google/wiki40b huggingface dataset:
שניאור קוטלר

תולדותיו

נולד בסלוצק לחנה פרל בתו של הרב איסר זלמן מלצר, רב העיר וראש הישיבה המקומית, ולרב אהרן קוטלר, שהיה ר"מ בישיבה. בהיותו בן 23 התארס בקובנה לרישל בתו של הרב אריה מלכיאל פרידמן. שתי אחיותיה נישאו לרב חיים סרנא ולרב יעקב יהושע וולפא.
עקב המלחמה שפרצה באותה תקופה נמלט מליטא לארץ ישראל, ללמוד בישיבת חברון. הוא נשאר שבע שנים בארץ ישראל, למד עם סבו, הרב איסר זלמן מלצר, שהיה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים, והרב יצחק זאב סולובייצ'יק מבריסק. ארוסתו רישל הגיעה לשנחאי. לאחר שקיבלו הפליטים בשנגחאי אשרות לארצות הברית, הגיעה לשם גם רישל ושם נערכה חתונת בני הזוג.
הרב קוטלר כיהן כראש ישיבת לייקווד לאחר מות אביו בשנת תשכ"ג ועד שנפטר בג' בתמוז תשמ"ב. בתקופתו גדל מספר התלמידים בישיבה מ-120 ל-1,000. הוא שלח מתלמידיו שיפתחו כוללים ויעמדו בראשם בכל רחבי ארצות הברית: בניו יורק, שיקגו, מיאמי, בוסטון, לוס אנג'לס פילדלפיה ועוד; וכן בקנדה ובאוסטרליה.
שאיפתו הייתה שבאותה שעה ילמדו בישיבה את רוב מקצועות הש"ס, ולשם כך ייסד תוכנית לימוד מיוחדת בישיבת לייקווד שבה כל קבוצה לומדת נושא אחר, ואף אירגן הדפסת ביטאון בשם "נהוראי" לפרסום הגיגים ומאמרים תורניים למען יוכלו להעלות את כל הנושאים על הכתב. 
היה חבר במועצת גדולי התורה בארצות הברית, פעיל בהגירת יהודי איראן לארצות הברית. 
לאחר פטירתו נתמנה בנו, הרב אריה מלכיאל קוטלר, לכהן כראש הישיבה, יחד עם חתנו הרב דוד שוסטאל, ואחייניו, הרב ירוחם אולשין והרב ישראל ניומאן.
אדם טל

ילדותו ונעוריו

אדם טל נולד בפולין, ועלה לישראל בגיל 18. אחרי שהשתחרר משירות בנח"ל, החל למלא שורה של תפקידים ציבוריים במסגרת פעילותו במפא"י, בהם יו"ר מועצת הפועלים בנצרת עילית ועוזרו של השר פנחס ספיר.

הקמת כרמיאל

בשנת 1963, במסגרת מדיניות הממשלה לייהוד הגליל, נשלח טל על ידי השר ספיר לעמוד בראש צוות ההקמה של כרמיאל. במסגרת תפקידו דאג לכל הנושאים הטכניים בבינויה. הקמתה של העיר היוותה למעשה חלק מתוכנית, שמטרתה הייתה קטיעת רצף התיישבות ערבי בגליל התחתון. מיקומה של העיר נבחר מתוך כוונה ליצור קשר התיישבותי יהודי בסמוך לכביש עכו - צפת, הכביש העיקרי המחבר את מרכז הארץ עם יישובי הגליל העליון ואצבע הגליל.
במהלך הקמת כרמיאל הופקעו אדמות רבות בבעלות ערבית. לימים סיפר טל כי התעקש בפני הממשלה כי התושבים מהם הופקעה האדמה יפוצו, למרות התנגדות בה נתקל בתוך מפא"י. בכך היה מבין הגורמים שיצרו את תקדים מתן הפיצויים כנגד הפקעת אדמות. עם זאת, רבים מערביי ישראל רואים בכרמיאל סמל לעוול היסטורי.
כמו כן, טל נהג לספר כיצד סימן על המפה בעיגול אזור שלם על המפה, והכריז: "השטח הזה - רק לתרבות וספורט", זאת למגינת לבם של שמרני מפא"י, שראו בכך בזבוז של שטח אדמה. כיום משמש השטח את התיאטרון הפתוח, מגרשי הטניס, מגרש הגלגיליות ואולם הספורט, ובנוסף הוא משמש מתחם פסטיבל המחולות בכרמיאל.

