Under the Bridge

מקור והקלטה

במהלך ההפקה של הרד הוט צ'ילי פפרז לאלבום Blood Sugar Sex Magik ביקר המפיק ריק רובין לעיתים תכופות את הסולן קידיס, כדי לצפות בהתפתחות חומרים מוזיקליים חדשים. תוך דפדוף במחברתו של קידיס, מצא רובין פואמה שבכותרתה נכתב "Under the Bridge", ומיד גילה עניין במילים הנוגעות. כאשר הציע רובין להציג את השיר לשאר חברי הלהקה, התנגד קידיס בטענה כי השיר אמוציונלי מדי לדעתו, ולפי כך לא יתאים לסגנונה של הלהקה. בפגישה עם הלהקה, שר קידיס את השיר מול חבריו, ואלו ניגשו ישר אל כלי הנגינה במטרה למצוא לה את הקצב והליווי שיתאים. פרושיאנטה בחר את האקורדים בפתיחה כדי לאזן את האופי הדיכאוני של השיר. "המוח שלי תפס את השיר כממש עצוב" אמר בראיון, "אז חשבתי שאם המילים כה עצובות כדאי שאכתוב אקורדים קצת יותר שמחים".

מילות השיר והמשמעות

קידיס כתב את רוב מילות השיר בתקופה בה הרגיש מוטרד ומרוקן נפשית. הוא היה נקי מסמים למשך 3 שנים והרגיש כי הפיכחות הרחיקה אותו מחברי להקתו. במשך עבודת הלהקה על האלבום Blood Sugar Sex Magik, פרושיאנטה ופלי עישנו מריחואנה לעיתים קרובות יחד, תוך התעלמות מודעת מקידיס, אשר ניסה לשמור על פיכחותו. בעקבות אירוע זה, קידיס הרגיש כי פרושיאנטה "כבר לא היה בעולמו [של קידיס]". בנסיעה הביתה לאחר חזרה באפריל 1991, קידיס חש ברגשות חדים של אבדן; חבריו הטובים ביותר, פלי ופרושיאנטה, נטשו אותו בצורה מסוימת. תחושת העצבות שתפסה אותו גרמה לו להיזכר בתקופת ההתמכרות להרואין וקוקאין, שקרתה במהלך יחסיו עם חברתו לשעבר איון סקיי. הדחייה שקידיס הרגיש, יחס עם הזיכרונות מהשימוש בסמים, הובילו לרגשות מעורבלים של מצוקה: "הבדידות שהרגשתי עוררו זיכרונות מהזמן שביליתי עם איון וכמה שהבחורה הזאת הייתה מוכנה להעניק לי את כל אהבתה, ובמקום לאמץ את זה, הייתי בעיר התחתית עם גאנגסטרים מזריק ספידבולים מתחת לגשר".
רגשות הזרות שהרגיש קידיס מחבריי להקתו הובילו אותו לחשוב כי העיר לוס אנג'לס, הייתה ידידתו היחידה; "הרגשתי חיבור רוחני ביני לבין העיר שלי. ביליתי זמן כה רב בשוטטות ברחובות לוס אנג'לס וטיפוס בין גבעות הוליווד, עד שהרגשתי כאילו ישנה ישות לא אנושית, כמו מין רוח, הנמצאת בעיר ושומרת עליי כל הזמן". השורות Sometimes I feel like / My only friend / Is the city I live in / The City of Angels / Lonely as I am / Together we cry" מראות קישור ישיר לתחושת הבדידות של קידיס. למרות רגשות אלו, קידיס האמין כי חייו טובים יותר ללא הסמים, כפי שאמר בראיון למגזין הרולינג סטון: "לא משנה כמה עצוב או בודד הייתי, הדברים היו פי מיליון אחוז טובים יותר מאשר שהיו לפני שנתיים כשהייתי משתמש בסמים. אין השוואה". הרעיון האופטימי הוליד את פזמון השיר: "I don't ever want to feel / Like I did that day / Take me to 
the place I love", המקום שהוא אוהב, כפי שצוין בשורה האחרונה, הוא בעצם המקום בו נמצאים חבריי להקתו, חבריו ומשפחתו.
אחד מהבתים הבולטים ביותר בשיר עוסק בהשפעות ההרסניות של הסמים על חייו של קידיס, ובמיוחד על הרס מערכות היחסים שהיו לו. בהתבססות על אחת החוויות של קידיס מן העבר, הבית של "Under the Bridge" מציג את מאמצו להתקבל לתוך טריטוריה של כנופיה מתחת לגשר במטרה לקנות סמים. קידיס נאלץ להעמיד פנים שאחותו של אחד מחברי הכנופיה היא למעשה ארוסתו, דבר שאמר כדי שיאפשרו לו להיכנס. אף על פי שהצליח לרכוש את הסם, קידיס החשיב את הרגע ההוא כאחד הרגעים הקשים בחייו, כיוון שהחוויה מראה את הרמה אליה היה מסוגל לשקוע כדי להאכיל את התמכרותו. בגלל אירוע זה, הסולן מסרב לחשוף את מיקום הגשר, אף על פי שציין כי הוא ממוקם בעיר התחתית בלוס אנג'לס. תוך חשיפת רמזים במספר ראיונות ובאוטוביוגרפיה שלו Scar Tissue, הכותב מארק האסקל סמית' הסיק כי הגשר שהיווה את ההשראה לכתיבת השיר נמצא בעיר, בפארק בשם "פארק מקארתור".
מיקום אפשרי אחר כולל את תעלת בלמונט, הממוקמת כקילומטר ממקארת'ור פארק, וכפי שצוין לאחרונה, גם את הגשר החוצה את רחוב "הובר" (Hoover st.) בקרבת העיר התחתית.

