google/wiki40b huggingface dataset:
שופט כדורגל

שופט כדורגל הוא שופט במשחק כדורגל, האוכף את חוקי המשחק שנקבעו בחוקת משחק הכדורגל.

היסטוריה של השיפוט

בתחילת דרכו של המשחק בסין, בכפרים ובערים ברומא, לא היו שופטים ולמשחק לא היו חוקים, פרט למספר כללים בסיסיים. כשהמשחק הגיע לבריטניה, לפני שנכתבו החוקים הרשמיים, היו מספר חוקים פשוטים של איסור פגיעה בשחקן ואיסור נגיעה ביד. את החוקים אכפו הקפטנים של שתי הקבוצות, שבתחילת המשחק הסכימו בצורה ג'נטלמנית על כך שיהיה שיפוט הוגן. ב-1870 כבר נכנסה למשחק המשרוקית הראשונה, שהייתה משרוקית משטרה. 
ב-1880 כבר מונה שופט נייטרלי אשר שימש כמו בטניס כמשקיף מהצד שאינו נכנס לתחומי המגרש בעת המשחק. רק ב-1891 החל השופט למלא את תפקידו על המגרש וללבוש תלבושת בצבע שונה (בדרך כלל בצבע שחור או תלבושת פסים של שחור ולבן).

הכשרת שופטים

בישראל השופטים נדרשים לעבור קורס שופטים שמנוהל על ידי איגוד השופטים הכפוף להתאחדות לכדורגל. משך הקורס הוא כ-5 ימים. במהלך הקורס נלמדים חוקי המשחק ואכיפותיהם ובסופו השופטים לעתיד נבחנים על החוקה ועוברים מבחני כושר. לאחר סיום הקורס עוברים בוגרי הקורס חניכה על ידי שופטים מנוסים, שלאחריה מקבלים הבוגרים את כרטיס השופט ורשאים להתחיל לשפוט במשחקים רשמיים.
בתחילת קריירת השיפוט השופטים החדשים נשלחים בעיקר לליגות הילדים והנוער, ועם הזמן משתלבים בשיפוט בליגות הנמוכות לבוגרים.

מאמץ פיזי ומנטלי בשיפוט

מחקר שנערך בליגת כדורגל של ניו זילנד העלה ששופט נדרש לרוץ 10.5 ק"מ בממוצע במהלך המשחק ולבצע 45 "ספרינטים" קצרים (למרחק ממוצע של 17 מטרים) במהירות ריצה של 18 קמ"ש. השקעת האנרגיה של שופט כדורגל במהלך משחק הוערכה בכ-1300 קלוריות (5600 קילו-ג'אול), צריכת האנרגיה הגבוהה מקורה באופן התנועה שאינו אופייני לפעילויות גופניות אחרות. מעקב אחר שופטים בתחרות יורו 2000 העלה כי קצב הלב הממוצע של השופט במהלך המשחק הוא 85% מקצב הפעימות המרבי וכי במהלך המשחק השופט נדרש בממוצע ל-137 החלטות במשחק (בין 104 ל-162 החלטות למשחק במהלך האליפות) כאשר 64% מההחלטות התבצעו בעזרת תקשורת עם הקוונים או השופט הרביעי. 
מחקרים הראו כי חלק מיתרון ביתיות שיש לקבוצה המארחת מקורו בהשפעת הקהל על החלטות השופטים. בניסוי בו התבקשו שופטים לפסוק במצבי משחק מצולמים שהוקרנו להם, נטו השופטים באופן מובהק לפסוק יותר לטובת הקבוצה הביתית כאשר להקלטה צורף גם צליל קולות הצופים. נתוח סטטיסטי שנערך בבונדסליגה העלה ששופטים נותנים יותר תוספת זמן (זמן פציעות) כאשר הקבוצה הביתית בפיגור ונוטים לפסוק לטובתה יותר בעיטות עונשין מלקבוצה האורחת.
תחנה מרכזית ערד

מבנה התחנה

התחנה משמשת כמסוף אוטובוסים בלבד, ואין בה חנויות או בתי עסק, כלל מקומות המסחר באזור ממוקמים ממול לתחנה בקניון ערד

שירות בתחנה

מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס בעיקר לבאר שבע והדרום, קיימים גם קווים לתל אביב
ועידת באנדונג