המעבר לנגב

בשנות ה-70 עזב טל את כרמיאל ועבר לנגב, שם ניהל את חברת שיכון עובדים והיה יו"ר קבוצת הכדורגל של הפועל באר שבע בשנים 1976-1975, שתי העונות בהן זכתה הקבוצה באליפות המדינה בכדורגל. כמו כן, הוא פעל בהתנדבות כיו"ר קרן המחקרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

השנים האחרונות

בשלושת העשורים האחרונים עסק טל בעריכת דין. בשנת 2002 עבר להתגורר באשדוד, ובשנה האחרונה שימש בתפקיד יו"ר הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה זמורה, החולשת על חמישה יישובים באזור השפלה: בני עי"ש, גדרה, גן יבנה, מזכרת בתיה וקריית עקרון.
בשנת 2010 הלך טל לעולמו, כתוצאה ממחלת הסרטן. טל הותיר אחריו בת זוג, שני ילדים ושישה נכדים.
אנסטסיוס הרביעי

ביוגרפיה

דלה סוברה נולד בשנת 1073 ברומא, והיה בנו של בנדיקטוס דלה סוברה, ממשפחת דמטרי, אשר היה פקיד חילוני. הוא מונה על ידי האפיפיור פסקליס השני לקרדינל לא יאוחר מ-1114. בשנת 1127 או 1128 האפיפיור הונוריוס השני מינה אותו לראש המסדר הפרנציסקני בסבינה. הוא השתתף בבחירות האפיפיור הכפולות בשנת 1130, והיה אחד המתנגדים הנחושים ביותר לאנטי-אפיפיור אנקלטוס השני, וכאשר האפיפיור אינוקנטיוס השני נמלט צרפת, הוא הותיר אחריו את דלה סוברה כנציגו באיטליה. בעת בחירתו לאפיפיור ביולי 1153 הוא היה דיקן מועצת הקרדינלים וכנראה החבר המבוגר ביותר של המועצה.
במהלך תקופת שלטונו הקצרה הוא מילא את תפקידו של עושה שלום; הוא התפייס עם הקיסר פרידריך הראשון בשאלה הקש של מינוי "ארכיבישוף מגדבורג" וסיים את המריבה הארוכה, שהשתררה בין ארבעה מבכירי הכנסייה, על מינויו של ויליאם פיצהרברט (הידוע בכינויו ויליאם הקדוש מיורק) לארכיבישוף יורק על ידי שליחתו לפליום למרות ההתנגדות המתמשכת של המסדר הציסטרציאני החזק. האפיפיור אנסטסיוס הרביעי נפטר ב-3 בדצמבר 1154, ובמקומו נבחר הקרדינל ניקולאס מאלבנו כאפיפיור אדריאנוס הרביעי.
הרחבת גלואה

הרחבת גלואה היא הרחבה נורמלית וספרבילית של שדות. הרחבות כאלו הן אבן הפינה של תורת גלואה, לא רק מכיוון שזה גורר מספר תוצאות שונות אלא גם מכיוון שהרחבות גלואה מקיימות את המשפט היסודי של תורת גלואה.
תוצאה של אמיל ארטין מאפשרת לבנות הרחבת גלואה בקלות: עבור שדה L, נסמן ב-G חבורה כלשהי של אוטומורפיזמים של L. עבור K שדה השבת של G, מתקיים ש-L/K הרחבת גלואה.
כל הרחבת שדות ספרבילית אפשר להמשיך להרחבת גלואה, הנקראת סְגור גלואה של ההרחבה המקורית.

דוגמאות.

1. כל הרחבה ריבועית ספרבילית היא נורמלית, ולכן גלואה.
2. נסמן ב- את השורש הרביעי של 2. השדה אינו הרחבת גלואה של , משום שההרחבה אינה נורמלית:  הוא שורש של הפולינום , שהוא אי-פריק (לפי קריטריון אייזנשטיין) אבל השורש  אינו שייך ל-K. לעומת זאת, L הוא הרחבת גלואה של שדה הביניים . סגור גלואה של ההרחבה מתקבל מצירוף כל השורשים של הפולינום המינימלי ל-, ושווה משום כך ל- . זוהי הרחבה מממד 8, שחבורת גלואה שלה היא החבורה הדיהדרלית מאותו סדר.

הכללה להרחבות של חוגים

בתורת החוגים הקומוטטיביים, הרחבה S של חוג R, יחד עם חבורה G של אוטומורפיזמים של S, נקראת הרחבת גלואה של R אם S מודול פרויקטיבי מעל R, תת-החוג האינווריאנטי תחת G הוא R, ולכל אידמפוטנט e של S פעולת G נאמנה על Se (כלומר לכל  קיים  כך ש-). הרחבת שדות K/F היא הרחבת גלואה של חוגים אם ורק אם היא הרחבת גלואה של שדות. באופן כללי יותר, לכל הרחבת גלואה K/F, המכפלה הישרה היא הרחבת גלואה של F ביחס לחבורת אוטומורפיזמים הנוצרת על ידי שיכון אלכסוני של ופעולה טרנזיטיבית רגולרית על העותקים של K. לדוגמה, אם R תחום שלמות, הרחבת גלואה הנוצרת על ידי איבר אחד היא תמיד מהצורה כאשר הפולינום f פולינום מתוקן והדיסקרימיננטה שלו היא איבר הפיך של R. בפרט, ההרחבה היחידה מדרגה 2 של חוג השלמים היא .
אנה בלנדיאנה