מוזיקה וקומפוזיציה

"Under the Bridge" מבוצע במשקל של 4/4 בסולם לה מז'ור, אחרי שיפטינג (שינוי סולם ללא מודולציה) ממי מז'ור אחרי הבית הראשון. השיר מהווה תפנית חשובה בסגנונו המוזיקלי של קידיס, אשר בילה את רוב קריירת המוזיקה שלו בשירה מהירה, בגלל יכולתו המוגבלת לשיר צלילים גבוהים. השיר מתחיל בפתיחה במהירות איטית- בינונית על הגיטרה, אותה מנגן פרושיאנטה, כפי שמסר בראיון: "הנגינה התבססה מאוד על השיר "Little Wings" של ג'ימי הנדריקס משנת 1967. ברגע בו קידיס מתחיל לשיר את הבית הראשון, נגינת הגיטרה הופכת נמרצת יותר עד הגעתה לאקורד המתמשך Emaj7 (מי מז'ור עם דרגה שביעית מוגבהת), אקורד זה גורם למין 'השהייה' של הזרימה; השהייה זו מופרת עם נגינתו של המתופף צ'אד סמית' על מצילת היי-האט סגורה בטמפו בינוני- מהיר. פרושיאנטה לקח את הרעיון לאקורד Emaj7 מהגיטריסט הבריטי מארק בולאן, המנגן בלהקת הגלאם רוק הנקראת טי רקס (להקה), מהשיר "Rip Off", מתוך האלבום "Electric Warrior", כפי שציין פרושיאנטה.
השיר ממשיך בבית נוסף ואחריו פזמון, בו נכנסת גיטרת הבס, בנגינתו של פלי. אחרי הבית הבא מנוגן בשנית אקורד Emaj7 המביא לאותה השהייה כמו זו שלאחר הבית הראשון, מלבד שהפעם מלווה האקורד בנגינת התופים והבס. הפזמון השני מוביל לבית מסוג שונה מהקודמים לו, בו צ'אד סמית' מתחיל לנגן על התופים, ומאוחר יותר מצטרפת מקהלה, שממשיכה לשיר עד הסוף בליווי הבס והגיטרה בלבד.

