google/wiki40b huggingface dataset:
פוניו על הצוק ליד הים

עלילה

פוניו היא דגיגה קסומה - בתם של פוג'ימוטו, מכשף מרושע שהיה בעבר בן אנוש, ואלת הים. פוג'ימוטו רוקח בביתו התת-ימי שיקויים כדי להחזיר הים לקדמותו, עת אוקיינוסים אדירים, ובהם בעלי חיים פרה-היסטוריים, כיסו את היבשה. פוניו מתגנבת מביתה, נלכדת בבקבוק ונשטפת לחוף עיירת דייגים ביפן. סוסקה, ילד בן חמש, מוצא אותה, מציל אותה והשניים מתיידדים.
פוג'ימוטו יוצא לחפש אחר בתו ושולח יצורים קסומים דמויי נחשולים לצוד אחריה. לבסוף הוא מצליח להחזירה לביתו, אך פוניו מאוהבת בסוסקה ומאסה באביה. היא מצליחה לגדל באופן קסום איברים דמויי ראש, ידיים ורגליים ושותה בהחבא את שיקויו של אביה ושופכת אחרים. כתוצאה מכך פוניו הופכת לילדה דמוית אנוש, אך הים מתחיל לגעוש ולהתעצם בעקבות השיקויים שנשפכו.
פוניו רוכבת על הגלים ומאתרת את סוסקה ואמו ליסה, אשר לוקחים אותה לביתם אשר על ראש גבעה בעוד שבחוץ רוגשת סערה אדירה. במהלך הליל נקראת אמו של סוסקה לבית האבות בו היא עובדת, אך עד מהרה מנותק החשמל ובבוא הבוקר סוסקה ופוניו מוצאים עצמם לבדם בבית, אשר עתה הפך לאי מוקף ים. פוניו משתמשת בכוחותיה הקסומים להגדיל סירת צעצוע והשניים יוצאים לחפש אחר אמו של סוסקה, ופוגשים ניצולים אחרים המשייטים בסירות בין הגבעות - בעוד שמתחתיהם הים הקדמוני חזר לשלוט.
אט-אט כוחה של פוניו תש עד שהיא מתעלפת, וסוסקה פוגש באביה. פוג'ימוטו אולץ על ידי אלת הים לאפשר לפוניו לחיות לצד סוסקה אם הוא אכן אוהב אותה. סוסקה מוכיח את אהבתו בדאגתו הרבה לפוניו המעולפת ונושק לבועה בה היא נמצאת. לאחר מכן כשפוניו מתעוררת, קופצת גבוה ומנשקת את סוסקה, הוריה נותנים לה לבלות את שארית חייה כבת אנוש לצדו של סוסקה.
הסרט מסתיים בסצנה זו ולא מרחיב על גורל העולם המוצף.
אוריאל טל

אוריאל טל (23 בדצמבר 1926 - 6 ביוני 1984) היה פרופסור להיסטוריה יהודית של העת החדשה באוניברסיטת תל אביב.

חייו ופועלו

אוריאל טל נולד בווינה, השלים את חוק לימודיו באוניברסיטה העברית, עבודת הדוקטורט שלו הוגשה בשנת 1963 ונושאה היה: "האנטישמיות ברייך הגרמני השני 1870-1914." הוא הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית ובשנת 1969 הועלה לדרגת מרצה בכיר. בשנת 1973 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב בהמשך כיהן כמופקד הקתדרה לתולדות עם ישראל בזמננו ע"ש יעקב ושושנה שרייבר ושימש כעמית מחקר במרכז ללימודים עבריים מתקדמים שבאוקספורד ובאוניברסיטאות שונות בארצות הברית. התאבד בביתו בהרצליה.

מחקרו

תחום מחקרו העיקרי של אוריאל טל היה ההיסטוריה האינטלקטואלית. בכך מיזג למיקשה אחת ידע נרחב במחשבה היהודית ובפילוסופיה הכללית, ופסע בשבילו של הזרם הנאו-קנטיאני שבה. 
אוריאל טל עסק בתחומים מגוונים: דברי ימי המחשבה האירופית בכלל והגרמנית בפרט; ההיסטוריה החברתית, התרבותית והאינטלקטואלית של גרמניה, בייחוד יהדות גרמניה בתקופה הויהלמינית; יהודי ארצות הברית על הפלגים התנועתיים השונים בהם והזרמים הרעיוניים המבעבעים בקרבם; הקונפליקט היהודי-נוצרי בעידן המודרנה; ההיסטוריה האינטלקטואלית של מדינת ישראל.
אוריאל טל כתב ספר חשוב הנסוב על יהדות ונצרות בגרמניה תחת הכותר יהדות ונצרות ב"רייך השני": (1870-1914): תהליכים היסטוריים בדרך לטוטאליטריות, והניח מסד וטפחות להבנת התקופה. הספר מתחקה אחר מערכת היחסים בין העם הגרמני על רבדיו החברתיים והפוליטיים השונים כלפי היהודים בתקופה הוילהלמינית. טל קובע שאת הלאומנות המודרנית קיבלו הן התנועה השמרנית וכן התנועה הליברלית בגרמניה. הוא מניח רגליים לסברה כי היהודים מעולם לא התקבלו על ידי הגרמנים כבני עמם וכי היה זה יותר בגדר משאלת לב של היהודים עצמם מאשר אספקלריה של המציאות. הספר חושף את הסיבתיות שעמדה ביסוד הנאציזם והשואה בתקופה מאוחרת יותר.
בערוב ימיו הניח אוריאל טל תשתית למה שעתיד היה להיות גולת הכותרת של מחקרו, אולם לא היה סיפק בידו, והוא ההיסטוריה של הרייך השלישי, חקר הנאציזם והשואה. בקובץ המאמרים פרי עטו שיצאו לאחר מותו בספר תאולוגיה פוליטית והרייך השלישי משקיף טל על הנאציזם כדת שלבשה ביגוד חילוני.
אלן סאייאק

