google/wiki40b huggingface dataset:
יגאל אונא

ביוגרפיה

אונא שירת כקצין בדרגת סרן ביחידה 8200 באגף המודיעין. לאחר שחרורו עבר לשרת ב-1995 בשירות הביטחון הכללי, שם מילא מגוון תפקידים, בהם ראש מחלקת תשתיות סייבר–סיגינט, ראש מחלקת מחקר תקשורת וכריית מידע וראש יחידת לוחמת סייבר. ב-2014 מונה לראש אגף סייבר וטכנולוגיות. ביוני 2017 מונה לראש היחידה לטכנולוגיות סייבר במטה הסייבר הלאומי.
בינואר 2018 אישרה הממשלה את מינויו לראש מערך הסייבר, מערך שיכלול את מטה הסייבר הלאומי והרשות הלאומית להגנת הסייבר.
אונא בעל תואר ראשון בניהול והיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. הוא נשוי ואב לשלושה.
דור ה-GI

דור ה-GI (באנגלית: G.I. Generation), הידוע גם בשם הדור הגדול ביותר (באנגלית: Greatest Generation), הוא דור אשר נולד בעולם המערבי לאחר הדור האבוד. אף שאין הסכמה מלאה לגבי שנת ההתחלה והסיום של הדור, לרוב הכוונה לאלה שנולדו מתחילת העשור הראשון של המאה ה-20 ועד אמצע או סוף שנות ה-20 של המאה העשרים.
סביהם הטיפוסיים של בני דור ה-GI היו הדור המתקדם ודור המיסיונרים; הוריהם היו הדור האבוד. ילדיהם היו הדור השקט ודור הבייבי בום; נכדיהם הטיפוסיים היו דור ה-X.

אטימולוגיה

השם דור ה .G.I ניתן לדור על ידי שטראוס והאוו  בספרם "דורות"  על שום מעורבותו במלחמת העולם השנייה. .G.I פירושו פריט ממשלתי (צבאי).
השם  "הדור הגדול ביותר" (The Greatest Generation) הוטבע על ידי העיתונאי והסופר טום ברוקאו בספרו "The Greatest Generation" אשר התייחס לדור של האנשים שנולד וגדל בתקופת השפל הגדול (1929-1939) בארצות הברית ולחם או לקח חלק אקטיבי במלחמת העולם השנייה (1945-1939),. בני דור זה חיו  את רוב חייהם הבוגרים ואת גיל העמידה בשגשוג שאפיין את העשורים שלאחר המלחמה.
העיר העתיקה בוורשה

היסטוריה

העיר העתיקה של ורשה הוקמה במאה ה-13. בתחילה הוקף המקום על ידי חומות עפר, בשנת 1339 בקירוב נבנו חומות העיר מלבנים.  העיר החלה להתפתח סביב הטירה המלכותית.  כיכר השוק (Rynek Starego Miasta) נבנתה בשלהי המאה ה-13 או בראשית המאה ה-14, לאורך הכביש הראשי המחבר את הטירה עם העיר החדשה מצפון.
בניין העירייה, שנבנה בשנת 1429, היה עד 1817 המאפיין הבולט ביותר של העיר העתיקה, בטרם הועבר למיקום אחר. 
בתחילת המאה העשרים התגורר בעיר העתיקה הסופר ואיש התרבות היהודי פולני אלתר קציזנה, שתיאר ביצירתו באהבה את העיר העתיקה של ורשה והמורשת הפולנית. קזיצנה נרצח במהלך השואה, בגיל 56.
השוק של העיר העתיקה, שיסודותיו במאה ה-13, היה עד המאה ה-18 לבה של העיר. הבתים במקום היו בנו הסגנון הגותי, עד לשריפה הגדולה של 1607, לאחר מכן הם נבנו מחדש בסוף-בסגנון הרנסאנס. עם הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה בשנת 1918, הפכה הטירה המלכותית בשנית למושב השלטון הפולני, והוקמה בה לשכתו של  נשיא פולין בשנות ה-30 החל שיפוץ מקיף של העיר העתיקה, דבר שנקטע באיבו בתחילת מלחמת העולם השנייה.
במהלך פלישת גרמניה הנאצית לפולין,  הופצץ ונפגע רובה של העיר העתיקה על ידי חיל האוויר הגרמני.  חלקים של העיר העתיקה נבנו מחדש, אך לאחר מרד ורשה (אוגוסט–אוקטובר 1944) כל מה שנותר על תילו הופצץ באופן שיטתי על ידי הצבא הגרמני וחרב. פסל המורד הקטן עומד כיום במקום בו הייתה חומת העיר העתיקה, שכיום משוחזרת בחלקה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, נבנתה העיר העתיקה  מחדש בקפדנות רבה.  נעשה מאמץ להשתמש בלבנים המקוריות שנמצאו בשטח. המקום שוחזר בהתאם לצילומים, ציורים ותיאורים כתובים  של העיר העתיקה, ביניהם ביצירת ודוטה של העיר. 

