google/wiki40b huggingface dataset:
אבזים

דמוגרפיה

האבזים מתגוררים בעיקר ברוסיה, מצרים וטורקיה (הערכה בין 15,000 ל-50,000) במחוזות סמסון, יוזגט ואדנה ובמישור קייסרי. רוב האבזים בטורקיה משתייכים לשבט אשחרואה, שנלחם באימפריה הרוסית במלחמת הקווקז והובס בקרב קבדה באזור סוצ'י של היום. שבט הטפנטה נלחם יחד עם הרוסים. קבוצות קטנות של אבזים מתגוררים בארמניה ואוקראינה.
האבזים ברוסיה מתגוררים ב-16 אאולים ברפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה, וקבוצה נוספת של אבזים מתגוררת באדיגיה. במפקד אוכלוסין שנערך ברוסיה בשנת 2010 הצהירו כ-43 אלף איש כי הם אבזים (ב-2002 הצהירו כ-38 אלף).

היסטוריה

מוצאם של האבזים הוא בסדזן, מחוז היסטורי בקווקז הגדול  שנמצא כיום בשטח קאראצ'אי-צ'רקסיה. הם קרובי משפחה אתניים של האבחזים והאדיגים. במאות הארבע-עשרה וההחמש-עשרה הם נפרדו מהאבחזים של מחוז הים השחור ועברו לאבזה במישור צפון הקווקז. הם התערבבו באוכלוסייה הצ'רקסית המקומית שעלתה עליהם במספר.
האבזים הושפעו רבות מהסביבה הצ'רקסית. מבחינה חברתית היו האבזים במעמד נמוך יותר מהצ'רקסים, והנסיכים האבזים היו וסאלים של הנסיכים הצ'רקסים. האבזים אימצו את השפה הצ'רקסית כשפה מדוברת נוספת, דבר שהפך אותם לעם דו-לשוני. ההשפעה על השפה הייתה חד-צדדית, מכיוון שאבזית נחשבה לשפת מעמד נחות יותר. זו הסיבה לכך שבשפת האבזים ישנן מילים רבות השאולות מהצ'רקסית.
עקב שיעור נישואי התערובת הגבוה בין האבזים לצ'רקסים, קידמו הנשים הצ'רקסיות שנישאו לאבזים את השפה הצ'רקסית ולימדו את ילדיהם המשותפים צ'רקסית. במהלך השנים התערו האבזים עם שכניהם. 36% מהגברים ו-25% מהנשים נשואים בנישואי תערובת. בעיקר עם הצ'רקסים. מעל למחצית משיעור נישואי התערובת של הצ'רקסים היו לאבזים, ומעל לשני שלישים מנישואי התערובת של האבזים היו לצ'רקסים.
מאוחר יותר, במאות השמונה עשרה והתשע עשרה, התרחשה ההגירה השנייה של האבזים.

הסכסוך הגאורגי-אבחזי

האבזים, הקרובים מאוד מבחינה אתנית לאבחזים, לקחו חלק פעיל בקונפדרציית עמי ההר של הקווקז והשתתפו יחד עם עמי צפון הקווקז האחרים בטבח סוחומי והאירועים האחרים במלחמת אבחזיה בין השנים 1992–1993. במסגרת שאיפתם של האבחזים להיות הרוב באבחזיה, גירשו את הגאורגים מאבחזיה, כולל את המגרלים ממחוז גאלי, שבפועל לא השתתפו במלחמה כנגד האבחזים. בנוסף לכך פעלו האבחזים להשבת הפזורה האבחזית בטורקיה והמזרח התיכון. אולם, מספר המהגרים היה מועט ביותר. תוכנית נוספת שהועלתה הייתה ל"אבחז" את הצ'רקסים והאבזים על ידי שינוי הלאום המופיע בתעודת הזהות שלהם.
גרנט הסלוב

ביוגרפיה

הסלוב נולד בלוס אנג'לס למשפחה יהודית ולמד ב"אוניברסיטת דרום קליפורניה".

משחק

הסלוב התגלה כשחקן קולנוע לראשונה בסוף שנות ה-90 בתפקידים קטנים בסרטים "משפט הנשרים" ו"נהיגה במבחן".
התפרסם לראשונה בשנת 1994 בסרט האקשן המצליח של ג'יימס קמרון "שקרים אמיתיים" בו הופיע בתור פייסיל, סוכן ממשלתי העובד ביחד עם הסוכן הסמוי הארי טאסקר (ארנולד שוורצנגר).
התפקיד פרץ את דרכו של הסלוב להופעות גדולות יותר בעיבוד הקולנועי לספר "קונגו", בו שיחק בתור ריצ'רד העוזר של הזואולוג ד"ר פיטר אליוט ובקומדיות "כבשה שחורה" ו"כלוב הציפורים".
ב-1997 הופיע הסלוב בסרט האסונות "פסגת דנטה" לצידו של פירס ברוסנן, בתפקיד גאולוג בשם גרג.
ב-2001 שיחק בסרט הפעולה התקופתי "מלך העקרבים" בתור ארפיד, גנב הסוסים שמתלווה אל הרוצח השכיר  האכדי מאת'יוס (דוויין ג'ונסון).

