google/wiki40b huggingface dataset:
ב. מיכאל

ביוגרפיה

בתחילת שנות ה-70 היה שותף ל"חבורת זוארץ", שנקראה גם סחב"ק, על-שם חבריה: אפרים סידון, חנוך מרמרי, ב. מיכאל וקובי ניב, וכתבה את המדור הסאטירי "זו הארץ" בשבועון העולם הזה (לקט ממנו בשם "ZOO ארץ ZOO?" יצא בשנת 1975). לאחר-מכן כתבה החבורה את תוכנית הטלוויזיה הסאטירית "ניקוי ראש". עם אפרים סידון כתב תסריטים לתוכנית הטלוויזיה "זהו זה", ולאחר מכן כתבו השניים יחדיו גם את הסדרה הקומית "קרובים קרובים".
לאחר התפרקות החבורה עבר לכתוב טורים סאטיריים בעיתון "הארץ" במשך כ-18 שנה, ולאחר מכן ב"ידיעות אחרונות", שם פרסם במשך 15 שנה מאמרים פוליטיים - רובם עוסקים בביקורת חריפה על מדיניות ממשלת ישראל והתנהגות מתנחלים כלפי הפלסטינים. ב. מיכאל, שהתחנך בבית דתי, נוהג לגנות את מה שהוא מכנה עיוות היהדות בידי הימין הדתי-לאומי, ונטיות קיצוניות בקרב אנשים שומרי מסורת. בנוסף לביקורת פוליטית משמאל, נוהג ב. מיכאל לבקר את האמונה באמונות טפלות, את דרך טיפול המדינה בתאונות דרכים ואת הרגלי הנהיגה של חרדים. מיכאל היה גם כתב "חדשות" בין השנים 1983–1985.
כתיבתו מאופיינת בחריפות, שפה גבוהה ועוקצנות. במלאת 56 שנים למדינת ישראל (ביום העצמאות 2004), פרסם מאמר ארוך במיוחד, שבו חזה את חורבנה הפיזי הקרב של המדינה כתוצאה משליטת ישראל באזורי יהודה ושומרון וחבל עזה.
הוא ביקר בחריפות את תגובתה של ישראל במטח פגזים לעבר מקורות הירי ברצועת עזה בהוראת שר הביטחון עמיר פרץ. טענתו הייתה שגם בירושלים היו פיגועים ונהרגו הרבה אנשים. מטחי הקסאמים לעבר שדרות, לדבריו, רק "מחוררים" את אדמת הנגב.
ביקורתו החריפה נגד הימין והמתנחלים, גררו גל של גינויים נגדו. עיתון "הצופה" פרסם מכתב למערכת התוקף אותו במילים חריפות. ב. מיכאל הגיש תביעת דיבה כנגד "הצופה". תביעתו נדחתה בבית משפט השלום, והערעור על פסיקה זו הסתיים בפשרה לפיה "הצופה" חויב לפרסם הבהרה.
בשנת 2009 פוטר ב. מיכאל מ"ידיעות אחרונות", לאחר שסירב לקיצוץ של מחצית שכרו במסגרת גל הקיצוצים בעיתון. במאמר ב"הארץ" בינואר 2017 ייחס ב. מיכאל את פיטוריו מידיעות אחרונות ל"שיטת נוני" ולביקורת שהשמיע על שר המשפטים דאז דניאל פרידמן. מאז הוא מפרסם לעיתים מאמרי דעה ב"הארץ".
בשנת 2015 העלה את תוכנית הסאטירה "רואים ת'סוף" שכתב עם אפרים סידון וביים מוטי קירשנבאום בצוותא. באותה שנה הועלה גם מחזה-היחיד שלו "מתחזקים" בתיאטרון החאן הירושלמי. גרסה קודמת של המחזה -"סמינר חוזרים בתשובה" הועלתה על ידי אלכס אנסקי בשנות ה-90.
ב. מיכאל הוא אחיו של חבר הכנסת לשעבר ממפלגת "שינוי", רוני בריזון.
הנסיך הארי, דוכס סאסקס