ועידת באנדונג (Bandung) היא ועידת מדינות אסיה ואפריקה שנערכה בשנת 1955 בעיר באנדונג שבאינדונזיה. מטרות הוועידה היו קידום שיתוף פעולה כלכלי ותרבותי בין מדינות אפריקאיות ואסייתיות והתנגדות לקולוניאליזם. הוועידה נחשבת לוועידת הייסוד של ארגון המדינות הבלתי-מזדהות. כיושב ראש של הוועידה כיהן ראש ממשלת אינדונזיה, עלי ססטרואמיג'ויו שהיה היוזם העיקרי של הוועידה. הצלחת ארגון הוועידה חיזקה את מעמד ארצו בעולם.
ועידת באנדונג התכנסה ב-17 באפריל 1955. בוועידה השתתפו 29 מדינות אסיה ואפריקה, שרובן הגיעו לעצמאות שנים אחדות בלבד קודם לכן, מהן 23 מדינות מאסיה ו-6 מדינות מאפריקה (מתוכן 9 מדינות ערביות). היו אלה כל המדינות העצמאיות באותה עת בשתי היבשות, מלבד ישראל וקוריאה שלא הוזמנו, טייוואן שלא הורשתה להשתתף בתור "מדינת סין" (כפי שהוכרה אז באו"ם) עקב הזמנתה של סין העממית ומונגוליה שנחשבה למדינת חסות של ברית המועצות. ישראל לא הוזמנה להשתתף בוועידה בלחץ מדינות ערב, שאיימו להחרים את הוועידה אם ישראל תשתתף בה. כמו כן אחת המוזמנות, פדרציה של אפריקה המרכזית שהונהגה אז על ידי לבנים סירבה להזמנה.
המטרות המוצהרות של הוועידה היו להשיג הרגעה של האווירה המתוחה שנוצרה בעולם על ידי המלחמה הקרה, ומאבק בקולוניאליזם.
סחר משולש

סחר משולש הוא מונח היסטורי המציין תנועת סחר בין שלושה נמלים או אזורים. סחר משולש מתפתח בדרך כלל כאשר אזור מסוים מייצא סחורות שאין להן ביקוש באזור שממנו מגיעה רוב תנועת הייבוא אליו. כך סחר משולש יוצרת שיטה של תיקון חוסר איזון בסחר בין שני אזורים.
מבחינה היסטורית נוצרו נתיבי הסחר בהשפעתם החזקה של הרוחות וזרמי הים בעידן השיט באוניות המפרשים. לדוגמה, מאומות הסחר המרכזיות של מערב אירופה היה קל יותר להפליג מערבה לאחר הפלגה אל האזור שמדרום לקו רוחב 30 צפון והגעה למה שנקרא רוחות הסחר וכך להגיע אל הקריביים במקום להגיע ישירות מערבה אל החלק היבשתי של אמריקה הצפונית. הדרך הקלה ביותר לשוב בחזרה מאמריקה הצפונית לאירופה היא להיצמד לזרם הגולף בכוון צפון-מזרח תוך שימוש ברוחות המערביות (Westerlies). משולש דומה שהיה קרוי בפורטוגזית Volta do mar (מילולית: "סיבוב הים") היה בשימוש על ידי הפורטוגזים, עוד לפני מסעו של כריסטופר קולומבוס, כדי להפליג אל האיים הקנריים ואל האיים האזוריים. קולומבוס פשוט הרחיב את המשולש כלפי חוץ והנתיב שעבר היה לדרך העיקרית שבאמצעותה הפליגו האירופאים ליבשת אמריקה ובחזרה.

ניו אינגלנד

ניו אינגלנד הפיקה גם היא רווחים מהסחר המשולש, שכן סוחרים רבים מניו אינגלנד, בעיקר מרוד איילנד, החליפו את אירופה בתפקידה בסחר המשולש. ברוד איילנד גם יוצר רום מהסוכר או מהדבשה שיובאו מהקריביים, שיוצא לאפריקה ולמקומות אחרים בעולם החדש. עם זאת, הסחר המשולש בהתייחס לניו אינגלנד היה סעיף משני של התופעה בכללותה. לא ידוע על סוחרים מניו אינגלנד שהשלימו את המסע בכללותו בנתיב הסחר המשולש, שעל פי דבריו של ההיסטוריון קליפורד שיפטון ארך שנה שלמה. הרעיון של הסחר המשולש בהקשר של ניו אינגלנד הוצג לראשונה בספר משנת 1866 של ג'ורג' ה, מור.
מחול השעות

מחול השעות הוא בלט מתוך האופרה לה ג'וקונדה (1876) שנכתבה על ידי המלחין האיטלקי אמילקארה פונקיילי (1834-1886).
הבלט, מלווה בקטע תזמורתי, מופיע בסוף המערכה השלישית, ובו אלוויזה - מראשי האינקוויזיציה - מקבל את אורחיו באולם הנשפים הגדול והמפואר. שינויי התלבושות, האפקטים בתאורה, וכמובן התוכניתיות במוזיקה ובכוריאוגרפיה מייצגים את שעות השחר, היום, הדמדומים, והלילה. כוונתו של המחול היא לסמל את המאבק הנצחי בין כוחות האור לכוחות החושך.
בניגוד לסימבוליזם העמוק שבכוונת הכותב, מחול השעות התפרסם כקטע מוזיקלי חביב וקליל בשלל עיבודים ואזכורים. המחול הופיע במלואו (בגרסה קצת מורחבת למעשה) בסרט "פנטזיה" של וולט דיסני משנת 1940. רקדני השחר הם יענים, רקדני היום - היפופוטמים, רקדני הערב - פילים, ורקדני הלילה - תנינים. הם כולם נפגשים בסוף לגראנד פינאלה משעשע. מוזיקת הנושא של פונקיילי שימשה את אלן שרמן בשירו הלו מדה הלו פדה משנת 1964, שמתאר את חוויותיו של ילד אומלל בקייטנת קיץ. גרסה עברית לשירו של שרמן, בשם "מכתב מן הקייטנה", נכתבה על ידי חנוך לוין ובוצעה על ידי להקת גייסות השריון עם הסולנית תיקי דיין ב-1966. מחול השעות מצוטט בעוד מקומות רבים נוספים מגארפילד ועד למשפחת סימפסון.
מכונית משוריינת