בתחום הטכני

הסלוב קטף את רוב ההישגים שלו בקריירה דווקא בתחום הטכני ומחוץ לתחום המשחק.
בשנת 2003 היה שותף להפקת הקומדיה של האחים כהן "אכזריות בלתי נסבלת".
ב-2005 זכה ביחד עם ג'ורג' קלוני בפרס התסריט הטוב ביותר של פסטיבל ונציה על התסריט שכתבו ביחד לדרמה הפוליטית "לילה טוב ובהצלחה", הסלוב אף הופיע בסרט בתפקיד המפיק דון יואיט.
הסלוב וקלוני שגם ביים והופיע בסרט הועמדו בנוסף על עבודתם לשני  פרסי אוסקר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א. בשנת 2006 הקים הסלוב ביחד עם קלוני את חברת ההפקה "Smoke House".
ב-2009 ביים את סרטו הגדול הראשון "גברים שבוהים בעיזים", לתפקידים הראשיים בסרט ליהק את זוכי האוסקר ג'ף ברידג'ס, קווין ספייסי וג'ורג' קלוני שגם היה שותף מלא בהפקת הסרט בצוותא עם הסלוב. ב-2010 הפיק ביחד עם קלוני את המותחן של אנטון קורביין "האמריקאי". ב-2011 בעבודתו הרביעית המשותפת עם גורג' קלוני, הפיק הסלוב וכתב ביחד איתו את סרטו הפוליטי "משחקי שלטון" ובהמשך השניים הפיקו גם את המיני סדרה "מלכוד 22".
בשנת 2012 הפיק הסלוב יחד עם ג'ורג' קלוני ובן אפלק את ארגו, שזכה בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר בשנת 2013.
ג'ו פנטוליאנו

ביוגרפיה

פנטוליאנו נולד בהובוקן, ניו ג'רזי, דור ראשון להורים ממוצא איטלקי-אמריקאי. אמו, מארי, סוכנת הימורים ותופרת ואביו, דומיניק, נהג רכב קבורה.
הוא נקרא לעיתים ג'ואי פנטס, עקב הקושי בו נתקלים אנשים בביטוי שמו האיטלקי.

קריירה

ג'ו פנטוליאנו ידוע בעיקר על תפקידו כראלף סיפראטו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס", סייפר ב"מטריקס", וטדי בסרט "ממנטו". ב-2006 שיחק במותחן "בלתי ידוע" לצד גרג קיניר. ב-2009 שיחק בסרט העצמאי "הג'וב", לצד רון פרלמן. ב-2010 שיחק בסרט "פרסי ג'קסון וגנב הברק" בתפקיד גייב. ב-2011 שיחק בסרט "ג'רמי פינק ומשמעות החיים" לצד מירה סורבינו. בשנת 2016 שיחק הקומדיה הרומנטית "התאמה מושלמת" לצד פולה פטון. בשנת 2017 שיחק בקומדיה "מתחילים מחדש" לצד מורגן פרימן.
מפרץ הלווייתנים

גילוי ומתן שם

ארנסט שקלטון העניק לתוואי הנוף הזה את שמו ב-24 בינואר 1908, תוך כדי משלחת נמרוד, הודות למספר הרב של לווייתנים שנצפו סמוך לאתר זה.
שרון צופין

שרון צופין (נולד ב-22 ביוני 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני והבלם, וכיום עוזר מאמן מועדון ספורט כפר קאסם.

קריירה

במשך מרבית הקריירה שיחק צופין בקבוצת מכבי פתח תקווה, יחד עם אחיו מיכה, ובמדי הקבוצה ערך 258 הופעות וכבש 36 שערים. לזכותו שתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל.
בשלהי הקריירה שיחק צופין במספר קבוצות בליגה ג', ובמקביל החל בשנת 2003 לאמן את קבוצת נערים ג' של מכבי פתח תקווה. לאחר שנתיים עבר למחלקת הנוער של הפועל כפר סבא ובהמשך אימן גם במחלקות הנוער של מ.ס. מודיעין והפועל הוד השרון. בשנת 2017 מונה לעוזר מאמן קבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה.
בשנת 2019 מונה לעוזר מאמן מועדון ספורט כפר קאסם מהליגה הלאומית.
צדקה

צדקה היא עזרה התנדבותית-חומרית לנזקקים. היא מוּנעת מרגשות החמלה הבסיסיים של האדם כלפי הזולת המצוי במחסור, או משורשים דתיים.
מתן הצדקה יכול להיות בין אדם לאדם, על ידי ארגונים וגופים ממוסדים הפועלים למען הנזקקים בקהילתם או בקהילות אחרות, וכן על ידי מדינות וגופים בינלאומיים הפועלים למען הנזקקים בכל פינה בעולם.
בימינו, ישנם בעלי השקפות סוציאליסטיות או אנרכיסטיות הרואים בדרכים שונות של מתן צדקה סוג של צדקנות וצביעות חברתית. על פי השקפתם – יש בה קיבוע מעמד העוני על ידי מתן צדקה מדודה ויציאת ידי חובת החלוקה האמיתית של העושר בין כל בני האדם. באופן דומה, יש כאלה הרואים באירועי צדקה מתוקשרים – מעשה שלילי המונע מטעמים של יחסי ציבור.

