google/wiki40b huggingface dataset:
קבוצת פנים וקבוצת חוץ

בסוציולוגיה ופסיכולוגיה חברתית קבוצות פנים (באנגלית - ingroup) וקבוצות חוץ (באנגלית - outgroup) הן סוגים מנוגדים של קבוצות חברתיות. לקבוצת פנים אדם מרגיש שייכות, מגדיר את חברי הקבוצה כ"אנחנו", ואילו לקבוצת חוץ אדם מרגיש ריחוק, התנגדות ורצון להתחרות. את חברי קבוצת החוץ מגדירים כ"הם".
החלוקה של קבוצת פנים מול קבוצת חוץ היא הבסיס לדעות קדומות, סטריאוטיפים, וקונפליקטים.

מקור המושג

מקור המושג הוא מתיאורית הזהות החברתית של הנרי טז'פל וג'ון טרנר (Henri Tajfel & John Turner). בסוף שנות השבעים הם עשו סדרה של מחקרים שבהם חולקו נסיינים לקבוצות מינימליות. הניסויים האלה הראו שאנשים נוטים להעדיף את חברי הקבוצה שלהם (לחלק להם יותר כסף למשל) ולפגוע בקבוצה אחרת. תוצאות אלו חזרו על עצמן בכל התנאים האפשריים, גם כאשר חלוקה לקבוצות נערכה באופן אקראי או אם חברי קבוצת חוץ לא היו ידועים. עדיין הנסיינים העדיפו את קבוצת הפנים שלהם, גם על חשבון הטובה האישית שלהם.

העדפת קבוצת הפנים

הטיה לטובת הקבוצה - אנו נוטים תמיד להעדיף לטובה את חברי קבוצות הפנים, יש לנו רגשות טובים יותר לגבי קבוצת הפנים, ואנו נוטים לתת יחס לא הוגן לחברי קבוצת החוץ, מה שהומחש בפרדיגמת הקבוצה המינימלית. טז'פל טען כי הסיבה לכך היא השאיפה לקבל הערכה, הערכה העצמית גוברת על ידי הזדהות עם קבוצה ותפיסת הקבוצה הזאת כנעלית על קבוצות אחרות.

הומגניות של קבוצת החוץ

את קבוצת הפנים אנו תופסים כמורכבת מאינדיבידואלים, ומזהים שונות רחבה בין חברי הקבוצה. אך את קבוצת החוץ אנו תופסים כהומגנית, ולא מזהים הבדלים בין אישים בין חבריה. הסיבה לכך היא שאת הקבוצה שלנו אנו מכירים יותר ויש לנו יותר יכולת לתפוס בן אדם בפני עצמו.

טעות הייחוס המוחלטת

הטיית ייחוס הדומה לטעות הייחוס הבסיסית מופיעה בהקשר של קבוצת חוץ ומהווה מקור להיווצרות סטריאוטיפים, כאשר אנו שופטים אדם מקבוצת חוץ אנו נוטים לייחס את מעשיו לתכונה פנימית, ואז להכליל את התכונה הפנימית הזו על כל הקבוצה שאליה הוא משתייך.
יונתן מס

ביוגרפיה

יונתן מס נולד בברלין בשנת 1922, בן לחנה וראובן מס. אחיו הצעיר ממנו בשנה, דני מס, נהרג כמפקד מחלקת הל"ה. יונתן מס עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1933, למד בגימנסיה העברית ובשנת 1944 קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. שירת בחי"ש והתנדב לבריגדה היהודית בתקווה להיות טייס. הוא לחם באיטליה והגיע עם הבריגדה להולנד.
בשנים 1948-1947 עבד בתחנת הקשר בשדה התעופה לוד. עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס לחיל האוויר.
היה מראשוני חיל המדע (חמ"ד), שהפך לרפא"ל. מס עסק בפיתוח סירת נפץ עם ביות מכ"מי, אך הדגם היחיד עלה באש בעת ניסוי. כראש תחום פיקוד וניהוג עסק בפיתוח הטיל לוז (הייצור של הטיל הועבר לתעשייה האווירית, והפך לטיל "גבריאל"), קיבל על כך ב-1960 את פרס ביטחון ישראל. ב-1964 פנה מס לארצות הברית כדי שתסייע בהצבתה של תחנה למעקב אחר לוויינים בישראל.
למד בצרפת וקיבל תואר דוקטור בהצטיינות יתרה, על עבודה שעסקה בחקר היונוספירה בעזרת אותות מלוויינים. כשחזר לישראל היה הראשון לדחוף את רעיון הלוויין הישראלי. כמנהל חטיבת מחקר הנחיה ברפא"ל קידם את טילי האוויר-אוויר וכסמנכ"ל וכיועץ למו"פ למנכ"ל רפא"ל הגה רעיונות לטיל נגד טילים שהקדימו את טיל ה"חץ".
ב-1980 כתב מחקר היתכנות שהוכיח כי אפשר לפתח לוויין שישקול 240 ק"ג בלבד ויוכל לספק תצלומים ברזולוציה גבוהה. תוכנית הלוויין של רפא"ל כונתה אביר. ד"ר זאב בונן, מנכ"ל רפא"ל לשעבר, בספרו "רפא"ל: ממעבדה למערכה" הכתיר את יונתן כ"אבי לוויין הצילום הישראלי".
ב-2001 קיבל מס אות הוקרה מטעם ועדת החלל הישראלית על עבודתו החלוצית.
אריה דולצ'ין