מכונית משוריינת היא מכונית ממוגנת בשריון מיוחד וזכוכית משוריינת שנועדו להגן על הנהג והנוסעים בתוכה מפני התקפות מזוינות העלולות לבוא מחוץ למכונית.
מכוניות משוריינות משמשות להובלת מטענים יקרים, העלולים להיות מותקפים על ידי שודדים, כגון: כסף מזומן, אבנים יקרות, וכדומה או להסעת אנשים הנמצאים בסכנת התנקשות.
מכונית משוריינת נזקקת למנוע רב עוצמה, כדי להניע מרכב כבד יותר וצריכת הדלק שלה גבוהה בהתאם, לכן עלות המכונית והתחזוקה גבוהות משל מכוניות דומות שאינן משוריינות.
בישראל מכוניות משוריינות משמשות כרכבי שרד של בכירי הממשל (כגון ראש הממשלה) ובכירי העולם התחתון . בנוסף, בשטחי יהודה ושומרון נעשה שימוש באוטובוסים ממוגני ירי.
ז'ורז' פרק

ביוגרפיה

פרק נולד בפריז להורים יהודים ילידי פולין, קרוב משפחה של הסופר י"ל פרץ. השם "פֶרֶק" נוצר מקריאה צרפתית של השם פרץ לפי האיות הפולני (Perec). בגיל צעיר התייתם: אביו, שגויס לצבא הצרפתי, נהרג ב-1940, הילד ז'ורז' נשלח לקרובי משפחה של אביו בצרפת של וישי, ואילו אמו, שנותרה בפריז, גורשה לאושוויץ ב-1943 ונרצחה. לאחר המלחמה חזר לפריז ואומץ על ידי אחות אביו.
למרות יהדותו, ואף על פי שהיו לו שם קרובי משפחה, פרק לא קיים קשר עם מדינת ישראל. הוא ביקר בה פעם אחת, בילדותו, ועל פי זכרונותיו, הבדויים למחצה, הביקור לא הותיר בו רשמים טובים.
כתב ביקורות ומאמרים לכתבי עת ספרותיים ולמד בסורבון היסטוריה וסוציולוגיה. ב-1958 התגייס לצבא צרפת והשתחרר ב-1959. לאחר שחרורו התחתן עם פולט פטרס, ובמשך שנה חי בספקס שבתוניסיה, שם עבדה כמורה. לאחר שובם לצרפת החל לעבוד כארכיבאי במעבדה רפואית ונשאר במשרה דלת שכר זו עד 1978. כמה ממבקריו סבורים כי העבודה בארכיב השפיעה על אופי כתיבתו הבלתי שגרתי, שלעיתים עובר מתיאורים למעין דיווח אודות תכונותיהם של חפצים או חללים .
בשנות השישים החל פרק לעבוד על סדרת תסכיתי רדיו וכמה שנים מאוחר יותר החל לעסוק גם בקולנוע. ההתענינות בספריו גברה לאחר מותו בשנת 1982, והוא נחשב לאחד הסופרים הצרפתים החשובים ביותר במחצית השנייה של המאה העשרים.