אתר מורשת עולמית

השחזור המדויק של העיר העתיקה של ורשה, וגודל האזור המשוחזר, הביא הכרה בו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
תסמונת קרפנטר

תדירות

בארצות הברית ישנם כ-300 מקרים ידועים של תסמונת קרפנטר. כלומר, 1 מתוך מיליון לידות תביא תינוק נגוע בתסמונת קרפנטר. תסמונת קרפנטר היא מחלה רצסיבית. כלומר, שני ההורים חייבים להיות בעלי גנים פגומים על מנת להעביר את המחלה לילדיהם. גם אם שני ההורים הם בעלי הגן הפגום עדיין יש רק 25% סיכוי שהם ייצרו ילד מושפע מהתסמונת. הילדים שלהם, שאין להם את המחלה, עדיין יהיו נשאים יורשים להם היכולת להעביר את המחלה לצאצאיהם במידה ובני זוגם גם הם נשאים של הגן הפרטיקולארי.
חנווני על פנקסו

חנווני על פנקסו הוא כינוי לנאמנותו של חנווני לגבי רישומים בפנקסו אודות חובות שחייבים לו.
כאשר מתגלע ויכוח בין חנווני לבין לקוח בשאלה האם הלקוח שילם על הסחורה או האם החנווני סיפק אותה, נוהג הכלל: "המוציא מחבירו - עליו הראיה", ולפיו הלקוח פטור מלשלם וכן החנווני פטור מלספק את הסחורה עד שימציאו ראיות לדבריהם. אולם במקרים מסוימים קבעו חז"ל, שהחנווני התובע נאמן לקבוע על פי רישומים בפנקסו שהלקוח חייב לו כסף, ואם החנווני מוכן להישבע על כך - יישבע ויקבל את תביעתו.
מדין זה למדו פוסקי ההלכה גם לגבי מקרים אחרים, שלעיתים ניתן להתייחס לרישומים פרטיים כאל ראיה בעלת משקל מסוים.

מקור הדין ופירושו

מקור הדין במשנה במסכת שבועות (משניות א-ה):
כל הנשבעין שבתורה - נשבעין ולא משלמין ואלו נשבעין ונוטלין... והחנוני על פנקסו... כיצד? לא שיאמר לו: כתוב על פנקסי שאתה חייב לי מאתים זוז, אלא אמר לו: תן לבני סאתים חטין, תן לפועלי בסלע מעות, הוא אומר: נתתי, והן אומרים: לא נטלנו, הוא נשבע ונוטל והן נשבעין ונוטלין.
פירוש הדברים: מוסכם בין הצדדים שהנתבע ביקש מן החנווני התובע לספק סחורה מסוימת לצד שלישי על חשבון הנתבע, ויש ויכוח בין החנווני לבין הצד השלישי האם הסחורה סופקה או לא. במקרה זה החנווני נאמן לקבוע שעל פי רישומיו בפנקסו הוא אכן מסר את הסחורה וזכאי לקבל את תמורתה מן הנתבע. הסיבה לכך היא, שעצם הבקשה מראש מהחנווני להעביר את הסחורה לצד שלישי שלא בנוכחות זה שמשלם או עדים מטעמו מהווה הוכחה שהתובע האמין לחנווני וסמך עליו, ולכן החנווני אינו צריך להפסיד בגלל הכחשתו של הצד השלישי. לעומת זאת, במקרה רגיל של רישום בפנקסו של החנווני אין כל הוכחה שהלקוח האמין לחנווני, ולכן תביעת החנווני על סמך רישומיו נחשבת כתביעה ללא כל ראיה.
ההבחנה בין המקרים נדונה בפסקי דין רבניים (חלק ד עמ' 317), בהרכב הדיינים: הרב אליעזר ולדנברג, הרב עובדיה יוסף והרב יוסף קאפח, שכתבו בהכרעת דינם:
שלא נתנו בסתם נאמנות לחנווני על פנקסו שיוכל תמיד לטעון: כך כתוב וחתום על פנקסו, והלוקח שמוכרח לקחת אצלו בהקפה, בגלל חוסר בכסף מזומן, יהא מסור בידו כחומר ביד היוצר לתובעו בכל כמה שירצה. שאם כן אתה פותח דלת לחנוונים רמאים, שיוכלו לתבוע מלקוחותיהם ככל אשר יעלה על לבם לרשום בפנקסיהם! אלא צריך שיהא רגליים לדבר שהלוקח נתן לו נאמנות על כך, בדומה לבעל הבית שמודה שאמר לחנוני: תן לבני סאתים חטין, ונתן לו נאמנות שיהא נאמן לומר: נתתי.