ביוגרפיה

דולצ'ין נולד במינסק למרים (לבית דרייצר) ולמשה. ב 1928 היגר למקסיקו ונישא לאנט.
בשנים 1938–1942 כיהן כנשיא שלוחת ההסתדרות הציונית במקסיקו. ב-1944 נבחר לוועד הפועל הציוני. ב-1956 עלה לישראל.
כיהן כראש המחלקה הכלכלית של הסוכנות היהודית, ולאחר מכן כראש מחלקת העלייה והקליטה וכגזבר הסוכנות היהודית. היה חבר הנהגת גח"ל מטעם המפלגה הליברלית.
ב-15 בדצמבר 1969, עם הקמתה של ממשלת ישראל ה-15 – ממשלת אחדות לאומית בראשות גולדה מאיר – החל לכהן בה כשר בלי תיק. ב-6 באוגוסט 1970 התפטר מהממשלה יחד עם כל שרי גח"ל, בעקבות הסכם הפסקת האש שהביא לסיומה של מלחמת ההתשה.
בשנים 1978–1987 כיהן כנשיא ההסתדרות הציונית ויושב ראש הסוכנות היהודית. ב-1987 התמודד בקונגרס הציוני הל"א על תפקיד נשיא הכבוד של ההסתדרות הציונית, נכשל ופרש.
נפטר בשנת 1989. עד לשנת 1996 העניקה הסוכנות היהודית את "פרס אריה דולצ'ין לספרות" על שמו.
על שמו של דולצ'ין נקרא הרחוב הראשי בשכונת גבעת משואה בירושלים, רחובות, תל אביב ובאר שבע בישראל.
נקבר בחלקת ראשי ההסתדרות הציונית העולמית ומשפחת הרצל בהר הרצל.
רכס בוצ'ג'

מעברי ההרים

מעבר רוקאר-בראן  מפריד בין רכס פיאטרה קראיול (Piatra Craiului) לבין רכסי בוצ'ג' ולאוטה. היה אחד המעברים האסטרטגיים בין ואלכיה לטרנסילבניה והיה מוגן על ידי מצודת בראן. הנקודה הגבוהה ביותר במעבר היא ב-1290 מטר.
מעבר בוז'או  עובר ברכס בוצ'ג' ומחבר בין בראשוב שבטרנסילבניה לבוזאו שבוולאכיה. היה אחד המעברים האסטרטגיים בין ואלכיה לטרנסילבניה. דרכו עברו בין השאר הפולשים הטטרים ולאחר מכן הכובשים העות'מאנים. הנקודה הגבוהה ביותר במעבר היא בגובה 642 מטר.

"פרק טבע"

"פרק הטבע  של בוצ'ג'" (רומנית Parcul Natural Bucegi) הוא אזור מוגן בקטגוריה V של IUCN. שטחו 3266 קמ"ר והוא נמצא בתחומם של 3 מחוזות: בראשוב, דמבוביצה ופרחובה.

אתרים ברכס

ברכס בוצ'ג', לא רחוק מפסגתו, התרסק מסוק "יסעור" של חיל האוויר הישראלי לאחר שהתנגש בהר במהלך טיסת אימון. בקרבת מקום ההתרסקות הוקמו 2 אנדרטאות זיכרון: למרגלות ההר הוקמה אנדרטה על ידי חיל האוויר. במעלה ההר, קרוב למקום ההתרסקות, נקבעה טבלת זיכרון על ידי המשפחות השכולות.
"הספינקס"  והבבל (Vârful Babele) . "פסלים טבעיים", מעשה הגשמים והרוחות שברמת בוצ'ג', שהיא חלק מ"פארק הטבע".
בושטיאן נאכבר