אלן סאייאק (בצרפתית: Alain Sailhac) הוא שף צרפתי העובד בניו יורק שם הוא סגן נשיא ודיקן בגמלאות של המכון הקולינרי הצרפתי. סאייאק היה השף הראשון אי-פעם שזכה בניקוד של ארבעה כוכבים מניו יורק טיימס עבור מסעדת "לה סיניה" ב-1977. הוא המשיך והיה השף של המסעדות "לה סירק", 21 Club ושל מלון פלאזה.

רקע קולינארי

סאייאק נולד במיו שבצרפת והחל את הקריירה הקולינארית שלו בהיותו בן 14, כשעבד כשוליה במסעדת "קאפיון" בעיר הולדתו. הוא עבד בפריז, קורפו, רודוס וגוואדלופ, לפני שנעשה סגן-שף במסעדת "שאטו דה לאראלדי", שהייתה בעלת שני כוכבים במדריך מישלן האדום. הוא החל לעבוד בעיר ניו יורק בשנת 1965 וקנה לעצמו שם כשף הראשי של המסעדות "מיסטראל" ו"מנואר". עבד במספר מלונות ומסעדות בפריז ואחר-כך כשף הראשי במלון רויאל בקלדוניה החדשה וב"לה פרוקה" בשיקגו.
ב-1974 עבד סאייאק ב"לה סיניה", שבזמן כהונתו בה כשף זכתה לניקוד של ארבעה כוכבים מהעיתון ניו יורק טיימס. הוא כיהן כשף הראשי במסעדת "לה סירק" הידועה באפר איסט סייד של מנהטן בשנים 1986-1978, שזכתה בשלושה כוכבים מהניו יורק טיימס. סאייאק היה השף הראשי של 21 Club, מנהל קולינארי של מלון פלאזה ויועץ למלון רג'נסי. ב-1991, הצטרף למכון הקולינארי הצרפתי כדיקן ללימודי קולינאריה ונכון ל-2011 הוא סגן הנשיא והדיקן בדימוס.

הישגים

ב-1997 זכה סאייאק במצנפת כסף לאחר שהוכתר כשף השנה בידי Maîtres Cusiniers de France.
הוא זכה במזלג הכסף ביחד עם אשתו ארלן פלטמן סאייאק מכתב העת Food Arts ב-2003. באותה שנה זכה מקרן ג'יימס בירד. סאייאק גם זכה באביר מסדר ההצטיינות החקלאית (Chevalier du Mérite Agricole) וב-2004 זכה באות מסדר ההצטיינות הלאומית (Ordre national du Mérite) מממשלת צרפת.
הוא חבר Maîtres Cuisiniers de France ,‏ Société Culinaire Philanthropique וארגונים נוספים.
ב-13 במאי 2010 סאייאק, ביחד עם שפים נוספים מהמכון הקולינארי הצרפתי כמו ז'אק פפין, ז'אק טורס ואנדרה סולטנר, הכינו ארוחת ערב בעלות של 30,000$ לזוג עבור מסע גיוס הכסף של נשיא ארצות הברית ברק אובמה במלון סנט רג'יס במנהטן.
מריה מנואלה, נסיכת פורטוגל

ביוגרפיה

מריה מנואלה נולדה ב-15 באוקטובר 1527 בקוימברה, לז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל ולקתרינה מאוסטריה, מלכת פורטוגל, בתם של פליפה הראשון, מלך קסטיליה וחואנה הראשונה, מלכת קסטיליה.
ב-12 בנובמבר 1543 התחתנה מריה מנואלה בסלמנקה עם בן דודה פליפה, נסיך ספרד, בנו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-8 ביולי 1545 ילדה מריה מנואלה את בנה קרלוס, נסיך אסטוריאס, אולם כעבור 4 ימים מתה כתוצאה משטף דם.
ארגון נכי צה"ל

ארגון נכי צה"ל הוא עמותה המוכרת על ידי משרד הביטחון כארגון היציג של נכי צה"ל.

