google/wiki40b huggingface dataset:
הנסיך איגור

כתיבת האופרה

בורודין, שהיה כימאי במקצועו, החל לעבוד על האופרה עוד ב-1869. בורודין כתב לאופרה גם את הליברית, יחד עם ולדימיר סטאסוב, בהתבססו על האפוס העתיק מסע המלחמה של איגור.
האופרה לא הושלמה עד מותו של בורודין (בשנת 1887), בגלל איטיות ההלחנה, שנגרמה עקב עומס העבודה שלו ככימאי, עומס שגרם לבורודין לכנות את עצמו "מלחין של שבת" . לאחר מותו, השלימו ניקולאי רימסקי-קורסקוב ואלכסנדר גלזונוב את האופרה.
רימסקי-קורסקוב השלים את הפרולוג, את המערכה הראשונה, השנייה והרביעית, וכן את "המארש הפולבצי" שכלול במערכה השלישית. גלזונוב השלים את המערכה השלישית. קיימת גם סברה שהפתיחה לאופרה לא נכתבה על ידי בורודין, אלא שגלזונוב כתב אותה על פי מה שזכר מנגינתו של בורודין על הפסנתר.
הפתיחה, יחד עם "המחולות הפולובצים" ו"המארש הפולובצי", מהווים יצירה מוזיקלית תזמורתית העומדת בפני עצמה.
הקטעים המפורסמים והמוכרים במיוחד באופרה הם הקטעים המכונים "המחולות הפולובציים", המופיעים לקראת תום המערכה השנייה. "המחולות הפולובציים", שהביאו את האופרה למעמד של היצירה המפורסמת מכל יצירותיו של בורודין, מבוצעים לעיתים קרובות כיצירה בפני עצמה. המחולות בביצוע האופראי כוללים גם ביצוע מקהלתי, אך בקונצרטים הביצוע הוא בדרך כלל תזמורתי בלבד.

הנסיך איגור סויטוסלביץ'

האופרה עוסקת בעלילותיו של הנסיך איגור סויטוסלביץ' (Igor Svyatoslavich) מנובוגרוד-סיברסקי שלחם נגד שבטים אסיאתיים (הפולובצים) בערבות אוקראינה במאה ה-12. הסיפור מופיע באפוס "מסע המלחמה של איגור".
ב-14 במאי 1185 פשט גדודו של איגור על שטחי הפולובצים סמוך לגדותיו של נהר הדון. הפולובצים היו בני עם נודד שהשתקע בערבותיה של רוסיה, עד סמוך לים השחור והים האזובי, ועסק במעשי שוד וביזה ובהתנכלויות לתושבים המקומיים. בקרב הראשון ניצח איגור את הפולובצים, לקח רבים מהם בשבי וחילק את שללם בין לוחמיו. כעבור שבוע כפו הפולובצים קרב נוסף שנמשך שלושה ימים, ושבו הוכה גדודו של איגור שוק על ירך, והוא עצמו נפצע ונפל בידי האויב ביחד עם בנו.

פרולוג

הנסיך איגור עומד לפני יציאה לקרב נגד הנסיך הקומני - החאן קונצ'אק. הוא מתעלם מאזהרות אשתו ואנשיו המפרשים ליקוי חמה כאות למזל רע. נסיך גליץ' הזומם לרשת את מקומו מעודד אותו לצאת לקרב.

מערכה ראשונה

חצרו של נסיך גליץ':
נתיני הנסיך מברכים אותו. מספר נשים צעירות מבקשות מהנסיך לשחרר את חברן שנעצר. הנסיך מסרב.
ירוסלבנה, אשתו של הנסיך איגור, מקוננת על בעלה מאז נעדר בקרב. שליחים מגיעים לבשר לה כי בעלה ובנה נשבו בידי הפולובצים.

מערכה שנייה

המחנה הפולבצי.
ולדימיר, בנו של איגור, התאהב בבתו של חאן קונצ'אק, קונצ'אקובנה. היא יודעת שאביה יסכים לנישואין, אך ולדימיר מסופק לגבי אביו, איגור.
קונצא'ק, באקט של אבירות, מנסה לשעשע את אורחיו המדוכדכים, ומשרתיו יוצאים במחולות.
קטע זה נקרא "המחולות הפולובציים" והוא הקטע המפורסם ביותר באופרה.
קונצ'אק מציע לשחרר את איגור אם יבטיח לא לתקוף אותו שוב. איגור מסרב.

מערכה שלישית

איגור נמלט מהשבי, לאחר ששמע שהפולבצים מתקיפים את עירו פוטיבל. בנו ולדימיר נשאר במחנה הפולובצי ונושא לאשה את בתו של חאן קונצ'אק, בהסכמתו של זה האחרון.

מערכה רביעית

איגור מגיע אל העיר פוטיבל ומתאחד עם אשתו האוהבת.