קריירה מקצועית

נאכבר החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת אולימפיה לובליאנה, במדייה שיחק ביורוליג וקבע ממוצעים של 7 נקודות ו-2 ריבאונדים למשחק.
בשנת 2000 זכה עם נבחרת סלובניה עד גיל 20 באליפות אירופה כשבגמר ניצחה נבחרתו את נבחרת ישראל בתוצאה 65–66.
בשנת 2001 חתם בקבוצת בנטון טרוויזו והיה לשחקן הצעיר ביותר בליגה האיטלקית.
בעונתו הראשונה בטרוויזו העמיד ממוצע של 4 נקודות ו-2 ריבאונדים למשחק ביורוליג, אך בעונתו השנייה שיפר את הממוצע ל-13 נקודות ו-4 ריבאונדים והוביל את הקבוצה לפיינל פור.
בשנת 2002 נבחר בדראפט במקום ה-15 על ידי יוסטון רוקטס במדייה שיחק 3 עונות אך זכה רק ל10 דקות בממוצע למשחק.
בשנת 2004 עבר לניו אורלינס הורנטס במדייה קלע 8 נקודות ב-21 דקות למשחק. בעונת 2005–2006 לאחר שהתקשה לתפקד כשחקן ספסל הועבר בטרייד לקבוצת ניו ג'רזי נטס בה היה השחקן השישי ועימה הגיע עד חצי גמר המזרח שם הפסידו לקליבלנד קבלירס.
ב-20 ביולי 2008 חתם נאכבר על חוזה עתק של 9.6 מיליון יורו ל-3 עונות בקבוצת דינמו מוסקבה.
בעונת 2008–2009 שיחק ביורוקאפ והעמיד ממוצעים מרשימים של 16.1 נקודות, 4.8 ריבאונדים, 2.2 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק ונבחר לחמישיית היורוקאפ. כבר בסיום עונה זו ניצל נאכבר סעיף יציאה בחוזהו על מנת לחתום לשנתיים בקבוצת אפס פילזן.
בעונתו הראשונה בטורקיה העמיד ממוצע של 6.7 נקודות ו-1.9 ריבאונדים ביורוליג ובעונתו השנייה שיפר את הממוצע ל-8.3 נקודות ו-2.8 ריבאונדים.
ביוני 2011 נאכבר פרסם בטוויטר כי לא ימשיך לעונה נוספת באפס פילזן.
נאכבר החמיץ את פתיחת עונת 2011–2012 עקב פציעה בקרסול ולאחר שלא הצליח להשיג חוזה בקבוצת NBA חתם ב-2012 עד לסיום העונה בקבוצת אוניקס קאזאן אך לא היטיב לשחק במדייה וקלע רק 3.3 נקודות למשחק בליגה הרוסית.
ביולי 2012 חתם נאכבר בקבוצת במברג הגרמנית והוביל אותה לאליפות הליגה המקומית וכן לטופ 16 של היורוליג כאשר הוא מסיים במקום השני ברשימת הקולעים ביורוליג עם 16.1 נקודות למשחק.
בשנת 2013 חתם לשתי עונות בברצלונה וזכה עימה באליפות ספרד.
בשנת 2015 חתם לעונה אחת בקבוצת סביליה אך למעשה שיחק במדייה עד שנת 2017 ובמאי 2018 הודיע על פרישה ממשחק.
נאכבר שיחק בנבחרת סלובניה בכדורסל והשתתף בטורניר אליפות אירופה בכדורסל בשנים 2003, 2005, 2009 ו-2013 ובאליפויות העולם ביפן ב-2006 ובטורקיה 2010.
באליפות אירופה ב-2005 העמיד ממוצע של 11 נקודות ו-5 ריבאונדים.
לאחר סיום אליפות אירופה בכדורסל ב-2013, שנערכה בארץ הולדתו סלובניה פרש נאכבר מהנבחרת הלאומית.
לאחר שפרש ממשחק פעיל נשכר נאכבר על ידי קבוצת דטרויט פיסטונס כסקאוט.

חיים אישיים

נאכבר נשוי ואב לשתי בנות.
דרן ויליאמס

קריירה

ויליאמס שיחק בצעירותו בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אילינוי. בשנת 2005 הוביל ויליאמס את אילינוי לגמר טורניר אליפות המכללות, שם הפסידה קבוצתו בהפרש של נקודה אחת. לאחר מכן הוא החליט להירשם לדראפט ה-NBA כיוון שהיה בעל סיכויים טובים להיבחר במקום גבוה, ונבחר על ידי יוטה ג'אז במקום השלישי. בדראפט זה נבחר אחריו כריס פול דבר שהוביל להשוואות רבות בין שני הרכזים.
בתחילת דרכו הוא לא זכה לדקות משחק רבות, אך בהמשך הפך לרכז הבכיר של יוטה והשיג ממוצעים של 10.8 נקודות ו-4.5 אסיסטים בעונתו הראשונה. הוא זכה להיבחר לחמישיית הרוקיז של העונה וכמעט זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA. גם בשנים הבאות המשיך להפגין יכולת משחק טובה במדי יוטה, וב-2008 אף זכה בבחירה לחמישייה השנייה של העונה.
בקיץ 2008 שיחק ויליאמס עם נבחרת ארצות הברית בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג, והיה שותף לזכייה במדליית הזהב.
ב-10 פברואר התפטר מאמן היוטה ג'אז מזה 23 שנה, ג'רי סלואן, ככל הנראה בעקבות סכסוך מתמשך עם ויליאמס. ב-23 בפברואר 2011 ויליאמס נשלח בטרייד לניו ג'רזי נטס כאשר בתמורה הנטס שלחו ליוטה את דווין האריס, דריק פייבורס ושתי בחירות דראפט.
ב-2011, בשל שביתת השחקנים ב-NBA, חתם בקבוצה הטורקית בשיקטש.