חברי הארגון

כ-50 אלף נכים רשומים בארגון (משלמים לארגון דמי חבר חודשיים) מתוך כ-54 אלף נכי צה"ל המוכרים על ידי אגף השיקום של משרד הביטחון ואשר נכותם היא מעל 19%. כמו כן מוכרים נכים בעלי נכות של 10% עד 19%, שהוכרו לפני 1.1.96, עת שונה החוק המעלה את רף קבלת הקיצבה הקבועה ותעודת נכה צה"ל מ-10% ל 19%. 89% מכלל חברי הארגון הם נכי צבא שהיו חיילים בעת פציעתם. יתר החברים הם אנשי משטרת ישראל ומשמר הגבול, שירות בתי הסוהר, שירות הביטחון הכללי, המוסד, משמר הכנסת, אנשי צד"ל, כיתות כוננות ביישובי ספר וחריגים שהוכרו.
בראשות הארגון עומד עו"ד עידן קלימן ומנכ"ל הארגון הוא אברהם לרמן.
הכרה בנפגע כנכה צה"ל מתבצעת רק על ידי קצין התגמולים באגף השיקום תוך בדיקה שנסיבות הפציעה היו בעת השירות הצבאי ועקב השירות בצבא גם יחד.

תקציב

הארגון מקבל תמיכה ממשרד הביטחון בגובה של כ-8 מיליון ש"ח בשנה (2009) לצד התשלומים הקבועים שהוא מקבל מחבריו ולצד גיוס כספים מתרומות שמגייסת קרן נכי צה"ל בקהילות יהודיות בחו"ל.
טינה צ'ארלס (זמרת)

ראשית חייה

נולדה כטינה הוסקינס בוייטצ'אפל, לונדון, לצ'ארלס הוסקינס, שעבד בבית חרושת לייצור קופסאות ואשתו הילדה. יש לה אח, וורן, שהיה מנהל ההופעות שלה בעיצומה של הקריירה שלה.
לאחר שהחלה את קריירת המוזיקה שלה, היא לא השתמשה בשם המשפחה האמיתי שלה, הוסקינס, מכיוון שהדבר עשוי היה לגרום לבלבול עם שם הזמרת מרי הופקין, שהייתה ידועה יותר באותה תקופה. היא בחרה ב"צ'ארלס", כשם אביה.

קריירה

צ'ארלס החלה את הקריירה שלה כזמרת גיבוי וכמוזיקאית הפעלות, והקליטה את סינגל הסולו הראשון שלה בשנת 1969 עם אלטון ג'ון שהיה אז זמר אלמוני יחסית. בתחילת שנות השבעים היא סיפקה שירים לסדרת האלבומים Top of the Pops של גרסאות כיסוי ללהיטים עכשוויים.
הפריצה הגדולה של צ'ארלס הגיעה בשנת 1975, אז המלחין והמפיק ההודי-בריטי בידדו, שבדיוק נהנה מהצלחה מסיבית ברחבי העולם עם להיט הדיסקו "קונג פו נלחם" עבור קארל דאגלס, הפיק את הסינגלים "You Set My Heart on Fire" (אתה מצית את לבי) ו- I Love to Love (But My Baby Loves to Dance) ("אני אוהב לאהוב (אבל התינוק שלי אוהב לרקוד)) " עבורה. הסינגל האחרון צעד שלושה שבועות במקום הראשון במצעד הבריטי במארס 1976, והיה להיט גדול ברחבי העולם. היא זכתה בפרס ג'ונו (Juno) בשנת 1977.
שיתוף הפעולה של בידו המשיך באלבום עתידי ושיר נוסף שלה הפך ללהיט: "Dance Little Lady Dance Dance". בסך הכל הייתה צ'ארלס 42 שבועות בגרף הסינגלים של בריטניה בשנת 1976 בלבד, בעיקר בגלל שני התקליטים הללו. במהלך תקופה זו, להקת הליווי שלה כללה את טרבור הורן (זמן מה החבר שלה), ג'וף דאונס וברוס וואלי.
להיטים נוספים כמו "Love Me Like a Lover", "Dr. Love", "Rendezvous" ו- "Love Bug" הפכו אותה לכוכבת פופ באירופה, אסיה, אוסטרליה וניו זילנד, אך היא מעולם לא הצליחה להשיג הצלחה בארצות הברית. הקלטת הסולו היחידה שלה שהצליחה באופן משמעותי בארצות הברית הייתה "אתה מצית אש בלבי", שהגיעה למקום השלישי בתרשים הקובץ '20 של דיסקוטק עולם' בסתיו 1975.
בשנת 1978 צ'ארלס הייתה זוכה במשותף בפסטיבל הזמר הפופולרי שנערך בטוקיו, כשהיא מבצעת את הלחן "Love Rocks". צ'ארלס ייצגה את בריטניה וחלקה את הפרס הראשון עם יפן עצמה.
עד 1980 הקריירה שלה הייתה בירידה, ומוזיקת הדיסקו איבדה בדרך כלל חלק את הפופולריות שהייתה לה. היא ניסתה לשנות את סגנון הדיסקו שלה באלבום שלה, Just One Smile, משנת 1980, לסגנון רוק כבד במידה מסוימת אך האלבום נחל כישלון. באותו זמן הייתה נשואה עם ילדה היא התמסרה במשך כמה שנים לחיי המשפחה שלה.
באמצע שנות השמונים עשתה קאמבק מחדש עם רמיקס של "אני אוהב לאהוב".
מאז שנת 2000 צ'ארלס הופיעה ברחבי אירופה שם העריכו מחדש את מוזיקת הדיסקו ואת הלהיטים שלה, והיא הפכה לזמרת פופולרית בהופעותיה. צ'ארלס הופיעה בחמישייה המובילה בשנת 2006 במצעד שירי הדאנס קלאב האמריקני עם השיר "Higher".