המחזמר קיסמט

בשנת 1953 נכתב המחזמר קיסמט על ידי רוברט רייט וגורג' פורסט. המחזמר התבסס על יצירתו זו של בורודין, ובפרט השיר "זר בגן עדן", שנעימתו לקוחה היישר מהריקודים הפולובציים.

הדואט של וורן ג'י וסיסל

בשנת 1998 הופיעו הראפר האמריקני וורן ג'י והזמרת הנורווגית סיסל יחד בדואט שהתבסס על קטע מתוך "הנסיך איגור" והפך ללהיט באירופה.
הבחורה החדשה

עלילה

ג'סיקה (ג'ס) דיי (זואי דשנל) היא בחורה מלאת חיים שמלמדת בבית ספר התיכון בלוס אנג'לס. ג'ס מחפשת מקום חדש לגור בו לאחר שהיא נפרדה מחבר שלה, אותו תפסה בוגד בה. היא מוצאת דרך קרייגסליסט דירת לופט שדייריה מעוניינים בשותף רביעי. כשהיא מגיעה, היא מגלה שמדובר בלופט שיש בו שלושה גברים: ניק, שמידט וקואץ' (מאמן). לאחר פרק הפיילוט מוחלף קואץ' בוינסטון, חבר ילדות של ניק שהתגורר בעבר בדירה. סיסי, חברת ילדות של ג'סיקה ודוגמנית מצטרפת אף היא לתפקיד מרכזי בעלילה. קואץ' חוזר לגור עם חבריו בלופט בעונה 3.
H2O (סדרת טלוויזיה)

תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתמקדת בשלוש נערות: ריקי, אמה וקליאו. בתחילת הסדרה שלושתן מתוארות כנערות רגילות לחלוטין. הסירה שלהן נתקעת באמצע הים, והן חותרות לאי מייקו המסתורי. הן מחפשות דרך לצאת מהאי, ויוצאות דרך בריכה קטנה. הן מחולצות על ידי משמר החופים, ומגלות שכתוצאה ממגע קסם של האי, הן הופכות לבתולות ים בכל פעם שהן באות במגע עם מים. הבנות מגלות בסמוך שכל אחת מהן קיבלה כוח על טבעי שקשור למים. הן מחליטות לשמור על כל העניין בסודיות מוחלטת. בכל פרק בסדרה נוצרת בעיה שמאיימת על הבנות ועל שמירת סודן, אך תמיד הבנות מוצאות דרך לפתור את הבעיה ומצליחות להמשיך ולשמור על סודיות היותן בתולות ים.
בעונה השנייה מגיעה נערה חדשה לבית הספר, שרלוט, והופכת לאויבת של הבנות לאחר שהיא מתעניינת בלואיס, שהיה החבר של קליאו. שרלוט מגלה שסבתה הייתה בתולת ים והיא עצמה הופכת לבתולת ים ומקבלת את הכוחות של קליאו, ריקי ואמה. היא גורמת לבנות בעיות רבות והן חוששות שהיא עלולה לחשוף את סודן. שרלוט מבקשת מלואיס לנתק קשר עם הבנות, לאחר שקליאו נפגעת היא בורחת אל מעמקי הים ומגיעה לאזור שורץ כרישים, לואיס מציל אותה. לואיס מגלה שביום בו כל כוכבי הלכת מתיישרים בקו אחד הבנות יכולות לאבד את כוחן בבריכת הירח. שרלוט מנסה לגרום לבנות להיכנס לבריכה ולבסוף הבנות גוברות עליה בקרב ארוך והיא טובלת במים ומאבדת את כוחותיה, שרלוט מבטיחה לא לספר דבר על סודן של הבנות.
בעונה השלישית מתגלה כי אמה עוזבת. קליאו וריקי מכירות נערה חדשה בשם בלה, גם היא בתולת ים. בנוסף הן מגלות כי הירח המלא לא משפיע עליהן אלא שולח מים לתקוף אותן ולהביא אותן לבריכת הירח כי אסון עומד לבוא על כדור הארץ, המים מראים להם שכוכב שביט נמשך לבריכת הירח כמו מגנט ועלול להרוס את כדור הארץ, בלה מגלה ששלושתן יכולות לעצור את אותו כוכב שביט על ידי מים לפי אגדה שמצאה, בה ילדה אחת הצליחה לעצור את אותו כוכב שהגיע לכדור הארץ לפני הרבה שנים. בלה, קליאו וריקי הופכות לחברות טובות מאוד.
אנתוני ראפ

ראשית חייו

ראפ נולד בשיקגו, אילינוי וגדל בג'ולייט, אילינוי, בנם של מרי לי (שם משפחה לפני הנישואים: ביירד) ודאגלס ראפ. לאחר גירושי הוריו, הוא גדל אצל אמו, אחות מוסמכת. ראפ למד בבית ספר התיכון Joliet West, השתתף במחנה Interlochen לאמנויות מחנה. בחטיבת הביניים, ראפ זכה בפרסים רבים על השירה שלו. אחיו הבכור הוא המחזאי, הסופר והקולנוען אדם ראפ.