אמינות הרשום בפנקס פרטי

הרא"ש (שו"ת הרא"ש, כלל פו סימן א) מדייק מלשון המשנה, שאפילו אם החנווני אינו טוען שהוא זוכר בוודאות שמסר את הסחורה, אלא הוא מראה שכך רשום בפנקסו - הרי זה נאמן. על פי זה הסיק שיש לתת מהימנות לרשום בפנקסו של אדם שמת, כאשר ניכר שהנפטר ניהל רישום מסודר של עסקיו, ומצאו כתוב בפנקסו שהוא חייב כסף למישהו. דין זה נפסק להלכה בשולחן ערוך (חושן משפט סימן צא סעיף ה).
לעומת זאת, אם רשום בפנקסו של הנפטר שאחרים חייבים לו כסף - אין זו ראיה מספקת לחייב אותם לשלם. מכל מקום, זוהי עילה מספקת להחשיב את תביעתם של היורשים כתביעה ודאית, ולפיכך הנתבע חייב להישבע על צדקת טענותיו.
על פי זה נפסק להלכה, שכאשר יש מחלוקת בין עובד ומעביד על מספר שעות העבודה שנעשו, רישום הנוכחות שנעשה על ידי מזכירה שתפקידה לעשות זאת הוא ראיה מספקת לחייב שבועה.
בימינו, במקרים בהם הנתבע חייב שבועה, כגון אלו, בית הדין אינו משביע, אלא קובע פשרה מסוימת בין הצדדים.
גריגורי אורלוב