צדקה כערך דתי

התורה משמשת מקור עיקרי להנחלת ערך הצדקה בשלוש הדתות המונותאיסטיות. יש לה תפקיד מרכזי במרקם החיים החברתי, אם כי מעמדה הבסיסי שונה: 
בנצרות הצדקה היא מצווה שבין אדם לחברו, באסלאם היא מצווה שבין המאמין לאלוהיו, וביהדות היא נחשבת בדרך כלל למצווה שבין אדם לחברו אך יש פוסקים אחדים הסבורים כי היא מצווה שבין אדם לאלוהים.
הבודהיזם מייחד לצדקה את אחד המרכיבים בדרך להגיע אל הנירוואנה, וכך גם מרבית הדתות והכתות והאמונות ברחבי העולם.

צדקה בנצרות

הצדקה היא מוטיב חוזר בהטפות שמשמיע ישו ומופיעה בכל כתבי הקודש הנוצריים, השואבים את מקורותיהם גם מהתנ"ך. מעשה הצדקה כלפי עניים ונזקקים הוא ערך עליון אשר בו מצווה כל נוצרי. לנצרות מערכת עניפה של ארגוני צדקה פעילים למען נזקקים במקומות שונים, כמו "צבא הישע", והמנזרים הפזורים ברחבי העולם מסייעים לנזקקים בקהילות המקומיות השכנות להם.

צדק מול צדקה

ישנו ויכוח אידאולוגי לגבי ההשפעה החיובית של צדקה ותרומה בפרט.
המתנגדים לצדקה אומרים שהיא מגלמת בסך הכול "כיבוי שריפות" - נתינה חומרית לנזקק לה, לעתיד הקרוב - לעומת ניסיונות למיגור מצב בו יש נזקקים מלכתחילה. היחס השלילי לצדקה יכול גם לנבוע מתופעות התרמה רחבות ממדים, אשר מולידות לעיתים גם תופעות שליליות כגון התרמה בלתי ממוסדת לצדקה ותרבות ה"שנור".]
Daemon

במערכות הפעלה יוניקס ודמויות-יוניקס, ובמערכות הפעלה אחרות התומכות בריבוי משימות, daemon (דימון) היא תוכנית מחשב שרצה כתהליך רקע, להבדיל מתוכניות הנמצאות תחת שליטתו הישירה של משתמש אינטראקטיבי. בדרך כלל מערכות מפעילות דימונים בזמן האתחול, ולרוב הם משרתים פונקציות כגון תגובה לבקשות רשת, לפעילות חומרה, או לתוכניות אחרות על ידי ביצוע של משימה כלשהי. דימונים יכולים גם להגדיר תצורה של חומרה (כמו udevd בחלק ממערכות GNU/Linux), להריץ משימות מתוזמנות (כמו cron), ולבצע מגוון משימות אחרות.
בסביבות יוניקס, תהליך האב של daemon הוא לעיתים קרובות, אבל לא תמיד, התהליך init. בדרך כלל תהליכים הופכים לדימונים על ידי יצירת תהליך בן באמצעות קריאת המערכת fork, ואז מיידית סגירה של תהליך האב ובכך גורמים לתהליך init לאמץ את התהליך הבן. בנוסף לכך, ה-daemon או מערכת ההפעלה בדרך כלל חייבים לבצע פעולות נוספות כגון ניתוק התהליך מכל מסוף (tty) ששולט בו. לעיתים קרובות פרוצדורות כאלה ממומשות ברוטינות נוחוּת שונות, כגון (daemon(3 ביוניקס.
לרוב, השמות של דימונים מסתיימים באות d: לדוגמה, syslogd הוא daemon המממש את שירות הרישום (logging) של המערכת, ו-sshd הוא תהליך המטפל בבקשות התחברות נכנסות ב-SSH.

אטימולוגיה

המילה daemon היא איות אלטרנטיבי למילה האנגלית - demon (שֵד). 

המושג daemon הוטבע בידי מתכנתים מהפרויקט MAC ב-MIT. הם אימצו את השם מהשד של מקסוול (Maxwell's demon), יצור דמיוני מניסוי מחשבתי מפורסם, הפועל תמיד ברקע וממיין מולקולות. מערכות יוניקס ירשו את הטרמינולוגיה הזאת. דימונים הם גם דמויות בין אל לאדם במיתולוגיה היוונית, שטיפלו במשימות שאסור היה להטריח בהן את האלים (כלומר דימון הוא סוג של רוח טובה ולא רוח רעה כמו שד). מערכת ההפעלה BSD וכמה מנגזרותיה אימצו את ה-daemon כקמע שלהן, אם כי הקמע הזה הוא וריאציה של השדים המופיעים בעבודות אומנות נוצריות.