אנה בלנדיאנה, (נכתב גם: בלאנדיאנה, ברומנית Ana Blandiana, (נולדה ב-25 במרץ 1942) היא משוררת רומניה.
אנה בלנדיאנה הוא שם העט של אוטיליה ולריה קומאן. המשוררת קראה לעצמה "בלנדיאנה" - על שם כפר הולדתם של הוריה. היא עצמה נולדה בשנת 1942 בעיר טימישוארה בדרום-מערב רומניה. מפעלה הספרותי של אנה בלאנדיאנה מונה כ-16 קובצי שירה, 6 כרכי מאמרים וביקורת ו-4 ספרי סיפורת. היא נדפסה ברומניה בהוצאות הספרים החשובות. כן תורגמה ללשונות רבות, ובהן: הונגרית, פולנית, בולגרית, עברית, רוסית, אנגלית, אסטונית, ליטאית, שוודית, נורווגית, צרפתית, סרבית, הולנדית, סלובנית, אלבנית, מקדונית, ליטאית, איטלקית, פורטוגזית וסינית.
אנה בלנדיאנה הופיעה בארץ, בפסטיבל המשוררים בירושלים, בשנת 2006.
פיגר אולימפיה

פיגר אולימפיה (באנגלית: Figure Olympia) היא תחרות תזונה לנשים הנערכת כל שנה כחלק מתחרות מר אולימפיה על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). התחרות נערכה לראשונה בשנת 2003. דוואנה מדינה זכתה במרבית התארים עם 3, אחריה לני לין עם 2. מדינה ולין הן למעשה 2 הזוכות היחידות בתחרות זו.
כיכר ונדום

כיכר וַנְדוֹם (בצרפתית: place Vendôme) היא כיכר אופיינית לסגנון האורבניסטי הקלסי הצרפתי, שנמצאת ברובע הראשון של פריז, מצפון לגני טווילרי וממזרח לכנסיית המדלן. הכיכר נותרה עד היום בצורתה המקורית. במרכז הכיכר ניצב עמוד ונדום (colonne Vendôme); עמוד ברונזה בן 44 מטרים, שעוצב בסגנון עמוד טראיאנוס ברומא ובראשו פסל של נפוליאון בלבוש קיסר רומאי, והוצב במקום בידי הקיסר הצרפתי לזכר ניצחונו בקרב אוסטרליץ. 
אדריכל הכיכר הוא ז'יל ארדוּאַן-מַנְסַר, שהגה בשנת 1699 תוכנית עירונית מוקפדת שהייתה אמורה להתאים לבעלי הבתים באזור. חזיתות הבתים שסביב הכיכר נבנו בין השנים 1686–1720, וחלק גדול מהחזיתות סווג כאנדרטה לאומית. הכיכר קיבלה את השם "כיכר ונדום" במאה ה-17, על שם אוטל ונדום שניצב במקום. לפניכן נקרא המקום כיכר לואי הגדול (place Louis le Grand), ולפניכן כיכר קונקט (place des Conquêtes). בזמן המהפכה הצרפתית הוענק לכיכר השם כיכר פיק (place des Piques). בתקופת הקומונה הפריזאית, ב-1871, נקרא המקום כיכר האינטרנציונל (place Internationale), ובמהלכה נהרס עמוד ונדום על ידי הקומונרים, שראו בו סמל העריצות והמיליטריזם הנפוליואוני. 
בכיכר נמצא משרד המשפטים הצרפתי.

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
בשנת 1677 קבוצה של פסקולנטים, בהם האדריכל ז'יל ארדואן מנסר, העלתה לראשונה את רעיון הקמתה של כיכר ונדום.

הפרויקט בשנת 1685

ב-1685, העלה לבואה (François Michel Le Tellier de Louvois) שוב את הרעיון וקנה את אוטל ונדום ואת מנזר הקפוצ'ינים שנמצאו מצפון לרחוב סנט-אונורה. במקומם הציעו האדריכלים ז'יל ארדואן-מנסר וז'רמן בופרן (Boffrand) לבנות כיכר מלבנית עצומה, פתוחה כולה לרחוב סנט-אונורה, שנועדה לאכלס מבני ציבור גדולים: הספרייה המלכותית, האקדמיות המלכותיות, היכל המטבעה, מלון השגרירים, ועוד.

הפרויקט בשנת 1699

ב-1699 ננטשה התוכנית הציבורית של שנת 1685 לטובת מיזם פרטי. המלך מכר את השטח וחזיתות הבתים, שנבנו לכבוד טקס החנוכה, נהרסו כדי לצמצם את פריסת הכיכר בעשרים מטרים מכל צד. הכיכר החדשה הוקפה בבתי מידות שנבנו מאחורי חזיתות אחידות בתכנונו של ארדואן-מנסר. 
התוכנית הריבועית, בעלת פנים קטומים בפינות, הייתה סגורה עם נתיב אחד שחצה את הכיכר מצפון לדרום, וקישר את רחוב סנט אונורה עם שער מנזר הקפוצ'ינים.