ביוגרפיה

גריגורי אורלוב נולד ב-17 באוקטובר 1734 בנובגורוד, למשפחת המושל האזור. את השרות הצבאי התחיל בזמן מלחמת שבע השנים ונפצע בקרב. לאחר הפציעה החל לשרת במשרדי הצבא בסנקט פטרבורג כקצין תותחנים. הופעתו הרשימה מאוד את הנסיכה הגדולה יקטרינה והם התאהבו. אורלוב היה בין יוזמי ההפיכה שהביא לסילוקו של פיוטר השלישי מהשלטון ומינוי יקטרינה לקיסרית בשנת 1762. באותה השנה נולד ליקטרינה בן מאורלוב - הנסיך אלכסיי בוברינסקי. על תרומתו להצלחת ההפיכה נגד השלטון יקטרינה העניקה לאורלוב תואר רוזן ומינתה אותו למפקד כוחות התותחנים. השפעתו על הקיסרית גדלה עוד יותר כאשר התגלה ניסיון להרוג את כול האחים אורלוב. במשך תקופה מסוימת יקטרינה אף חשבה להתחתן איתו, אך תוכנית זו בוטלה בהשפעת ניקיטה פנין.
גריגורי אורלוב אמנם לא היה מדינאי בולט, אך היה יועץ לקיסרית בשנות שלטונה הראשונות.
עסק רבות בשאלת מתן אמנציפציה חלקית לצמיתים ובצעדים לשיפור חייהם ועשה זאת הן ממניעים פטריוטיים הן ממניעים כלכליים. כנשיא החברה הכלכלית החופשית היה גם תומך החשוב ביותר בוועדה הגדולה של שנת 1767, אם כי כוונתו הייתה בעיקר לרצות את הקיסרית, שגילתה מידה רבה של ליברליות בשנות שלטונה הראשונות.
אורלוב היה תומך נלהב של התפשטות האימפריה הרוסית תוך שחרור שטחים שמאוכלסים על ידי נוצרים אורתודוקסים ונמצאים בשליטת האימפריה העות'מאנית.
בשנת 1771 ניהל את דיכוי המרד במוסקבה. הוא לא השתתף במלחמת רוסיה-טורקיה (1774-1768) אך נשלח להשתתף בשיחות עם הטורקים. הוא נכשל בתפקידו כראש צוות משא ומתן. בהיוודע שלקיסרית יש מאהב חדש החליט לחזור ללא תיאום מוקדם לסנקט פטרבורג.
בשנת 1773 העניק לקיסרית את אחד היהלומים הגדולים בעולם - יהלום אורלוב.
לאחר הכישלון במשא ומתן הקיסרית לא שללה ממנו את תואריו ורכוש, אך לא הייתה לו שום השפעה על הנעשה בקרבתה.
אורלוב התחתן עם בת דודתו ובתגובה יקטרינה החליטה לשלוח את בני הזוג למנזר. תוך זמן קצר היא סלחה להם ומספר שנים הם התגוררו באושר. בגיל 24 אשתו נפטרה והוא עצמו איבד את שפיות דעתו ונפטר תוך חצי שנה.
היה תומך של מיכאיל לומונוסוב.
נשיא פורטוגל

תפקיד

התפקיד נוסד לראשונה ב-24 באוגוסט 1911. הרפובליקה השלישית הפורטוגלית היא רפובליקה נשיאותית למחצה. בניגוד לכמה מתפקיד נשיאותיים במדינות אירופה, כוחו הפוליטי הנשיא בפורטוגל הוא די חזק; הנשיא הפורטוגלי בעל השפעה משמעותית וסמכותית, במיוחד בתחומי ביטחון לאומי ומדיניות חוץ. נשיא פורטוגל הוא התפקיד הרם ביותר בפוליטיקה של פורטוגל והוא המייצג הראשי שלה כלפי חוץ. למרות כל זאת, בפועל ראש הממשלה והפרלמנט הפורטוגלי אחראים על ניהול המדינה.

סמכויות

תפקידו של הנשיא הוא בעיקר סמלי וייצוגי ולא ביצועי. הכוח הגדול ביותר של הנשיא להטיל את הרכבת הממשלה על אחד ממנהיגי המפלגות בפרלמנט. עם זאת, רק הפרלמנט יש הסמכות להוביל לפיטורי הממשלה באמצעות הצבעת אי אמון. הנשיא רשאי לפזר את הפרלמנט ולכונן בחירות כאשר הוא רואה לנכון. אזרחי פורטוגל מכנים מהלך שכזה "פצצת אטום".
הנשיא משמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים של פורטוגל ובאפשרותו לפטר (בהמלצת ממשלת פורטוגל) את ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים ואת ראשי המטה הצבאי. הנשיא רשאי לפזר את הפרלמנט הפורטוגלי, אשר מצביע על הצורך לצאת לבחירות לפרלמנט ולראשות הממשלה.
הנשיא מטיל על מנהיג המפלגה הגדולה בפרלמנט את הרכבת הממשלה. כמו כן באפשרותו לדחות את הממשלה שהורכבה כאשר הדבר נחוץ על מנת להבטיח את התפקוד התקין של המוסדות הדמוקרטיים במדינה. אפילו גופים ממשלתיים יכולים להתפרק על ידי הנשיא אם אותם גופים ביצעו מעשים חמורים בניגוד לחוקה.
הנשיא מצהיר על מצב חירום או מצור בהתייעצות עם הממשלה ובאישורו של הפרלמנט. הנשיא גם רשאי להציע הצעות לפרלמנט כמו הכרזת מלחמה או עשיית שלום.
הנשיא ממנה שגרירים ושליחים מיוחדים ומקבל את כתב ההאמנה שלהם. לאחר התייעצות עם הממשלה, הנשיא רשאי להעניק חנינות לאסירים.