קריירה

ראפ הופיע לראשונה בברודוויי בשנת 1981 במחזמר The Little Prince and the Aviator, מחזמר המבוסס על "הנסיך הקטן" מאת אנטואן דה סנט-אכזופרי. המופע ירד כבר במהלך הופעה ההרצה. כמו כן הוא הופיע בשנת הקולנוע "לילה מגניב" (1987), אותו ביים כריס קולומבוס (אשר שנים מאוחר יותר ביים אותו שוב בסרט "רנט"). ראפ הופיע במספר סרטי קולנוע והצגות בברודוויי. בין תפקידיו הקולנועיים הבולטים: Dazed and Confused,‏ נפלאות התבונה,‏ זר במגרש, Road Trip,‏ קשר בכל מחיר (ראפ הופיע גם במחזה "קשר בכל מחיר" שעליו מבוסס הסרט), An American Family,‏ Danny Roane: First Time Director,‏ You're a Good Man, Charlie Brown.‏
ראפ המשיך וגילם את דמותו של מארק כהן בצוות השחקנים המקורי של אוף ברודוויי, ולאחר מכן גם של ברודוויי, במחזמר "רנט" מאת ג'ונתן לארסון. באודישן שלו, ראפ שר את השיר "Losing My Religion" של אר.אי.אם., והוזמן שוב לאודישן נוסף בספטמבר 1994. לאחר שהוצע לו התפקיד, לרסון כתב שירים חדשים עבור ההפקה, תוך התחשבות בקולו של ראפ. ראפ שב לגלם את הדמות גם בעיבוד קולנועי באותו השם ששוחרר ב-23 בנובמבר 2005.
בשנת 2000, ראפ הוציא אלבום סולו על גבי CD, בשם "Look Around". הוא שב להופיע ב-"רנט" ב-30 ביולי 2007, למשך שישה שבועות בלבד, יחד עם חבר צוות השחקנים המקורי אדם פסקל. השניים המשיכו להופיע יחד בברודוויי עד ל-7 באוקטובר בתיאטרון Nederlander.‏
ראפ חבר שוב לפסקל, וביחד עם גוון סטיוארט - חברה נוספת בצוות השחקנים המקורי של "רנט" בברודוויי - שבו השניים לגלם את דמויותהם של מארק ורוג'ר, בהתאמה, בסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית של "רנט" ב-6 בינואר 2009.‏
ראפ גילם את דמותו של לוקאס במחזמר If/Then, בכיכובה של אידינה מנזל - שותפתו של ראפ בצוות השחקנים המקורי של "רנט" בברודוויי. ההפקה הועלתה לראשונה בתיאטרון הלאומי שבוושינגטון די. סי., והחלה בהופעות הרצה בברודוויי ב-5 במרץ 2014. הופעת הבכורה הרשמית בברודוויי התקיימה בתיאטרון ע"ש ריצ'רד רוג'רס ב-30 במרץ 2014, שם הוצגה עד ה-22 במרץ 2015. ראפ שב לגלם את לוקאס בהופעות נבחרות של סיבוב ההופעות בארצות הברית של ההפקה בשנים 2015-2016, יחד עם מנזל ושחקנים אחרים מצוות השחקנים המקורי של ההפקה בברודוויי.
ראפ הופיע באחד מפרקי העונה השביעית של סדרת הטלוויזיה "בניחוש חוקר", ששמו Psych: The Musical. הפרק הוקרן לראשונה ברשת USA ב-15 בדצמבר 2013.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "אתה לוקח את האיש הזה?" לצד אלונה טל. בהמשך השנה לוהק לתפקיד ד"ר סטיימטס בסדרת המדע הבדיוני, מסע בין כוכבים: דיסקברי.

חיים פרטיים

בשנת 2012, כתב העת Metro Weekly קבע כי ראפ הוא "אחד מהגברים ההומוסקסואליים הגלויים הראשונים בברודוויי". בראיון משנת 1997 עבור כתב העת Oasis, ראפ התייחס אל זהותו המינית כ-"קוויר", ולא "גיי", והסביר: "אני לא רוצה להיכנס לתוויות, אבל אני אף פעם לא תייגתי את עצמי, מלבד לומר שאני קוויר ... הדבר שהיה הכי חשוב עבורי הוא להיות מסוגל לומר שהייתי במערכות יחסים רומנטיות עם גברים ... לא אמרתי 'אני הומו', משום שהאמת היא שגם הייתי מאוהב בנשים, אם כי האמת היא שאני כן חושב שאני קודם כל הומוסקסואל".
יוז XF-11