יצירתו

רבים מכתביו של פרק מכילים משחקי מילים, רשימות וניסיונות ליצור קטגוריות. הרומן הראשון של פרק, 'הדברים' (Les Choses) התפרסם ב-1965 וזכה בפרס 'רנודו'. במאמר פסבדו-מדעי בשם טקרטטיס סופרנוס כתב פרק 'מחקר' על התוצאות של זריקת עגבניות רקובות על זמרי אופרה.
בשנת 1969 פרק פרסם סיפור פלינדרומי בן 1,247 מילים. באותה שנה כתב גם את ספרו 'ההיעלמות' (La Disparition), רומן בן 300 עמודים שנכתב כולו ללא האות e. אילוץ כזה הוא קשה במיוחד ביותר בשפה הצרפתית, שהאות e היא הנפוצה בה ביותר, והיא גם חלק מ et - ו"ו החיבור בצרפתית. ב-1972 פרסם רומן משלים, Les Revenentes, שבו אך ורק אות תנועה אחת - e. ב-1974 כתב פרק רומן שנקרא 'חלל וכו', מבחר מרחבים' (Espèces d'espaces). ספר נוסף, חצי אוטוביוגרפי של פרק הוא 'W או זיכרון-הילדות' (W ou le souvenir d'enfance), שנכתב ב-1975, ובו שתי עלילות מקבילות, האחת היא דיסטופיה על אי שנקרא W ובו משטר טוטליטרי המתבטא בתחרויות ספורט אינסופיות. העלילה השנייה מכילה תיאורים מקוטעים מילדותו של פרק בתקופת המלחמה.
בשנת 1978 פרסם פרק את עבודתו החשובה ביותר, 'החיים הוראות שימוש', וזכה בפרס מדיסיס. 99 הפרקים ביצירה זו נעים כמו פרש על לוח שחמט, בתוך תרשים של בניין דירות פריזאי. עלילת הספר מתרחשת בין חללי המגורים וחדרי המדרגות של הבניין ומתארת את חייהם של דייריו. הצלחת 'החיים - הוראות שימוש' אפשרה לפרק לעזוב את עבודתו ולעבור לכתיבה במשרה מלאה.
ב-1980 הפיק יחד עם הבמאי רוברט בובר את הסרט התיעודי "סיפורים מאליס איילנד", שכלל עדויות של מהגרים שעברו דרך האי שהיה שער הכניסה לארצות הברית. העבודה על הסרט הניבה גם את הספר הנושא את אותו השם.
ב־1981 קיבל מלגת סופר באוניברסיטת קווינסלנד באוסטרליה, שם החל לעבוד על יצירתו האחרונה והבלתי גמורה - '53 ימים'. פרק היה מעשן כבד, וזמן קצר לאחר חזרתו מאוסטרליה בריאותו התדרדה, ואובחן אצלו סרטן הריאה. הוא נפטר בעיירה איברי-סיר-סן כשנה לאחר מכן, בגיל 46.

הנצחה

האסטרואיד מס 2817 שהתגלה ב-1982, שנת מותו, נקרא על שמו של פרק. ב-1994 נחנך רחוב על שמו בפריס, ובשנת 2002 יצא בצרפת בול דואר לזכרו.
דוד שווייצר

ביוגרפיה

שווייצר החל את דרכו כשחקן כדורסל ולפני קום המדינה שיחק בקבוצת הפועל תל אביב, טרם הקמת הליגה. במקביל החל שוויצר גם לשחק כדורגל בהפועל צפון תל אביב, שהייתה קבוצת בת של הפועל תל אביב, ויחד עם אשר בלוט ושחקנים צעירים נוספים העפיל עם הקבוצה לליגה הבכירה. כשפרצה מלחמת העצמאות הופסקה הליגה, ולאחר שנפצע במלחמה נטש שווייצר את הכדורסל והפך לשחקן הרכב קבוע בהפועל תל אביב, במדיה שיחק כמגן ימני עד שנת 1956, לצידם של יעקב חודורוב ורחביה רוזנבוים. ב-10 באוקטובר 1953 הבקיע את שערו היחיד במדי הקבוצה, במשחק מול הפועל רמת-גן גבעתיים. לאחר שעזב את הפועל תל אביב עבר לשחק בהפועל חיפה, שם החל גם לאמן את קבוצת הנוער של המועדון, וכן שיחק תקופה קצרה בהפועל קריית חיים.
בנבחרת ישראל הופיע לראשונה ב-30 ביולי 1949, במשחק ידידות מול נבחרת קפריסין. שוויצר הופיע במדי נבחרת ישראל גם במוקדמות מונדיאל 1950 ומוקדמות מונדיאל 1954, ובסך הכל רשם 6 הופעות במדי הנבחרת. ב-1 במאי 1954 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות ביוהנסבורג מול נבחרת דרום אפריקה.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 היה שווייצר אחראי על מעבדת הצילום של השב"כ.
מסכת גרים

מסכת גרים היא חיבור הנמנה עם המסכתות הקטנות. המסכת מכילה ארבעה פרקים העוסקים בדיני גירות וגרים בנושאים שונים, כגון דרכי הגיור וכדומה.

אזכורים בתלמוד ובראשונים

מסכת גרים לא נזכרה כלל בתלמוד ובראשונים. ונזכרה לראשונה בפירוש מגדל עוז על הרמב"ם בפרק יג ופרק יד.
אמנם יש שכתבו שמסכת זו נרמזה כבר במדרש רבה על הפסוק בקהלת "ויתרון ארץ בכל היא":
ר' נחמיה אומר ויתרון ארץ בכל היא דברים שתראה הן מיותרין בתורה כגון תוספות של בית רבי ותוספות של ר' נתן הלכות גרים ועבדים אף הם נתנו למשה מסיני וכגון הלכות ציצית תפילין ומזוזות בכלל התורה הם
— קהלת רבה פרשה ה

