google/wiki40b huggingface dataset:
יהודה גולן (שגריר)

יהודה גולן (5 במרץ 1909 - 1 באפריל 1998) היה איש משרד החוץ.

ביוגרפיה

גולן נולד בירושלים כיהודה גולדברג. הוא הוסמך כעורך דין בשנת 1943 ובמקביל ללימודיו עבד באופן חלקי במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית. 
באמצע 1946 נשלח לפתוח ולנהל את משרד הסוכנות בווינה.
לאחר הקמת המדינה התמנה גולן לאיש הקשר של משרד החוץ בירושלים. בשנת 1949 מונה למזכיר הצירות הישראלית בדרום אפריקה. בשנת 1953 הוא הקים את הצירות הישראל בקופנהגן. בשנת 1954 הוא עבר לכהן כקונסול במונטריאול. בסוף שנות ה-50 היה הממונה על יחסי ציבור במשרד החוץ. בשנת 1960 נתמנה גולן לשגריר ישראל בפינלנד.
את כתב האמנתו הוא הגיש בספטמבר 1960. בספטמבר 1964 נתמנה לראש הטקס במשרד החוץ. בתפקיד זה הוא כיהן עד שנת 1970, אז מונה לשגריר ישראל ביוון. בעת קבלת פנים שערך לכבוד יום העצמאות בשנת 1973, הגיע בטעות שגריר סין העממית ביוון, שהתכוון להגיע לאירוע של שגריר כווית. נוכחותו של השגריר הסיני עוררה עניין רב בתקשורת. 
בשנת 1974 פרש לגמלאות.
בשנת 1980, בעת ביקור בלוס אנג'לס היה נוכח בשוד חמוש, אך לא נפגע. בעקבות האירוע פורסם ברדיו ששגריר ישראל מוחזק כבן ערובה. 
גולן היה נשוי לשרה בתו של הרב מרדכי סנדר קופשטיין. הם התגוררו בטלביה.
שאר כסות ועונה

מקור המצווה

המצווה היא מצוות לא תעשה, שהרי כתוב "לא יגרע", וברשימת המצוות של הרמב"ם היא מופיעה בהתאם כמצווה רס"ב ברשימת מצוות לא תעשה. יחד עם זאת, קיומה אינו מתאפשר בדרך של הימנעות מעשייה, אלא מצריך עשייה מצד הבעל. במקור המצווה מתייחסת לאמה עברייה שמיועדת לנישואים, וממנה נלמד הדין לשאר הנשים. על פי הפרשנים זהו "משפט הבנות" שנזכר פסוק קודם.
על פי רש"י, אונקלוס, אבן עזרא ועוד מפרשים שלוש החובות הללו הן מהתורה, וכך פוסק הרמב"ם להלכה, אך על פי הרמב"ן, שמפרש "שארה" - כקרבת בשר ו"כסות" - ככסות מיטתה, מזונות וכסות הם מדרבנן ורק עונתה היא מהתורה. לשלוש מחויבויות אלו, הוסיפו חז"ל שבע מחויבות נוספות לבעל כלפי אשתו ובהן ריפוי, פדיון וקבורה.
חז"ל תיקנו שחלק מחובות הבעל יהיו כנגד חובות האישה,  "מעשה ידי האישה כנגד מזונותיה, ופדיונה כנגד אכילת פירות נכסיה, וקבורתה כנגד ירושתו לכתובתה". ולכן לאישה יש זכות לוותר על מחויבות מסוימת שלה כנגד ביטול התחייבות הבעל. לפיכך היא יכולה לומר  "איני ניזונת ואיני עושה" ולהתפרנס ממעשי ידיה, אבל זכות זו אינה שמורה לבעל, שאינו יכול לומר "איני זנך ואיני נוטל כלום ממעשה ידייך...שמא לא יספיק לה מעשה ידיה במזונותיה."  (רמב"ם, משנה תורה, הלכות אישות פרק י"ב הלכה ד')

כסות

הרמב"ם דן בשווי המלבושים שחייב האיש לרכוש לאשתו, כאשר גם כאן הכלל המנחה הוא "הכול לפי עושרו" - כלומר שהכלים צריכים להיות ביחס ישר לעושרו של האדם - אפילו כלי משי וזהב. גם כאן הוא קובע דרישות מינימום לעניים, שמתחתם זו עילה לגירושין: בגדים הראויים לה כפי המלבושים הממוצעים של אישה. בכלל כסותה הוא מחייב מדור (מעין בית מינימלי), רכישת כלים לשימושה, מיטה, כלי לישיבה, כלי אכילה ושתייה, ואף תכשיטים וכלי איפור נכללים בכלל כסותה.
אדסחר דייקסטרה