בישראל

בשיא הקריירה שלה בנובמבר שנת 1977 צ'ארלס הגיעה לסיבוב הופעות בישראל. באותה שנה היא הוכתרה לזמרת בשנה בגלי צה"ל ובגל הקל.
בביקורה בארץ נפגשה צ'ארלס עם ראש הממשלה מנחם בגין.
ברכת רופא חולים

מקור הברכה

ברכה זו נזכרה בתלמוד במסכת ברכות:  
כי קאי [נפיק] מאי אומר? אמר רב אחא: ברוך רופא חנם [חולים]
על אף שדברי התלמוד מסובים על הקזת דם, עם זאת כתבו באחרונים שאף על שאר פעילויות רפואיות יש לברך ברכה זו. אמנם יש שדייקו מלשון הרב דוד אבודרהם שדווקא ברפואה שיש בה סכנה כהקזת הדם תיקנו לברך.

שם ומלכות

בתלמוד לא נזכר שיש לומר ברכה זו בשם ומלכות, אך כתב הרב יוסף קארו בספרו בית יוסף שמלשון הסמ"ג משמע שנוסח הברכה הוא בשם, והוסיף שמסתבר שאף ב'מלכות'. וכן הוא בהרבה מהראשונים שהביאו ברכה זו בשם. אך במשנה ברורה דחה דבריו וכתב שנראה שברכה זו אינה כשאר ברכות, ואין לחתום בה במלכות.

להלכה

בשולחן ערוך סתם כלשון הגמרא 'ולאחר שהקיז אומר "ברוך רופא חולים'. ובמשנה ברורה הביא דעת הט"ז כתב שיש לאומרה בשם ומלכות. ובפמ"ג כתב 'לא ראיתי נוהגין כן' וכוונתו שהמנהג שלא לברך ברכה זו.

בימינו

פסק הרב קוק שלאחר טיפול הקיימת בו סכנת חיים מברכים את הברכה בשם ומלכות, ולאחר טיפול ללא סכנת אומרים "ברוך רופא חולים" ללא שם ומלכות.
בנוסף, כיום, כפי הנראה בעקבות מנהג ברכה זו, נשתרש מנהג לומר לאדם לאחר שנתרפא 'ברוך רופא חולים'. מנהג זה כבר נזכר בספר מקור חיים שכתב דאם המנהג נכון, יש לומר ברכה זה בשעה שרואה אותו אף אם אין חבירו שומע את ברכתו.

תפילה קודם הרפואה

תפילה נוספת המובאת בתלמוד היא תפילה שיש לאומרה קודם שעושה איזה דבר לרפואה, והיא בקשה מהקב"ה שאותו מעשה שעושה אכן יועיל לרפואתו:
יְהִי רָצוֹן מִלְּפָנֶיךָ ה' אֱלֹהֵינוּ וֵאֱלֹהֵי אֲבוֹתֵינוּ, שֶׁיִּהְיֶה לִי עֵסֶק זֶה לִרְפוּאָה, כִּי רוֹפֵא חִנָּם אַתָּה
— תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס', עמוד א'
במקרה שמברך ברכה ראשונה על אותו מאכל או שתייה, כתבו באחרונים שיאמר תפילה זו קודם הברכה מחשש להפסק.
כתב המשנה ברורה שאף לדעת החולקים שאין לומר את ברכת 'רופא חולים', אלא אם כן עושה רפואה של סכנה, מכל מקום לעניין אמירת יהי רצון אין להחמיר.
מונחון

מוּנָחוֹן או גְלוֹסָר (באנגלית: glossary; מלטינית: glossarium, מיוונית: γλωσσάριον‏ [glōssarion], מהמילה γλῶσσα‏ [glōssa] או γλῶττα‏ [glōtta], שפירושה "לשון" או "שפה"; לפי ההקשר גם מילון מונחים, רשימת מונחים, רשימת ביאורי מילים, גלוסריום) הוא רשימה אלפביתית של מונחים מוגדרים בידע תחומי  מסוים.
מונחון עשוי להופיע כפרסום נפרד או כרשימה הנספחת לפרסום אחר (ספר, מאמר). המילים המבוארות שבקובץ עשויות להיות מונחים טכניים-מקצועיים, מילים חדשות, מילים נדירות, מילים שיצאו מכלל שימוש או מילים זרות. מונחונים מופיעים על פי רוב בחיבורים עיוניים, אולם יש שהם מופיעים בסיפורת (לדוגמה, בספרי פנטזיה שעלילתם מתרחשת ביקום בדיוני).
חטיבה 646