ביוגרפיה

הוא נולד בלונדון. אמו, הנסיכה דיאנה, נהגה לקחת אותו ואת אחיו הנסיך ויליאם בילדותם לדיסנילנד, למקדונלד'ס, למרפאות איידס ולמקלטים לחסרי בית, מאחר שרצתה שיהיו בעלי טווח רחב יותר של חוויות מאשר ילדים מלכותיים קודמים. הארי החל ללוות את הוריו בביקורים רשמיים בגיל צעיר. הסיור הראשון שלו מחוץ לבריטניה היה עם הוריו לאיטליה בשנת 1985.
לאחר מות אמו ביקר מספר פעמים אצל פסיכולוגים. הנסיך הארי למד באיטון קולג' היוקרתי, וסיים את לימודיו בשנת 2003. את השנה שלאחר מכן העביר במסעות לאפריקה, לאוסטרליה ולארגנטינה. במהלך שהייתו באוסטרליה עבד בחווה לגידול בקר, ובמהלך ביקורו בלסוטו התנדב בבית יתומים מקומי. בשנת 2005 היה מעורב בשערורייה כאשר הגיע למסיבת תחפושות מחופש לחייל נאצי. תמונות מאותו אירוע התפרסמו בעיתון "סאן" ועוררו זעם רב. בית המלוכה התנצל על האירוע. באוגוסט 2012, בעת ביקור בלאס וגאס, פורסמו תמונות הנסיך יחד עם מספר בחורות בבית מלון בעירום. תמונות אלו גרמו מבוכה לבית המלוכה, והארי ננזף על ידי מפקדיו הצבאיים.
משנת 2016 הנסיך הארי הוא בן זוגה של השחקנית האמריקנית מייגן מרקל. ב-27 בנובמבר 2017 פרסם בית המלוכה שהשניים התארסו. בני הזוג נישאו ב-19 במאי 2018 בכנסיית ג'ורג' הקדוש שבטירת וינדזור. המלכה אליזבת' החליטה להעניק להארי את התואר דוכס סאסקס לכבוד נישואיו למייגן מרקל, שהפכה ביום חתונתה לדוכסית של סאסקס. באוקטובר 2018 הודיע הארמון שהדוכסית צפויה ללדת את ילדם הראשון באביב 2019. בנו הבכור נולד ב-6 במאי 2019.

קריירה צבאית

לאחר שובו לבריטניה הצטרף לצבא הבריטי. החל בקריירה צבאית באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. באפריל 2006 סיים קורס קצינים ושובץ כמפקד כוח סיור ברגימנט הכחולים והמלכותיים, המשויך לחיל הפרשים של הצבא הבריטי וסיים את הכשרתו כמנהיג כוחות. בין השנים 2007–2008 שובץ במבצע האריק שבמחוז הלמן באפגניסטן.
שאלת הצבתו של הנסיך באחת מזירות הלחימה של הצבא הבריטי בראשית המאה ה-21, אפגניסטן או עיראק, עוררה דיון ציבורי בבריטניה. עלה חשש כי הנסיך יהווה מטרה מועדפת, ובכך יסכן את חבריו לגדוד. ב-22 בפברואר 2007 יצאו משרד ההגנה ולשכתו של הנסיך צ'ארלס בהודעה משותפת, ולפיה הגדוד בו משרת הארי יוצב במחוז מיסאן שבעיראק. הנסיך הארי עצמו הודיע כי אם חבריו יישלחו לעיראק בלעדיו, יעזוב את הצבא. עם זאת, ב-16 במאי נסוג משרד ההגנה מהחלטתו, והחליט כי גדודו של הנסיך יישלח לעיראק בלעדיו.
ב-14 בדצמבר הוצב הארי באפגניסטן. משרד ההגנה הגיע להבנות עם אמצעי התקשורת בבריטניה, לפיהן הדבר לא יפורסם. עם זאת, הידיעות דלפו לאמצעי תקשורת באוסטרליה ובגרמניה, וב-28 בפברואר 2008 אישר אותן משרד ההגנה הבריטי. יום למחרת הפרסום הרשמי שב הנסיך לבריטניה, מחשש לחייו ולחיי החיילים המשרתים עמו. בספטמבר 2012, לאחר סיום קורס טיס והתמחות בהטסת מסוקי קרב, הוצב הנסיך הארי שנית במחוז הלמנד שבאפגניסטן להמשך שירותו הצבאי.
בריחת שתן

דליפת שתן במאמץ

תופעה השכיחה ביותר בכל הגילים, ונגרמת עקב שינויים פיזיולוגיים הנובעים מהריון, לידה, הפסקת המחזור. כל אלה גורמים לפגיעה בשרירים וברצועות שתומכים בשלפוחית השתן. שרירי רצפת האגן נחלשים ושלפוחית השתן גולשת כלפי מטה לכיוון הנרתיק. מידת הגלישה לכיוון הנרתיק קובעת את חומרת הדליפה. בעת מאמץ והגברת הלחץ התוך בטני, שרירי השופכה אינם מצליחים להתכווץ מסביב לשופכה, ומתרחשת בריחת שתן בכמות קטנה.
הגברת הלחץ התוך בטני מתרחשת בעת עיטוש, שיעול, צחוק או מאמץ גופני כגון הרמת משאות, ריצה או ריקוד.

דחיפות במתן שתן

התופעה מתבטאת במתן שתן לא רצוני אחרי תחושה עזה של דחף להטיל שתן ומתבטאת בהתכווצות השלפוחית ובבריחה של שתן. השלפוחית מגיבה במתן שתן לא רצוני בעת שתיית נוזלים בכמות קטנה, רעש של מים זורמים ואפילו תוך כדי שינה. (5)
התופעה קשורה לתגובה נוירולוגית, ומוחמרת במצבי לחץ נפשי, תרופות מסוימות, חוסר איזון של בלוטת התריס, סוכרת לא מאוזנת. דחיפות במתן שתן עולה עם הגיל.