מימוש ב-MS-DOS ו-Microsoft Windows

במערכת ההפעלה Microsoft DOS, תוכניות דמויות-דימונים מומשו כתוכניות TSR. במשפחת מערכות ההפעלה Windows NT של Microsoft, תוכניות מסוג Windows service מבצעות את הפונקציות של דימונים. הן רצות כתהליכים שבדרך כלל לא יוצרים אינטראקציה עם המסך, המקלדת והעכבר, וניתנים להפעלה על ידי מערכת ההפעלה בזמן האתחול. ב-Windows 2000 ובגרסאות מאוחרות יותר, services (שירותים) ניתנים להגדרה, להפעלה ולעצירה ידנית דרך לוח הבקרה (Control Panel), או דרך שורות הפקודה net start ו-net stop.
עם זאת, כל יישום Windows יכול לתפקד כ-daemon, לא רק services, וחלק מהדימונים ל-Windows יכולים לרוץ כתהליכים רגילים.
פנאתינאיקוס (כדורסל)

פנאתינאיקוס בליגה היוונית

פנאתינאיקוס אתונה זכתה ב-35 אליפויות יוון, והיא הקבוצה הבכירה ביותר בארצה. במהלך השנים מתחרותיה העיקריות בליגה היו אריס סלוניקי ואולימפיאקוס. בעונת 2005/2006 גברה פנאתינאיקוס על אולימפיאקוס בגמר הפלייאוף בתוצאה 0:3 (76:82, 68:79, 70:82), לאחר שבעונה הרגילה סיימה במקום הראשון, במאזן של 24 נצחנות ו-2 והפסדים. בנוסף, פנאתינאיקוס זכתה גם בגביע היווני, כאשר גברה על אריס סלוניקי בגמר, בתוצאה 57:68. ביוני 2011 זכתה הקבוצה באליפות תשיעית ברציפות, לאחר שגברה על אולמפיאקוס 1-3 בסדרת הגמר. ב-2012 הפסידה את האליפות לאולימפיאקוס, שניצחה אותה בסדרת הגמר 3:2, אחרי סדרה זו הודיע מאמנה ז'ליקו אוברדוביץ' על עזיבת הקבוצה לאחר 13 שנים.

פנאתינאיקוס באירופה

פנאתינאיקוס נחשבת לאחת הקבוצות הבכירות באירופה, וב-14 השנים האחרונות הופיעה 8 פעמים בפיינל פור, 5 פעמים הגיעה לגמר, ו-4 פעמים זכתה בגביע הנכסף. הזכייה הראשונה שלה הייתה ב-1996, כאשר פגשה את ברצלונה בגמר שנערך בפריז שבצרפת. לאחר משחק צמוד ניצחה פנאתינאיקוס בתוצאה 66:67. זכייתה השנייה הייתה בשנת 2000, בגמר שנערך בסלוניקי שביוון. לעיני 8,500 אוהדים, גברה פנאתינאיקוס אתונה על מכבי תל אביב 67:73. ב-2002 פנאתינאיקוס זכתה שוב, כאשר ניצחה את קינדר בולוניה בבולוניה, בתוצאה 83:89. 
בעונת 2005/2006 הייתה פנאתינאיקוס אחת הקבוצות המבטיחות במפעל, אך הופתעה על ידי טאו ויטוריה בשלב ההצלבה (רבע הגמר), בתוצאה 2:1 בסדרת "הטוב משלושה משחקים".
בשנת 2007 זכתה באליפות אירופה בפעם הרביעית בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר על צסק"א מוסקבה 91:93, בסיומו של טורניר הפיינל פור אותו אירחה פנאתנייקוס באולמה הביתי באתונה.
בשנת 2009 זכתה באליפות אירופה בפעם החמישית בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר על צסק"א מוסקבה 71:73, בסיומו של טורניר הפיינל פור אותו אירחה ברלין.
בשנת 2011 זכתה בפעם השישית ביורוליג לאחר ניצחון על מכבי תל אביב בתוצאה 78 - 70 בגמר של טורניר הפיינל פור אותו אירחה ברצלונה.
בשנת 2012 פנאתינאיקוס ניצחה את הקבוצה הישראלית מכבי תל אביב בהצלבה והפסידה בחצי הגמר לצסקא מוסקבה. בשנת 2013 הפסידה פנאתינאיקוס לברצלונה בהצלבה, ובשנת 2014 הפסידה בהצלבה לצסק"א מוסקבה. ב-12 באפריל 2018 הודיעה פנאתינאיקוס על פרישה מהיורוליג לאחר מחלוקת בין בעלי הקבוצה להנהלת היורוליג, אך לאחר מכן חזרה בה מהחלטתה.

אוהדים ויריבות

היריבה הגדולה ביותר של פנאתינאיקוס היא אולימפיאקוס פיראוס. היריבות הגדולה בין שני המועדונים הובילה פעמים רבות למהומות רבות, עד לכדי פציעות בקרב האוהדים משני הכיוונים. לא אחת התקיימו המשחקים בין הקבוצות ללא קהל, לאור החשש מהתפרצויות אלימות. היריבות בין המועדונים קיימת גם בענף הכדורגל, והמשחקים ביניהם מכונים דרבי היריבות הנצחיות.
אבר המדולדל