היסטוריה

החטיבה הוקמה ב-1974 בעקבות מלחמת יום הכיפורים. הבסיס לחטיבה היה גדוד 48 (כיום גדוד 8105), גדוד מילואים בפיקודו של שמעון כהנר (קצ'ה) שהוקם ב-1970 ולחם במלחמת יום הכיפורים בקרבות התעלה ובגזרת איסמעיליה, אליו צורפו שני גדודים חדשים שהוקמו על בסיס יוצאי חטיבת הצנחנים הסדירה. גדוד 420 בפיקודו של מיכה בן ארי (קפוסטה), וגדוד 466 בפיקודו של נתן שונרי.
החטיבה לחמה במלחמת לבנון הראשונה, תחת פיקודו של דובי הלמן, בקרבות לכיבוש צור, צידון, עאליי ובחמדון. כאשר גדוד 420 בפיקוד אבנר חרמוני, נלחם באזור סולטאן יעקב כחלק מחילוץ יחידות שריון. בהמשך פעלה החטיבה, תחת פיקודו של אבנר חרמוני, בפעילות מבצעית בלבנון בתקופה הארוכה של שהיית צה"ל ברצועת הביטחון. כן ביצעו גדודי החטיבה לאורך השנים תעסוקה מבצעית שוטפת באינתיפאדה הראשונה. ובאינתיפאדה השנייה. לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות פעלו לוחמי החטיבה בגזרת רצועת עזה במספר פשיטות ומבצעים מיוחדים, אותם ביצע גדוד הסיור (6646) של החטיבה. כמו כן לחמה החטיבה גם במבצע עופרת יצוקה בגזרת בית לאהיא, וגויסה גם במבצע עמוד ענן. בשנת 2009 זכתה החטיבה בפרס מפקד זרוע היבשה ליחידות מצטיינות. בדצמבר 2012 זכתה החטיבה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות.
הקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים

הקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים הוא הכנס הגדול ביותר של קהילת המתמטיקאים. הכנס נערך לראשונה בציריך בשנת 1897, ומאז 1900 הוא נערך מדי ארבע שנים (מלבד ימי מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה), בחסות האיגוד המתמטי הבינלאומי. 
בטקס הפתיחה של הקונגרס מוענקים מדליית פילדס, פרס נבנלינה ופרס קרל פרידריך גאוס, שהם מאותות ההוקרה החשובים ביותר בתחום המתמטיקה. 
בין ה-9 ל-11 באוגוסט 1893 התקיים, במסגרת התערוכה העולמית של שיקגו (1893), קונגרס המתמטיקאים הבינלאומי הראשון. במסגרת זו נשא נשיא הקונגרס, פליקס קליין, קריאה ליצירת קונגרס מתמטיקאים קבוע. גוף זה, הקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים התכנס לראשונה כעבור ארבע שנים בציריך וממשיך להתכנס מאז באופן קבוע.
בכנס שנערך בשנת 1900 בפריז הציג דויד הילברט רשימה של 23 בעיות פתוחות במתמטיקה, שנודעה מאז בשם 23 הבעיות של הילברט. בכנס שנערך בשנת 1912 בקיימברידג' הציג אדמונד לנדאו רשימה של 4 בעיות בתורת המספרים, הידועות בשם בעיות לנדאו. 
בכנס שנערך בשנת 2006 במדריד השתתפו יותר מ-4,500 מתמטיקאים.
משחקי בניית רשת

משחק בניית רשת (אנגלית: Network Creation Games / Network Formation Games) הוא מקרה פרטי של משחק עומס בתורת המשחקים. מודל זה הוצג לראשונה על ידי Fabrikant בשנת 2003.
במשחק זה קיים מספר משאבים נתון, והמחיר ששחקן כלשהו משלם על משאב שהוא בחר בו תלוי במספר השחקנים הנוספים שמשתמשים באותו משאב. המחיר המשולם על ידי כל שחקן הוא סכום המחירים של המשאבים בהם הוא מחזיק.

