010 גילם קורניק את הנסיך במחזמר לחנוכה "אנה ומלך סיאם" בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
בשנת 2012 שיחק בהצגה על השואה "מרד גטו ורשה" של תיאטרון גבעתיים, בתור הדמות הראשית, שרוליק, יהודי שמתאהב בנדיה, נוצרייה, נשלח לגטו ומגלה בסוף שגם היא יהודייה, וזאת על כל סיפור גטו ורשה.
בשנת 2013 השתתף במופע חנוכה ענק בשם "ג'ט לג" לצד הראפר ארז שרון "איזי", עידו בי וצוקי, לירן כוהנר ואסף גורן. ובאותה שנה חזר לגלם את דמותו של אבי מוסקוביץ' בסדרת הנוער "השמיניה הדור הבא" למשך 2 עונות נוספות.
בין 2014–2015 השתתף כמבקר הקולנוע בתוכנית היומית "בקטע טוב" בערוץ 24 בהנחיית הדר לוי ונאור אורמיה ולאחר מכן גם בתוכנית "הבילויים" בהנחיית אסף אטדגי ועינת ארליך. בשנת 2015 שיחק בסרט התיעודי "סבנה" שמבוסס על אירוע אמיתי וגילם את דמותו של בנימין נתניהו בצעירותו.
בשנת 2017 החל לשחק בהצגה "הלב האמיץ של אירנה סנדלר" את דמותו של שלוימל'ה, ילד יהודי בן 10 שגר ברחוב יחד עם אחיו הגדול בזמן מלחמת העולם השנייה.
בשנת 2019 יופיע קורניק בplay פסטיגל, זו הפעם הראשונה שיופיע בפסטיגל, שנה לפני כן לקח חלק בצילומי הסרט של המופע.
דרשו ד' ועוזו

"דרשו" - קרן עולמית לחיזוק ועידוד לימוד התורה, הוא ארגון הפועל בקרב המגזר החרדי ומטרתו לעודד אברכים ובחורי ישיבות ללימוד הדף היומי וההלכה. הארגון מקיים מבחנים מדי חודש במגוון תחומים, ומחלק מלגות כספיות לעומדים בהם בהצלחה. 'דרשו' מפעיל תחתיו ארגון נוסף – אחינו - תורה ויהדות לנוער, הפועל בקרב בני נוער חרדים וחוזרים בתשובה.
בנשיאות הארגון מכהנים הרב גרשון אדלשטיין, הרב ברוך דב פוברסקי, הרב יצחק שיינר, הרב דוד כהן, האדמו"ר מויז'ניץ, הרב שמעון בעדני, האדמו"ר מצאנז, האדמו"ר ממודז'יץ והאדמו"ר מאלכסנדר.
רבנים חרדים רבים תומכים בארגון ומשתתפים באירועי ה'סיום' שעורך.
הארגון נוסד וממומן על ידי דוד הופשטטר, מטורונטו שבקנדה. הארגון מחזיק משרדים בישראל, ארצות הברית ובקנדה.

היסטוריה

ארגון 'דרשו' הוקם בכ"ז תשרי ה'תשנ"ח, כארגון מקומי לחיזוק ועידוד לימוד התורה, בטורונטו שבקנדה, כשהבסיס היה שיעור ב'דף היומי' שמסר נשיא הארגון מדי בוקר בבית המדרש של 'דרשו' ברחוב יונג בטורונטו. 
אט אט התרחב הארגון והוקמו מוקדי פעילות נוספים בתוך הקהילה היהודית בטורונטו ומחוצה לה, זרוע נוספת נפתחה במונטריאול בדמות 'כולל' ל'בעלי בתים' מקומיים, ומשם לארצות הברית השכנה. 
כעבור שנים אחדות כבר הופעלו על ידי 'דרשו' כוללים ללימוד תורה בערים לייקווד שבניו ג'רזי, ניו יורק. בולטימור, סינסינטי, קליבלנד, סילבר ספרינג, מונסי, שיקגו, דטרויט ועוד. 
במקביל נוסד ארגון 'דרשו' בישראל, עם הקמתם של כוללי אברכים בשכונת רמות שבירושלים ובבית שמש.
הגרעין ההתחלתי מנה כ-1000 נבחנים, וכיום עומד על כ-20 אלף נבחנים בגמרא ובהלכה].
'דרשו' מפעיל שלוחות בארצות הברית, קנדה, שווייץ, דרום אפריקה, ונצואלה, ברזיל, מקסיקו, ארגנטינה, אוסטרליה, פנמה, בלגיה, אנגליה, בלארוס, אוקראינה, רוסיה ועוד]. 
בישראל מפעיל הארגון קרוב ל-500 שיעורים בעשרות יישובים ברחבי הארץ, לצד מאות מוקדי בחינה הפועלים בהתאם למועדי בחינות במגוון התוכניות של הארגון.

דף היומי

בשנת ה'תשס"א פתח הארגון את מסלול 'קניין תורה', במסגרתו נערכו מבחנים חודשיים על 30 דף מתוך התלמוד הבבלי מדי חודש, על פי מסלול הדף היומי. אחת לארבעה חדשים נערך מבחן מסכם. כמו כן הוקם מסלול 'קניין ש"ס' בו משתתפים לומדים שסיימו את הש"ס כולו.
בהמשך הוסיפו בתוכנית לימוד התלמוד הבבלי גם את מסכתות המשניות שאין עליהם תלמוד בבלי. מסלול לימוד זה מכונה 'קניין משניות'. 
בסיום מחזורי הלימוד של הדף היומי, עורך הארגון 'מעמד סיום', בו משתתפים רבים ממנהיגי הציבור החרדי.

הוצאת ספרים

ארגון דרשו הוציא לאור מספר ספרים. המפורסם שבהם הוא ספר משנה ברורה עם הערות לצידו בהן מובאים דברי הפוסקים שלאחר ימי המחבר. הרב יצחק יוסף התלונן על מהדורה זו ש'מסיבות מוזרות' לא הביאו באף מקום את פסקי אביו הרב עובדיה יוסף. כמו כן מוציא הארגון עלון שבת בשם 'לקראת שבת מלכתא'.