בחירות

על פי חוקת פורטוגל שאומצה בשנת 1976 בעקבות מהפכת הציפורנים הנשיא נבחר לתקופת כהונה אחת הקצובה לחמש שנים. לא קיימת הגבלה על מספר הקדנציות שנשיא יכול לכהן, אך נשיא שכיהן שתי קדנציות רצופות יעבור תקופת צינון של חמש שנים לפני שיוכל להתמודד לכהונה נוספת. מעונו הרשמי של הנשיא הפורטוגזי הוא ארמון הבלם. הנשיא נבחר במערכת בשני סיבובים: אם אף מועמד מגיע ל-50% מהקולות בסבב הראשון, שני המועמדים עם מספר הקולות הרב ביותר יתמודדו זה מול זה בסיבוב השני שיערך שבועיים לאחר מכן.
ההתיישבות העובדת

ההתיישבות העובדת הוא שם כולל, שהיה מקובל בתקופת היישוב (וגם שנים רבות לאחר קום המדינה ועד עתה) לציון תנועות התיישבות ויישובים שהיו קשורים עם מפלגות פועלים ותנועות עובדים בארץ, בעיקר עם תנועת העבודה ובכלל זה עם ההסתדרות וגופים הקשורים לה.
היישובים שנכללו במושג זה היו, רובם ככולם, אגודות שיתופיות חקלאיות כגון: קיבוצים, קבוצות, מושבים ומושבים שיתופיים. מושבות, ערים ויישובים עירוניים, גם אם הזדהו עם ההסתדרות ועם מפלגות הפועלים והיו "מעוזים סוציאליסטיים" (כמו קריית חיים), לא נחשבו חלק מן ההתיישבות העובדת.
איסור הוראה בשכרות

מקור האיסור

מקור האיסור מופיע בחומש ויקרא פרשת שמיני:
וַיְדַבֵּר ה' אֶל אַהֲרֹן לֵאמֹר. יַיִן וְשֵׁכָר אַל תֵּשְׁתְּ אַתָּה וּבָנֶיךָ אִתָּךְ בְּבֹאֲכֶם אֶל אֹהֶל מוֹעֵד וְלֹא תָמֻתוּ חֻקַּת עוֹלָם לְדֹרֹתֵיכֶם. וּלֲהַבְדִּיל בֵּין הַקֹּדֶשׁ וּבֵין הַחֹל וּבֵין הַטָּמֵא וּבֵין הַטָּהוֹר. וּלְהוֹרֹת אֶת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל אֵת כָּל הַחֻקִּים אֲשֶׁר דִּבֶּר ה' אֲלֵיהֶם בְּיַד מֹשֶׁה.
— ספר ויקרא, פרק י', פסוקים ט'-י"א

חלות האיסור על כל הוראה

אף שמפשט הכתוב ניתן היה להבין שאיסור זה נאמר לכוהנים בלבד, וכך אכן מפרש הרלב"ג, חז"ל הבינו שפסוק זה מתייחס על הוראת הלכה באופן כללי והאיסור קיים בין בכוהנים ובין בישראלים המורים הוראות ("דתניא יצא שרץ טמא וצפרדע טהור ששתויי יין מורין בהן הוראה [...] רב לא מוקים אמורא מיומא טבא לחבריה משום שכרות") וכך פסק הרמב״ם. ספר החינוך הוסיף שהאיסור חל גם על "אשה חכמה הראויה להורות".

עונש המורה בשכרות

חז"ל דרשו בספרא כי בניגוד לאיסור על כוהנים לעבוד בשכרות הנזכר בראשית הפסוק שעונשו מיתה, על הוראה בשכרות אין חיוב מיתה והאיסור הוא בלאו בלבד, זאת בין בהוראה של כהן ובין של ישראל. וכך פסקו הרמב"ם וספר החינוך שכל העובר על האיסור מתחייב מלקות בלבד כדין לאו רגיל.