בהלכה היהודית, אבר המדולדל הוא אבר של בעל חיים, שרובו מנותק ורק חלק קטן ממנו עדיין מחובר לגוף בעל החיים.
כאשר אבר שלם של בעל חיים, התנתק מגוף בעל החיים, הוא נקרא אבר מן החי, כאשר רובו התדלדל הוא נקרא "אבר המדולדל". אבר כזה, אף על פי שרובו מנותק מגוף בעל החיים, נחשב עדיין למחובר אליו, אך מכיוון שמיעוט שלו מחובר לבעל החיים לא ניתן להחשיב אותו כאבר מת, מכיוון שהוא עדיין מחובר במקצת לגוף ויונק ממנו.
כאשר בעל החיים מת, ייתכן שיש לומר למפרע, שהאבר נחשב לבשר מן החי כבר לפני שהוא התנתק מגוף בעל החיים, סברא זו נקראת בתלמוד - מיתה עושה ניפול.
רבי יעקב יצחק רבינוביץ מסביר, כי בכל התורה כולו קיים כלל כי הרוב מכריע, אם כי למרות זאת, לא ניתן ללכת אחרי הרוב, כאשר רוב האבר התנתק מחיותו - מגוף האדם, שכן אבר שעדיין מחובר במקצת לגוף האדם, אינו נחשב לאבר מת, ובהכרל שהמיעוט - המחובר לגוף האדם יכריע את האבר כאבר חי. אבל כאשר האבר מת לחלוטין, נמצא כי בחלקו הגדול הוא אבר מן החי, ובחלקו הקטן הוא נבלה, במקרה כזה שוב יש ללכת אחרי הרוב - ולהחשיב אותו כאבר מן החי.

אבר המדולדל שנשחט

במקרה שבעל חיים, שאליו היה מחובר אבר מדולדל, נשחט, נחלקו חכמי הגמרא האם "שחיטה עושה ניפול" או לא. לפי שיטת ריש לקיש, שאלה זו תלויה גם במחלוקת הלכתית אחרת בין רבי מאיר לחכמים.
רבי מאיר וחכמים נחלקו, האם שחיטה של בעל חיים, מתירה באכילה אבר של עובר בן פקועה, שהוציא את ידו לפני הלידה. לפי רבי מאיר, דווקא העובר עצמו ניתר בשחיטת אמו כדין בן פקועה, מכיוון שהיה בגופה, אבל ידו או רגלו של העובר, אותו הוציא לפני הלידה ולא היה בגופה, אינו ניתר יותר בשחיטתה. לפי חכמים, אף על פי שהם מודים בעיקרון לשיטתו של רבי מאיר שאין שחיטה זו מועילה לעובר להתיר את היד או הרגל באכילה, סוברים חכמים שהשחיטה תועילה לאבר להצילו לכל הפחות מדין טומאת נבלה. כשם ששחיטת בהמה טרפה, מתירה אותה ומטהרת אותה מלטמא את הנוגע בה בטומאת נבלה, כך גם ניתן להסיק באופן דומה, שהשחיטה תתיר את האבר, המחובר לגופה באופן עקיף (דרך העובר) מלמטמא טומאת נבלה.
במחלוקת זו, חלוקים רבי יוחנן וריש לקיש. לפי שיטת האמורא ריש לקיש, הסבר המחלוקת בין רבי מאיר לחכמים היא גם האם שחיטה של בעלי חיים, מתירה באכילה אבר המדולדל. אין שחיטה יכולה להתיר גוף שאינו מגוף הבעל חיים עצמו, ולכן כשם שלפי רבי מאיר לא ניתן להתיר אבר של עובר, על ידי שחיטת הבעל חיים הנושא אותה, כך גם לא מועילה השחיטה לאבר המחובר לה באופן חלוש "אבר המדולדל".
לעומת זאת לפי רבי יוחנן, הפסק הוא כי "אין שחיטה עושה ניפול", כלומר אין להחשיב את האבר כאילו נפל כבר מחיים כדי להחשיבו כאבר מן החי. מסביר הגאון מפונוביז', כי לשחיטה יש כוח הלכתי המתיר את הבהמה מאיסור אבר מן החי, ולכן מכיוון שהתקיים דין שחיטה בחלק מבעל החיים, הותר אבר מן החי בכולו.
למרות זאת, מדרבנן אסור לאכול אבר המדולדל שנשחט. תקנת חכמים זו, הוסמכה על הפסוק "וּבָשָׂר בַּשָּׂדֶה טְרֵפָה לֹא תֹאכֵלוּ" לרבות האבר והבשר המדודלדין בבהמה ושחטן.
אי נמוך

אי נמוך הוא מונח בגאולוגיה (ולעיתים בארכאולוגיה) המתאר אי שמקורו מהצטברות ושקיעה של שוניות אלמוגים או מהתרוממות של שוניות אלמוגים עקב תנועה טקטונית. המונח נועד להבדיל בין איים מסוג זה לאיים גבוהים שמקורם געשי.
חשוב להבין כי המונח נועד לזהות את מקור האי והוא אינו מתאר בהכרח את גובהו יחסית ל"איים גבוהים". קיימים מספר "איים נמוכים" כדוגמת מקטי (בקבוצת איי טואמוטו), נאורו, ניואה, הנדרסון ובנאבה, איי אלמוגים שהתרוממו עקב תנועה טקטונית, המתרוממים לגבהים שמעל ל-100 מטרים מעל לפני הים, ולעומתם יש מספר "איים גבוהים" שגובהם מטרים ספורים בלבד מעל פני הים, שלעיתים הם נוהגים לכנותם "איונים", או "סלעים".
שני סוגי האיים מצויים לעיתים קרובות בקרבה גאוגרפית, בייחוד באיים באוקיינוס השקט, שם מצויים איים נמוכים שנוצרו משוניות האלמוגים המקיפות את רוב האיים הגבוהים.
משום שמקורם של האיים הוא ממושבות אלמוגים ניתן למצאם רק בתחום שבין חוג הסרטן לחוג הגדי שהוא התחום בו מי הים חמימים מספיק על מנת לאפשר את קיומם של שוניות האלמוגים. הצורה הנפוצה של אי נמוך היא של אטול, אי שצורתו כשל טבעת מקוטעת שרוחבה נע בין כמה עשרות מטרים לקילומטרים אחדים, המקיף לגונה רדודה. קרקע האיים הנמוכים היא קרקע חולית דלה וקיימים בהם מעט מקורות של מים מתוקים, דבר המקשה על קיום חקלאות. זו הסיבה שהאוכלוסייה באיים הנמוכים היא דלילה יחסית למספר האנשים החיים על איים גבוהים ששטחם דומה. רוב התושבים מתקיימים בעיקר מדיג.
ריאד עלי