הגדרה פורמלית

יהי  גרף מכוון, כאשר לכל קשת  יש עלות קבועה . משחק בניית רשת עם n שחקנים על G מוגדר על ידי אוסף של קודקודי מקור וקודקודי יעד. לכל שחקן i מוגדר קודקוד מקור  וקודקוד יעד  (כלומר כל שחקן i מקושר לזוג קודקודים ).
כמו כן לכל שחקן i, מרחב האסטרטגיות שלו הוא כל המסלולים  שמחברים את קודקוד המקור שלו לקודקוד היעד. כל שחקן בוחר מסלול , כאשר המטרה היא למצוא מסלול בעל עלות מינימלית (עלות של מסלול היא סכום העלויות של הצלעות שמרכיבות את המסלול). העלות של כל צלע במסלול מחולקת בין כל השחקנים שבחרו בה לפי כלל חלוקה כלשהו.
נשתמש בכלל החלוקה הבא: , כאשר  הוא מספר השחקנים שבחרו בצלע .
המחיר של אסטרטגיה (כלומר אוסף המסלולים שבחרו כל השחקנים) היא סכום המחירים של המסלולים שנבחרו.

חשיבות

רשתות מחשבים גדולות, כגון האינטרנט, נבנות, מתופעלות, ונמצאות בשימוש על ידי מספר גדול של ישויות מגוונות ומתחרות (לדוגמה: כל ספק אינטרנט רוצה להגדיל כמה שיותר את רוחב הפס שלו על חשבון רוחב הפס של ספקים אחרים). לאור הכוחות המתחרים האלו, מאוד מפתיע עד כמה הרשתות הנ"ל מתפקדות ביעילות. בעזרת מודל זה של תורת המשחקים ניתן להסביר את יחסי הגומלין שמובילים ליצירת רשתות יעילות בעקבות פעולות של שחקנים אנוכיים.

תכונות עיקריות

1. ככל שיותר שחקנים בוחרים בצלע כלשהי, מחיר השימוש בצלע זו יורד.
2. במשחק בניית רשת עם n שחקנים, מחיר האנרכיה חסום מלמעלה על ידי  (חסם הדוק)
3. במשחק בניית רשת עם n שחקנים, מחיר היציבות חסום מלמעלה על ידי  (חסם הדוק), כאשר  מציין את הסכום ההרמוני
דניאל קיש

דניאל קיש (באנגלית: Daniel Kish; נולד ב-1966) הוא אמריקאי עיוור, מומחה בהתמצאות במרחב באמצעות תהודה.

ביוגרפיה

קיש נולד בשנת 1966 לאב אלכוהוליסט מתעלל ולאם שנעדרה מהבית ברוב שעות היום על מנת לפרנס את המשפחה בעבודות מרובות. קיש איבד את מאור עיניו עקב מחלת הסרטן בינקותו. מגיל צעיר פיתח שיטה להתמצא במרחב באמצעות היזון חוזר מנקישות בלשונו. מרכז הראיה במוחו של קיש הוסב לפענח את ההד החוזר מנקישות לשונו לכדי תמונה ברורה של החלל הפיזי, באופן דומה לטכניקת ההתמצאות של עטלפים, דולפינים וחיות אחרות. קיש הגיע לדרגת שליטה המאפשרת לו לרכוב על אופניים ולצאת לטיולים ארוכים בטבע בגפו. הוא בעל שני תוארי מאסטר והוא מלמד את המיומנות שלו לעיוורים אחרים.
אדולף צינקל

חייו

צינקל נולד נויהאוס שבבוהמיה, ועבר לווינה שם שיחק בתחרויות רבות בשנות ה-90' של המאה ה-19. צינקל הגיע למקום הרביעי בתחרות בשנת 1892, סיים שני בשנת 1893, חמישי בשנת 1894 (ניצח: ז'ק שוורץ), סיים בתיקו דו-קרב עם קרל שלכטר 5.5-5.5 והפסיד לגאורג מרקו 2.5-5.5 בשנת 1894. בשנת 1895 הגיע למקום החמישי (ניצח: גאורג מרקו), בשנת 1896 הגיע למקום השמיני בתחרות בה ניצחו קרל שלכטר ומקס וייס, חלק מקום 4-5 בתחרות בשנת 1896 ומקום שישי בתחרות בשנת 1897 (בשתיהן ניצח גאורג מרקו). צינקל ניצח בתחרות בשנת 1899  וחלק מקום 5-7 בתחרות לזכרו של איגנץ קוליש שהתקיימה בשנת 1900 (ניצח: גזה מארוצי).  
צינקל הגיע למקום ה-14 בתחרות לייפציג 1894 (ניצח: זיגברט טאראש) וחלק מקום 17-18 בתחרות ברלין 1897 (ניצח: רודולף שארושק). 
נפטר ב-1944 בווינה.
אלכסיי גלגולב

אלכסיי אלכסנדרוביץ גלגולב (ברוסית: Алексей Александрович Глаголев;‏ 2 ביולי 1901 – 23 בינואר 1972) היה כומר אוקראיני אורתודוקסי וחסיד אומות העולם.