ביוגרפיה

דייקסטרה נולד ברוטרדם שבהולנד, לאב כימאי ולאם מתמטיקאית. 
למד מתמטיקה ופיזיקה תאורטית באוניברסיטת ליידן. בשנים 1952–1962 עבד כמתכנת, ובמהלכן השלים את הדוקטורט במדעי המחשב (שעדיין לא התגבש כתחום עצמאי) באוניברסיטת אמסטרדם. עבודת הדוקטור שלו, שהוגשה בשנת 1959, נושאת את הכותרת Communication with an Automatic Computer, והתבססה גם על ניסיונו כמתכנת. 
בשנים 1962–1984 היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת איינדהובן, ובשנים 1973–1984 היה עמית מחקר של חברת בורוז. בשנים 1984–1999 היה פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת טקסס באוסטין.
דייקסטרה הוא חתן פרס טיורינג לשנת 1972 ועמית ACM משנת 1994. 
על שמו של דייקסטרה נקרא פרס דייקסטרה של ה־ACM (האגודה הבינלאומית של מדעני מחשב). הפרס מוענק כל שנה למאמר שהייתה לו השפעה מרובה (במשך עשר שנים לפחות) על תחום החישוב המבוזר. דייקסטרה היה מהזוכים הראשונים בפרס (לפני שנקרא על שמו), בזכות מאמר הייצוב העצמי.
Reclaim the Streets

Reclaim the Streets, שחרור הרחובות (בתרגום מילולי לעברית: לתבוע בחזרה את הרחובות, ובקיצור: RTS) היא תנועה חברתית הטוענת שגורמים שונים - ובעיקר כלי רכב פרטיים ותאגידים מסחריים - השתלטו על המרחב הציבורי ומונעים את השימוש החופשי בו מהציבור. לכן הם קוראים להשבת הבעלות ציבורית על המרחב הקהילתי.
הארגון הוקם בלונדון, אנגליה בשנת 1991, כשצמח מתוך מאהלי מחאה נגד תנועת כלי רכב שהיו פזורים ברחבי העיר. בראשיתו התמקד הארגון במחאה נגד תנועת כלי רכב בערים, אך לאורך השנים השתנה מוקד הפעילות, מתוך תפיסה שיש לטפל בשורש הבעיה ולא בתסמינים שלה. הארגון הרחיב את מחאתו והפנה אותה כלפי השיטה הקפיטליסטית באופן כללי. הארגון הקפיד על שימוש במחאה לא אלימה.

אידאולוגיה

בבסיס הפעולה של התנועה עומדת ההנחה שמרחבים ציבוריים עירוניים - דוגמת כביש, צומת או כיכר - נועדו להכיל בתוכם מגוון רב של פעולות אנושיות ושל אינטראקציות בין-אישיות, באמצעותן נוצרת קהילה עירונית. השימוש במכוניות הופך את הרחובות מאתר מחיה לאתר מעבר - אופיה הסגור והמבודד של המכונית מונע אינטראקציה בין אישית, ובכך מרוקן את הרחובות מתוכנם.
לטענת התנועה, השימוש במכונית הוא נדבך אחד במכלול של הקפיטליזם הגלובלי, שמטרתו - הפיכת בני האדם ל'מכונות צרכניות'. הרחוב הוא מושג מפתח עבור התנועה, משום שלטענתם כאשר הרחוב מתקיים באופן שבו התקיים בעבר, הוא הופך למרחב לא-ממושטר, שאינו מיועד לצרכנות גרידא. בחשיבה הקפיטליסטית רחובות אינם אלא דרכי מעבר מאתר אחד לאתר אחר - מאתר המגורים לאתר העבודה, ממנו לאתר הצרכנות ולאתר הבידור. התנועה שואפת לשבור דפוס זה, ולהפוך את הרחובות לאתרים שמתקיימת בהם פעילות חברתית בפני עצמה.

צורת פעולה

נאמנה לעקרונותיה כתנועה אנרכיסטית, התנועה איננה מאורגנת באופן מרוכז, ואין לה הנהגה מרכזית וסניפים. פעולותיה הבינלאומיות של התנועה מתבססות על יוזמות מקומיות של פעילים, המקבלים הדרכה בסיסית דרך האינטרנט ומארגנים את ההפגנה בכוחות עצמם.
המחאה של RTS באה לידי ביטוי בדרך כלל כמסיבות ברחוב, או בכבישים מהירים כחלק מפעולה ישירה בלתי אלימה תוך כדי חסימה של תנועת המכונית הסדירה. RTS מצידם טוענים כי כלי הרכב הם אלו הגורמים לתאונות, ולהפרעה לסדר הציבורי התקין, ועל ידי השתלטות של הולכי רגל ורוכבי אופניים על הכביש הם למעשה משיבים את המרחב הציבורי לבעליו הראויים. האירועים מתקיימים בדרך כלל ללא תיאום מראש עם המשטרה או עם גורמים רשמיים אחרים, מתוך תפיסה שאזרחים אינם זקוקים לאישור כדי לצעוד ברחובות העיר, אך מספר ארגונים מקומיים חרגו מכלל זה והם מקיימים פעילות סדירה של מסיבות רחוב המתואמת מראש עם השלטונות.
בדר כלל האירוע הוא בעל אופי של מסיבה המונית, עם מקומות משחק לילדים, אוכל בחינם, ומוזיקה. התנועה שואפת שהמסיבות יאורגנו על ידי משתתפיהן, תוך שכל אחד מהמשתתפים מביא עמו אביזר שעשוע, בלא שתהיה אטרקציה מרכזית במסיבה.