תכנון ופיתוח

המטוס תוכנן כך שיעמוד בתנאים שבהם עמד הריפבליק XK-12 שנבנה על ידי ריפבליק אוויאיישן. הדרישות היו למטוס סיור וריגול מהיר ולטווח רחוק. המטוס אמור היה להיות גרסה משופרת של היוז D-2 שמעולם לא טס אך עיצובו הסופי דמה יותר ללוקהיד P-38 לייטנינג. המטוס היה תלת-גלגלי, דו-מנועים, דו-זנבי, חד-כנפי שנבנה כולו ממתכת.
למטוס היו שני מנועי פראט אנד ויטני R-4360 כוכביים בעלי 28 צילינדרים. על כל מנוע הורכבו שני זוגות פרופלורים שהסתובבו בכיוונים מנוגדים והיו בעלי יכולת נטייה כלפי מעלה להגברת הביצועים.
צבא ארצות הברית הזמין 100 מטוסי XF-11 אך ביטל את ההזמנה עם תום מלחמת העולם השנייה והשאיר את יוז עם שני אבות טיפוס של המטוס.

היסטוריה מבצעית

אב הטיפוס הראשון של המטוס, בעל מספר הזנב: 44-70155, שהוטס על ידי הווארד יוז, התרסק בעת טיסת הבכורה שלו ב-7 ביולי 1946. דליפת שמן גרמה לאיבוד שליטה על המנוע הימני וכתוצאה מכך המטוס החל לנטות חזק לימין. יוז החליט לבצע נחיתת אונס במגרש הגולף של הלוס אנג'לס קאנטרי קלאב אך המטוס איבד גובה מהר מהמתוכנן, קיפץ על גגותם של שלושה בתים והרס את הבית השלישי לחלוטין. כתוצאה מההתרסקות ומהאש שפרצה לאחריו יוז כמעט ונהרג. התרסקות ה-XF-11 מתועדת בסרט "הטייס" משנת 2004.
אב הטיפוס השני שנבנה צויד בפרופלורים קונבנציונליים והוטס ב-5 באפריל 1947 על ידי יוז לאחר שהחלים מפצעיו. בטיסה זו לא אירעו אירועים מייחודים ונמצא שהמטוס עומד בצורה טובה בטיסה במהירויות גבוהות. עם זאת, במהירויות נמוכות נחוו בעיות שליטה וחיל האוויר האמריקאי, בבוחנו את המטוס לעומת ה-XF-12 החליט לבחור בשני בגלל שהיה קל יותר וזול יותר לטיסה ובנייה. בסופו של דבר שינה חיל האוויר גם את החלטו זו ובחר ב-RB-50 סופרפורטרס וב-RF-61C ריפורטר שהיו בעלי אותם יכולות וזולים הרבה יותר. עם הקמתו מחדש של חיל האוויר האמריקאי בספטמבר 1947 קיבל המטוס את הכינוי RF-11 והוא הועבר לבסיס חיל האוויר אגלין בדצמבר 1948 למטרות ניסוי.
עין זיתון