מהדורות ופירושים

מסכת גרים נדפסה במספר נוסחאות שונות, לראשונה הודפסה על ידי החיד"א בסוף ספרו שמחת הרגל (חלק ב'), בשנת תקמ"ז בליוורנו וכך כתב שם: "מסכתא זו מהמסכתות קטנות כידוע והיא לא נדפס"ה, והעותקה מהש"ס המצוי בעיר פערשי שבתחילת אשכנז, כתוב על קלף בעיר פאריץ בשנת ק"ג לאלף השישי לאחד מקרובי רבינו שמשון משנ"ץ..."
לאחר מכן מצא החיד"א כתב יד מתוקן יותר והדפיס אף אותו בספרו 'מראית העין' בשם 'נוסחא חדתא' = נוסח חדש.
בשנת תרי"ט נדפסה המסכת ביחד עם שבע מסכתות קטנות כחלק ממהדורת הש"ס בדפוס זיטומיר, הדפסה זו נעשתה כמעט ללא שינוים. לאחר מכן בשנת תר"מ נדפסה המסכת בדפוס וילנא בתוספת מראה מקומות והערות נוספות.
האווה אסומן

ביוגרפיה

אסומן נולדה ב-1980 בהמבורג, גרמניה, להורים גאנאים אשר גידלו אותה בניירובי, קניה. לאחר מספר הופעות בתיאטרון, היא עברה לתחום ההפקה, תחילה בפרסומות טלוויזיה ובסרטים דוקומנטריים, ואחר כך בסדרות דרמה. היא הפיקה וביימה את הסרט Selfish?  ב-2008, ואחריו שלושה סרטים קצרים, The Lift, Cold War ו-Coming Out.
סרטה Soul Boy משנת 2010 מבוסס על סיפור מאת בילי קהורה, ומקורו בסדנה שאורגנה על ידי האיגוד הגרמני One Fine Day. הסרט הוקרן ביותר מ-40 פסטיבלים ברחבי העולם, וזכה בפרסים רבים.
גדר לחיים

"גדר לחיים" התנועה הציבורית להקמת גדר ביטחון היא תנועה פוליטית בישראל, בה חברים אזרחים מחלקים נרחבים של הקשת הפוליטית בישראל, ומטרתה עידוד הקמתה של גדר ההפרדה. יו"ר התנועה הוא עו"ד אילן ציאון.

תמיכה ברעיון "גדר ההפרדה הביטחונית הרציפה"

תנועה זו תמכה ברעיון "גדר ההפרדה הביטחונית הרציפה" המיושם היום, והיא מנהלת מאז יוני 2001 (לאחר הפיגוע בדולפינריום) מאבק ציבורי להקמתה של גדר הפרדה רציפה והרמטית, במהירות האפשרית, ללא קשר לעתידם הפוליטי של שטחי יהודה ושומרון, בין מרכזי האוכלוסייה הפלסטינית לאוכלוסייה הישראלית שתמנע את הפיגועים הקשים הניחתים על תושבי מדינת ישראל על ידי ערביי שטחי יהודה ושומרון. מתחילת המאבק הציבורי שמה התנועה דגש על כך שגדר ההפרדה אינה קשורה לפינוי התנחלויות או לנסיגה משטחי יו"ש, ובכך אפשרה לאנשי ימין להצטרף לתמיכה ברעיון.
מאבקיה של התנועה למען הקמת גדר ההפרדה כללו אירועי מחאה, הפגנות, כנסים בהשתתפות אישי ציבור, מאבק תקשורתי, לובי בכנסת ומאבקים משפטיים בבג"ץ, הן בדרישה להקמה מהירה של הגדר והן בפניות לבג"ץ שלא לעכב את הקמת הגדר. התנועה אינה תומכת בתוואי כזה או אחר של גדר הביטחון וסבורה כי קביעת התוואי הוא עניינה של הממשלה וכי "פוליטיזציה" של הגדר על ידי גורמים שונים מעכבת את הקמתה של הגדר ואף עלולה לסכלה ובכך לאפשר לטרור להמשיך ולהכות באזרחי ישראל.

תמיכה בחוק האזרחות והכניסה לישראל

'גדר לחיים' אף מייצגת בבג"ץ, כמשיבה לעתירה, את העמדה המתנגדת למתן אזרחות ישראלית או רישיונות ישיבה או היתרי שהייה במסגרת איחוד משפחות בין אזרחיה הערבים של מדינת ישראל ובין פלסטינים תושבי יהודה ושומרון וחבל עזה, וערבים בכלל. הסוגיה הזו שבה ועולה לדיון בבג"ץ מאז שנת 2003 עת חוקקה הכנסת ביוזמת הממשלה את חוק האזרחות והכניסה לישראל. 'גדר לחיים' מתקפת את עמדתה באמצעות חוות דעת של מומחה, הגאוגרף ארנון סופר, הטוען, ש"המשמעות הדמוגרפית של ביטול האיסור על איחוד משפחות תהיה תוספת אוכלוסייה של 480,000 איש ממוצא פלסטיני בתוך 20 שנה בתחומי מדינת ישראל". מוסיף, סופר, וטוען ש"מצא במחקריו כי מאז קום המדינה הפכו יותר מ 300,000 פלסטינים מהפזורה לישראלים, בעיקר בדרך זו, ולמעשה מימשו את זכות השיבה בכביש העוקף שמדינת ישראל סללה להם לשם כך".
שלום נתן רענן