יציאת השיר והביקורות

הסינגל הראשון מתוך האלבום "Blood Sugar Sex Magik" היה "Give It Away" אשר הגיע למקום הראשון במצעד השירים "Modern Rock Tracks" של בילבורד בשלהי שנת 1991. חברי הלהקה לא ציפו ש-"Under the Bridge" יהיה סינגל כה מוצלח, אך ראו בו את הפוטנציאל השיווקי. תאגיד ההקלטות "האחים וורנר" שלח נציגי חברה לאחת ההופעות של הלהקה, כדי "להחליט איזה שיר יהיה הסינגל הבא. כאשר פרושיאנטה החל לנגן את "Under the Bridge" קידיס פספס את רגע כניסתו לשירה, והקהל כולו החל לשיר את השיר במקומו. קידיס היה "נבוך שדפקתי את השיר מול החבר'ה של וורנר [...] אני מתנצל שדפקתי הכל, אך הנציגים אמרו 'דפקת הכל? אתה צוחק עלינו? כשכל ילד מהקהל מתחיל לשיר את השיר, זה סינגל בשבילנו'".
"Under the Bridge" הפך לסינגל השני מהאלבום באוקטובר 1991; הסינגל כיכב כ-26 שבועות (בהצטברות) ברשימת ה"בילבורד הוט 100", וטיפס למקום השני, מאחורי השיר "Jump" של Kris Kross. לסינגל ניתן פלאטינום מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. הביקורות על השיר "Under the Bridge" היו חיוביות באופן גלובלי. טום מון מהמגזין "רולינג סטון" הרגיש כי השיר "חשף ממדים חדשים. מחלקת הקצב מראה סקרנות גוברת במרקמים והניואנסים האפשריים באולפן". בן דיפיאטרו מה"ריצ'מונד טיימס-דיספאץ'" שיבח את האלבום כשלם, אך בראש ובראשונה התרשם מהיכולת של הצ'ילי פפרס לצאת לצאת מסגנונה האחיד של ההארד רוק, ולהוסיף גם קטעים אטיים ורגועים יותר: "ישנם עדיין קטעים רבים של פאנק שאפשר לזוז מהם, אך הקטעים הטובים ביותר הם האטיים יותר, כמו השיר 'Under the Bridge'"."Under the Bridge" נכנס להרבה רשימות בדוגמת "...השירים הטובים ביותר". בשנת 2002 מגזין המוזיקה Kerrang! דירג את השיר במקום השישי ברשימתם "100 Greatest Singles of All Time". המגזין "Q" דירג את השיר במקום ה-180 ברשימתם "1001 Best Songs, Ever". המגזין "לייף" כלל את "Under the Bridge" בלקט "40 Years of Rock & Roll, 5 Songs Per Year 1952–1991", כשהשנה הייתה 1991.
בנוסף, השיר הגיע למקום ה-15 ברשימת "100 השירים הגדולים של שנות ה-90" של ערוץ VH1. "רולינג סטון" וMTV ערכו רשימה של "100 שירי הפופ הגדולים ביותר מאז הביטלס" בשנת 2000, עם השיר "Under the Bridge" במקום ה-54. כמו כן דורג השיר במקום ה-98 
ברשימת ה-"100 Greatest Guitar Songs of All Time" של מגזין ה"Rolling Stone".

וידאו קליפ

הווידאו קליפ לשיר "Under the Bridge" בוים על ידי גאס ואן סנט, שצילם ותיעד את חברי הלהקה כששהו בחברת ההקלטות "The Mansion". בנוסף, הוא סיפק את האומנות לגב האלבום "Blood Sugar Sex Magik". ואן נסט הכיר את הבסיסט פלי דרך תפקידו בסרט "איידהו שלי". חברי הלהקה חלקו כבוד לואן סנט הן כאדם והן כאומן, והיו במצב רוח מרומם כאשר הסכים לביים את הקליפ לשיר "Under the Bridge". פלי מסר על הווידאו כי "זה הדבר שבאמת גרם ללהקה לפרוץ את מחסומי המיינסטרים האמריקאי ותרבות הפופ הכלל עולמית".
הסרטון צולם ברחובות לוס אנג'לס, ובאולפנים לשלב עריכת הסאונד. הסרטון מתחיל עם פרושיאנטה עומד לבדו על פדסטל כשלובש חולצת צווארון עם פסי אדום-לבן, מכנסי חאקי חומים, נעליים חומות, וכובע צ'ולו. הוא מנגן על מודל טורקיז 1966 של פנדר ג'אגואר, ומאחוריו רקע של מדבר ושמיים מעוננים הפוכים. צילו מוקרן על הצד השמאלי בו הוא עומד. את הבגדים שלב באותו היום, בחרה חברתו של פרושיאנטה באותה התקופה, טוני אוסוולד. פרושיאנטה זוכר את תגובתו של ואן סנט למראהו: "כאשר הגעתי לאולפן, גאס ואן סנט רק בהה בי 
ולאחר מכן אמר 'אלוהים! אני כל כך שמח שחבשת את הכובע הזה. אני כל כך שמח שלבשת את החולצה הזו. הו! המכנסיים האלה נהדרים אני כל כך שמח שלבשת אותם'". סרטון זה מסמן מעבר עיקרי בהתנהגותו של פרושיאנטה מול המצלמה; הוא חדל מהקפיצות הלהוטות שנהג לעשות בוידאו קליפים קודמים.
כשקידיס מתחיל לשיר הוא נראה שטוף תחת אור סגול עם כוכבי פלואורסצנט ברקע, מוקפים בעננים. כשהמצלמה מתקרבת, תמונה של עירו של ואן סנט, פורטלנד מוטבעת במסך בסופראימפוזיציה מסנטרו של קידיס מטה. פלי והמתופף צ'אד סמית' נראים בתמונה כשמתחילים לנגן בכליהם. ואן סנט ביקש כי הסופראימפוזיציה תהווה מוטיב מרכזי בסרטון; הרעיון הגיע מפרויקט עליו עבד עם הסופר ויליאם ס. בורוז. הסצנות באולפן משולבות עם סצנות המראות את קידיס הולך ברחובות לוס אנג'לס, כשלובש חולצת טי-שירט לבנה ועליה מודפס "To Hell And Back"; כשהולך, המצלמה מתמקדת באנשים שונים מהרחוב. ניתן לראות, בנקודות שונות בסרטון, את קידיס עומד לצד תעלת בלמונט לפני סגירתה. צילומים אלו, לפי קידיס, היו הכרחיים; הוא הרגיש כי צילומי הסטודיו לבדם אינם יספיקו כדי להעביר את התחושות שביקש להעביר: "בפעם הראשונה שצילמנו את הווידאו הכל צולם בסטודיו, ולא נראה כי כל מה שציפינו לצלם נראה בתוצר הסופי, היה צריך עוד; מה שהיה צריך זה שילוב עם צילומי חוץ, בסגנון רחובות-לוס-אנג'לס". לקראת הסוף, קידיס נראה כשרץ לאורך נהר לוס אנג'לס ב-Slow Motion; הרקע הוא צילום של פצצה גרעינית מתפוצצת. הסרטון נגמר במספר תמונות של הלהקה, במעבר סופראימפוזיציה, שלאחריהן נראה פרושיאנטה מנגן לבדו על פדסטל- כאשר הפעם, במקום שמיים ועננים, נראה תצלום הפוך של גלי ים.
MTV הציב את הווידאו קליפ של "Under the Bridge" על הכוונת; בטקס הVMA של MTV בשנת 1992, הצ'ילי פפרס הובילו את המועמדויות, ונכללו בקטגוריות "הסרטון הטוב ביותר", "הקבוצה הטובה ביותר", וכמו כן "הבימוי הטוב ביותר". הלהקה זכתה עבור "Under the Bridge" בקטגוריות "פריצת השנה" ו-"סרטון בחירת הקהל"; הסרטון של הלהקה לשיר "Give It Away" זכה בקטגוריה "הבימוי אמנותי השנה בקליפ". בנוסף על אלו, הסרטון דורג במקום ה-8 בסקר קוראים של העיתון שיקגו טריביון, בשם "The Best and Worst of '92".