היסטוריה

בקרבת הכפר מצויים קברים שמסורות עתיקות מיחסות לתנאים מהמאה השנייה לספירה בשם ר' יהודה בר אילעי ור' כרוספדאי. 
האזכור הקדום ביותר בכתב לקהילה יהודית הוא במסמך שנמצא בגניזת קהיר ומכיל רשימה של קהילות יהודיות באזור צפת - "בעיר עקאל זיתון הסמוכה למדינת צפת".
ספרות המסעות והעליות לרגל למטרת השתטחות על קברי צדיקים מתעדת כי בכפר הייתה גם קהילה יהודית מהמאה ה-11 ועד למאה ה-18. 
הכפר שכן בעמק בשם "אל-דִלבּ", שייתכן כי הוא זהה לעמק ובו מעיין שופע מים שתיעד הגאוגרף הערבי א-דִמשקי ב-1327.
בשנת ר"א (1441) ביקר בצפת רבי יצחק בן אלפרא וסיפר "וקרוב בתוך תחום שבת כפר עין אלזיתון, ששם קבור רבי יהודה ב"ר אלעי בבית החיים של ישראל". בשנת רפ"ב (1522) ביקר הנוסע מאיטליה משה באסולה במקום וסיפר על 40 בעלי בתים יהודים שחיו במקום. הוא קרא להם "מוריסקים" שמשמעותו הייתה יהודים ששפתם הייתה ערבית והם אימצו את אורח החיים של שכניהם (מוסתערבים). במקום היה בית כנסת שהכיל 26 ספרי תורה. במאה ה-16 פעלה במקום ישיבה שאחד מיושביה היה רבי משה בן מכיר. הוא חיבר בה בשנת 1575 את ספרו "סדר היום". במפקד האוכלוסין העות'מאני של שנת 1596 נמנו בכפר 622 תושבים.
מסמך משנת 1768 מציין שבית הכנסת בעין זיתון המכיל ספר תורה סגור. אזכור נוסף של המקום נמצא בספר המסעות של רבי דוד דבית הלל מהמאה ה-19 המציין רק שהמקום שימש כמקור מים לתושבי צפת.
בשנת 1822, כשתקפו ערביי צפת את יהודיה, ברחו חלק מהתושבים לעין זיתון, כך אירע גם בביזה הגדולה בצפת שהתרחשה במהלך מרד הפלאחים בשנת 1834, גם אז מצאו חלק ניכר מיהודי צפת מקלט בעין זיתון.
נוסעים שביקרו בכפר בסוף המאה ה-19 דיווחו שהתגוררו בו אז 200-350 תושבים בבתי-אבן. בשל קרבתו לבירת הנפה, נחשב עין אל-זיתון כפרבר של צפת.
בשנת 1891 ייסדו חלוצים בני העלייה הראשונה כקילומטר צפונית לכפר את היישוב עין זיתים. 
ב-1921 הכריז הנציב העליון הרברט סמואל, לאחר שטעם את מי המעיין במקום: "מים אלה טעימים מן היין העתיק ביותר שהכרתי!".
ביום 4 בספטמבר 1929 תקפו התושבים הערבים את עין זיתים היהודית, שרפו את בתי הכפר ושני יהודים שנשארו במקום, שני האחרים נמלטו אחד נהרג ביריה, השני הגיע פצוע קשה לצפת. בעקבות כך נכחדה ההתיישבות היהודית שהייתה במקום
במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט החלו תושבי הכפר לעבד שטחים של עין זיתים.
על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945 גרו בכפר 820 תושבים ושטח הכפר היה 1,100 דונם טורקי. 
בתחילת מלחמת העצמאות שימש הכפר בסיס ללוחמים לא-סדירים, שתקפו פעמים רבות את התחבורה היהודית לצפת, ואת עין זיתים הסמוכה. ב-1 במאי, כהכנה לכיבוש צפת הערבית, פתח הפלמ"ח בהתקפה על עין אל זיתון וביריה. ההתקפה נפתחה בהפגזה של הדוידקה, שלאחריה תקפו שתי מחלקות. 700-800 לוחמים ערבים לא-סדירים ששהו באותה עת בצפת לא סייעו לכפריים, ורוב הגברים הצעירים נמלטו. את מעט הנשים, הילדים והזקנים שנותרו בכפר גירשו חיילי הפלמ"ח באמצעות יריות באוויר. כ-37 צעירים נלכדו בכפר ונעצרו, וככל הנראה נרצחו ימים ספורים לאחר מכן, כשידיהם קשורות, על ידי שניים מהגדוד השלישי של הפלמ"ח לפי הוראות המג"ד - משה קלמן. הטבח התרחש בשלישי או ברביעי במאי, בקרבת מקום, ובו נרצחו כ-70 שבויים ערבים. בעקבות אירועים אלה, ככל הנראה, האשים הוועד הערבי העליון את ההגנה בפני האומות המאוחדות, כאילו פוצצה את מסגד הכפר ותושביו בתוכו.
הכפר הערבי חרב במלחמת העצמאות. תושביו חלקם גורשו על ידי צה"ל וחלקם נמלטו.
יואב אביב

יואב אביב (נולד ב-1955 בחיפה) הוא עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי.