היקף הפעילות

מאז הקמתו של הארגון, בשנת 1991, התקיימו מאות מסיבות רחוב. עיקר פעילותו של הארגון היא בבריטניה ובמיוחד בלונדון, אך מאז שנת 1997 התקיימו מסיבות רבות בארצות שונות ברחבי אירופה, צפון אמריקה, אוסטרליה ואפריקה, וגם בתל אביב. מספר מסיבות אף הוכרזו כמסיבות בינלאומיות, והתקיימו בו זמנית בעשרות ערים ברחבי העולם.
זולטן שטיבר

קריירת מועדונים

שטיבר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת של שארוואר ממנה עבר לגיור. בגיל 13 שיחק במחלקת הנוער של גולדבל 94, ממנה עבר לאויפשט ובהמשך לאסטון וילה האנגלית. ב-4 בינואר 2007 חתם על חוזה לשנתיים בקבוצה הבוגרת. בסוף מאי 2007 סטיבר השתתף עם וילה בגביע ה-HKFC פיליפס. סטיבר היה מהמצטיינים בגביע ובנוסף זכה עימה בגביע. בזכות הזכייה, סטיבר האריך את חוזהו בשלוש עונות נוספות.
ב-22 בנובמבר 2007 הושאל ליאוביל טאון לחודש. יומיים לאחר מכן, שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 במילוול. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד ברייטון אנד הוב אלביון. עסקת השאלתו הוארכה בחודש נוסף.
ב-29 בינואר 2009 חתם לשנתיים וחצי בטוס קובלנץ מהבונדסליגה השנייה. יום לאחר מכן, שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 נגד רוט-וייס אוברהאוזן. ב-6 בפברואר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה נגד פ.ס.וו. פרנקפורט.
ב-26 במאי 2010 חתם באלמניה אאכן לשנתיים. ב-20 באוגוסט 2010 שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד אוניון ברלין. ב-17 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 לאנרגי קוטבוס. עד לסיום העונה, שטיבר הבקיע 10 שערים ב-34 משחקי ליגה ונכלל בנבחרת העונה של הליגה.
ב-22 במרץ 2011 שטיבר חתם במיינץ 05 מהבונדסליגה, אלייה הוא הצטרף בסיום עונת 2010/2011. במיינץ, שטיר התקשה למצוא את מקומו ואף הגיע לקבוצת המילואים של המועדון.
ב-21 ביוני 2012 שטיבר חתם לארבע שנים בגרויטר פירט. שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לבאיירן מינכן.
ב-26 במאי 2014 שטיבר חתם בהמבורג. ב-30 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לפאדרבורן 07. ב-4 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בהמבורג בניצחון 0-3 נגד פאדרבורן. במשחק הליגה נגד הנובר 96 3 ימים לאחר מכן, שטיבר רץ 13.9 ק"מ - שיא העונה. בונת 2015/2016 שטיבר זכה לפחות דקות משחק ובינואר עזב את המועדון.
ב-18 בינואר 2016 שטיבר הושאל לנירנברג מהבונדסליגה השנייה על מנת לחזור לכושר לקראת יורו 2016, בו השתתפה הונגריה. שטיבר הבקיע שער אחד ב-6 משחקים בהם שותף ובסיום העונה נירנברג עלתה לפלייאוף העלייה לבונדסליגה בו הפסידה לאיינטרכט פרנקפורט.
ב-12 באוגוסט 2016 חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן. יומיים לאחר מכן, שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד וורצבורגר קיקרס.
ב-9 באוגוסט 2017 שטיבר את גרמניה אחרי 8 שנים וחתם בדי. סי. יונייטד מה-MLS.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, שטיבר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של הונגריה. ב-2 בספטמבר 2011 שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בניצחון 1-2 נגד שוודיה. ב-5 ביוני 2015 שטיבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-4 נגד ליטא.
שטיבר נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016.
אדולף רוזנצווייג

ביוגרפיה

אדולף אהרן רוזנצווייג נולד בטוּרְדוֹסִין (Turdossin) שבהונגריה (כיום טְבְרוֹשִין (Tvrdošín), במרכז סלובקיה) בשנת 1850. הוא למד בגימנסיה בפֶּשְט, ואחר כך בישיבה בפְּרֶסְבורג. לאחר סיום לימודיו נסע לברלין, ושם למד פילוסופיה, לשונות המזרח וספרות באוניברסיטת ברלין, ותאולוגיה בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות. לבסוף קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה.
ב-20 באוקטובר 1874 החל לכהן כרב העיירה פָּסֵוַואלק (Pasewalk) שבפרובינציית פומרניה, ומשם נקרא לשמש ברבנות העיר בירנבאום שבפוזן (כיום מְיֶינְדְזִיחוד שבפוזנן, פולין). בהמשך, מ-1879 שימש כרב העיירה טֶפְּלִיץ (Teplitz) שבבוהמיה, עד שב-1887 קיבל את משרת הרבנות בבית הכנסת החדש (נויה זינאגוגה) ברחוב אוראניינבורג בברלין, ובה כיהן עד מותו ב-1918. הוא נודע כדרשן מעולה.
רוזנצווייג נפטר ב-1918, בגיל 68, ונקבר בברלין.