בתקופת המהפכה

בין 1793 ל-1799 קיבלה הכיכר את השם "כיכר פיק" ( place des Piques). ב-13 באוגוסט נופץ פסל הפרש של לואי ה-14. לאחר רצח לואי מישל לפלטייה דה סן-פרז'ו, ב-20 בינואר 1793, שקולו הכריע בעד הוצאתו להורג של המלך לואי ה-16, הוזמן הצייר ז'אק-לואי דויד לארגן את טקס הלוויה.
במרכז הכיכר הוצב סן-פרז'ו עירום ומדמם, עטוף בפיסת בד שחשפה את פצעיו, על מעמד תחת תפאורה בסגנון עתיק, בחתימת ז'אק-לואי דויד.

התפתחויות מאוחרות יותר

עמוד ונדום הוקם בשנת 1810, במקום פסלו המנותץ של לואי ה-14, בידי האדריכלים ז'אק גונדואן וז'אן-בטיסט לפר, כחיקוי לעמוד טראיאנוס שברומא, והורכב כמו מקבילו הרומאי מתבליטים. התבליטים, שפוסלו בידי אטיין ברז'ר, מציגים את המערכה של 1806.
בראש העמוד הוצב פסלו של נפוליאון בונפרטה, שפוסל בידי אנטואן-דני שודה (Antoine-Denis Chaudet). הפסל הוחלף בהעתק שיצר אוגוסט דומו (Auguste Dumont) בשנת 1873, לאחר שהפסל המקורי הופל ונותץ בידי בתקופת הקומונה הפריזאית.
ענבי זעם

עלילת הספר

"ענבי זעם" הוא סיפור השפל הכלכלי הגדול בארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-20, ובעיקר שברונן של משפחות החקלאים האריסים, שעיבדו במשך דורות אדמה שלא הייתה קניינם, בנו עליה את בתיהם, גידלו ומכרו יבולים ושילמו לבעלי הקרקע את חלקם, שנה אחר שנה. במשך השנים האריסים מכרו או שעבדו קרקעות רבות לבנקים כדי לעמוד בתשלומים, וכאשר הגיע השפל, הבנקים הרוויחו פחות, ובנוסף בצורת קשה ("קערת האבק") גזרה סופית את גורל האדמות והאריסים, שעיבדו אותן. הבנקים שלחו צווי פינוי והריסה למתיישבים, טרקטורים באו והרסו את בתיהם וחרשו את שדותיהם, ומשפחות שלמות, לפעמים שלושה וארבעה דורות בכפיפה אחת, יצאו במכוניות רעועות, עמוסות מעבר לקיבולתן, לחפש את מזלם בקליפורניה, המדומה בעיניהם לארץ העושר וההזדמנויות.
באמצעות סיפורם של גיבורי הספר, משפחת ג'ואד, נפרש לפני הקורא סיפורן של רבבות משפחות דומות. סבא וסבתא ג'ואד, זקנים וחולים, מתקשים להבין את הגורל המגרש אותם מן האדמה, שכבשו במאמצים, בגבורה ובהקרבה. אבא ואמא ג'ואד משתדלים להתמודד עם מצב בלתי מובן, אך בלתי נמנע, לשמור את המשפחה מאוחדת ולהתקיים, בכל מחיר. טום ג'ואד, הבן השני, משתחרר מן הכלא (שם ישב על חלקו בקטטה, שיריבו נהרג בה) ערב צאתם לדרך הארוכה מאוקלהומה לקליפורניה. תנאי שחרורו אוסרים עליו לצאת מן המדינה, והוא נאלץ לעבור את הגבול המדיני בהסתר, כדי לא להיפרד ממשפחתו. עם משפחת ג'ואד נמנים גם הבן הבכור, נוח, בחור מוזר, שונה ומרוחק, אל, מתבגר בן 16, שעיקר תשומת לבו בספר היא לשלום המכונית מצד אחד ולבנות מצד שני. הוא מקשיב לטום, אך גם מחפש את דרכו. חבצלת-השרון ובעלה הטרי קוני, זוג צעיר המצפה לילד, ושני הילדים, רותי בת השתים-עשרה ווינפילד בן העשר. לחבורה הזאת מצטרפים גם הדוד ג'ון ומטיף לשעבר - ג'ים קייסי, שאיבד את עדתו ואת אמונתו ובכל זאת סבור, שיוכל לתרום מניסיונו כאשר המוני אדם נודדים חסרי בית ופרנסה בדרכים. 
נדודיה של משפחת ג'ואד בדרכים, ממחנה פליטים אחד לאחר, מכמה ימי עבודת פרך וניצול מחפיר במטע פירות לכמה ימים אחרים של עבודה קשה ונצלנית בשדה כותנה, בניסיון נואש לקיים את נפשם, להרוויח די לקניית מזון ודלק להמשך הדרך, בתקווה המתמדת להתיישב בצורה קבועה ומכובדת בקליפורניה - ארץ החלומות - כל אלה משובצים בין פרקי תיאור כלליים של המתרחש באמריקה בשנים האלה. כפסיפס ענקי משתטחת אמריקה הגדולה, על כבישיה, תחנות הדלק, הפונדקים, המוסכים וחנויות הכל-בו שבדרכיה הכפריות, השדות, המרחבים שאין להם קץ והמדבר הנורא, מדבר המוות, הניצב כמכשול בלתי עביר לכאורה בדרך לקליפורניה. ובתוך כל אלה המוני הנוודים, אנשים פשוטים, קשי יום, שגורשו מבתיהם ואיש אינו דואג להם ואינו מצפה להם אלא כדי להפיק מהם כמה ימי עבודה במינימום השכר האפשרי, שגם אותו אפשר לקצץ בחצי, כי הרי תמיד יבואו נואשים חדשים, שיסכימו לעבוד גם בחצי שכר הרעב הקודם כדי שילדיהם לא יגוועו ברעב לנגד עיניהם. נקודת אור יחידה ביחס השלטונות לעקורים הוא המחנה הממשלתי, הפדרלי, שבניגוד למחנות המדינה השונים מנסה לקיים רמה מסוימת של הגינות, יחס אנושי, ניקיון וכבוד אדם. הנהלת המחנה מונעת ממשטרת המדינה לבוא בשעריו ולהתעלל בדיירים, משתדלת לעזור להם ככל האפשר, ומציגה מופת של אנושיות באוקיינוס של אכזריות, אדישות ואטימות.
תסמונת X שביר