ביוגרפיה

עלי נולד בכפר מע'אר שבגליל. עלי הוא עו"ד, את לימודי התואר הראשון במשפטים הוא סיים במכללה האקדמית קריית אונו ואת התואר השני, אף הוא במשפטים, סיים באוניברסיטת חיפה. עלי גם שימש כמדריך קבוצות ביישוב היהודי-ערבי נווה שלום. 
עלי החל לעבוד בערוץ הראשון בשנת 1998 ותחילה היה תחקירן בתוכנית "ערבסקה". בשנת 2000 הוא החל לשמש ככתב בשטחים במערכת החדשות, וכתבותיו שודרו ביומן ובמהדורת החדשות המרכזית. בשנת 2002 הודח מהתחנה ועבר לעבוד ברשת CNN כמפיק שטח.  
בספטמבר 2004, במהלך העבודה העיתונאית שלו בעזה נחטף עלי על ידי חמושים פלסטינים בעזה ושוחרר כעבור יממה. 
בשנת 2005 חזר לשדר ככתב הערוץ הראשון. לאחר סגירת רשות השידור עבר ריאד עלי לעבוד בתאגיד השידור הישראלי. תחומי הסיקור שלו הם כלל ישראלים בתחום הדוקומנטרי.
מתגורר בכפר מע'אר. נשוי ואב לשלושה. בנו, הזמר לואי עלי הופיע בטקס הדלקת המשואות 2018 בהמנון התקווה.
יורם לקס

ביוגרפיה

יורם לקס יליד שנת 1963. גדל בשכונת רמות רמז שבחיפה. בוגר תיכון עיוני עירוני ג' בנווה שאנן חיפה. 
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1981 התנדב לקורס חובלים בחיל הים, אותו סיים בשנת 1983. בקורס זכה לכינוי "לונגו הקטן" (להבדילו מ"לונגו הגדול" זאב ינובסקי). שירת כקצין בשייטת הסטי"לים ומילא מספר תפקידי פיקוד בחיל ובהם מפקד בסיס אשדוד ונספח חיל הים בארצות הברית. בנובמבר 2011 הוחלט על מינויו לראש מספן המודיעין, ובמהלך שנת 2012 נכנס לתפקידו. לקס שימש בתפקיד זה בין היתר במבצע חשיפה מלאה. בספטמבר 2015 סיים את תפקידו.
רחוב הנוצרים

תוואי הרחוב

הרחוב מוביל מרחוב דוד לאל-ח'נקה א-צלאחיה בואך השער החדש, בכיוון כללי מדרום לצפון, במקביל לקארדו. במרכזו מתפצלת ממנו מזרחה הירידה לכנסיית הקבר ולמסגד עומר (רחוב הלנה הקדושה) ומספר כניסות למוריסטן. בצדו המערבי גובל הרחוב בבריכת חזקיהו ובחאן הקופטים. 
לקראת קצהו הצפוני של הרחוב, בצדו המזרחי מצויה כניסה עתיקה לכנסיית הקבר, שנחסמה בימי צלאח א-דין.
בצדו הדרום-מזרחי של הרחוב נמצאת כנסיית יוחנן המטביל. בקצהו הדרום-מערבי של הרחוב נמצא בית מרחץ בשם: "מרחץ הפטריארך (חמאם אל בטרק)", שמימיו נשאבו מבריכת חזקיהו הסמוכה.
במאה ה-19 כמעט כל הסוחרים ברחוב היו נוצרים אולם היו גם חנויות של יהודים  ספרדים ומוסלמים.
בשנות החמישים של המאה ה-19, תיאר הנוסע והחוקר ב"ג וורטבט את הרחוב כמלא חיים ומסחר. 
באמצע הרחוב (במספר 74), בצדו המערבי, נמצאת חנות עתיקות. החנות הייתה שייכת למוזס וילהלם שפירא, זייפן עתיקות ויהודי מומר. שפירא הוא גיבור ספרה האוטוביוגרפי של בתו, מרים הרי, "בת ירושלים הקטנה", וגיבור ספרה של שולמית לפיד "כחרס הנשבר".
באמצע שנות השמונים של המאה ה-20, בעקבות סקר ארכאולוגי ועבודות אינסטלציה ושיפוץ כללי, שביצעה עיריית ירושלים, הועלו אבני ריצוף מהרחוב הרומי (שנבנה בתקופת איליה קפיטולינה, בסביבות שנת 135 לספירה) הנמוך בכ-4 מטר מפני הקרקע, ונעשה בהם שימוש משני בריצוף קטע בחלקו האמצעי של הרחוב.
שטוג סימן 4