משפחתו

בנו של רוזנצווייג, הרב ד"ר ארתור רוזנצווייג (27 במרץ 1883, טֶפְּלִיץ – 1935, פראג), היה גם הוא מנהיג רוחני.
בתו, הֶדְוִויג, נישאה לרב יהודה ברגמן (1874–1956), יהודי גליצאי שהוכשר בבית המדרש לרבנים בווינה, כיהן מ-1908 כרב וב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל. לזוג היו 8 ילדים. הבכור, ארנסט דוד ברגמן (1903–1975), היה פרופסור לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית בירושלים (1954–1975), וממקימי התשתית המדעית-ביטחונית בישראל. אחיו, פליקס אליעזר ברגמן (17 באוגוסט 1908, פרנקפורט – 2002, ישראל), גדל בברלין וקיבל תואר דוקטור בכימיה ותואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת ברלין ב-1933, היה מופקד הקתדרה לפרמקולוגיה באוניברסיטה העברית (1950–2002). אח נוסף, תאודור ברגמן (נולד ב-7 במרץ 1916 בברלין), הוא פרופסור לכלכלה אגררית באוניברסיטת הוֹהֶנְהיים (Hohenheim) בשטוטגרט מאז 1981.
לבן מרסר

לבן מרסר (באנגלית: LaVon Mercer; נולד ב-13 בינואר 1959 במטר, ג'ורג'יה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי ששיחק בעמדת הסנטר. נחשב לגדול החוסמים בליגת העל בכל הזמנים, על אף שאחת מרגליו קצרה מהשנייה. מתנשא לגובה 2.08 מטרים.

ביוגרפיה

בעונת 1975–1976 קבע מרסר שיא בקליטת כדורים חוזרים, כשחקן בבית ספר תיכון בג'ורג'יה, כאשר קלט 30.8 ריבאונדים למשחק, בממוצע. שיא זה עודנו מהווה את ההישג הטוב ביותר בתחום בארצות הברית. בקולג', שיחק מרסר באוניברסיטת ג'ורג'יה. ב-1980 נבחר על ידי סן אנטוניו ספרס בסיבוב השלישי (בחירה מספר 60) בדראפט ה-NBA, אך לא קיבל חוזה בקבוצה.
בספטמבר 1980 חתם מרסר בהפועל תל אביב הישראלית, בה שיחק במשך 8 שנים (1980–1988). בעונת 1988/89 עבר ליריבתה העירונית של הפועל, מכבי תל אביב, עימה זכה בחמש אליפויות ובארבעה גביעים. נוסף על כך הגיע עם מכבי לגמר גביע אירופה לאלופות ב-1989 ולחצי הגמר ב-1991. היה שותף לאובדן האליפות של מכבי ב-1993 להפועל גליל עליון. לאחר עונת 1993/1994 עזב מרסר את מכבי ופרש מכדורסל, כשלזכותו 938 נקודות במדי מכבי במסגרת גביע אירופה.
מרסר שיחק 79 משחקים במדי נבחרת ישראל, בהם קלע 1,246 נקודות.
בסך הכל קלע מרסר 4,516 נקודות במשחקי הליגה.
לאחר פרישתו מכדורסל שב לארצות הברית וסיים תואר ראשון באוניברסיטת NLU‏ (National Louis University) בשיקגו בשנת 1995. בשנת 1997 הצטרף לקולג' ספלמן שבאטלנטה ואימן את קבוצת כדורסל הנשים שם. החל מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21, נכלל בצוות ההסברה של ישראל בארצות הברית.
מרסר מתגורר בג'ורג'יה, הוא גרוש ולו שלושה ילדים.
גאורגה בוזאטו

גאורגה בוזאטו (Gheorghe Buzatu;‏ (6 ביוני 1939 הכפר סיחליה (Sihlea), מחוז ורנצ'ה, -20 במאי 2013 יאשי) היה היסטוריון ופוליטיקאי רומני, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת יאשי, התפרסם כמכחיש שואה. נבחר כסנטור מטעם מפלגה לאומנית קיצונית ("רומניה הגדולה").