מאפיינים פיזיים

ישנם מאפיינים פיזיים שונים אשר ניתן למצוא אצל בעלי תסמונת ה-X השביר. ביניהם בולט: אפרכסות אוזניים גדולות ובולטות אשר ניתן לראות בעיקר בקרב הגברים הלוקים בתסמונת זו ובקרב כ-75% מהנשים הלוקות בה. בנוסף אצל הגברים ניתן להבחין באשכים גדולים מהנורמה עוד לפני גיל ההתבגרות המינית ולאחריה. היקף הראש גדול מהממוצע ומאורך יותר.
ישנם תסמינים פיזיים נוספים הקשורים לבעיה ברקמות החיבור בגוף. בין היתר ניתן לראות אצלם כף רגל שטוחה, בעיה במסתמי הלב המובילה לבעיות במחזור הדם, דלקות אוזניים כרוניות כתוצאה מבעיות ניקוז בחצוצרות השמע, חריצים וקמטים בגולגולת הנגרמים מהתעבות א-נורמלית של העור בקרקפת, מתיחת האצבעות או האגודל מעבר לנורמה כתוצאה של רקמת חיבור רופפת.
בקרב הנשים הלוקות בתסמונת זו ניתן לראות אצל אחת מתוך שש הפסקה מוקדמת של הוסת, עוד לפני גיל 40.

מאפיינים קוגניטיביים

יותר מ-80% מהלוקים בתסמונת סובלים מעיכוב בהתפתחות הקוגניטיבית. מתבטא בפיגור קל-גבולי בקרב 10%-15% מהגברים הלוקים בה וב-70% מהנשים הלוקות בה. השאר מתפקדים ברמות נמוכות יותר.
כשליש מהלוקים בתסמונת סובלים בנוסף גם מאוטיזם.
דלקות האוזניים החוזרות פוגעות לרוב גם בשמיעה וגורמות לתפקוד שמיעתי לקוי.
גרשם (אורגון)

היסטוריה

האזור בו נמצאת העיר היה במאה ה-19 מקום חנייה לאנשים ברכם מערבה לפורטלנד, והוא נודע בשם קמפגראונד. עם הזמן התפתחה התיישבות קבע באזור. עם הזמן ההתיישבות התפתחה לעיירה ולצורך המסמכים הרשמיים על הקמתה הוצע לקרוא לה גרשם על שמו של וולטר גרשם, מדינאי, משפטן ואיש צבא אמריקאי. גרשם קיבלה מעמד של עיר ב-1905.