סטטיסטיקת קריירה

נכון לסוף עונת 2016/2017‏
זביגנייב פרייזנר

קורות חייו

זביגנייב פרייזנר נולד בביילסקו-ביאלה שבפולין בשנת 1955 תחת השם "זביגנייב אנטוני קובלסקי". את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטת קרקוב, שם למד היסטוריה ופילוסופיה. פרייזנר מעולם לא לקח שיעורי מוזיקה מסודרים ואת הידע המוזיקלי שלו רכש באופן אוטודידקטי, על ידי האזנה ליצירות ומעקב אחרי התווים שלהם בפרטיטורה. המוזיקה של פרייזנר מושפעת ממלחיני התקופה הרומנטית ובייחוד מיאן סיבליוס ומניקולו פאגאניני.
בשנת 1981 החל פרייזנר לעסוק בהלחנת פסקולים לסרטים. עד מהרה פגש בבמאי קשישטוף קישלובסקי, ובין השניים התפתחה ידידות עמוקה שתרמה לפרסומו של פרייזנר. פרייזנר הלחין את הפסקול לסרטים רבים של קישלובסקי, ביניהם טרילוגיית שלושת הצבעים, שזכתה לפרסים רבים. בנוסף, הלחין פרייזנר פסקולים לסרטים רבים והוא נחשב לאחד ממלחיני הקולנוע החשובים באירופה.
פרייזנר זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס דב הזהב מפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין (1997) ופעמיים פרס סזאר (1995, 1996). בנוסף, פרייזנר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב פעמיים.
בשנת 1998, לזכרו של קישלובסקי שנפטר בשנת 1996, כתב פרייזנר את היצירה "רקוויאם לחבר שלי", יצירתו הגדולה הראשונה שאיננה פסקול. היצירה יצאה באלבום באותה השנה, ביחד עם יצירה נוספת "חיים". בין שתי היצירות באלבום יש קשר, והן למעשה שני חלקים של יצירה גדולה. מאז הרקוויאם כתב פרייזנר כמה יצירות קלאסיות, כמו "עשרה קטעים קלים לפסנתר" (2000) ו"שתיקה, לילה וחלומות" (2007).
בעשור הראשון של המאה ה-21 שיתף פרייזנר פעולה עם המוזיקאי דייוויד גילמור, לשעבר גיטריסט להקת פינק פלויד. פרייזנר הלחין קטעים תזמורתיים לאלבומים ולהופעות שונות של גילמור.
ב-29 באוקטובר 2018 פרייזנר יתארח בפסטיבל חיפה וינצח על קונצרט בו ינגנו את מיטב יצירותיו. הוא גם צפוי לקבל פרס מטעם הפסטיבל עבור תרומה אמנותית לקולנוע העולמי.
יונתן בן-נחום

יונתן בן נחום (נולד ב-19 באוגוסט 1941) הוא סופר ישראלי.

חייו ופועלו

יליד בית זרע שבעמק הירדן. בנו של הסופר דניאל בן נחום (פרוחובניק) ונכדו של המחנך אפרים-נחום פרחיהו (פרוחובניק). בן נחום היה חקלאי, מדריך נוער ומורה. אחיו הצעיר, יזהר בן נחום, הוא היסטוריון של תקופת היישוב.
יונתן בן נחום כתב שני ספרים, הראשון בהם, "וידוי", הצליח מאוד ואף עובד למחזה בשם "יהודי בחושך", בביצועו של שמואל וילוז'ני בהבימה. המחזה גם ראה אור בגרמנית בהוצאת "אויגן דיטריך".
ספריו של יונתן בן נחום משלבים ידע היסטורי רב, המזכיר] את ספריהם של אומברטו אקו ונטלי זימון דייוויס, לבין כתיבה עשירה ועלילה מורכבת ועתירת רבדים.
בשנת 2001 זכה בן נחום בפרס היצירה לסופרים ומשוררים על שם לוי אשכול.

וידוי

הספר "וידוי" וההצגה "יהודי בחושך" על פיו, עוסקים בחיי האנוסים בספרד הנוצרית בצל האינקויזיציה והוא מתבסס על מחקריו של חיים ביינארט. העלילה מתרחשת בשנת 1485, שבע שנים לפני גירוש היהודים מספרד. גיבור העלילה הוא כומר בן ארבעים ושלוש, אנדרס גונסאלס, בנו של יהודי מומר, המתוודה בפני מורו וידידו הקרוב על כך שהוא גילה מחדש את יהדותו. גונזלס לא ידע שמאחורי הפרגוד בתא הוידויים ישב אינקוויזיטור ורשם את דבריו מילה במילה.