פיתוח

השטוג 4 פותח על ידי חברת קרופ הגרמנית, לדרישת הוורמאכט לתותח סער מתקדם. שטוג 4 נבנה על שלדת הפאנצר סימן 4 וכלל מספר שינויים קלים לעומת קודמו שטוג סימן 3. מדצמבר 1943 עד מאי 1945, חברת קרופ בנתה 1,108 יחידות של שטוג 4, והסבה עוד 31 טנקי פאנצר 4 שנפגעו בקרב לשטוג 4.
שטוג 4 שירת בעיקר ביחידות רגלים, ונודע כמשחית טנקים מצוין, במיוחד בחזית המזרחית.
במוזיאון בפולין נמצאים שני תותחי סער שטוג 4 היחידים ששרדו את המלחמה.
סרג'יו פיזורנו

ביוגרפיה

אביו של סרג' היגר מגנואה, איטליה לאנגליה והתמקם בלסטר, שם גדל פיזורנו. בילדותו שאף פיזורנו לפתח קריירה ככדורגלן.  
ב-1999 הקים את להקת "קסביאן" עם חבריו טום מייהן, כריסטופר קרלוף וכריס אדוארדס. בלהקה תיפקד כגיטריסט וביצע קולות רקע. כאשר עזב קרלוף את הלהקה ב-2006, תפס פיזורנו את תפקיד כותב השירים הראשי של הלהקה.
במקביל לעבודתו ב"קסביאן", פיזורנו גם הלחין את מוזיקת הרקע של תצוגת האמנות של חברו נואל פילדינג, שהוצגה במהלך 2010 בבית הקפה "מייזו ברטו" (Maison Bertaux) בסוהו, לונדון.
פיזורנו נישא ב-2016 לאיימי וויט ולהם שני בנים בשם אניו ולוציו.
הנס ממלינג

חייו

הנס ממלינג נולד בזלינגשטאט הסמוכה לפרנקפורט. נעוריו לוטים בערפל, אך כפי הנראה קיבל את הכשרתו כצייר במיינץ או בקלן. בערך ב-1455–1460 היה תלמידו של הצייר הפלמי הנודע רוחיר ון דר ויידן, שהשפיע רבות על יצירתו. ב-1466 עבר לברוז' והושפע גם מן הצייר דירק בוטס, כפי שניתן לראות מציור המזבח של ממלינג "חייה של מרים, אם ישו", שצויר ב-1468, ונמצא כיום בגלריה הלאומית בלונדון.
עד מהרה הוא פיתח את סגנונו האישי המאופיין על ידי דמויות הנמצאות במצב של תנועה אשר צוירו בצבעים ססגוניים ועשירים. ציורו המפורסם "יום הדין האחרון" (1466–1473) נמצא עכשיו במוזיאון הלאומי בגדנסק שבפולין. הנס ממלינג צייר גם למעלה מ-25 ציורי דיוקן.
הטריפטיכון "מרים, אם ישו הילד עם קדושים ונדבנים" שצויר בשנות השבעים של המאה החמש עשרה הוא טיפוסי ליצירתו של ממלינג. סר דון ג'ון, שהזמין ציור זה, בא מאנגליה לברוז' כדי להשתתף בחגיגות נישואיו של שארל הראשון, דוכס בורגונדיה עם מרגרט מיורק ב- 1468. ממלינג היה קשור עם חצר דוכסות בורגונדיה. אוסף הציורים של מרגרטה לבית הבסבורג כולל טריפטיכון בשם "אלוהי הרחמים" של רוחיר ון דר ויידן שבו צייר הנס ממלינג את המלאכים המופיעים בשני חלקיו הצדדיים של טריפטיכון זה.
ב-1477 קיבל ממלינג על עצמו לצייר תמונה של מזבח בעבור בית התפילה של אגודת מוכרי הספרים בברוז'. תמונה זו בשם "שבעת הייסורים של מרים, אם ישו" נמצאת עכשיו בגלריה של טורינו. ב-1479–1480 שימש ממלינג כצייר של מסדר הטמפלרים בברוז'. שמו של ממלינג מופיע ברשימת האנשים שמימנו הלוואה שניתנה למקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה במטרה להגן על פלנדריה בפני מעשי איבה מצד צרפת ב-1480.
ציורו של ממלינג "סצנות מחייה של מרים, אם ישו" (1480) נמצא כיום במוזיאון פינקוטק הישן במינכן. ציורו המפורסם של ממלינג "מות הקדושים של אורסולה ושל מלוויה" (1489) נמצא עכשיו במוזיאון הטמפלרים בברוז'. בציוריו המאוחרים של ממלינג קיימים יסודות של ציורי הרנסאנס המוקדמים, כמו ציורו "המדונה והילד" בגלריית אופיצי בפירנצה.
הנס ממלינג מת בברוז' בשנת 1494.
אוגוז