תחבורה

העיר נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 84, המקשר בין מדינת יוטה לפורטלנד.
גדי סיסו

ביוגרפיה

גדיאל סיסו נולד בישראל ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. במשטרת ישראל שירת במגוון תפקידי פיקוד. שירת ביחידת העיקוב של מחוז הדרום, שימש ראש מפלג מודיעין בימ"ר מחוז הדרום, עסק בחקירת הרצח של העבריין פנחס בוחבוט והקשרים בין השוטר צחי בן אור למשפחת פריניאן וסנ"צ יורם לוי, שהובילו להתפוצצות פרשת האחים פריניאן. לסיסו נרשמה בגין התנהלותו בפרשה הערה פיקודית. בתפקידו הבא שירת כנספח המשטרה בתאילנד.
ב-2007 מונה למפקדה הראשון של מחלקת הסיגינט המשטרתית באגף החקירות והמודיעין. ב-2013 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה.
ביולי 2016 מונה לסגן ראש אגף החקירות והמודיעין. בדצמבר 2017 הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש האגף במקומו של מני יצחקי.
ביוני 2019 החליט בצעד חריג לבדוק מחדש את פרשת מחמוד קטוסה.
נשוי ואב לשלושה.
גדיאל סיסו הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה, תואר שני בחינוך ותואר LL.B במשפטים.
חישוב

חישוב הוא פעולה השייכת לתחום האריתמטיקה הנעשית לצורך קביעת התוצאה של פעולה על מספרים, כגון ארבע פעולות החשבון (חיבור, חיסור, כפל וחילוק) ופעולות נוספות (העלאה בחזקה, הוצאת שורש, חישוב עצרת ועוד). תוצאתן של פעולות אלה אף היא מספר. ענף המתמטיקה העוסק בכללי החישוב הבסיסיים קרוי אריתמטיקה. ענפים נוספים של המתמטיקה עוסקים בחישובים מורכבים יותר, כגון חישוב ערכו של אינטגרל או חישוב ערכה של דטרמיננטה. 
החישוב נעשה לעיתים כפעולה מופשטת בין מספרים, אך בדרך כלל הוא נעשה לתכלית מעשית, כגון חישוב שכר או חישוב מחיר הפריטים שנקנו בסופרמרקט.
יכולת החישוב נחשבת למיומנות למידה בסיסית.

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
כבר בתקופה הפרהיסטורית, בני האדם החלו להבין את רעיונות המספר והחישוב, כנראה בעקבות הצורך בהגדרת בסיס להכללת עצמים. האדם החל לפתח במוחו דרכים לחישוב יעיל ופשוט, והשתמש באצבעותיו כדי לייצג עצמים ולספור אותם. בתקופה זו חלה נקודת מפנה חשובה, כאשר האדם תפס לראשונה את החישובים שלו כ"מקרים פרטיים" - חלק מאוסף כללים אוניברסליים, שחלים על כל פעולה אריתמטית שיבצע, בכל צורה. בכך החל האדם לתפוס כיצד לחשב בצורה יעילה יותר (כנראה שהבנה זו התקבלה רק כאשר העביר האדם את חישוביו אל אמצעי עזר, כגון ספירת עצמים מוחשיים וכתב).

כלים לחישוב

הכלי הראשון אשר שימש את האדם לצורכי ספירה וחישוב היה עשר אצבעותיו, ישנו יסוד סביר להניח כי זהו גם המקור לשיטה העשרונית. בסביבות המאה ה-3 לפנה"ס עברו מספר תרבויות עתיקות, כמו סין ובבל, להשתמש בחשבונייה, שהקלה רבות על חישוב ארבע פעולות החשבון. סרגל החישוב, שהומצא בסביבות שנת 1620, איפשר פעולות מורכבות יותר. החשבונייה הייתה בשימוש עד המהפכה התעשייתית בערך, שבה החל השימוש במכונת חישוב ובמחשבונים מכניים. דוגמה למחשבון מעין זה הוא הקורטה, מחשבון מכני קטן שהושק ב-1948 והומצא על ידי קורט הרצשטרק. מחשבון זה היה מסוגל לבצע פעולות חיבור, חיסור, כפל, חילוק וכן העלאה בריבוע. 
בימינו, רוב רובן של מכונות החישוב הוא ספרתי. מחשבונים משמשים לביצוע רוב פעולות החישוב, החל ב"מחשבוני כיס" או בתוכנות חישוב המצורפות לטלפונים ניידים המשמשים לרוב לביצוע פעולות פשוטות, המשך ב"מחשבונים מדעיים" או בתוכנות חישוב המצורפות אל מערכת ההפעלה המשמשים לצרך פעילויות מורכבות יותר וכלה במחשבי-על ייעודיים המשמשים לצרכים מורכבים אף יותר, כגון מציאת מספרים ראשוניים גדולים או בדיקת תקפותן של השערות מתמטיות הדורשות חישוב רב.
פיטר רייט