ביוגרפיה

יואב אביב נולד למשפחה שעלתה לישראל בגירוש ספרד, והוא דור 16 בארץ ישראל. שירת בצה"ל כאיש צוות אוויר ביחידת המסוקים של חיל האוויר. לימים, בשלהי שנות ה-90, כתב ספר המתעד את פעילותה של טייסת הסופר-פרלונים הראשונה של חיל האוויר. 
לאחר שחרורו מצה"ל החל לעסוק בתקשורת, בתחילה ככתב לענייני תחבורה במקומון "הד הקריות", ובהמשך גם כתחקירן. בשנת 1982 פרש מהמקומון "הד הקריות" של רשת שוקן, וייסד יחד עם עיתונאים נוספים את רשת המקומונים של ידיעות אחרונות, תחילה את המקומון "כל הקריות" ובהמשך "קול חיפה" ו"קול העמק והגליל". 
אחר כך עבר לשמש ככתב העיתון "על המשמר" בחיפה, ובהמשך שימש ראש מערכת העיתון בצפון. במקביל שימש כתחקירן ב"כותרת ראשית", ועבד ב"קול ישראל" ככתב בחיפה.
אביב סיים קורס קריינים בירושלים והיה ממקימי רשת ה"גל הבטוח" בחיפה. בראשית שנות ה-90 מונה לכתב "קול-ישראל" בצפון ובהמשך שימש גם כתב "מבט" והערוץ הראשון בצפון. בתקופה זו עמד בראש הצוות שהקים את תחנת הרדיו "קול הכנרת" וכן היה ממקימי עיתון "אינדקס הגליל" ועורכו הראשון.
באמצע שנות ה-90 נישא אביב לאורלי גלובוס, בתו של יורם גלובוס, ועבר להתגורר בתל אביב. בשנת 1997 מונה למנכ"ל קבוצת גלובוס שבבעלות חותנו, בתקופה בה הקבוצה נקלעה לקשיים כלכליים. אביב ביצע תוכנית הבראה ופיתוח בחברות שהרכיבו את הקבוצה, ותחת ניהולו הפכה החברה לקבוצת התקשורת והבידור הגדולה בישראל. בשיא הפעילות לקבוצה היו כ-140 אולמות קולנוע והיא הגיעה למכירת נתח של 46 אחוז מכמות כרטיסי הקולנוע שנמכרו בישראל. אולמות הקולנוע של החברה היו האולמות הראשונים בעולם שעברו להקרנת פרסומת דיגיטלית לאחר שהחברה השקיעה ממון רב בפיתוח המערכת. לחברות בקבוצה הייתה ספריית סרטי קולנוע הגדולה בישראל, בת כ-1,000 סרטים ויותר, והיא ייצגה בישראל זכויות קולנוע טלוויזיה ווידאו של חברות סרטים אמריקניות גדולות. בבעלות החברה היו אולפני הקולנוע והטלוויזיה מתקדמים בנווה אילן, שהוקמו על ידי יורם גלובוס, והחברה הקימה בתקופה זו אולפנים לחברת החדשות של ערוץ 2 ולערוץ 9. חברות הקבוצה הפיקו סרטי קולנוע זרים וישראלים וסדרות טלוויזיה ידועות. בנוסף, קבוצת גלובוס הייתה שותפה לחברת "חדשות ישראל", שכשלה בניסיון לייסד את ערוץ החדשות, בשל חיכוכים בין השותפים בקבוצה.
בשנת 2005 פרש יואב אביב מקבוצת גלובוס, לאחר סכסוך משפטי. במקביל המשיך אביב בקריירה רדיופונית, והפך לשדרן משחקי הכדורסל המרכזי של רשת ב'. לאורך השנים הגיש את מגזין הכדורסל "אחד על אחד", לצד העיתונאי רון קופמן, לו ניתנה במה לראשונה בתוכנית זו. אביב נחשב למגלה כשרונות נוספים, בהם אופירה אסייג. בהמשך הגיש אביב מדי פעם ברשת ב' עם מאיר איינשטיין את התוכנית "שירים ושערים", וכן את התוכניות "עניין אחר", יומן הכלכלה "צבע הכסף" ותוכנית הספורט היומית "זה ברשת".
אביב ואורלי גלובוס נפרדו לאחר שנולדו להם שניים.
העשור השני של המאה ה-11

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
טבלת אזניים

טבלת אזניים (מלטינית:  tabula ansata, טבולה אנסטה, מילולית: לוח בעל אוזניים) הוא צורה של שולחן בעל שתי ידיים המחוברות אליו. שולחנות מסוג זה היו פופולריים באימפריה הרומית.
נמל התעופה הבינלאומי טריבהוואן

תולדות הנמל

נמל התעופה שוכן בעמק קטמנדו, כששה קילומטרים ממזרח למרכזה של קטמנדו, בגובה של 1,338 מטר מעל פני הים. הוא החל לפעול ב-1949 ונקרא בתחילה נמל התעופה גאוצ'אור (Gauchaur). ב-1955 נחנך על ידי מלך נפאל מהנדרה ונקרא נמל התעופה טריבהוואן על שם אביו המלך. ב-1964 קיבל הנמל את שמו הנוכחי. 
מסלול הדשא המקורי בנמל נסלל מחדש ב-1957 והפך למסלול בטון. ב-1967 הוארך מ-1,140 מטר ל-2,000 מטר. ב-1975 הוארך ל-3,000 מטר. ב-1972 החלו לפעול בנמל מטוסי סילון. בנמל אין מערכת נחיתת מכשירים (ILS).
בנמל התעופה פועלים טרמינל לטיסות בינלאומיות, טרמינל לטיסות פנים וטרמינל לאח"מים.
מאז 1972 התרחשו בנמל ובסביבתו 12 תאונות מטוסים, מהן תשע קטלניות. בחמורה שבהן, ב-28 בספטמבר 1992, התרסק מטוס של פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס בעת שהתקרב לנחיתה בנמל וכל 167 יושביו נספו. ב-24 בדצמבר 1999 נחטף מטוס של אינדיאן איירליינס שהמריא מהנמל ואולץ לנחות באפגניסטן. נוסעיו שוחררו לאחר שבוע.