אינדיאנאפוליס

בשלהי מלחמת העולם השנייה טיבעה צוללת יפנית את סיירת הדגל האמריקאית אינדיאנאפוליס, וארבע מאות מחייליה טבעו מיד. מאות ניצולים שחו ארבעה ימים בלב האוקיינוס הסוער, בעוד השמש הקופחת מכה בהם והמים הרוחשים בכרישים המאיימים לטרפם. איש מקרב הצי האמריקני לא שת ליבו לדממת האלחוט מכיוון הספינה. ברם, המטען שפרקה האונייה ושאנשי צוותה לא היו מודעים לזהותו בטרם טובעה, טבע את חותמו בדברי המין האנושי, היה זה פצצת האטום אשר הוטלה על הירושימה.
הסיפור מסופר לסירוגין הן מן הצד האמריקני והן מן הצד היפני והוא מבצע קפיצות בין זמנים שונים ומובעים בו, דמויות שונות אומרות את דברן ברקע, ודיאלוגים הבאים לכלל התנגשות בין שתי התרבויות ומשולבים בו רבדים תרבותיים וציטטות מאפיקים וממקורות שונים המתהווים לכלל סינתזה הוליסטית.
שדה מספרים

בתורת המספרים ויישומיה המתמטיים, שדה מספרים הוא שדה, המהווה הרחבת שדות מממד סופי של שדה המספרים הרציונליים. כל האיברים של שדה מספרים הם מספרים אלגבריים, וגם להפך: השדה הנוצר על ידי מספר סופי של מספרים אלגבריים הוא שדה מספרים. שדות אלה מהווים אחת משתי המחלקות של שדות גלובליים.
תורת המספרים האלגברית עוסקת, במידה רבה, בהכללת תכונות של מספרים שלמים למספרים אלגבריים כלליים. מנקודת מבט זו, עניינה של תורת המספרים האלגברית הוא הכללת הידוע על שדה המספרים הרציונליים, לשדות מספרים מסובכים יותר. פעמים רבות מופעים כל שדות המספרים כרוכים יחד, בלי שניתן להבדיל באופן מהותי את המספרים הרציונליים משאר המספרים האלגבריים (לדוגמה, המבנה של סריגים אריתמטיים בחבורות לי), ובפעמים אחרות משפטים על מספרים רציונליים נכונים באותה מידה ומאותן סיבות בכל שדה מספרים.

דוגמאות

לאחר שדה המספרים הרציונליים  עצמו, שדות המספרים הקטנים ביותר הם השדות הריבועיים , שממדם מעל  הוא 2. השדות הציקלוטומיים, הנוצרים על ידי סיפוח של שורשי יחידה מסדר נתון, מהווים מחלקה חשובה אחרת של דוגמאות.

חוג השלמים

אוסף השלמים האלגבריים בשדה מספרים K מהווה תת-חוג , שיחסו ל-K דומה לזה של חוג המספרים השלמים  לשדה המספרים הרציונליים  (ואמנם ). חוג השלמים הוא חוג דדקינד, ששדה השברים שלו הוא השדה K. האידיאלים הראשוניים (הלא טריוויאליים) של חוג השלמים ממלאים את התפקיד של המספרים הראשוניים בין המספרים השלמים.
השדות המקומיים המכילים את K מוגדרים בעזרת הערכות דיסקרטיות, הנבנות אחת-לאחת מתוך האידיאלים הראשוניים של חוג השלמים.

ההערכות הארכימדיות

לשדה מספרים K יש מספר סופי, , של שיכונים בשדה המספרים הממשיים, ועוד מספר סופי  של שיכונים שאינם ממשיים בשדה המספרים המרוכבים. האחרונים מסודרים בזוגות צמודים, ומספר השיכונים הכולל מקיים , כאשר d הוא הממד של K מעל הרציונליים. ביחד, שיכונים אלה מגדירים את  הערכים-המוחלטים הארכימדיים של השדה. השיכונים הממשיים מגדירים את  הדרכים לסדר את השדה.
אם  יוצר של השדה מעל , אז  הוא מספר השורשים הממשיים בפולינום המינימלי של , בעוד ש-  הוא מספר השורשים המרוכבים, שאינם ממשיים. בשפה של המכפלה הטנזורית, השיכונים הארכימדיים מתבטאים בכך ש- .
מטאו ריוולטה

ביוגרפיה

ריוולטה נולד במילנו.

אלוף אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, הונגריה במאי 2012 זכה ריוולטה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם מירקו די טורה, פביו סקוצולי ופיליפו מאניני בשיא איטליה חדש של 3:32.80 דקות, לפני גרמניה (3:34.41 דקות) והונגריה (3:34.57 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.40 שניות ומילוראד צ'אביץ' סרביה (51.45 שניות) ולאסלו צ'ה הונגריה (51.77 שניות).
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים מטאו במקום 22 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.50 שניות ובמקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.