קורות חייו

נולד ליעקב אלעזר וצ'סנא רענן-הירשוביץ. למד בישיבת פוניבז' בליטא אצל הרב יוסף שלמה כהנמן, ואחריה גם בישיבת סלבודקה.
בז' בניסן תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל משאולאי שבליטא. בתחילה לא הייתה לו קורת גג והוא ישן על ספסל בבית הכנסת "ישועות יעקב" במאה שערים. מאוחר יותר התגורר בביתו של הרב דוד כהן (הנזיר) וקבע את לימודו אצל הרב קוק בישיבת מרכז הרב. בקיץ תרפ"ח (1928) נישא לרבנית בתיה-מרים, בתו של הרב קוק (נפטרה בכ"ג בחשון ה'תשל"ב).
בהוראת הרב קוק היה ממלא מקומו באמירת שיחה בסעודה שלישית בישיבה כאשר הרב קוק לא היה בירושלים. לאחר פטירתו של הרב קוק בתרצ"ה הוטל ניהול הישיבה על שכמו והוא שימש גם כר"מ בישיבה. התגורר בבית הרב, שבו שכנה גם הישיבה. שיעוריו היו קצרים מהמקובל ונאמרו בתמציתיות. גם כאשר היה חולה הגיע לישיבה למסור את השיעור.
היה חברו הקרוב של גיסו הרב צבי יהודה קוק. היה יו"ר ועדת השופטים של פרס ירושלים לספרות תורנית על שם הרב קוק. בשנת תשכ"ח 1968 הוענק לו תואר "יקיר ירושלים".
הרב רענן נפטר בליל שבת הגדול בשנת תשל"ב (1972).

משפחתו

בנו אברהם יצחק טבע בחוף בת-ים ביום כ"ג אב תשי"ט בהיותו בן עשרים. לזכרו יצא הספר "לחי ראי" וכן החוברת "חזון הצמחונות והשלום" (בעריכת הרב הנזיר). בתו ציפורה נישאה לרב מרדכי פרום, ר"מ בישיבת מרכז הרב, שנפטר בה'תשל"ב (1972). בנו הרב אליהו שלמה רענן היה חבר מערכת הלכה ברורה ובירור הלכה. נרצח בחברון בתשנ"ח, 1998.
אחותו, הרבנית פנינה, הייתה נשואה לרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, שהיה ראש ישיבת מרכז הרב והרב הראשי לישראל. אחותו, הרבנית טובה, הייתה נשואה לרב זוסמן ריגר, דיין בחיפה. אחיו שמואל ליב, עבד במכון הרי פישל ונפטר בגיל צעיר.
פיטר דוסברג

ביוגרפיה

דוסברג גדל בזמן מלחמת העולם השנייה, גדל כקתולי בגרמניה הנאצית. הוא עבר לברקלי, קליפורניה ב-1964 כדי לעבוד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

סרטן

בשנת 1970 זכה דוסברג להערכה בינלאומיות על עבודתו פורצת הדרך בחקר הסרטן. עבודתו המוקדמת במחקר הסרטן כוללת גילוי האונקוגן v-src מהגנום של וירוס Rous sarcoma, וירוס עופות, הגורם לגידול.
אליהו לבנט

אליהו לבנט (נפטר ב-30 באוקטובר 2017), היה מהנדס, מאמן ושופט בינלאומי בשחמט. הוא ייסד את מועדון השחמט באר שבע, הקבוצה המובילה בישראל שזכתה בעשרות זכיות באליפות הליגה הלאומית וזכיות רבות בגביע המדינה.

ביוגרפיה

לבנט נולד וגדל בסנקט פטרבורג (באותה העת לנינגרד). הוא ניהל את מועדון השחמט בלנינגרד והיה חבר הנהלת האיגוד הארצי. הוא למד הנדסת טקסטיל בברית המועצות.
לבנט עלה לישראל בשנת 1972 והשתקע בבאר שבע. שנה לאחר מכן ייסד את מועדון השחמט באר שבע. "עברתי בבתי הספר בעיר ובכל מקום שיחקתי נגד 30 תלמידים סימולטנית, בסך הכל שיחקתי נגד 2,000 ילדים. מתוכם אספתי את ה-100 הטובים ביותר והתחלתי לאמן אותם". הוא ניהל במשך שנים רבות את אליפות ישראל בשחמט, בבאר שבע. 
באולימפיאדת השחמט שנערכה בחיפה בשנת 1976 הוביל לבנט כמנהל ומאמן את נבחרת הנשים של ישראל לזכייה במדליית הזהב.
בשנת 1978 אירגן את פסטיבל השחמט הבינלאומי בקונסרבטוריון העירוני באר שבע ובהשתתפות 5 רבי אמנים ביניהם חבר ילדות ויקטור קורצ'נוי שדורג באותה העת במקום 2 בעולם.
בין השחמטאים הבולטים שלבנט אימן, נמנים רבי האמן ואלופי ישראל אלון גרינפלד וגד רכליס.
לבנט נפטר ב-30 באוקטובר 2017.