הופעות חיות

הצלחתו הרחבה של השיר הפכה אותו לנכס צאן ברזל ברפרטואר ההופעות החיות. שלא כמו שירים אחרים של הלהקה, "Under the Bridge" אינו מבוצע בסטייה מאיך שהוקלט באלבום, ומלבד ביצועים אקוסטיים, שומר על אופיו המקורי כפי שנשמע באלבום Blood Sugar Sex Magik. קידיס, לעומת זאת, ידוע לשמצה במגבלות המנעד של קולו, והיכולת הלקויה להגיע לצלילים גבוהים בהופעות חיות. הסולן ציין כי לעיתים הוא שוכח מילים בבתים או מארגן אותן מחדש. לכן, השיר סבל לעיתים קרובות ממגבלותיו של קידיס בתחום השירה. אחרי שיצא כסינגל בשנת 1992, השיר נכלל כמעט בכל הופעות הלהקה; פרושיאנטה, לעומת זאת, החל להזניח את נגינתו בשיר ואהדתו אל הפופולריות שלו, ולעיתים ניגן פתיחות מסורבלות שבלבלו את קידיס בכוונה. דוגמה לכך קרתה במהלך תוכנית הלילה הפופולרית סאטרדיי נייט לייב ב-22 בפברואר 1992. קידיס אמר כי המהלך "הרגיש כאילו נדקרתי בגב ונתליתי לייבוש מול כל אמריקה, בזמן שפרושיאנטה היה בפינה החשוכה, מנגן ניסויים דיסוננטיים לא מכוונים." הגיטריסט השתמש בפדאל דיסטורשיין לבית הסוגר, וצרח אל תוך המיקרופון בזמן שסיפק קולות רקע שונים לחלוטין משתכננה הלהקה. למרות כל אלו, מכירות האלבום טיפסו אל השיא לאחר הופעה זו.
בתקופות מסוימות, גם קידיס נטש את השיר, בייחוד כשהרגיש ניתוק רגעי מן המילים. בשנים האחרונות, לעומת זאת, קידיס חש רצון מחודש לביצוע השיר: "אף על פי שהיו פעמים בהן עברתי הלאה מהשיר הזה, כעת אני מגלה אותו מחדש ומרגיש קרוב אליו, ואני מרגיש כי הוא עדיין מחזיק בכוח, חיים ומטרה שהיו לו כשיר." פרושיאנטה מרגיש כי גמישות השיר היא זו שתרמה להצלחתו: "ברוב הזמן זה הוא המרכיב של להיט; אתה יכול לשמוע אותו שוב ושוב בלי שיאבד את המשמעות, אך אתה כן עובר דרך מספר מחזורי הבנה." פלי מאמין כי הסיבה שהשיר זכה לתחייה בסיבה לביצועו, בעיקר בזכות חזרתו של פרושיאנטה ללהקה משנת 1998–2009 לאחר שפרש ב-1992. פלי האמין כי היה זה הכרחי להפגיש את כל ארבעת חברי הלהקה יחד, בשביל לבצע את הלהיט אותו כתבו באותו הרכב בדיוק. השיר "Under the Bridge" נוגן בפסטיבל וודסטוק 1999, בו כיכבו הרד הוט צ'ילי פפרס. אלה ניגנו כהופעת הסגירה המרכזית. ניסיונות לפזר בין הקהל נרות שיודלקו במהלך השיר סוכלו. הקהל, שכבר החל להתפזר מחוסר סבלנות, יצר מדורה מקומית במקום הנרות. מיד לאחר מכן, מספר אנשים מהקהל החלו לתקוף באלימות לאחר שמספר נשים שביצעו ריקוד "פוגו" ו"קפיצת קהל", נאנסו בפרהסיה, ורכושם של אנשים מהקהל הוחרם.
הופעות בולטות אחרות היו בטירת סליין באוגוסט 2003, מול 80,000 איש, ובשנת 2004 בהייד פארק בלונדון, הוערך כי לאורך 3 ימים נאספו 250,000 איש לצפות בהופעה. זאת הוקלטה, ושוחררה כאלבום ההופעות החיות הראשון של הלהקה, האירוע הפך לבעל אחת ההופעות המכניסות ביותר למרכז הופעות אחד, עם הכנסות כוללות של 17.1 מיליון דולר.