2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 סיים ריוולטה במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.06 דקות, במקום שביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.65 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 51.64 שניות ובמקום 18 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.65 שניות.

2014

באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה במרץ 2014 סיים ריוולטה במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.94 דקות ובמקום 14 במשחה ל-100 מטר פרפר 52.62 שניות.  
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר בדצמבר אותה שנה סיים ריוולטה במקום שישי במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:32.68 דקות, במקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:27.05 דקות, במקום 25 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.73 שניות ובמקום 31 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.50 שניות.

2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 סיים ריוולטה במקום 10 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.64 שניות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.59 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר אותה שנה זכה ריוולטה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בשיא אליפות חדש של 1:31.71 דקות, לפני רוסיה (1:32.17 דקות) ובלארוס (1:33.21 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע במשחה הפרפר ב"זינוק שליחים" תוצאה של 22.19 שניות. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 49.70 שניות, אחרי לאסלו צ'ה מהונגריה שקבע תוצאה של 49.33 שניות, ולפני ניקיטה קונובלוב מרוסיה (50.28 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 49.55 שניות ועלה ראשון לגמר.
יעקב שכטר (רופא)

תחומי עיסוק וטיפול של שכטר

תחומי עיסוק וטיפול: אונקולוגיה קלינית ורדיותרפיה, טיפול מתקדם לחולי מלנומה בתאי TIL (באנגלית: "Tumor Infiltrating Lymphocytes" ),
שכטר הפסיק כמעט לחלוטין לטפל בחולי הסרטן באמצעות כימותרפיה, וצמצם דרמטית גם את השימוש בהקרנות. בזכות תרופות ממוקדות מטרה לטיפול במלנומה.
בשנת 2014 שכטר היה שותף במחקר תרופה ביולוגית, פורצת דרך בתחום הסרטן, ששמה פמברוליזומאב ("פמברוליסילב mk3475"),,
בשנת 2016 שכטר היה שותף למחקר פורץ דרך שהשווה 2 תכשירים אימונותראפים בטיפול בקו ראשון במלנומה גרורתית. 
במחקר נבדקו לראשונה זו מול זו שתי תרופות אימונותרפיות: פמברוליזומאב (קיטרודה (Keytruda)) וירבוי ((Yervoy) (Ipilimumab  הוותיקה יותר

ביוגרפיה

בין השנים 1969–1976 למד שכטר רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים ומרכז רפואי הדסה 
בין השנים 1982–1986 התמחה שכטר באונקולוגיה במרכז רפואי רבין
שכטר כיהן כסגן מנהל המכון האונקולוגי בבית חולים בילינסון והיה חבר בוועדת האתיקה של בית החולים. 
בשנת 2004 שכטר ייסד, ומאז מנהל שכטר את מכון אלה, לטיפול ומחקר במלנומה וסרטן העור במרכז הרפואי שיבא
בנובמבר 2011 נבחר שכטר על ידי ועדת מכרזים  לתפקיד מנהל המערך האונקולוגי בשיבא. בוועדת המכרזים נכחו נציג הנהלת שיבא לצד נציג נציבות שירות המדינה ונציג ארגון עובדי המדינה. שכטר נבחר ברוב קולות (למעט קולו של נציג שיבא). לנוכח התנגדותו של מנהל "שיבא" זאב רוטשטיין וויתר שכטר על המינוי
שכטר מכהן כסגן מנהל המערך האונקולוגי ב"שיבא".

פרסים

לשכטר הוענקו פרסי הקרן הישראלית לחקר הסרטן (ICRF) והאגודה למלחמה בסרטן בשנת 2006 על פיתוח גישה חדשנית לטיפול במלנומה בשיטות אימונותרפיה.
במרץ 2010 הופיע שמו של שכטר ברשימת האונקולוגים המובילים, שהתפרסמה במעריב.
סנטה אנה (אל סלוודור)

היסטוריה

העיר הייתה קיימת כהתיישבות ילידית עוד לפני בואם של הספרדים במאה ה-16. ידוע שהיא הוקמה על ידי בני המאיה, אך לא ידוע מתי הוקמה בדיוק ומה היה שמה המקורי. כעבור כמה מאות שנים בני הפיפיל היגרו לאור, השתלטו על ההתיישבות וקראו לה "סיווטווקאן". באזור שנת 1200 העיר נהפכה לבירת מחוז במדינת בני הפיפיל.
הספרדים כבשו את העיר ב-1528. ב-1569 הם העניקו לה את השם סנטה אנה, שמשמעותו היא "אנה הקדושה".
ב-1812 סנטה אנה קיבלה מעמד של עיירה. ב-1824, מספר שנים לאחר קבלת העצמאות מספרד, סנטה אנה קיבלה מעמד של עיר.
העיר נפגעה במהלך מלחמת האזרחים באל סלוודור, בין השנים 1979 ו-1992, מה שגרם להגירה של תושבים רבים מהעיר.