טיפול

דליפת שתן הוא מצב שכיח מאוד בנשים, אחת משלוש- ארבע נשים תסבול מהתופעה במהלך חייה. יש סוגים שונים של דליפת שתן, דרגות חומרה שונות וסוגי טיפול מגוונים. יש להתאים את הטיפול לדרגת התופעה וחומרתה, למצבה של האישה ולאורח חייה, אך לא להתעלם מהבעיה, ומהשפעתה על איכות חיי האישה. החשוב ביותר לא להתבייש להעלות את הבעיה בפני הרופא המטפל, ולחפש פתרון מתאים.

טיפול התנהגותי

הפחתת משקל מועילה להורדת דליפת השתן כתוצאה מתכיפות וממאמץ גם יחד, הפחתת צריכת קפאין, הפסקת עישון.

טיפול ניתוחי

שיטת טיפול זעיר פולשנית, בגישה נרתיקית, שמטרתו לתמוך בשופכה על ידי מיקום סרט סינתטי מתחת לשופכה האמצעית.
רצ'ט

רצ'ט (נכתב גם: ראצ'ט, לפעמים נכתב באופן שגוי: ראצ'ר, מתורגם לעברית בתור: ידית קרקש) הוא מכשיר מכני המאפשר תנועה רציפה ליניארית או סיבובית בכיוון אחד בלבד, תוך מניעת תנועה בכיוון ההפוך. רצ'טים נמצאים בשימוש בכלים שונים.

שיטת הפעולה

הרצ'ט כוללת גלגל שיניים עגול או רצועה משוננת , וציפורן חוגרת. גלגל השיניים בנוי באופן כזו שלכל שן יש שיפוע תלול בצד אחד ושיפוע מתון מן הצד השני. כיוון השיפועים אחיד לאורך כל הגלגל.
כאשר השיניים נעות בכיוון האפשרי (כלומר, קדימה), הציפורן החוגרת מחליקה בקלות מעל הקצוות המשופעים במתינות (לעיתים קרובות יישמע 'קליק'). כאשר השיניים נעות בכיוון ההפוך, הציפורן החוגרת תיתפס בקצה החד והתלול של השן הראשונה שהיא פוגשת, ובכך נועלת את גלגל השיניים ביחס לתנועת השיניים ומונעת כל תנועה נוספת בכיוון זה.

מהלך סרק (Backlash)

כיוון שהרצ'ט יכול רק לעצור תנועה לאחור לרק עם ההגעה לשן הראשונה, הוא למעשה מאפשר תנועה אחורה עד להגעה לשן. תנועה זו לאחור - המוגבלת למרחק מרבי השווה לריווח בין השיניים - נקראת מהלך סרק . במקרים בהם יש למזער מהלכי סרק נעשה שימוש ברצ'ט חסר שיניים עם משטח בעל חיכוך גבוה כמו גומי. במצב כזה, שימוש בציפורן חוגרת בזווית מסוימת מעל פני השטח תביא לכך שכל תנועה לאחור על המשטח תוביל לעצירה. במקרה כזה, מרחק התנועה לאחור הוא בעיקר פונקציה של דחיסות המשטח, מנגנון זה יכול לגרום לירידה משמעותית במהלך סרק.
בוא, רוח בורא

בוא, רוח בורא (בלטינית: Veni Creator Spiritus) הוא המנון שנכתב במאה התשיעית וחיבורו מיוחס לרבנוס מאורוס . להמנון שבעה בתים, כולל הבית האחרון, הנקרא "גלוריה" (תהילה, Gloria, לפי המילה הראשונה בו), שאיננו חלק מההמנון, אלא תוספת מקובלת לסיום המנונים נוצריים מסוג זה.

שימוש ליטורגי

בכנסייה הקתולית נהוג לשיר את ההמנון בחג הפנטקוסט (קרוב לשבועות), בתפילות הבוקר (Terce) והערב (Vespers). כן נהוג לשיר את ההמנון במעמד כניסת הקרדינלים לקפלה הסיסטינית בעת בחירת אפיפיור חדש, בעת הכתרת בישופים, בעת הסמכה לכהונה של כמרים, בעת טקס הקונפירמציה, עם הקדשת כנסייה חדשה, בעת כינוס סינוד כנסייתי, במעמדי הכתרה של מלכים קתוליים (וכן בטקסי הכתרת מלכי בריטניה) ובאירועים נוספים. ההמנון נכלל גם בספר התפילות הכללי של הכנסייה האנגליקנית (בלטינית ובתרגום לאנגלית מאת ג'ון דריידן). ההמנון אף עובד ותורגם לגרמנית על ידי מרטין לותר בשם Komm, Gott Schöpfer, Heiliger Geist בשנת 1524 והוא נכלל בצורתו זו בספר ההמנונים של הכנסייה הלותרנית הגרמנית (Evangelisches Gesangbuch).

תרגום לעברית

בוא, רוח בורא,

בקר את נפש בני האדם, 

מלא בחסד שמיימי,

את לבבות ברוּאֵיךָ.
אתה, הנקרא מָגֵן, 

מָתַת אלוֹה ממעל,

מקוֹר החיים, האהבה, החסד,

שֶמֶן-מִשְחָה רוּחני. 
חָזֶק את גוּפֵינוּ החלושים, 

בּכוֹח הקיים לָעַד, 

הָאֶר את חוּשינוּ בנֵרךָ, 

מָלֶא את לֶבָבֵינוּ באהבה.
תהילה לאב, 

לבנו אשר קם לתחיה, 

ולרוח הוקדש, 

לעדי עד.