חברות תעופה ויעדים

נמל התעופה משרת למעלה מ-30 חברות תעופה ומשמש כבסיס פעולה מרכזי למספר חברות נפאליות. פועלים ממנו קווי תעופה ליעדים פנימיים רבים וקווים בינלאומיים ליעדים בסין, הונג קונג, קוריאה, תאילנד, סינגפור, הודו, סרי לנקה, מלזיה, פקיסטן, מדינות המפרץ הפרסי וטורקיה.
בשנת 2007 פסקו הטיסות מהנמל לאירופה עם ביטול קו התעופה של חברת אוסטריאן איירליינס לווינה. ב-2013 חידשה טורקיש איירליינס את הקשר הישיר בין הנמל לאירופה עם הפעלת קו התעופה הישיר לאיסטנבול.
ספר משחק

ספר משחק הוא ספר בעל קו עלילה מתפצל, המאפשר לקורא לשלוט בסיפור וליצור סיפורים חדשים בכל קריאה חוזרת.

ספרי המשחק בעברית

חלק קטן מספרי המשחק שיצאו לאור בארצות-הברית תורגם לעברית. עד היום תורגמו כעשרים ספרים מסדרת בחר את דרכך, כמה עשרות מתוך סדרת "עשה לעצמך צמרמורת" (ספרי משחק מסוגת האימה תחת הלוגו של סדרת "צמרמורת" של ר.ל. סטיין), שני ספרים מסדרת "אתגר בחלל", שני ספרים ראשונים מסדרת "הזאב הבודד" וארבעה ספרים מסדרת הארצות הקסומות של דייב מוריס וג'אמי טומסון. (מתוך שישה אשר נכתבו באנגלית ושנים עשר מתוכננים). 
בארצות הברית, תחת המותג Fighting Fantasy, יצאו לאור כמה עשרות ספרים שתורגמו לעברית תחת שתי הוצאות שונות. "המכשף מפסגת הר האש", "מסעות החללית 'הנודד'", "מסעות החללית 'הנודד' 2", "מאבק הנסיכים" ו"רוצח בחלל" יצאו לאור תחת הוצאת עם עובד. לעומת זאת, סדרת הספין אוף של סטיב ג'קסון שנקראה "Sorcery!" ולה ארבעה ספרים המתארים הרפתקה אחת בהמשכים, יצאה לאור בעברית תחת הוצאת "אופוס" והמותג כישוף! תחת אותה סדרה בעברית, תורגמו שבעה ספרי משחק נוספים של Fighting Fantasy העומדים בפני עצמם ואף שיטת משחקי תפקידים של Fighting Fantasy, שתורגמה לספרים מספר 6 ו-7 של כישוף!.
כמה ספרי משחק מקוריים יצאו לאור בעברית, הראשון הוא "האבן השחורה מקברי הקודש" מאת ערן רביב ויואב ירסקי, השני הוא  "שכחו אותי במדבר - אתה הגיבור 3" מאת אבנר גפני ובשנת 2006 יצא ספר משחק ישראלי רחב יריעה (776 קטעים), הנקרא "לשחק באור המנסרה", מאת דסי אלבר.
הדיוויזיה הראשונה (בוואריה)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-27 בנובמבר 1815, והיא נקראה בשמות שונים במהלך השנים.

מלחמת אוסטריה-פרוסיה

במהלך מלחמת אוסטריה-פרוסיה לחמה הדיוויזיה נגד הפרוסים, והשתתפה בקרב קיסינגן ובקרב הלמשטדט.

מלחמת צרפת-פרוסיה

במהלך מלחמת צרפת-פרוסיה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הבווארי הראשון, אשר נשלח לסייע לפרוסים כחלק מהארמייה השלישית בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה. הבווארים השתתפו בקרב וורת, קרב בומונט, קרב באזיי וקרב סדאן. לאחר המלחמה התבצע איחוד גרמניה ומדינות גרמניה השונות אוחדו ליצירת הקיסרות הגרמנית. כחלק מרפורמה זו, אוחדו צבאותיהן של שאר המדינות עם הצבא הפרוסי ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית. 
מכיוון שבוואריה הייתה המדינה הגדולה ביותר בקיסרות אחרי פרוסיה, היא נהנתה מפריבילגיות שונות שהתבטאו בין היתר בתחום הצבאי. בעוד שבעתות מלחמה היו חייבות שאר המדינות לאחד את המטות הכלליים של צבאותיהן עם המטכ"ל הפרוסי, בוואריה הורשתה להחזיק מטכ"ל עצמאי. בעתות מלחמה היו הדיוויזיות של שאר המדינות מתאחדים עם הדיוויזיות הפרוסיות ובהתאם לכך ממוספרים מחדש. הדיוויזיות הבוואריות נותרו עצמאיות ושמרו על המספור המקורי שלהם.

מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, הייתה הדיוויזיה תחת פיקוד אלברט פון שוך. הדיוויזיה נערכה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס הבווארי הרראשון במסגרת הארמייה השישית אשר חייליה גויסו בעיקר מבוואריה, והייתה תחת פיקוד רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. בשנת 1915 הועבר רגימנט מהדיוויזיה לקורפוס האלפיני, אשר נשלח לחזית האיטלקית. הדיוויזיה לקחה חלק בקרב לורן, ולאחר מכן במלחמת החפירות באזור פיקרדי, פרון ואראס. הדיוויזיה השתתפה בקרב ורדן ובקרב על הסום, ובשנת 1918 לחמה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים. הדיוויזיה פורקה עם סיום המלחמה ופירוקה של ממלכת בוואריה (והקיסרות הגרמנית בכלל).
האיש שהמציא את חג המולד

תקציר העלילה

הסרט מגולל את אירועי ששת השבועות הקדחתניים בהם יצר דיקנס את החיבור "מזמור חג המולד", וחושף את התהליך הקסום בו דיקנס הביא לחיים את אבנעזר סקרוג (פלאמר), טים הזעיר ושאר הדמויות המופיעות בחיבור זה.
באוקטובר 1843 לאחר שסבל מכישלון שלושת ספריו האחרונים ודחיות חוזרות ונשנות מהמו"לים שלו. צ'ארלס דיקנס (סטיבנס) יוצא לכתוב ולהוציא לאור את הספר שיכלכל את משפחתו ויחיה מחדש את הקריירה שלו.
סמוליאן (מחוז)

היסטוריה

התיישבות מאורגנת של שבטים תראקים בשטח מחוז סמוליאן, מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת. באזור נמצאו שרידי יישובים מבוצרים מהמאה ה-4 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש האזור על ידי האימפריה הרומית ובשלהי המאה ה-4, לאחר הפיצול באימפריה עבר לחזקת האימפריה הביזאנטית. במהלך המאה ה-6 היגרו לאזור שבטים סלאבים ופרוטו בולגארים, שהיוו בהמשך את הגרעין ליסוד האימפריה הבולגרית הראשונה.
בשטח מחוז סמוליאן מצויים שרידים רבים מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה. במחצית השנייה של המאה ה-14 נכבש האזור בידי צבא האימפריה העות'מאנית ונותר בחזקת העות'מאנית כ-500 שנים. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש האזור על ידי צבא האימפריה הרוסית, אך מתוקף סיכומי קונגרס ברלין נכלל בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. לאחר מלחמת בולגריה-סרביה (1885) נמסר חבל רומליה המזרחית לבולגריה, אך חלקים ממחוז סמוליאן המודרני ובכלל זה עיר הבירה הושארו בידי העות'מאנים.
באוקטובר 1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשו כל שטחי המחוז בידי צבא ממלכת בולגריה ומאז נותרו בחזקת הבולגרים. במהלך שנות ה-80 נאלצו אלפי תושבים ממוצא טורקי להגר מהמחוז לטורקיה, בשל רדיפתם בידי משטרו של טודור ז'יווקוב.

כלכלה

כלכלת המחוז נסמכת על תיירות, כרייה, עיבוד עץ, ייצור חלקי מכונות, חקלאות וגידול צאן, חזירים ובקר לתעשיות החלב והבשר. הגידולים העיקריים הם תפוחי אדמה, שיפון ושעורה. במזרח המחוז מצויים מכרות אבץ.

דמוגרפיה

אוכלוסיית המחוז מצויה במגמת קיטון עקב שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה ושיעור הגירה שלילי, בעיקר הגירת עבודה. בעשור הראשון של המאה ה-21 קטנה אוכלוסיית המחוז בשיעור של 11.33 אחוזים. מבחינת התמהיל המגדרי עולה, כי 51.2 אחוזים הן נשים ו-48.8 אחוזים הם גברים. מבחינת התמהיל האתני עולה, כי 86.67 אחוזים הם בולגרים, 4.35 אחוזים הם טורקים וכחצי אחוז הם בני הרומה. לפי נתוני מפקד האוכלוסין שנערך ב-2001 עולה, כי 29.7 אחוזים מהאוכלוסייה מחזיקים בדת הנוצרית אורתודוקסית, 41.95 אחוזים הם מוסלמים סונים ו-27.85 אחוזים הגדירו עצמם אתאיסטים.
קרסנופוליה (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קרסנופוליה 11,176 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 9,713 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 96.02% בלארוסים, 2.96% רוסים ו-1.02% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (85.2%) ורוסית (13.82%).