ביוגרפיה

בוזאטו סיים לימודים יסודיים ותיכוניים בעיר רמניקו סראט ולאחר מכן למד בפקולטה לבלשנות והיסטוריה של אוניברסיטת יאשי וב-1971 הוכתר כדוקטור להיסטוריה, במסגרת אותה פקולטה. בשנים 1961 - 1992 עבד כחוקר מדעי במכון להיסטוריה וארכאולוגיה על שם א. ד. קסנופול ביאשי ובהמשך היה חוקר מדעי ראשי של שלוחת יאשי של המרכז להיסטוריה ותרבות אירופאית של האקדמיה הרומנית. במקביל שימש גם כמזכיר מדעי של המכון על שם קסנופול, בין השנים 1975 - 1990 והחל מ-1992 היה מנהל השלוחה של יאשי, של המרכז להיסטוריה ותרבות אירופאיים של האקדמיה הרומנית.
בשנות ה-1990 נכנס בוזאטו להנהלת "הקרן יון אנטונסקו", הקשור ל"ליגת יון אנטונסקו" מיסודם של קורנליו ודים טודור וד"ר יון קונסטנטין דרגאן.
 
גאורגה בוזאטו פרסם כ-25 ספרים בשמו והיה מעורב בכתיבתם של ספרים נוספים. הוא מחבר הספר "Românii în arhivele Kremlinului” (הרומנים בארכיבי הקרמלין) שיצא לאור ב-1996 ומהווה מעין כתב אשמה כלפי היהודים, שלדעת המחבר נושאים באחריות ל"שואת הרומנים". עוד לפני כן, ב-1995, פרסם בוזאטו בהוצאה לאור הלגיונרית "מג'דחונדה" חוברת המוקדשת לטענה שהשואה ברומניה הייתה שואת העם הרומני, שהתחילה ב-1940 והיהודים אחראים לה במידה רבה Aşa a început Holocaustul împotriva poporului român (כך התחילה השואה נגד העם הרומני). תוכן חוברת זו הפך מאוחר יותר לפרק בספר Românii în arhivele Kremlinului (הרומנים בארכיבי הקרמלין).
ביולי 2001, בבוקרשט, בוזאטו ויון קוז'ה ארגנו סימפוזיון בכותרת "Holocaust în România?" (שואה ברומניה?), שכותרתו מדברת בעד עצמה. כתוצאה מהסימפוזיון הקים בוזאטו את Liga pentru Combaterea Antiromânismului (הליגה למאבק באנטירומניות) והכתיר את עצמו כנשיאה.
בין השנים 1992 - 1996 היה סנאטור מטעם מחוז יאשי, כנציג מפלגת רומניה מארה. כבר ב-2002, לאחר שעבר בפרלמנט הרומני חוק האוסר את הכחשת השואה, הציע בוזאטו תיקון לחוק. התיקון שהציע היה בהגדרת השואה, שעל פי הגדרתו הייתה אמורה להיות "השמדה שיטתית, בקנה מידה גדול, של האוכלוסייה היהודית באירופה, שאורגנה על ידי השלטונות הנאציים במהלך מלחמת העולם השנייה". לו התקבל תיקונו, ניתן היה לטעון שלא הייתה שואה ברומניה, כי ההשמדה לא אורגנה על ידי השלטונות הנאציים, אלא על ידי השלטונות הרומנים.
היסטוריון השואה, רנדולף ל. ברהם תיאר את בוזאטו כ"היסטוריון נגאציוניסט" (כלומר -מכחיש שואה), היה חבר בפרלמנט מטעם "מפלגת רומניה הגדולה" ומומחה במניפולציה של דעת הקהל"
אקס-מן 3: המפלט האחרון