הלחנה

מלבד הלחן גרגוריאני המקובל, הולחן המזמור באופנים שונים פעמים רבות.
יוהאן סבסטיאן באך עשה שימוש בתרגומו הגרמני של לותר להמנון, Komm, Gott Schöpfer, Heiliger Geist, כבסיס להלחנת הכוראל רי"ב 631 מן הספרון לעוגב והפרלוד לכוראל לעוגב רי"ב 667 (שנים קרויים Komm, Gott Schöpfer, Heiliger Geist).
הקטור ברליוז הלחין את ההמנון כמוטט לקול נשי (H 141, שנות ה-60 של המאה ה-19, אחת מיצירותיו האחרונות) ואנטון ברוקנר הלחין על בסיס הלחן המקורי מוטט לקול ולעוגב (WAB 50, שנות ה-80 של המאה ה-19). 
גוסטב מאהלר הלחין את הטקסט הלטיני כחלק הראשון של הסימפוניה השמינית שלו (1910).
מוריס דיריפלה השתמש בהמנון כבסיס ליצירתו לעוגב, "פרלוד, אדג'ו וכוראל על נושא "בוא רוח יוצר" (Prélude, Adagio et Choral varié sur le thème du 'Veni Creator', שנות העשרים של המאה ה-20).
פאול הינדמית הלחין ב-1962 קונצ'רטו לעוגב ולתזמורת בשם פנטזיה על "בוא רוח יוצר".
קשישטוף פנדרצקי כתב מוטט למקהלה על בסיס ההמנון ב-1987  וב-2005 השתמש קרלהיינץ שטוקהאוזן בהמנון במחזור Klang שלו בקטע לשני נגני נבל מזמרים הנקרא Freude (אושר, שמחה).
אלביס פרקינס

ביוגרפיה

אלביס פרקינס נולד ב-1976. הוריו הם השחקן אנתוני פרקינס (כיכב בסרט "פסיכו") והצלמת ברי ברנסון. הוא גדל בניו יורק סיטי עם אחיו הגדול, אוז פרקינס. הוא נקרא אלביס על שם אלביס פרסלי, שכן אביו העריץ את הזמר. אביו נפטר מאיידס כשאלביס היה בן 16.
בגיל צעיר החל פרקינס לעסוק במוזיקה. בראשית הדרך למד לנגן בסקסופון ומאוחר יותר החל לנגן על גיטרה. הוא למד גיטרה אצל פרסקוט נילס, שהיה הבסיסט להקת "The Knack", והחל לכתוב שירים ולהלחין.
אמו של פרקינס נהרגה באסון התאומים כשהייתה על טיסה 11 של אמריקן איירליינס. אלבומו הראשון של פרקינס, "Ash Wednesday", שיצא ב-2007, הושפע מאוד מאירוע זה.
ב-10 במרץ 2009 הוציא פרקינס עם להקתו החדשה, "Elvis Perkins in Dearland", את אלבומו השני, הנושא את שם הלהקה.
נחל רחם

נחל רחם (תרגום של שמו הערבי, ואדי אל רחמא- وادي الرحمة) הוא ואדי בדרום הנגב, ישראל. הואדי ממוקם בגובה של 431 מטר מעל פני הים, בקואורדינטות 29.6897 ו 34.9508 (מעלות עשרוניות).

תיאור הנחל

נחל רחם הוא אחד הנחלים שבהרי אילת. אורכו של נחל רחם כ-17 ק"מ, ועם יובלו הראשי, נחל עתק, הוא בעל אגן הניקוז הגדול ביותר בנחלי הרי אילת. ראשיתו במורדות הדרומיים של הר עזיהו, בפרשת המים של הרי אילת, ומכאן הוא יורד מזרחה בעמק תלול ורדוד שלאורכו מעט עצי שיטה. בחלקו העילי של הנחל עובר קטע משביל ישראל. בניגוד לנחלים רבים באזור, שמכילים בעיקר סלעי גרניט, נחל רחם מכיל בעיקר סלעי גיר.

אופי הטיול

הנחל בעל אקלים מדברי צחיח, ולכן לא מומלץ ללכת בו בקיץ, אלא בין תחילת נובמבר לסוף מרץ. המסלול הוא הררי ולכן לא מומלץ לילדים קטנים. המסלול הוא מסלול המשלב בתוכו נופי מדבר וטבע מדברי, שכולל צמחי מדבר וחיות מדבר שונות כגון יעלים ותנים.
נפתלי גינתון

נפתלי גִּינְתוֹן (גינשפארג) (6 ביולי 1916 – 13 בינואר 1971) היה מתרגם ועורך ספרותי ומדעי ומחברם של פירושים וביאורים לסיפורי ש"י עגנון.