גרסאות כיסוי

השיר "Under the Bridge" זכה לגרסאות כיסוי רבות מאז יציאתו בשנת 1992. השיר בוצע ככיסוי לראשונה בשנת 1994 על ידי הא-קפלה "The Flying Pickets" מאלבומם The Original Flying Pickets: Volume 1. זמר הג'אז הידוע פרנק בנט 
ביצע את השיר תוך היתוך של אלמנטים של ביג בנד וביבופ, כחלק מאלבומו Five O'Clock Shadow משנת 1996.
אמן היפ הופ מוס דף כלל את הבית הראשון מהשיר "Under the Bridge" בשירו "Brooklyn", באלבום משנת 1999 Black on Both Sides. מוס דף, שינה במילים את השורה "the city I live in, the City of Angels" המתייחסת לעיר לוס אנג'לס, למילים "the city I live in is beautiful Brooklyn," כדי שיתאימו לכוונת השיר. טוני האדלי ביצע את השיר באלבומו משנת 1995 Obsession. התזמורת הפילהרמונית המלכותית של בריטניה, ביצעה עיבוד תזמורתי לשיר "Under the Bridge" במספר הופעות בהן ביצעו באופן קלאסי שירי רוק.
להקת ההיפ-הופ האלטרנטיבי ג'ים קלאס הירוז ביצעו את השיר "Under the Bridge" באלבום משנת 2006 Punk Goes '90s, אלבום שקיבץ להיטים פופולריים משנות ה-90' ובוצעו בידי אמנים עכשוויים שונים. ג'ים קלאס הירוז המשיכו לבצע את השיר בסיבובי ההופעות החיות שלהם; הסולן טרווי מקוי אמר "זה שיר חסר תקופה. זה אחד מהשירים האלה שאתה שומע ואומר 'לעזאזל! איך השיר הזה יצא רק עכשיו?'" גרסת הכיסוי המוצלחת ביותר לשיר "Under the Bridge" יצאה בשנת 1998 בידי להקת הפופ הבריטית/קנדית אול סיינטס והגיע למקום ראשון בבריטניה. גרסה זו הוציאה את הבית האחרון שמילותיו מדסקסות על שימוש בסמים. אולם, חברי להקת הצ'ילי פפרס, לא היו מרוצים מגרסה זו; קידיס הרגיש כי גרסת הכיסוי איבדה מטעמה, 
ויחד עם 'הדחת' הבית האחרון, אבדה המשמעות האישית אליה קידיס התכוון.