כלכלה

הכלכלה המקומית מסתמכת על תעשייה, בעיקר על טקסטיל ומוצרי מזון, גידול מקנה, חקלאות, הכוללת גידול אורז, תירס, קפה, קנה סוכר והדרים, כרייה ותיירות.

חינוך

בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הקתולית של המערב והאוניברסיטה האוטונומית של סנטה אנה.

תחבורה

העיר נמצאת במסלולו של הכביש הפאן-אמריקאי, שמקשר בין הקצוות הצפוניים והדרומיים של יבשת אמריקה.
נרדף (ספר)

עלילת הספר

גיבור הספר הוא אלכס ברטל, יליד 1961, ראש אגף מבצעים במוסד, בן לניצולי השואה יוצאי פולין ויוצא יחידה מובחרת בצה"ל. ברטל הוא לוחם מוסד מיומן בעברו, הבקי בשימוש בנשק קל וקרב מגע. במהלך הקריירה שלו במוסד לקח ברטל חלק ואף פיקד בעצמו על מבצעי ביון והתנקשות רבים. ברטל היה מעורב בשנות השמונים במבצע סיכול ממוקד חשאי וארוך במיוחד  ברחבי אירופה כנגד מחבלים השייכים לארגוני טרור פלסטיניים וכנגד אנשי הביון האיראני. 
הספר נפתח בעת שברטל מפקד על מבצע ביון רחב היקף, הכולל את חטיפת מנהיג רוחני של חזבאללה בידי יחידת קומנדו מובחרת של המוסד מלבנון ומעקב אחר אוליגרך רוסי הסוחר בנשק עם הרפובליקה האסלאמית של איראן ועם החזבאללה. בעוד ברטל מפקד על ההתנקשות בסוחר הנשק בצרפת נחטפת בתו, דניאלה, סוכנת מוסד צעירה, במהלך המשימה הראשונה שלה, מעקב אחר איש ביון איראני בלונדון. כמו כן נרצחים שאר חברי חולית המוסד שהיו מעורבים בפעולה בלונדון. בעת התרחשות האירועים הללו מצטברות ראיות כי ברטל הוא בוגד המוכר סודות לביון האיראני בעבור כסף. כתוצאה מכך הופך ברטל לנרדף, והמוסד מנהל אחריו מצוד ברחבי אירופה. אלכס ברטל, הנאלץ עקב כך להילחם לבדו על חייו ועל חפותו, בורח מרודפיו ותוך כדי כך מנהל מרדף אחר חוטפיה של בתו, במטרה לחלצה. 
הספר פועל על פי קווי עלילה שבמרכזה מרגל או לוחם בודד, אשר אף כי הוא מצטייר כפראנואיד בתחילה, מתברר שאכן מתנהל אחריו מצוד, לעיתים על ידי עמיתיו לארגון, והוא רדוף ונמלט עד אשר הוא מוצא לעצמו עמית או חבר, שלא ברור אם ניתן לבטוח בו. בדרך- כלל על פי נוסחה זו מצליח הפרוטגוניסט להוכיח כי הוא חף מפשע ולהביא את הרשעים על עונשם. בעלילה שכזו תמיד מצויה בקונפליקט זכותו של הגיבור להפעיל את כל כישוריו, אותם רכש ובהם השתמש בשירות המולדת, כנגד רודפיו ובכדי לנצח את אויביו אף כי לא קיבל לכך הכשר על- ידי המדינה. הספר כתוב בצורה תמציתית עם פסקאות קצרות ועלילה רבת תפניות ופעולה.
ויקטור זובקוב

תקופת ברית המועצות

זובקוב נולד ביישוב ארבט (Арбат) במחוז סברדלובסק. עד שנת 1960 עבד כפועל ייצור במפעלי תעשייה ומכרות במחוז מורמנסק. בשנים 1960–1965 למד בפקולטה לכלכלה של המכון לחקלאות של לנינגרד ולאחר מכן שירת בצבא הסובייטי.
בתום השירות הצבאי עבד בתפקידים ניהוליים בסובחוזים במחוז לנינגרד. בשנים 1985–1989 עבד בתפקידים ביצועיים של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות של המחוז ובשנים 1989–1993 היה בתפקיד סגן ראש הממשלה של המחוז.

תקופת הפדרציה הרוסית

בשנים 1992–1993 היה סגן מנהל המחלקה לקשרי חוץ של עיריית סנקט פטרבורג; מנהל המחלקה באותו הזמן היה ולדימיר פוטין.
משנת 1993 זובקוב שימש במספר תפקידים ברשויות הפיננסיות של רוסיה. עד 1999 היה מנהל רשויות המס של סנקט פטרבורג וסגן מנהל רשויות המס של הפדרציה הרוסית. ב-1999 התמודד על תפקיד מושל מחוז לנינגרד, אך הפסיד וחזר לתפקידו. בשנת 2000 קיבל תואר דוקטור לכלכלה. בשנת 2001 מונה לסגן שר האוצר של רוסיה ובראש השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי של רוסיה, רשות ממשלתית חדשה שהוקמה לשם מאבק בהלבנת הון.