קורות חיים

נפתלי גינתון נולד ב-1916 בקישינב בירת בסרביה (בעקבות המלחמה ומהפכת אוקטובר בממלכת רומניה), בנם של הרבנית רבקה לבית שוורצמן והרב משה הכהן גינשפארג (ר' משהל'ה דיין), אב בית-דין ומראשי ישיבת קישינב. למד בישיבת אביו ש"ס ופוסקים והוסמך לרבנות בגיל שבע עשרה. במקביל ללימודיו בישיבה רכש לעצמו השכלה כללית, השתלם בשפות ופרסם שירים, סיפורים ותרגומים בכתבי עת מקומיים ביידיש ובעברית.
באוקטובר 1938 עלה לארץ ישראל כתלמיד באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת "עליית הסרטיפיקטים" (תעודות העלייה שהשיגה האוניברסיטה משלטונות המנדט הבריטי), ולמד בה עד 1942 ספרות עברית, לשון ומקרא. בשנות לימודיו הגה רעיון חדש וחלוצי, להוציא לאור פרקי תלמוד עם תרגום, ביאור ופירוש בלשון ימינו, ואף הכינם לדפוס, אך העניין לא נסתייע בשל מצוקה כספית והדברים נותרו בכתב ידו.
בשנת 1943 נשא לאשה את דבורה בר-און, סטודנטית באוניברסיטה העברית בספרות עברית, מקרא והיסטוריה, ובתו של הסופר והעורך משה יחיאל בר-און. הם התיישבו בתל אביב, ונולדו להם שלוש בנות ובן. גינתון עסק בעבודות תרגום ועריכה, תחילה בעיתונות ובהמשך במשרד החינוך והתרבות.
לאחר השואה נודע לו כי רבים מבני משפחתו, ובהם אמו, אחיו, בני זוגם וילדיהם, נספו בטרנסניסטריה.
עם קום המדינה עִברת את שם משפחתו מגינשפארג לגינתון, שם של משפחת כהנים שבתקופת שיבת ציון עלתה לארץ ישראל מבבל ומוזכרת בספר נחמיה י, ז.
בתחילת שנות ה-50 הצטרף למרכז לתרבות ולחינוך של ההסתדרות הכללית. תחילה שימש כעורך-משנה של הירחון "אורים", ומשנת 1953 ועד לפטירתו ערך את הירחון "אורים להורים", לחינוך ילדים במשפחה; הוא פרסם בו טורים קבועים בנושאי חינוך, ביקורות ספרים ורשימות בענייני השעה. במשך שנתיים (1965–1966) ערך גם את המוסף הספרותי של העיתון, "אומר".
גינתון תרגם לעברית מספר רב של ספרי שירה, פרוזה, עיון ומחקר מיידיש, אנגלית וגרמנית. תרגומים נוספים לשירים וסיפורים, בעיקר מיידיש, פורסמו בעיתונים "דבר", "הצופה", "על המשמר", "מעריב", "מאזנים" ועוד, וחלקם כונסו בספרים. כן ערך והביא לדפוס ספרים בתחומי החינוך, חקר הספרות וחוכמת ישראל (חלקם ללא ציון שמו כעורך).
במרכז עבודתו הספרותית עומד חיבור הביאורים וההערות לסיפוריו של ש"י עגנון; מפעל זה, שעמל עליו מאמצע שנות ה-60, נועד להקל על הקוראים, ובמיוחד על בני הנוער, את הגישה ליצירתו הקלאסית של עגנון, ללשונה ולמקורותיה הספרותיים וההיסטוריים. עגנון נתן לגינתון את ברכתו ואישורו וסמך ידיו על עבודתו, כפי שמעידה חליפת המכתבים ביניהם. בשנה האחרונה לחייו עסק בעריכת פרקי הרומן "שירה" והבאתם לדפוס ביחד עם אמונה ירון, בתו של עגנון. גינתון לא זכה להשלים את מפעל הביאור; בט"ז בטבת תשל"א (ינואר 1971) נפטר בחטף, בגיל 54, ליד שולחן עבודתו בבית המרכז לתרבות ולחינוך. הותיר את אשתו וילדיהם. ליד בית הוועד הפועל הספידו רפאל בש, ובהלווייתו בבית הקברות קריית שאול הספידו הרב ווסרמן, מיוצאי ישיבת קישינב.
התאמה מגדרית