עלילה

חברת התרופות מעבדות וורת'ינגטון מפתחת נסיוב המדכא את הגן המוטאנטי אשר מעניק למוטאנטים את כוחותיהם ומייחד אותם משאר מבני האדם. התרופה מופקת מדמו של ילד מוטאנט שהכוח המוטאנטי שלו הוא דיכוי מוטציות אצל אחרים. בשעה שהתרופה מוצעת לכל אשר חפץ בכך, ביניהם רוג, יש כאלה המתנגדים לפתרון סופי זה, ביניהם מגנטו, המגייס צבא ומזהיר את נאמניו שתרופה זו היא אמצעי לטיהור אתני של המוטאנטים. 
סייקלופס אבל על מותה של ג'ין גריי, והוא מגיע לאגם אלקליי, היכן שג'ין מתה בסוף הסרט הקודם. לפתע, ג'ין עולה ממעמקי האגם והורגת אותו. פרופסור אקסבייר חש בסכנה ושולח את וולברין ואת סטורם לחקור את האגם. הם מוצאים את גופה המעולף של ג'ין ואוספים אותה אליהם. אקסבייר מסביר שכאשר ג'ין הקריבה את חייה, היא שיחררה אישיות חבויה לה היא קוראת "פניקס". וולברין מגלה שג'ין היא לא אותה אחת שהכיר, והיא נמלטת מהאחוזה לבית ילדותה. 
מגנטו, המגלה אודות כוחותיה החזקים של ג'ין, פוגש באקסבייר בביתה. השניים מנסים להוכיח לה את נאמנותם, אך הפניקס משתלטת עליה, הורגת את אקסבייר ועוזבת עם מגנטו. מגנטו מרים את גשר הזהב בסן פרנסיסקו ומנחית אותו יחד עם צבאו בכלא אלקטרז, שם מוחזק הילד שמדמו מייצרים את הנסיוב. חבורת האקס-מן מתלכדת יחדיו כדי להלחם במגנטו ובצבאו, וחיה מצליח להזריק למגנטו את התרופה ובכך הופך אותו לאדם רגיל. ג'ין גריי משחררת את כוחותיה ההרסניים ו-וולברין - היחידי שמסוגל לעמוד בפני כוחותיה הודות לכוחות ההתחדשות והריפוי העצמי שלו - הורג אותה לאחר שהיא משיגה שליטה זמנית בפניקס ומתחננת שיציל אותה.
לבסוף, בית הספר לצעירים מחוננים ממשיך לפעול, עם סטורם כמנהלת ראשית. חיה ממונה כשגריר לאומות המאוחדות, רוג חוזרת ומודיעה שהיא לקחה את התרופה. מגנטו נראה משחק שחמט בגן ציבורי, וכאשר הוא ממקד את ידו על כלי שחמט, הכלי זז, מה שמרמז כי כוחותיו שבים אליו וכי התרופה אינה קבועה. לאחר כותרות הסיום של הסרט, ד"ר מוירה מק'טאגרט בודקת חולה הנמצא בתרדמת, שמתעורר וקורא לה בשמה הפרטי, מה שמרמז שצ'ארלס אקסבייר העביר את תודעתו אל החולה.

הופעות אורח

בנוסף, מספר שחקנים מופיעים בהופעות אורח. דניה ראמירז, מיילינג מלאנקון וקן ליונג מגלמים את קאליסטו, פסיילוק וקוויל, בהתאמה - חברי כנופיית אומגה אשר חוברים לאחוות המוטאנטים של מגנטו. שוהרה אע'דאשלו מגלמת את ד"ר קביטה ראו, מדענית שעובדת במעבדות וורתינגטון על תרופת המוטאנטים. שאונה קיין וקיאה וונג שבות לגלם את דמויותיהן של סיירין וג'ובילי. יוצרי הקומיקס סטן לי וכריס קלרמונט מופיעים בתחילתו של הסרט כשכניה של ג'ין גריי הצעירה.
אולג טאראן

קריירת השחקן

טאראן גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל דינמו קייב. בשנת 1978, בגיל 18, עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. לאחר שנתיים בקבוצה עבר לצ'רנומורץ אודסה. בשנת 1981 גוויס לשירות הצבאי ושיחק שנתיים בקבוצות של הצבא הסובייטי - סק"א אודסה וצסק"א מוסקבה. לאחר סיום השירות הצבאי חתם בקבוצת דניפרו דנפרופטרובסק. טאראן שיחק בשורות דניפרו במשך שש שנים. היו אלו השנים הטובות והמוצלחות ביותר בקריירת השחקן שלו. באותה תקופה זכה עם הקבוצה פעמיים באליפות ברית המועצות. בשנת 1988 נפצע טאראן באחד המשחקים ועובר מהרכב הקבוע לסגל המחליף של המועדון. כעבור שנה עוזב את דניפרו.
טאראן עובר לשחק בקבוצת מטאלורג זפוריז'יה מליגת המשנה הסובייטית. בקבוצה זו הוא ימשיך לשחק כמעט עד סוף הקריירה שלו, עם הפסקות לטובת ניסיונות להשתלב בקבוצות כדורוגול מחוץ לגבולות אוקראינה. כך בשנת 1990 שיחק טאראן חצי עונה במרוקו, בשורות הקבוצה וידאד קזבלנקה וזכה איתה באליפות הליגה. בהמשך שיחק עונה אחת בישראל, בקבוצת הפועל צפרירים חולון ובתום העונה שב למטאלורג. בשנת 1992 שיחק כמה חודשים בקבוצה השוודית מקרידס. בתחילת עונת 1994/1995 עזב סופית את מטאלורג זפוריז'יה ושיחק מספר חודשים בקבוצת דניפרו ואז פרש ממשחק פעיל.