משפחה וחינוך

גלגולב היה בנו של אלכסנדר גלגולב, כומר ופרופסור באקדמיה התאולוגית של קייב. אביו נפטר בכלא בקייב בשנת 1937. אמו, זינאידה פטרובנה (לבית סלסרסקאיה) הייתה בתו של הספרן הראשי של האקדמיה התאולוגית של קייב. היה לו אח, סרגיי, ואחות, ברברה.
גלגולב סיים בהצטיינות את בית הספר התיכון בקייב. בין 1919 ו-1923 למד באקדמיה התאולוגית בקייב, בעת שהייתה סגורה על ידי הבולשביקים ופעלה באופן בלתי חוקי. ב-1926 נישא לטטיאנה פבלובנה לבית בולאשביץ, בת לבעליו של מפעל סוכר. הם היו חברים בקהילה הדתית של הכומר אנטול זוראקובסקי בקייב. ב-1926 נולדה בתם מגדלינה (Magdalina) וב-1943 - בתם מריה.
ב-7 במאי 1932 גלגולב נעצר והואשם שפעל נגד המהפכה. הוא שוחרר כעבור שבוע אבל זכויות ההצבעה שלו נשללו. הוא עבד כפועל בניין, כמאבטח ובמפעל מזון. בשנת 1936 החל ללמוד לתואר בפיזיקה ומתמטיקה במכון הפדגוגי של קייב, וסיים בשנת 1940. הוא המשיך לפעול בסתר בכנסייה לא חוקית.
בשנת 1941, לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה, מונה גלגולב לכומר על ידי הארכיבישוף וניאמין נוביצקי (Veniamin Novitsky) ושירת בכנסיית פוקרוב (Pokrov) בקייב.

הצלת יהודים בתקופת הכיבוש הנאצי

בתקופת הכיבוש הנאצי באוקראינה במלחמת העולם השנייה הצילו גלגולב ומשפחתו יהודים מהנאצים. בני משפחתו של גלגולב הסתירו יהודים בביתם ובבתיהם של חברי קהילתם. גלגולב גם נתן ליהודים אישורי הטבלה שנותרו לו מאביו, הכומר אלכסנדר גלגולב. באחד המקרים החליפה אשתו של גלגולב טטיאנה את התמונה שלה בדרכונה ונתנה את התמונה ליהודייה שהייתה במקום מסתור. הכומר אלקסיי גלגולב כתב על זה פרק בספר הזכרונות שלו: "אשתי כמעט שילמה בחייה על אותה פעולה פזיזה. הגסטפו חקר פעולות כאלה. הם ביקשו את מסמכיה וכאשר גילו כי לא היה לה דרכון, עמדו לעצור אותה ולקחת אותה למשרדי הגסטפו. מעט מאוד אנשים חזרו לבתים שלהם אחרי מעצרים כאלה. התחננו, ובקושי הצלחתי לשכנע אותם לעזוב אותה, גם בזכות כמה עדים שזיהו אותה."
בני משפחת גלגולב הצליחו להציל משפחה של סגן-אלוף רוסי בצבא האדום - אשתו וששת ילדיו. משפחת גלגולב הסתכנה מאד. הסתרת יהודים הייתה מעשה שהעונש עליו היה הוצאה להורג, אבל בני המשפחה המשיכו לעשות זאת למרות הריונה של טטיאנה (היא ילדה את מריה ב-1943).
ב-1943 גלגולב עבד בבית החולים בכנסיית מנזר פוקרוב. הוא נשאר בשכונת פודיל בקייב עם אנשים שהחביא למרות דרישות הממשל הגרמני לעזוב את החלק הזה של קייב. בסתיו 1943 נעצר על ידי השלטונות הגרמניים, הוכה וגורש לגרמניה עם בנו, אבל השניים הצליחו לברוח. ב-1945 כתב גלגולב מכתב מפורט על היהודים שהציל למזכיר הראשון של הוועד המרכזי של אוקראינה, ניקיטה כרושצ'וב.

אחרי המלחמה

אחרי המלחמה המשיך גלגולב לעבוד בתור כומר בכנסיית פוקרוב עד סגירתה בשנת 1960. לאחר מכן עבד בכנסיות אחרות. לקראת סוף חייו חלה מאוד כתוצאה מהמכות שספג בידי ידי הנאצים ב-1943, ועבר מספר ניתוחים.

הנצחה

ב-12 בספטמבר 1991, יד ושם הכיר בגלגולב, באשתו טטיאנה ובבתם מגדלינה פיילאן (Palyan) בתור חסידי אומות העולם.
ב-8 באוקטובר 2000 הכיר יד ושם בניקולאי גלגולב בתור חסיד אומות העולם. ניקולאי שימש כשליח בין הוריו ובין אנשים שהצילה המשפחה.
ב-30 בינואר 2002, לזכר יום השנה המאה ללידתו של גלגולב, הוצב לוח זיכרון לגלגולב על קיר האוניברסיטה הלאומית של קייב-מוהילה .
הנדריק הראשון, דוכס בראבנט