התאמה מגדרית (נקראה בעבר "שינוי מין") הוא הכינוי למספר סדרות אפשריות של טיפולים שמטרתם לשנות את מראה גופו של אדם כך שיתאים יותר למגדר שאליו הוא חש שייך בנפשו. תהליך להתאמה מגדרית כולל לכל הפחות נטילת הורמונים "נקביים" או "זכריים" במשך כל החיים מרגע התחלת התהליך. טיפול נטילת ההורמונים נקרא לעיתים טיפול חלופה הורמונלית .
תהליך להתאמה מגדרית עשוי לכלול, מלבד נטילת ההורמונים, גם ניתוח לנישוי פנים  והסרת שיער לנשים טרנסקסואליות, ניתוח כריתת שדיים והשתלת שיער לגברים טרנסקסואלים, ולעיתים אף ניתוח לשינוי מין מפין לפות  או מפות לפין  (אף על פי שהוא רק חלק אפשרי מהתהליך). רבות מהנשים הטרנסקסואליות וחלק מהגברים הטרנסקסואלים נמנעים מניתוח זה.
זהות מגדרית היא תחושת הזהות האישית של הפרט עם אחת מקטגוריות המגדר - שיכולה להיות גבר, אשה, איפשהו באמצע, שילוב של שניהם או אף אחד מהם. זהות מגדרית יכולה להתאים לזוויג שניתן לאדם בזמן הלידה ויכולה להיות שונה ממנו. מין האדם (זוויג) נקבע על פי מאפיינים ביולוגיים בלבד. לעומת זאת גיבוש הזהות המגדרית כולל היבטים של ביולוגיה, התפתחות, חיברות ותרבות. אנשים שזהותם המגדרית שונה מהמין שניתן להם בזמן הלידה, מכונים טרנסג'נדרים, ואלה הבוחרים לשנות את מינם מכונים טרנסקסואלים.
אנשים שעוברים תהליך של התאמה מגדרית משנים לרוב גם היבטים אחרים של ביטוי המגדר שלהם, כולל שינויים גופניים שאינם רפואיים (לדוגמה התאמת תסרוקת למגדר), קוסמטיקה, וביגוד, את תפקידי המגדר שלהם, ופועלים מול הרשויות לשינוי רישום המגדר ושמם הפרטי כך שיתאים למגדר המבוקש על ידם.

מקורות התהליך

הסיבה להתחלת תהליך להתאמה מגדרית מכל סוג היא ברוב המקרים דיספוריה מגדרית שהיא סוג של מצב דיכאוני. האדם הדיספורי מגדרית מתייסר מכך שגופו לא הולם מספיק את זהותו המגדרית ותפקודו היומיומי (כגון עבודה, לימודים, חיי חברה ועוד). רבים מהעוסקים בתחום בריאות הנפש (פסיכולוגים, פסיכיאטרים, עובדים סוציאלים ועוד), כמו גם רופאים רבים, מציינים כי תהליך להתאמה מגדרית הוא בדרך כלל הפתרון העדיף לבעיית הדיספוריה המגדרית, וכי הוא המבטיח תפקוד מרבי בחברה לאדם הדיספורי מגדרית, בהשוואה לטיפולים אחרים. הסיבתיות לדיספוריה מגדרית היא עניין אחר העומד בפני עצמו וייתכן כי מדובר על סוג של אינטרסקסואליות או ביטוי ייחודי של נפש האדם.
ורד אדיר

ורד אדיר (נולדה ב–8 בספטמבר 1970) היא צלמת אמנות המתמחה בצילום על סטים של קולנוע וטלוויזיה.

ביוגרפיה

ורד אדיר נולדה ברמת השרון, למדה לימודי סביבה בתיכון לחינוך סביבתי במדרשת שדה בוקר. בצה"ל שירתה בבה"ד החינוך בשערי אברהם ובמדרשת רופין. סמוך לשיחרורה מצה"ל למדה קורס צילום במדרשה לאמנות ברמת-השרון, לימים בית ברל. בין השנים 1991–1994 למדה לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת שפילד, אנגליה, סיימה שנת התמחות במשרד עו"ד בן-פורת פינס בתל אביב, ומסוף שנת 1995 מחזיקה ברישיון לעריכת דין. בין השנים 1997–2001 למדה לימודי תעודה במחלקה לעיצוב תקשורת חזותית ב"אסכולה לעיצוב" בתל אביב. ובשנת 2003 למדה במסגרת "השנה החמישית" בהנחיית הצלם גלעד אופיר, הפילוסוף מנחם גולדנברג והפסלת רבקה פוטשבוצקי, בקלישר, תל אביב. במקביל עבדה כעו"ד במשך 7 שנים במשרד רו"ח קוסט פורר גבאי את קסירר. 
בשנת 2000 הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בגלריה "לימבוס", ומאז הציגה בתערוכות יחיד שונות ובתערוכות קבוצתיות. בין סדרות הצילומים שהציגה, סדרת צילומי לילה במועדונים ונופים אורבניים וסדרת זוגות מתעוררים בבוקר. 
בשנת 2007 צילמה סטילס לסרט העלילתי "הבודדים" של רנן שור ומאז צילמה בכ-80 סרטים עלילתיים וסדרות, מהבולטים שביניהם, "ההתחלפות", "בית לחם", "הנוער", "הנותנת", "למלא את החלל", "אילי ובן", "מוקי בוערה", "חמש שעות מפריז", "אנחנו לא לבד", "קירות", "לצוד פילים", "עמק תפארת", "התפרצות X", "וביום השלישי", "המדריך למהפכה", "אורחים לרגע", "העולם מצחיק", "לוויה בצהריים", "פרז הצעיר", "מנפאואר", "גאליס", "אבינו", "הבורר", "רביעיית רן", "הישרדות VIP" בתאילנד, "תעשה לי ילד", "מסודרים 2", "טקסי דרייבר", "המשרד", "חסמבה דור 3", "חטופים", "רד בנד", "רמזור", "30 שקל לשעה", "Tyrant", "להרוג את הסבתא". כמו כן צילמה לעטיפות וחוברות לדיסקים של מוזיקה ("30" של שגיא צורף ואלעד כהן, "אלדורדו" של יהלי סובול ורע מוכיח, אוהד בן אבי); מחול, בית הספר לכוריאוגרפיה "כלים"; לחברת תל"י – חברת התמלוגים לבמאים ותסריטאים; קליפ של שגיא צורף "שהכל נהיה בדברו" מתוך "הקו נמחק".
מבחר צילומים של אדיר מסטים של קולנוע הופיעו בספרה של הלן שומן "מילון של הקולנוע הישראלי", ההוצאה לאור קוסמופול של פטריק ארפי, צרפת.
גשר מג'יירי