היסטוריה

העיר ידועה מתחילת האלף השני כמולדתם העתיקה של תושבי אלבניה הקווקזית. כשהגיעו לאזור העמים הטורקים הם בללו את תושבי האזור הוותיקים. עד 1991 אוכלוסיית העיר הייתה מורכבת מארמנים, אודינים ויהודים קווקזיים, אך עם תחילת מלחמת נגורנו קרבאך הארמנים עזבו ובמקומם באו אזרים. ב־1991 שם העיר שונה לאוגוז על שם העם העתיק, שהיה אבות אבותיו של האזרים המודרניים, לפי חלק מהדעות גם היו גרים באזור זה.
ג'וזף קונרד

חייו

קונרד נולד בשם יוזף תיאודור קונרד קוז'ניובסקי בעיר ברדיצ'ב, אז בפולין שבשליטה רוסית והיום באוקראינה. אביו היה אציל פולני, סופר ומתרגם מאנגלית ומצרפתית, כך שקונרד נחשף לספרות מגיל צעיר. האב נעצר על ידי השלטונות הרוסים על תמיכתו בהתקוממות בשנת 1863 וגורש לסיביר. אמו מתה משחפת ב-1865, וארבע שנים אחר כך מת אביו בקרקוב.
קונרד בן ה-11 שנותר יתום, היה נתון להשגחת דודו בשווייץ. הדוד אפשר לו בגיל 17 לנסוע למרסיי להיות יורד ים, והוא הצטרף לצי הסוחר הצרפתי. חייו היו מלאי הרפתקאות, היה מעורב בהברחת נשק ובקשר פוליטי, אותם תיאר ברומן "חץ הזהב" (אנגלית:  The Arrow of Gold). ב-1878 אחרי ניסיון התאבדות שנכשל, החל קונרד לשרת בספינה בריטית. הוא לימד את עצמו אנגלית, התקדם בדרגות הפיקוד וב-1886 פיקד על אונייה משלו. באותה שנה קיבל אזרחות בריטית. לראשונה הגיע לאנגליה לעיר הנמל לאוסטופט שבסאפוק, ואחר כך חי בלונדון ובקנטרברי שבקנט.
ב-1894 בגיל 36, הפסיק את מסעותיו בים, והתיישב באנגליה במטרה להיות סופר. ב-1896 התחתן עם ג'סי ג'ורג' ואיתה נולדו לו שני בנים. ספרו הראשון Almayer's Folly, שפורסם ב-1895, מתרחש בחוף המזרחי של בורנאו. שפתו השנייה של קונרד הייתה צרפתית, הלינגואה פרנקה באירופה של אותה תקופה, ולכן כתיבתו הקולחת באנגלית, שפתו השלישית, ראויה לציון. מקום ההתרחשות של מרבית ספריו הראשונים היה על סיפון אונייה. הרומן "נוסטרומו" הוא מבט רחב על המהפכה בדרום אפריקה. "הסוכן החשאי" ו"לנגד עיניים מערביות" הם בין הרומנים המודרניים הראשונים שעוסקים בטרוריזם ובריגול.
יצירתו של קונרד מגשרת בין הספרות הריאליסטית של סופרים כמו צ'ארלס דיקנס לבין האסכולה המודרניסטית. הוא בז לדוסטויבסקי ולסופרים רוסים בכלל, כשהחריג היחיד היה איוואן טורגנייב. קונרד ידוע היום בעיקר בזכות הנובלה "לב המאפליה" Heart of Darkness, שנכתבה בעקבות מסע בקונגו ב-1890, הספר הוא כתב אישום נוקב נגד הקולוניאליזם בכלל והקולוניאליזם הבלגי בקונגו בפרט, והיה ההשראה לסרט הקולנוע של פרנסיס פורד קופולה "אפוקליפסה עכשיו".
ב-1923 סירב קונרד לקבל תואר אבירות שהוצע לו. הוא מת ב-1924 בעקבות התקף לב, ונקבר בבית הקברות בקנטרברי, אנגליה.
אייזיק האניג

אייזיק האניג הוא זמר חסידי בארצות הברית. 
הוציא לאור את אלבומו הראשון ובו ניגונים חסידיים עתיקים בשם "שבת טיש". לאחר תקופה יצא לאור עם אלבומו השני "אדון הכל".
בשנת תשס"ה הוציא לאור את אלבומו השלישי "בהר המוריה", ובו ניגונים מגדולי המלחינים ובהם פנחס מרדכי וובר. האלבום זכה להצלחה מיוחדת בעיקר הודות לשיר "א אידעלע", שיר ביידיש המתאר את טלטוליו הרוחניים של יהודי. השיר נחשב לשירו המוצלח ביותר, והוא שר אותו לעיתים קרובות באירועים שונים אליהם הוא מוזמן.
האניג משמש גם כזמר חתונות בארצות הברית. הוא נמנה עם חסידות סטמר ומקפיד מאוד שלא לגייר שירים של גויים, אלא לשיר רק שירים חסידים אותנטיים שחוברו על ידי מלחינים יהודים חרדים.
בשנת 2013 הוציא אלבום בשם "על ההרים" אלבום שנחשב הצלחה גדולה ובמיוחד השיר "כתר יתנו", ומכר 20,000 עותקים עד כה.