ביוגרפיה

רייט נולד בצ'סטרפילד, אנגליה ולמד באוניברסיטת אוקספורד.
במלחמת העולם השנייה עבד רייט במעבדת המחקר של האדמירליות והתמחה בגילוי צוללות.
ב-1946 מונה לקצין המדע הראשי במעבדה למחקר אלקטרוני של הצי המלכותי.
ב-1949 חזר רייט לשרת באדמירליות כמומחה לתקשורת.
ב-1955 הצטרף רייט ל-MI5 כמדען ראשי, ותפקידו היה לפעול לחשיפת מרגלים סובייטים. בנוסף פעל כקצין קישור ראשי עם גורמים בכירים במודיעין האמריקאי.
ב-1976 פרש רייט מעבודתו ב-MI5 ועבר יחד עם אשתו לגדל כבשים בחווה בטסמניה.
ב-1984 גברה ההתעניינות ציבורית בו לאחר ראיון שנתן ל-BBC על הקריירה שלו ב-MI5, ועל המפקד שלו, רוג'ר הוליס .
ב-1987 פרסם רייט את הספר "לוכד המרגלים" .
מגן (אזור)

מגן (בערבית : مجان, תעתיק מדויק: מג'אן) הוא שמו השומרי הקדום של אזור גאוגרפי בעומאן. חוקרים אחדים מזהים את האזור עם כל שטחה של עומאן, אף על פי שאזורים רבים בעומאן של היום היו עצמאיים שהשתייכו למדינות אחרות, כגון אזור ט'ופאר שהיה שייך לתימן.

מקור השם

השם מגן מורכב משתי מילים בשומרית: המילה מא שפירושה ספינה והמילה גאן שפירושה השלד. משמעות השם, אם כן, היא שלדה של הספינה. האזור נקרא כך כי היה מפורסם בתעשיית הספינות עוד בזמנים קדומים, במיוחד בנמלים הקרובים לג'בל אחדר שבו היו עצים עמידים בפני מים ששימשו לתעשייה זו, ולכן נודע האזור כיצואן ספינות עיקרי באזור מסופוטמיה והמפרץ הפרסי.

כלכלה ומסחר

בנוסף לייצוא הספינות ייבאו תושבי שומר ובחרין את סלעי הדיוריט מאזור מגן, והשתמשו בהם ליצור כלי משקל שונים שהיו חיוניים לתנועת המסחר שהייתה רווחת באזור. כמו כן סיפק אזור מגן את מתכת הנחושת לשומר. בנחושת, שלפני 10,000 שנה הייתה יעילה ונוחה יותר לשימוש ממתכות אחרות, עשו אז שימוש נרחב בארם נהריים, ליצירת כלים. האזור נודע גם בתעשיית הלבונה שבה השתמשו למטרות כישוף ופולחן במקדשים.

שרידים ארכאולוגיים

בשנים האחרונות התגלו באזור מגן, ליד ראש גינז, חלקים מספינות עתיקות שנבנו לפני 5,000 שנים. כמו כן נתגלו מבנים עתיקים מאותה תקופה, ששימשו בין היתר ליצירת ספינות.
מערכת מורשת

במחשבים, מערכת מורשת או מערכת לגאסי (באנגלית: legacy system) היא שיטה, טכנולוגיה, מערכת מחשוב או תוכנה ישנה. מערכת מורשת יכולה עדיין להימצא בשימוש ויכולה גם שלא. אפילו אם המערכת כבר לא נמצאת בשימוש, היא עשויה עדיין להשפיע על הארגון בעקבות התפקיד ההיסטורי שלה. יכול להיות שנתונים היסטוריים לא עברו התאמה לפורמט של המערכת החדשה והם נשמרים במערכת החדשה על ידי שימוש בטבלאות המרה ייעודיות (schema crosswalk), או שהם יכולים להתקיים רק במחסן נתונים. בכל מקרה, לנתונים אלה יכולה להיות השפעה רבה על הבינה העסקית והדיווח המבצעי (operational reporting) בארגון.
מערכת מורשת יכולה להמשיך להיות בשימוש ממגוון סיבות, לעיתים גם זמן רב לאחר סיום תקופת התמיכה של הספק בה - דבר העשוי להוביל לאתגרי תמיכה ותחזוקה. יכול להיות שהמערכת עדיין מספקת את צורכי המשתמש, על אף שכבר קיימות טכנולוגיות או שיטות חדשות ויעילות יותר לביצוע המשימה. יחד עם זאת, ההחלטה לשמור על המערכת הישנה יכולה להיות מושפעת משיקולים כלכליים כגון אתגרים בהחזר השקעות, תלות במפיץ המקורי אשר עלולה לגרור עלויות גבוהות בניסיון לעבור ממנו (vendor lock-in), האתגרים הטבועים בשינויים במבנה של העסק, ומגוון סיבות אחרות שאינן פונקציונליות.