היסטוריה

היוזמה להקמת הגשר החלה בשנת 2005 עם פרסום המכרז להקמתו, והוא כונה תחילה "גשר M0 הצפוני". הבנייה החלה בתחילת שנת 2006 והסתיימה במחצית 2008. בסוף חודש אוגוסט 2008 נערך ניסוי בטיחותי ועל הגשר הועמדו משאיות במשקל כולל של יותר מ-2,000 טון. הניסוי הסתיים בהצלחה, והגשר נחנך ונפתח לתנועה ב-30 בספטמבר 2008. במקביל פורסם סקר בן שני שלבים לבחירת שם לגשר, ובעקבות פארסה תקשורתית נבחר השם "גשר סטיבן קולבר" על שמו של הקומיקאי האמריקאי סטיבן קולבר. ב-28 בספטמבר 2008 החליטו הרשויות ההונגריות להתעלם מתוצאות הסקר, ובחרו בשם "גשר מג'יירי", אף שלא העפיל לשלב השני של הסקר, שכן הגשר סמוך לשתי שכונות ששמן מסתיים בסיומת "-מג'ייר" (megyer-): בקשמג'ייר (Békásmegyer) וקאפוסטשמג'ייר (Káposztásmegyer).

עמודי התמיכה

שני עמודי הגשר מעוצבים בצורת האות A, ומתנשאים לגובה של 100 מטרים. בחלקם העליון הם מעגנים את כבלי התמיכה של הגשר, שאורכם נע בין 56 ל-163 מטרים. בכל אחד מהעמודים הותקנו מעלית הנעה במסלול אלכסוני וגרם מדרגות, המעפילים אל חלקו של העמוד שאליו מעוגנים כבלי התמיכה. הדבר מאפשר גישה אל הכבלים לצורכי תחזוקה. חלקם העליון של העמודים כוסה בזכוכית המוארת באמצעות דיודה פולטת אור (LED).

סיפון הגשר

הגשר נושא כביש מהיר דו-מסלולי, ובכל מסלול שני נתיבים. לצדם נתיבי חירום שניתן יהיה להפכם לנתיבים רגילים בהתאם לצרכים. לאורך הצד הצפוני של הגשר הותקן מסלול נסיעה לאופניים ובצדו הדרומי נסללה מדרכה להולכי רגל.
אימת המתים המהלכים

עלילה

עלילת העונה הראשונה מתחילה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ועוקבת אחר מורה גרוש, יועצת חינוכית ושני ילדיה, אשר עומדים בתחילתה של אפוקליפסת זומבים ועדים לתחילת התמוטטות הציוויליזציה. במהלך העונה נמלטת המשפחה למקסיקו על יאכטה, בסיוע אדם שמטרותיו מפוקפקות.
העונות השנייה והשלישית מתרחשות במקסיקו ובקרבת הגבול עם ארצות הברית, שם מוצאת החבורה מחסה בקהילות שורדים שמצליחות להתבצר מפני הזומבים.
בין העונה השלישית והרביעית מתרחשת קפיצת זמן של כשנתיים, על מנת ליישר קו עם עלילת המתים המהלכים. זאת, משום שאחת הדמויות של המתים המהלכים, הנמצאת כבר בעונתה השמינית, כשנתיים לאחר פרוץ האפוקליפסה, חוצה את ארצות הברית מוירג'יניה לטקסס ופוגשת שם את גיבורי אימת המתים המהלכים.
העונה הרביעית מתרחשת בטקסס, לאחר שגיבורי הסדרה נאלצים לנטוש אצטדיון בו התבצרו ומתחילים לנדוד באזורים הכפריים של המדינה.

פיתוח

בספטמבר 2013, AMC הכריזו כי הם מפתחים סדרה מקבילה למתים המהלכים, אשר עוקבת אחר סט אחר של דמויות. בספטמבר 2014, AMC הזמינו פרק פיילוט. בדצמבר 2014 אושר כי הסדרה תעסוק באותה אפוקליפסת זומבים של המתים המהלכים, אך במיקום אחר, מאוחר יותר נודע כי המקום הוא לוס אנג'לס. במרץ 2015 נחשף כי שם הסדרה הוא "Fear the Walking Dead", וכי AMC הזמינו את הסדרה עם התחייבות לשתי עונות. העונה הראשונה שעלתה ב-23 באוגוסט 2015, מכילה 6 פרקים, בעוד העונה השנייה מכילה 15 פרקים שעלו לשידור ב-2016.