הנצחה

ב-20 בפברואר 2018 נחנכה "כיכר השחמט" בין הרחובות ביאליק, בין יהודה ואיינשטיין בבאר שבע הקרויה על שמו של לבנט. הכיכר מעוצבת כלוח שחמט, רחב ממדים ועליו כלי שחמט גדולים.
הדרך הקלה להפסיק לעשן (ספר)

תוכן הספר

בדברי ההקדמה לספר כותב קאר כי שיטתו להפסקת העישון, "שיטת הדרך הקלה" המוצגת בספר, אינה מבקשת לגרום למעשן להפסיק לעשן כתוצאה מהפחדות והדגשת נזקי העישון, אלא מבקשת לחלופין להתמודד ישירות למול ההתמכרות הפסיכולוגית, שהא, לפי קאר, הגורם המשמעותי ביותר בהתמכרות לסיגריות. 
הספר עצמו מחולק ל-44 פרקים, אשר נועדו להוביל את המעשן, עם סיום הקריאה בספר, להחלטה להפסיק לעשן, וזאת, לטענת קאר, כמעט וללא חסכי גמילה פיזיים ופסיכולוגיים.

השפעת הספר

הספר זכה להימנות על רשימת הספרים רבי המכר בארצות רבות, ביניהן צרפת, ספרד, דרום אפריקה, אוסטרליה, קולומביה, ארצות הברית וישראל, כאשר בסופו של דבר למעלה מ-7 מיליון עותקים נמכרו ברחבי העולם. כמו כן הספר תורגם למספר שפות, ביניהן צרפתית, ספרדית ועברית.
מאונט אלברט (ניו זילנד)

מאונט אלברט (באנגלית: Mount Albert) הוא שמו של הר געש ואזור פרוורי בעיר אוקלנד שבניו זילנד. פרוור זה היה השני בהקמתו בעיר אוקלנד לאחר הפרוור הראשון רמורה, ובעיקר היה מיושב על ידי משפחות אמידות בסוף המאה ה-19, צמיחה משמעותית בפרוור זה התרחשה בין מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה.
שיאו של הר הגעש בחלק זה של הפארק שבאוקלנד הוא 135 מטר, גילו של ההר אינו ידוע.
מיקומו של אזור מגורים זה במאונט אלברט ממוקם כ 7 ק"מ דרום מערב למרכז אוקלנד, ומוקף בפרוורים שכנים כגון אוואירקה, סנדרינגהם, מורנינגסייד, פוינט שבלייה, וווטר ויו. ונוף למים.
המכון הטכנולוגי יוניטק ממוקם בחלקו בצפוני של האזור מאונט אלברט, המכון הטכנולוגי הוקם במקור על ידי ה D.S.I.R הבריטי (באנגלית - Department of Scientific and Industrial Research - המחלקה למחקר מדעי ותעשייתי).
מאונט אלברט מנוהל על ידי מועצת העיר אוקלנד בין השנים 1989-2010, ועל ידי מועצת מחוז אוקלנד משנת 2010.
גוף שלטון מקומי ראשוני פעל במאונט אלברט כבר בשנת 1866 על גבולות כביש המחוז הראשי, והפך למועצת מאונט אלברט על כל סביבות האזור בשנת 1883.
בשנת 1946 הפך מאונט אלברט להיות כחלק פרלמנטרי ציבורי.

ספורט

למאונט אלברט שתי קבוצות רוגבי ידועות, ה"מריסט סיינטס" וה"מאונט אלברט ליונס", אשר מתחרות ברמה הגבוהה ביותר של "ליגת הרוגבי של אוקלנד".
בוס בהסוואה

פורמט

בכל פרק בתוכנית בוס של חברה גדולה יתחזה לעובד חדש בחברה, יתחיל הכול מהתחלה ויצא למסע של ארבעה-חמישה ימים. בכל יום הבוס מגיע לעמדת עבודה אחרת בחברה, ויעבוד בעבודות שונות. בדרך כלל ישולב סיפור מרגש על העובד אשר מלמד אותו את העבודה. בסוף המסע הבוס פוגש את העובדים שפגש במהלך המסע, ויגלה להם את האמת, ואחר כך מעניק להם פרסים.