קריירת אימון

בשנת 1995 הצטרף טאראן לצוות המאמנים של קבוצת דניפרו דנפרופטרובסק והיה לעוזר המאמן של הקבוצה. בשנים 1997 - 2000 מילא תפקיד של מאמן ראשי בקבוצת קריוובאס קריבי ריג מליגת העל האוקראינית, בהנהגתו זכתה הקבוצה פעמיים במקום שלישי באליפות הליגה, מה שהקנה לה את הזכות להשתתף במשחקי גביע אופ"א. לאחר מכן מאמן במשך עונה אחת את קבוצת מטאלורג זפוריז'יה. בשנת 2003 מאמן במשך כחצי עונה את הקבוצה הסלובקית סלובן ברטיסלאבה. הוא מפוטר מהמעודן וב-4 שנים הבאות לא אימן אף קבוצה. בשנת 2007 פונים אליו מהנהלת קריוובאס קריבי ריג בהצעה לקחת את אימן הקבוצה בכדי לנסות להשאירה בליגה הבכירה. טאראן מצליח לעשות זאת במשך שתי עונות. בעונת 2009/2010 שיחקה הקבוצה באופן גרוע והיה ברור כי אין סיכוי שהיא תישאר בליגה. טאראן הואשם בכישלון הקבוצה ופוטר מתפקיד המאמן.
כעבור שלוש שנים פונים אליו שוב עם ההצעה להתמנות לתפקיד מאמן הראשי של קריוובאס קריבי ריג. טאראן מסכים, אך עוזב את התפקיד כעבור חודשיים - הקבוצה נקלעה לקשיים כלכליים. הוא חזר לאמן את קבוצת מטאלורג זפוריז'יה, אך בשנת 2014 גם הקבוצה הזו מתפרקת בשל קשים כלכליים. בשנת 2018 מקימים מחדש את קבוצת מטאלורג זפוריז'יה וטאראן ממונה שוב לתפקיד המאמן הראשי שלה.
רופא כפרי (סיפור קצר)

עלילה

הסיפור מתואר בגוף ראשון מפי רופא כפרי הנקרא לטפל בילד חולה השוכן עשרה מיל ממנו. סוסתו של הרופא גססה בליל אמש. לאחר שאיש לא נחלץ לעזרתו הוא מוצא להפתעתו ביחד עם המשרתת שלו רוזה, שני סוסים "אביריים" בדיר החזירים שבחצר. יחד עם הסוסים יוצא סייס המתואר באופן חייתי, הוא יוצא על ארבע מתוך הדיר ונושך את המשרתת. כאשר הרופא עוזב את ביתו הוא נאלץ להשאיר מאחור את משרתתו האהובה לבדה ולמעשה להפקיר אותה בידי הסייס הגס החושק בה. הסייס מרכיב את הרופא על העגלה הרתומה והם מוזנקים במחיאת כף, הרופא מרגיש חסר אונים כמו בול עץ בזרם מים. ההגעה אל בית החולה חולפת במהירות עצומה ולא ריאליסטית. כשהרופא מגיע אל מיטת החולה, לוחש החולה באוזנו כי ברצונו למות. אורחים נכנסים לחדר החולה הדחוס והמחניק על בהונותיהם, מאזנים עצמם בפישוט ידיים לאור הירח החודר מן החלון בעוד שראשי הסוסים יוצאים מן החלונות (תמונה סוריאליסטית). הרופא אינו מוצא את מקור המחלה ומאבחן כי החולה בריא וגורס כי הוזעק לשווא. מטפחת מוכתמת בדם נפרשת לנגד עיניו של הרופא והוא חוזר ובודק את החולה. הרופא מגלה פצע מחריד ומתולע בגופו של החולה. לפתע הרופא עצמו מושכב במיטת החולה ומקהלת ילדים שרה שיר הצופה את מותו של הרופא, אם ייכשל בריפוי. הנער שואל את הרופא אם יציל אותו ומטיח ברופא דברים קשים: הוא אינו סומך על הרופא שלא הגיע בכוחות עצמו, אלא הושלך על ידי כוח עליון. 

הרופא עונה לחולה הצעיר תשובה פילוסופית החורגת מעלילת הסיפור: 
"בשתי מהלומות קרדום חדות זווית נוצר. רבים הם החושפים את צלעותיהם ובקושי שומעים את קול הקרדום ביער, ואין צורך לומר שאין הקרדום מתקרב אליהם."
הרופא בוחר לנסות לחזור אל ביתו ואל המשרתת שלו רוזה. הוא רותם את הסוסים, אך הפעם הם מתקשים בדרך והרופא מבין שסופו קרב. הסיפור מסתיים במשפט. "פעם אחת נענית לצלצולו הכוזב של פעמון הלילה, ולעולם לא תמצא לזה תקנה".