שיפור תוכנות לגאסי

היכן שלא ניתן להחליף מערכות מורשת באמצעות תהליך של הוצאתן משירות תוך שימור הגישה אל הנתונים ההיסטוריים השמורים בהן (application retirement), עדיין אפשר לשפר אותן או לעשות להן "מתיחת פנים". רוב הפיתוח מתמקד בהוספת ממשקים חדשים למערכת מורשת. הטכניקה הנפוצה ביותר היא לספק ממשק משתמש גרפי מבוסס ווב עבור יישומי מיינפריים מבוססי מסוף. דבר זה עשוי לפגוע בפרודוקטיביות של הצוות כתוצאה מזמני תגובה איטיים יותר ושימוש בפעולות מבוססות עכבר שיכולות להיות איטיות יותר. עם זאת, זה בכל זאת נחשב ל"שדרוג", מאחר שסגנון הממשק מוכר וקל לשימוש עבור משתמשים לא מקצועיים. שיטות כאלה לעיתים קרובות כוללות שימוש בתווכה.
הר גראוס

על האתר

האתר הוקם בשנת 1926, והוא אתר הסקי המרכזי של העיר ונקובר.
ההגעה לאתר היא באמצעות קרון רכבל היכול להכיל כ-100 אנשים. בין החודשים מאי לאוקטובר ניתן גם להעפיל רגלית לאתר. אתר יציאת הקרון לאתר הוא בסמוך לאגם קפילנו, בקצה הכביש שלצידו מצוי הגשר התלוי המפורסם.

האתר בחורף

בחודשי החורף, בערך בין החודשים דצמבר למאי האתר משמש כאתר סקי, בעל מספר מסלולים, החל ממסלולים למתחילים (ישנו בית ספר ללימודי גלישה, הן סקי והן סנובורד), ועד מסלולים למקצוענים. האתר נשאר פתוח גם לאחר רדת החשיכה, ומשתמש בפרוז'קטורים בשביל להפיק תאורה הולמת.

האתר בקיץ

במהלך חודשי הקיץ הוא משמש כאתר תיירות בעל מספר אטרקציות דוגמת סיורים, הדרכות, הופעות ואומגה. 
מהאתר ניתן לצאת למספר טיולים, חלקם קצרים בקרבת האתר, וחלקם הם טרקים יותר ארוכים.

עין הרוח

באתר ישנה טורבינת רוח המשמשת גם כמגדל תצפית, שאמורה לספק כרבע מתצרוכת האנרגיה של האתר. הטורבינה בולטת, וניתן להבחין בה מרחבי ונקובר.
דורון שמואלי

ביוגרפיה

שמואלי נולד בישראל והתחנך בבית הספר החקלאי בנהלל על שם חנה מייזל ובבית ספר מאיר שפיה. הוא בן דודה של ציפי לבני.
פעילותו הציבורית החלה כחבר מפלגת צומת ומנכ"ל המפלגה. בעת כהונתו של רפאל איתן כשר החקלאות מונה שמואלי כיועץ בכיר לשר החקלאות וליו"ר המועצה לשיווק פרי הדר.
בבחירות לכנסת ה-14 התמודד שמואלי מטעם המפלגה ושובץ ברשימה המאוחדת ליכוד-גשר-צומת, אך לא נבחר מטעמה. בשנת 1998 הוא מונה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו כמנכ"ל העמותה לאירועי יום העצמאות ה-50. בשלהי אותה שנה הוא הושבע כחבר הכנסת, במקומו של פיני בדש שהתפטר, וכיהן בחודשי כהונתה האחרונים של הכנסת כחבר ועדת הכנסת, ועדת הכלכלה והוועדה לענייני ביקורת המדינה.
בשנת 2001 מונה שמואלי ליועץ לענייני חקלאות לראש הממשלה אריאל שרון.
אחרי תקופת כהונתו בכנסת, הקים יחד עם בני גאון, חברה שעסקה בהפרטת שירותים ברשויות מקומיות - בין היתר בהפעלת שירותי תאורה. החברה התרחבה לתחזוקת גנים ציבוריים ולהפעלת חניונים. יחד עם גאון השקיע שמואלי בחברת "שעשועים וספורט", המקימה מתקני שעשועים בגנים ציבוריים ובגני ילדים. בשנת 2004 עם העברת המפעל (בעת פינוי חבל עזה) מאזור התעשייה ארז לאשקלון. עם עזיבתו של בני גאון את השותפות, חבר אל שמואלי יורם באומן, ומאז ועד שנת 2011 שימש שמואלי כיו"ר פעיל של החברה. החל משנת 2011 משמש שמואלי כמנכ"ל החברה וכמנכ"ל חברת האחות "בית תשתיות ערים" לתחזוקת מתקני משחקים בגני ילדים ובגנים ציבוריים, וכן בחברת אלעד גינון בע"מ. בנוסף לניהול שלוש החברות שבקבוצת "בית רשויות" שבבעלותו, עוסק שמואלי, בוגר תואר במשפטים, גם בעריכת דין.
שמואלי משמש חבר דירקטוריון מכון התקנים הישראלי, יו"ר עמותת ידידי "כפר איזון" וחבר עמותת "בית צבי".