ראש ממשלת רוסיה

ב-12 בספטמבר 2007, העלה הנשיא ולדימיר פוטין את מועמדותו של זובקוב לתפקיד ראש ממשלת רוסיה במקום מיכאיל פרדקוב שהגיש את התפטרותו. המינוי אושר על ידי הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי ב-14 בספטמבר 2007.
זמן קצר לאחר מינויו הודיע זובקוב כי הוא עשוי להתמודד לתפקיד נשיא רוסיה בבחירות שעתידות להיערך בשנת 2008‏. ולדימיר פוטין אמר על זובקוב כי הוא אחד מחמשת האנשים המתאימים לתפקיד, אך לא אמר מי הם ארבעת האחרים.
ב-7 במאי 2008 החליף אותו בתפקיד ולדימיר פוטין, נשיאה הקודם של הפדרציה רוסית. בממשלה בראשותו של פוטין הוא כיהן כסגן ראשון לראש הממשלה ואחראי על תחום החקלאות. עם מינויו של פוטין לנשיא רוסיה ב-7 במאי 2012, נתמנה זובקוב לראש ממשלה במינוי זמני.

לאחר פיטוריו מהממשלה

ב-30 במאי 2012 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מינה אותו לנציגו המיוחד ליחסים עם פורום המדינות המייצאות גז טבעי.

חייו האישיים

זובקוב זכה במספר תוארי כבוד ועיטורים ממלכתיים של ברית המועצות ורוסיה על הישגיו בניהול וכלכלה.
זובקוב נשוי, ואב לבת. בתו נשואה לשר ההגנה של רוסיה לשעבר אנאטולי סרדיוקוב.
אנטואן וסטרמן

אנטואן וסטרמן (בצרפתית: Antoine Westermann) (נולד ב-4 באפריל 1946) הוא שף צרפתי.

ביוגרפיה

אביו היה בעל חברה לצבעות. וסטרמן שאף להיות טבח כבר מגיל שמונה. בתחילה עבד במזנון תחנת הרכבת של שטרסבורג, בשירותו הצבאי בישל למושל שטרסבורג, אחר-כך עבד בכמה מלונות ולבסוף במסעדה פריזאית בת כוכב במדריך מישלן. וסטרמן ניסה להתקבל לעבודה אצל גדולי השפים של צרפת, אבל נענה בשלילה.
ב-1970 מצא וסטרמן בשטרסבורג את הבית שהפך למסעדתו, שמה הוא "בוריהיזל" (Buerehiesel). בתחילה הגיש מטבח צרפתי עממי. מדי חצי שנה נסע וסעד על שולחנם של גדולי השפים בצרפת, על מנת לקבל השראה וללמוד לבשל טוב יותר. ב-1975 זכה בכוכב הראשון במישלן, ב-1985 בכוכב השני, ב-1994 זכה בשלושה כוכבים במישלן. היה אחד משמונת טבחי המילניום בהם בחר מדרך הגו מיו בשנת 2000.
ב-2006 עזב וסטרמן את מסעדתו, הפקידה בידי בנו הצעיר אריק ועבר לפריז, שם נהפך לשף מסעדת "דרואן" (Drouant) ברובע השני, שהיא מקום בילויים של חבר השופטים של פרס גונקור. בעקבות עזיבתו, הוריד המישלן את מסעדת "בוריהיזל" לכוכב אחד.
כיהן כנשיא איגוד השפים של המטבח העילי הצרפתי.
מליק מונק

נעורים וקריירת מכללות

מונק נולד בג'ונסבורו שארקנסו, בנם של ג'קי מונק ומייקל סקיילס. אחיו מרקוס  שיחק פוטבול בליגת ה-NFL וכדורסל מקצועני בגרמניה.
שיחק כדורסל בתיכון בנטונוויל בארקנסו. לאחר שבשנתו האחרונה רשם ממוצעים של 28.6 נקודות, 4.4 אסיסטים ו-7.6 ריבאונדים, נבחר לשחקן השנה בתיכונים בארקנסו והשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בליגת המכללות שיחק בעונת 2016/2017 באוניברסיטת קנטקי. הוא סיים את העונה עם ממוצע של 19.8 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק. הוא נבחר לשחקן העונה בליגת ה-SEC אליה משתייכת קנטקי, לשחקן החמישייה הראשונה בליגת ה-SEC ולשחקן החמישייה השנייה בליגת המכללות כולה. בתום העונה בחר לעזוב את קנטקי ולהירשם לדראפט ה-NBA.

קריירה מקצועית

בדראפט 2017 נבחר מונק במקום ה-11 על ידי שארלוט הורנטס.