ביוגרפיה

הנדריק נולד בשנת 1165 בלוון (לובן), לגודפרי השלישי, רוזן לוון ומרגרט מלימבורג, בתם של היינריך השני, דוכס לימבורג ומתילדה מזאפנברג. אביו גם החזיק בתואר רוזן בראבנט, דוכס לורן התחתית ומרקיז אנטוורפן. הנדריק הופיע בצעירותו כשליח של אביו. בשנת 1179 הוא התחתן עם מתילדה מפלנדריה, דוכסית בראבנט, בתם של מתיו, רוזן בולון ומארי הראשונה, רוזנת בולון, ובאותו יום קיבל את מחוז בריסל מאביו. בין השנים 1182–1184 הוא פעל כעוצר בשם אביו, שעלה לרגל לירושלים.
בשנת 1183 קיבל הנדריק את התואר של דוכס בראבנט, ועם מותו של אביו בשנת 1190, היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה אישר את תוארו על ברבאנט, בעוד שביטל למעשה את דוכסות לורן התחתית על ידי יצירת התואר הריק של דוכס לותיר. הנדריק ביקש להרחיב את כוחו, ובמהרה התנגש עם בולדווין החמישי, רוזן אנו. הוא גם היה נגד המלך הגרמני, כאשר אחיו אלברט מלובין נבחר לבישוף לייז' ונרצח זמן קצר לאחר מכן.
מאוחר יותר התנגש עם היינריך השלישי, דוכס לימבורג ואוטו הראשון, רוזן חלרה, לפני שבאמצע שנת 1197 הצטרף הנדריק למסע הצלב של 1197 בהנהגת היינריך השישי כאחד ממובילי המסע. באוקטובר אותה שנה הוא השתתף בהשתלטות על ביירות ואחר כך עבר ליפו עם הצלבנים. עם זאת, לפני שהגיע לעיר הוא קיבל ידיעות על מותו של מלך ירושלים, אנרי השני, רוזן שמפאן, ובעקבות כך הוא חזר לעכו, ושימש כעוצר עד בואו של המלך החדש, אמלריך השני, מלך ירושלים.
לאחר מותו של הקיסר בספטמבר 1197, חזר הנדריק לגרמניה ותמך בבחירת המועמד מבית ולף, אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ארוסה של בתו מריה, שהתחרה עם המועמד מבית הוהנשטאופן, פיליפ משוואביה, מלך גרמניה. הוא נלחם נגד השליחים של פיליפ דירק השביעי, רוזן הולנד ואוטו, רוזן חלרה, אבל הוא החליף צדדים בשנת 1204, כאשר הוא ופיליפ השני, מלך צרפת תמכו בפיליפ נגד אוטו. בשנת 1208, לאחר ההתנקשות בפיליפ, הוצע הנדריק ליורשו על ידי המלך פיליפ השני. במלחמה שלאחר מכן הוא הגיע לבסוף לפיוס עם הקיסר אוטו הרביעי, ויחד הם נלחמו נגד המלך פיליפ בשנת 1214 בקרב בובינה, אולם שניהם הובסו בקרב.
בשנת 1213 ספג הנדריק גם תבוסה כבדה נגד הבישוף של ליאז' בקרב הערבות. משנת 1217 עד 1218 הוא הצטרף למסע הצלב החמישי במצרים.
תחת הנדריק הראשון הייתה מדיניות עירונית ותכנון ערים. תשומת לבו הופנתה לאזורים שהעניקו את עזרתם להארכת הריבונות שלו, ובכמה מקומות הוא השתמש ביצירתה של עיר חדשה כמכשיר בארגון הפוליטי של האזור. בין הערים אשר הדוכס נתן להם זכויות העיר וזכויות היתר הייתה דן בוס.
בשנת 1235 מינה פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את הנדריק לנסוע לממלכת אנגליה כדי להביא לו את ארוסתו איזבלה פלאנטג'נט, בתו של ג'ון, מלך אנגליה. לרוע המזל, אנרי חלה בדרכו חזרה ומת בקלן, ובנו הנדריק השני, דוכס בראבנט ירש את נחלותיו.
דיטר ברנינגר

קריירת מועדונים

ברנינגר החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של עירו, מועדון הספורט אלטנארדינג. בשנת 1962, בגיל 18, התגלה על ידי באיירן מינכן, ושיחק בקבוצת המילואים בליגה האזורית הדרומית. בשנת 1965 עלה לקבוצה הבוגרת, עמה זכה באליפות אחת בבונדסליגה, ארבעה גביעים מקומיים, וזכייה אחת בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1967, לאחר ניצחון 1-0 בגמר מול גלאזגו ריינג'רס. ברנינגר צבר 276 הופעות בבאיירן מינכן, וכבש 127 שערים. 
בשנת 1972, לאחר תקופה קצרה ביאנג בויז ברן, עבר לשטוטגרט, בה שיחק ארבע שנים. בשנת 1976 עבר לרוזנהיים 1860, שם מיעט לשחק, ופרש לבסוף בקבוצת נעוריו, מועדון הספורט אלטנארדינג, בשנת 1978.

נבחרת גרמניה

ברנינגר הופיע פעם אחת בלבד במדי נבחת גרמניה, במשחק מוקדמות מונדיאל 1970 מול אוסטריה.