הסוואה

הסוואת מעמדו של העובד החדש (הבוס) שונה מעונה לעונה: בעונה 1 סיפור הכיסוי היה שצוות ההפקה בא לצלם סרט דוקומנטרי על הבוס המוסווה. בעונה 2 הבוס כביכול מתמודד בתוכנית ריאליטי בדיונית בשם "המיליון הראשון" בהנחיית גיא זו-ארץ.
הנס פונק

חייו

פונק נולד באמסטרדם ולמד באקדמיה למוזיקה של אמסטרדם ומשפטים באוניברסיטת אמסטרדם. בתקופת לימודיו התפרנס מהופעות בידור כפסנתרן ג'אז.
הופעתו הראשונה כמנצח הייתה עם הבלט הלאומי של הולנד והוא נשא לאישה את הרקדנית יסי פולקרטס. בהמשך דרכו ניצח פונק על תזמורת קונצרטחבאו ועל תזמורות הולנדיות אחרות. בשנת 1988 ניצח בלה סקאלה במילאנו בהפקה מחודשת של "פטונטה" מאת ג'ומלי, אך אז נאלץ לצאת לשנת חופשה מניצוח לאחר שאובחן כלוקה בתסמונת גיאן-בארה - הפרעה נוירולוגית. כשנראה שהחלים, חזר לניצוח. תזמורת סנט לואיס מינתה אותו למנהלה המוזיקלי בשנת 1996, כמחליף לליאונרד סלטקין. בשנת 2002 התפטר ממשרתו בגלל הרעה במצב בריאותו, שאובחנה בהמשך כמחלת לו גריג. הוא מת בביתו באמסטרדם. תזמורת סנט לואיס ניגנה את הרקויאם של ברליוז בקונצרט, שהוקדש לזכרו.
רוברט חיים

ביוגרפיה

חיים נולד, גדל והתחנך באלכסנדריה שבמצרים. הוא בוגר אוניברסיטת קהיר, למד במשך שנתיים כלכלה. חיים היה פעיל בארגונים ציוניים בקהיר ובאלכסנדריה. עלה לישראל, לאשדוד, בינואר 1957, בעת העלייה הגדולה ממצרים, לאחר מבצע סיני, עם אשתו גיז'לה ובתו היחידה ימימה. זאת לאחר שעבר טרגדיה שבה שכל את שני בניו הקטנים בפיגוע רצח אנטישמי במצרים. הוא עלה היישר למעברת אשדוד-ים שהייתה בראשיתה זרועת פחונים עם תושבים עולים שהגיעו מכמה מדינות כמו רומניה, מרוקו ומצרים.
תחילה עבד ככולם בעבודות יזומות, והיה עולה כל בוקר על המשאית עם טוריה (מעדר) ביד כשהוא "חנוט" בחליפה וענוב בעניבה תואמת. לאחר תקופה של יותר משנה, נפתח סניף של מפעלי תובלה למשאיות "שלב" ובזכות שליטתו בשפות רבות, נתמנה רוברט חיים למנהלו.
עם הכרזת אשדוד-ים (אשדוד) כמועצה מקומית ופקיעת הסמיכות למועצה אזורית חבל יבנה, שר הפנים מינה מועצה ממונה בת תשעה חברים, כאשר למפא"י היו שלושה חברים, למפד"ל שני חברים, ולתנועת החירות, לאחדות העבודה, ל"חברת אשדוד" ולנציג משרד הפנים מנדט לכל אחד. כאשר מוסכם מראש שנציג משרד הפנים, שהוא למעשה ממונה גם על מחוז הדרום מר דב גור, יכהן כראש המועצה הזמני עד לבחירת ראש מועצה מבין מועמדי הסיעות. גור התפטר כעבור חצי שנה והוחלף בסגנו אפרים לנגסנר.
נציגי כל הסיעות בחרו ברוברט חיים לראש מועצה, בעיקר בגלל הופעתו המרשימה, השכלתו הרחבה ויחסיו הטובים עם מרבית התושבים ובזכות שליטתו בשפות הרבות. ב-1 במאי 1960 נבחר לראשות המועצה המקומית של אשדוד, תפקיד בו כיהן עד חודש נובמבר 1963.
חיים היה זה ששינה את השם "אשדוד-ים" ל-"אשדוד". והיה זה שבחר את הסמל העוגן והאריה של העיר, הניח את אבן הפינה וליווה את הקמתו של הנמל, חלק מהמפעלים הגדולים ובניית התשתיות בפעילות הראשונית להקמתה של העיר בעתיד.
בתום כהונתו כראש מועצה, התקיימו בחירות ראשונות לרשות המקומית. אליהן ניגש רוברט חיים בראש רשימה מקומית בשם ע"ע, דהיינו "עירייה עצמאית", איתה קיבל שני מנדטים. כאשר נציג מפא"י אבנר גרעין שכיהן כמנהל מחלקת הסעד במועצה המקומית, קיבל חמישה מנדטים.