טבע עירוני בישראל

טבע עירוני בישראל הוא מונח תכנוני המתייחס למגוון מצבים של מפגש בין עיר לטבע כאשר טבע מוגדר על רצף הנע בין עץ בודד עבור בגינה קהילתית בתוך המרקם העירוני לבין שטח פתוח, כדוגמת  רכס כורכר בגבולות העיר או מחוצה לה ובלבד שיהיו בשטח התכנון של העיר.
תשומת הלב ליחסי הגומלין בין טבע לעיר החל מראשית העיור המודרני הלכה וגברה עם גידול הערים והתפשטותן. הנושא פרץ לתודעה הציבורית בשנות ה-70 של המאה ה-20, לנוכח תנופת הפיתוח בעולם, זוללת שטח פתוח, הגורמת  להרס ערכי טבע ונוף, ומנגד תפיסות פיתוח בר קיימא וסביבתנות.
בישראל ובעולם, מובילים אנשי החברה האזרחית והתכנון ובמרכזם אדריכלי הנוף את שיקום, שמירת הטבע העירוני, טיפוחו והנגשתו. משמעות יחס הגומלין אדם/טבע בהקשר העירוני, היא שבאתר טבע עירוני, בהבדל משמורת טבע, מעמדם הערכי של שני חלקי המשוואה, שמירת הטבע, ויכולת הציבור להפיק ממנו ערך מוסף למטרות נופש, חינוך, מדע ומחקר, זהה.

מידת הטבעיות של האתר

גישות שונות מבטאות פערים בתפישה באשר למה הוא 'טבע' בעיר: 
מצד אחד, מוגדר אתר 'טבע עירוני' כאתר בעיר, אשר מיני צומח וחי התפתחו והשתקעו בו באופן טבעי במשך שנים, עקב תנאים ותכונות ייחודיות כגון לחות, טמפרטורה, סוג קרקע ומסלע ייחודי ולא יוכלו להתקיים בתנאים אחרים. אתר כזה בדרך כלל יתאפיין בדמיון למערכות טבעיות מחוץ לעיר וינוהל תוך הגבלת התערבות ותנועת אדם באזורים רגישים בו. לדוגמה, שמורת האירוסים בנתניה היא בית גידול של חולות מיוצבים, בית גידול זה מאפיין את שטחי החולות מחוץ לעיר, לאורך מישור החוף. תכונותיו הייחודיות של האתר מאפשרות שגשוג של אירוס הארגמן, מין אנדמי לישראל, אשר נמצא בסכנת הכחדה ותלוי בקיום התנאים הפיזיים באתר זה. 
מצד שני, גישה המתייחסת לאתר בעיר שבו מתקיימות אוכלוסיות סתגלניות של מיני צמחים ובעלי חיים, שלרוב אחוז ניכר מהן אינו מקומי ויוכלו להסתגל בקלות יחסית גם לאתר אחר השונה בתכונותיו הפיזיות. אתר כזה יכול להיות שונה לחלוטין ממערכות טבעיות אחרות בתוך העיר או מחוצה לה, כחלק משטח פתוח מגונן המושפע ממינים אחרים בסביבתו וינוהל תוך "עיצוב שירותי הסביבה העירוניים למען בני האדם...".
לדוגמה, יער חדרה הוא ברובו יער אקליפטוסים נטע אדם. המין השולט ביער הוא אקליפטוס המקור, מין סתגלן וחזק אשר מוצאו באוסטרליה והובא לישראל על ידי קק"ל וניתן למצאו באזורים שונים גאוגרפית ואקלימית בארץ. יחד עם זאת, יער חדרה נתפס בתודעת הציבור כאזור 'טבעי', מהווה בפועל אתר משיכה כמוקד פנאי ונופש ומתפקד כאתר טבעי.
קיימים בעולם מדדים (לדוגמה מדד סינגפור), המאפשרים סיווג של כל אתר בין שני הקצוות הללו, ובכך מסייעים לעיריות וגופי תכנון בקבלת החלטות באשר לאופן ניהול האתרים.

מגוון מינים בעיר וה'גראדיאנט העירוני-כפרי'

התערבות האדם בסביבה משפיעה על תנאיה כל העת, תנאים חדשים אלו מביאים להתהוות תהליכים חדשים בתחומים רבים, ביניהן מגוון המינים. הרס בתי גידול או קיטועם על יד פיתוח, מביא להפחתת יכולת ההישרדות של מינים מקומיים הזקוקים לתנאי אקלים וסביבה ספציפיים ולשגשוג של מינים זרים או פולשים אשר גם להם חלק בדיכוי מינים מקומיים.
ה'גראדיאנט העירוני-כפרי' הוא מושג המנסה להסביר את הקשר בין מגוון המינים למיקום על ציר העיר-כפר. בהכללה, קיימת ירידה במגוון הביולוגי ככל שמתקרבים למרכז העיר, אך לעיתים נראה יחס הפוך. הסיבות לכך מגוונות, חלקן: 1. במרכזי ערים רבות קיים שימוש במיני צמחייה גנניים, לרוב מגוונים מאוד, המסתגלים ואף משגשגים בתנאי העיר. 2. בשכונות ותיקות, בהם התבססו מינים המשגשגים בסביבה אנושית לאורך שנים, נראה עלייה במגוון המינים ביחס לאזורים חדשים.
תרומתם של אתרי טבע עירוני לנושא המגוון הביולוגי מתבלטת בעיקר באתרים בהם קיימים מינים נדירים או כאלו בסכנת הכחדה, בניהול נכון ושמירה על השטחים הפתוחים בשולי הערים (לדוגמה משפוכת בנייה) ובתכנון המאפשר פיצוי מסוים על קיטוע בתי גידול (ככל שתא שטח מנותק יותר מסביבתו הטבעית, כך ערכו פוחת עם הזמן) במעבר מינים בין קצוות העיר, לדוגמה על ידי מסדרונות אקולוגיים.