פרשנות

פרשנויות שונות מזהות בסיפור מאפיינים אקסיטנציאליסטיים, כמו תיאור חוסר האונים של האדם מול העולם האבסורדי. האבסורד מתבטא בתיאורים הסוריאליסטים ובנסינותיו הכושלים של הרופא לטפל בילד החולה, לחזור אל רוזה המשרתת ולהישאר בחיים.
על אף ההתרחשות הריאליסטית בסיפור, קיימת תחושה של ספק מציאות ספק דמיון וכי על ידי בדיקת האופן בו מציג הרופא את קורותיו ניתן לראות שהוא מספר את הסיפור לפחות בשלוש גרסאות שונות. אופן הסיפור הראשון מעיד על רגש אשם כבד המתבטא בנימה אפולוגטית (של התנצלות), האופן השני ברטינה, והשלישי בתלונה קשה על גורלו של הרופא עצמו. עמוס עוז, מנתח בסיפרו מתחילים סיפור כי בחלק הראשון של הסיפור המספר כביכול עונה נגד כתב אישום ומנסה להוכיח חפותו ולהציג עצמו כי מי שאינו אשם בהשתלשלות האירועים אך למעשה אין בסיפור כלל עניין של שכר ועונש וגורלו של המספר נחרץ עוד בטרם עשה דבר וללא סיבה כמו "בול עץ בזרם מים". עוד מוסיף עוז כי דמותו של הסייס היא כמו דמותו של הטרול באגדות עם (דוגמת עוץ לי גוץ לי) המציע פתרון קסום לבעיה אך דורש תשלום כבד.
לתשובה הפילוסופית של הרופא ניתן למצוא כמה הסברים:
הסבר אחד הוא שגם צרה (במקרה זה הפצע) יכולה להעניק משמעות לחיי אדם. רבים מחפשים אותה, אך היא אינה קרבה אליהם: "בקושי שומעים את קול הקרדום".
הסבר אחר הוא כי דווקא אלו שמתגרים בסכנה, הסכנה אינה קרבה אליהם. אלו הם האנשים המעזים לחיות חיים מלאים ללא עכבות ופחדים. 
הסבר שלישי מציע כי רבים מבקשים את הצרה משום שקצו בחייהם, אך הצרה והסכנה אינן מתקרבות אליהם למרות רצונם למות. פרשנות זו מלמדת על גישה פסימית וכמעט אובדנית, גישה של ייאוש מן החיים ומן האפשרות להבין אותם.
דנה ספקטור

ביוגרפיה

ספקטור היא נינתו של אברהם אהרן ספקטור, ממייסדי העיר חיפה. שירתה בצה"ל כקצינת שלישות בחיל האוויר
ספקטור נודעה בזכות מדורה השבועי "בקרוב אגיע רחוק" אשר מתפרסם במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות" ועוסק בחייה האישיים.
שימשה כמבקרת פרסומות טלוויזיה באתר "וואלה!" תחת הכינוי "פזית בניזרי". בשנת 2004 הנחתה את תוכנית השידוכים "מי פנוי" בערוץ השני. בין השנים 2005–2007 הנחתה את "תוכנית הצהריים" ברדיו תל אביב. בין השנים 2006–2007 הייתה ממנחות תוכנית האקטואליה "בנות" בערוץ הוט 3.
ב-2007 השתתפה בסרט התיעודי "הבטן הרכה שלי" של חברתה הטובה אליען לזובסקי, שעסק בענייני אכילה כפייתית, דיאטות והשמנה. באותה שנה כתבה לתוכנית הטלוויזיה "כפיות". באפריל 2008 הייתה בין הידועניות שהשתתפו בתצוגת האופנה של ירון מינקובסקי ועמותת "לא" (לחימה באלימות נגד נשים). כמו כן השתתפה ספקטור בסדרה הדוקומנטרית "מחוברות" ששודרה ב-2009 בערוץ הוט 3.
ספקטור ובן זוגה רן שריג החלו להגיש ביולי 2011 בערוץ 24 תוכנית חדשה, "ערים", שעוסקת ביחסים ובזוגיות. התוכנית לא עלתה יפה ומקץ מספר שבועות הורדה מעל המסך. משנת 2013 החלו ספקטור ושריג להגיש תוכנית רדיו ב-103FM, עד לאמצע שנת 2017.
ב-2017 הצטרפה כחברת פאנל בתוכנית "הפטריוטים" בערוץ 20.

חיים אישיים

ספקטור היא אם למאיה והייתה נשואה לאלכס לויט. בשנת 2010 נפרדו השניים. בת זוגו של רן שריג.
סיוע אווירי קרוב

סיוע אווירי קרוב הוא השימוש במטוסי או מסוקי קרב במשימות תקיפת קרקע כנגד מטרות הנמצאות בקרבת כוחות ידידותיים, כסיוע לכוחות אלו ובמשולב עימם. בתפקיד זה, המטוסים והמסוקים משמשים לתכלית הדומה לזו של ארטילריה.
סיוע אווירי קרוב הוא חלק מדוקטרינת הזרועות המשולבות המודרנית. סיוע אווירי קרוב נבדל מאמנעה אווירית, השימוש במטוסים לתקיפת מטרות קרקעיות שאינן נמצאות בקרבת יחידות ידידותיות לצורך מניעת תגבור ואספקת קווי האויב הקדמיים.
במשימות סיוע אווירי קרוב נדרש תיאום מלא בין הכוחות האוויריים והקרקעיים לשם מניעת מצב של "אש כוחותינו". תיאום זה נעשה באמצעות מערכות קשר ושליטה, ואמצעי זיהוי עמית-טורף.