ליהוק

בדצמבר 2014 לוהקו ארבעת התפקידים הראשיים המובילים - קים דיקנס כננסי טומקינס (בהמשך שונה שם הדמות למדיסון קלארק); קליף קרטיס כשון קבררה (בהמשך שונה לטראוויס); פרנק דיליין כניק; ואלישה דבנם-קארי כאלישה.

צילומים

הפקת פרק הפיילוט החלה בתחילת 2015 והסתיימה ב-6 בפברואר של אותה שנה. פרק הפיילוט צולם בלוס אנג'לס ושאר הפרקים של העונה הראשונה צולמו בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה. הצילומים של חמשת הפרקים הנותרים של העונה הראשונה החלו ב-11 במאי 2015.

סדרת רשת

סדרת רשת בת 16 חלקים בשם "הפחד מהמתים המהלכים: טיסה 462", עלתה לאתר AMC ב-4 באוקטובר 2015. כל חלק (פרק) של הסדרה נע בין דקה לשתי דקות, הסדרה עוסקת בהשפעות התפרצות המגפה במהלך טיסה מסחרית. אחת הדמויות מסדרת הרשת מופיעה בעונה השנייה של "הפחד מהמתים המהלכים".

שידור ורייטינג

פרק הבכורה של הסדרה שאורכו 60 דקות, שודר ב-23 באוגוסט 2015 בארצות הברית והוא הופץ תוך 24 שעות לאחר מכן, בערוצים הבינלאומיים של AMC.
לפרק הבכורה של העונה הראשונה, היו מעל ל-10 מיליון צופים אמריקאים. מדובר בשיא רייטינג להקרנת הפרק הראשון בסדרות טלוויזיה בכבלים.

ביקורות

בניו יורק פוסט נתנו לסדרה 3 מתוך 5 כוכבים, וכתבו: "שני הפרקים הראשונים מותחים ומצמררים - הם דוגמה טובה עד כמה אפקטיבי יכול להיות קצב איטי ואווירה אפלה". ב-Hollywood Reporter נתנו לסדרה סקירה ממוצעת וציינו כי הסדרה לא ממש משעממת, אך פחות מושכת מהסדרה המקורית. ב-HitFix ציינו כי הסדרה "פשוט נוראית וגרועה כמו המתים המהלכים".
הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות בדרך כלל. ב-Rotten Tomatoes הסדרה קיבלה דירוג של 72%, בהתבסס על 39 ביקורות. ב-Metacritic הסדרה קיבלה ציון של 65 מתוך 100, בהתבסס על 30 ביקורות.
נוקלאופרוטאין

נוקלאופרוטאין (באנגלית: Nucleoprotein, "חלבון גרעיני") הוא אחד מכמה מערכות המצויות בתאיהם של יצורים חיים והמורכבות מחלבונים וחומצות גרעין.
במערכות אלה קיימים קשרים אלקטרוסטטי וקשרי מימן בין החלבונים וחומצות הגרעין.
הכרומוזומים הם נוקלאופרוטאינים. הם מורכבים מ-DNA הארוז בצפיפות ומלופף סביב חלבונים הקרויים היסטונים; הללו מאפשרים את האריזה הצפופה, מגנים עליו מפני אנזימים מעכלים ומסייעים בתהליך השעתוק. גם הריבוזומים הם נוקלאופרוטאינים. המורכבים מ-rRNA ומחלבונים מסייעים.
ניתן להתייחס גם לרוב הנגיפים כאל נוקלאופרוטאינים; בכמה מקרים משמש החלבון כעטיפה מגינה סביב חומצת גרעין (לעיתים DNA ולעיתים - ברטרו-וירוסים, למשל - RNA).
ג'יינה

תכונות

ג'יינה הוא ענק כחול מסוג ספקטרלי B8 III שנמצא במרחק של כ-150 שנות אור ממערכת השמש. מסתו גדולה יותר מ-4 פעמים מסת השמש, רדיוסו כ-3.6 רדיוסי שמש וטמפרטורת פניו כ-12,000 קלווין. הוא מאיר בעוצמה של פי 176 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל הטמפרטורה הגבוהה של פניו כמחצית מקרינתו היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא כפול מכך. הספקטרום של ג'יינה מראה כמות חריגה של מתכות שונות ובהן כספית, מנגן, אבץ, זירקוניום וטיטניום ולעומת זה כמות קטנה מהרגיל של ברזל, צורן ומגנזיום. ג'יינה נמצא בסיומו של שלב ההיתוך של מימן להליום בליבתו והוא צפוי להתנפח ולהתקרר עד שיהפוך לענק אדום.

ג'יינה B

במרחק של כשניית קשת מג'יינה יש כוכב נוסף עמום בהרבה שנקרא ג'יינה B. בשל עמימותו וקרבתו לג'יינה קשה למדוד את תכונותיו, אך נראה שמדובר בכוכב קטן וקר בהרבה, ככל הנראה כוכב הסדרה הראשית כתום מסוג ספקטרלי K או בננס אדום מסוג ספקטרלי M. מדידות של השינויים במיקום היחסי של בני הזוג מראות שמסתו של בן הזוג היא כ-0.8 מסות שמש והוא מקיף את הכוכב הראשי במרחק של כ-50 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-158 שנים.