חורש ים-תיכוני

חורש ים-תיכוני הוא אחת מתצורות הצומח הטבעיות הנפוצות בישראל מהצפון ועד לדרום הרי יהודה. כבר משנת 5,000 לפנה"ס לא ניתן להפריד בין הצומח הטבעי להתערבות האדם בו, אך זו הפכה ליותר ויותר משמעותית עם השנים. השפעת האדם, במובנים רבים, מסייעת לשגשוג החורש הים-תיכוני, בממשק נכון בין הצומח לרעייה ולגיזום. עם זאת, ביעור שטחי חורש יכולה להביא למדבור באזורי הארץ הדרומיים ולסחף קרקע והרס פני השטח באזורים הרריים. ככל שתצורות החורש פתוחות יותר (יער-פארק, גריגה ובתה עשבונית), כך מגוון המינים בהן גדול יותר.
בעיר, אנו יכולים למצוא גבול עירוני הנושק לחורש, חורשה בתוך העיר או אפילו מס' פרטים בודדים. ניהול נכון של שטחים באלו בעיר משמעו הנגשת שולי האתר לקהל על ידי הרמת גובה העלווה, אך הותרת חלק מרכזי סבוך, כאזורי מסתור וקינון. מאחר שעמידות צומח החורש הים-תיכוני גבוהה, תוך יכולת ניהול מים נכונה של הצמחים ועמידות בתנאי עקה, שטחי חורש בעיר יהיו שטחים הצורכים מעט מאוד התערבות ויהיו קלים וזולים לאחזקה.
בישראל, נמצא אתרים כאלו בעיקר באזורים הרריים כמו הרי יהודה, הגליל והכרמל. כמו גם באזור השרון, בו התקיים יער השרון (יער-פארק של עצי אלון התבור) עד תחילת המאה ה-20, אז נכרת ברובו על ידי הטורקים לצורך הנעת רכבת הקיטור. 
דוגמה לכך היא 'שמורת אלון', הידועה גם בשם חירבת צ'רקס, שמורת אלונים בשטחי מועצה מקומית פרדס חנה-כרכור. בשטחי השמורה עצי אלון תבור עתיקים, שרידי יער השרון. השמורה מהווה מוקד טבע עירוני ברמה מקומית וארצית, בהיותה חלק משביל ישראל וכמייצגת של נוף וטבע שנכחדו.
דוגמה נוספת לחורש ים-תיכוני כטבע עירוני היא הגן האקולוגי בטכניון, חיפה. קריית הטכניון נבנתה על שטחי החורש הקדום בכרמל, השריד היחידי בשטחי קריית הטכניון לחורש זה מתקיים בגן האקולוגי. הגן הוקם  על ידי פרופסור זאב נאוה שהגדיר את יעודו של הגן: "גן זה צריך לשלב "את היפה עם המועיל – את חמדת הנוף הטבעי ששורר עדיין בקמפוס עם נטיעות חדשות לתועלת ההוראה והמחקר של הסטודנטים, כך שמיופיו של הגן תהנה כל קהילת הטכניון...להפוך את הגן האקולוגי למרכז להוראה, להדרכה והדגמה, למרכז של ידע אקולוגי מעשי על שימור, שיקום ושיפור הנוף בעזרת צמחים היכולים לעמוד בתנאים קשים של קרקע, מים והדורשים מינימום של החזקה".

חולות מישור החוף

חולות מישור החוף הם מערכת אקולוגית ייחודית, הנמצאת בסכנת הכחדה. בתחילת המאה ה-20, נמצאו בישראל 360,000 דונם, עקב הפיתוח האינטנסיבי שנעשה והתוכניות להמשך פיתוח, צפויים להיוותר 58,000 דונם טבעיים בלבד ועוד 41,000 דונם מופרים. 
חשיבות חולות אלו נובעת בעיקרה מהיותם שטח חלחול מים מרכזי לאקוויפר החוף ובית למינים רבים, ביניהם מינים אנדמיים (24% מסך המינים האנדמיים בישראל) ומינים בסכנת הכחדה.
אחת התופעות הקשות ביותר במערכת זו היא התייצבות החולות עקב התפתחות לא רצויה של צמחייה והקמת שוברי גלים בחופים, המונעים הסעת חול מהים לחוף. ההתייצבות משנה את אופי החולות ופוגעת ביכולת ההישרדות של מינים מקומיים. על כן, על מנת לשקם ולשמר את חולות מישור החוף, על הערים להגביל ולהסדיר את תנועת הולכי הרגל בהם, לקיים ממשק אקטיבי להסרת הצומח ולהימנע ממיקום מזחים ושוברי גלים בסמוך לבתי גידול רגישים.