מוני המצוות

הרמב"ם וכן ספר חינוך אינם מביאים את האיסור כלאו בפני עצמו, אלא יחד עם האיסור לכהן להקריב קרבנות בשכרות. 
הרמב"ן חולק ולדעתו יש למנות מצווה זו כמצווה נפרדת, אולם לא כלאו, אלא כאיסור עשה (לאו הבא מכלל עשה) להורות הלכה רק כאשר אין שכרות, ולדעתו אכן אין מלקות על הוראה בשכרות, אך בסיכום מניין המצוות מסתפק הרמב"ן האם אכן למנותה כמצוות עשה נפרדת או לא.

טעם האיסור

לפי פרשנות המקרא, סיבת האיסור להורות הלכה בשכרות הוא כי היין מבלבל לכל אדם את דעתו הצלול ולא יוכל להבחין בדקדוק הלכתי. 
יש שביארו את האיסור על פי ההקשר בו נאמר, של הגבלה על הכהנים. יש מסבירים כי האיסור בתורה נכתב על כהנים מאחר שלדעת התורה יש לכהנים לפעול כמורי הוראה לעם הרחב. הכוהנים נחשבים בתורה, כמורי ההוראה בישראל, ולכן עוסק האיסור בכוהנים. רבי דובער שניאורי, האדמו"ר האמצעי מאדמו"רי חב"ד מרחיב את הדיבור בביאורו כי למען הבחנה בין טמא לטהור דרוש כל אדם לחכמה צלולה ודעה מיושבת - דברים שמקורם בספירת החכמה, ו"שורש הקבלי" של כהן הוא מספירת החסד -שמושרשת בספירת החכמה. לכן, לפי האדמו"ר, התורה דורשת מהכהן להורות בהלכותיה. ואילו יין מושרש בבינה -שממנה מסתעפת אש ודין קשה. ומחמת ההתנגדויות של שתי ספירות הללו, הקדוש ברוך הוא אסר לכהן להורות בתורה כשהוא תחת השפעה של יין המשכר. הרב מנחם רקנטי מפרש את האיסור כתוצאה מכך שיש לבני ישראל לשמור על קדושת מחנם, כפי הכתוב: "וְהָיָה מַחֲנֶיךָ קָדוֹשׁ" (דברים כג טו) ומכיוון שהתורה (המקדש את מחנם במצוות) היא בא ממדת החסד, והוראת הכהן נחשב כ"הוראת חסד", כפי הכתוב "וְתוֹרַת חֶסֶד עַל לְשׁוֹנָהּ" (משלי לא כו) - אין לפגל ההוראה בהלכות התורה ביין שמגביר מדת הדין ובכך יתחלל קודש.
בוריס רוזינג

ביוגרפיה

בוריס רוזינג נולד בסנקט פטרבורג ובשנת 1881 השלים את לימודיו בפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג, והמשיך במסלול לפרופסור. בשנת 1907 הוא הגה מערכת טלוויזיה המשתמשת בשפופרת קרן קתודית (CRT) בצד הקולט. רוזינג הגיש בקשה לרישום פטנט על המערכת בגרמניה, ב-26 בנובמבר באותה שנה, ולאחר כשלוש שנים וחצי רשם פטנט נוסף על גרסה משופרת של אותה מערכת. מגזין המדע האמריקני "סיינטיפיק אמריקן" סיקר בהרחבה את ההמצאה, כולל תרשימים והסברים מפורטים על דרך הפעולה של המערכת.
רוזינג המשיך את מחקריו בתחום הטלוויזיה עד שנת 1931, עת הואשם בהתנגדות למהפכה. הוא הוגלה לעיר קוטלס, במחוז ארכנגלסק, ונשללה ממנו הזכות לעבוד. בעקבות בקשות של מדענים סובייטים ומדענים מחוץ לברית המועצות ב-1932 עבר לעיר ארכנגלסק, ותוך קבלת מינוי לראש מחלקת לפיזיקה במכון המקומי ליערנות.
רוזינג נפטר ב-1933, בעודו בגלות, כתוצאה מדימום תוך-גולגולתי.
בשנת 1957, יותר מ-20 שנה לאחר מותו של רוזינג, ביטל בית המשפט העירוני של העיר לנינגרד את גזר דינו, וניקה אותו מכל אשמה.

המצאתו

המערכת של רוזינג הושתתה על עיצוביו של פול ניפקו והמערכת המכנית שלו לסיבוב עדשות ומראות.
לכן, המערכת של רוזינג הכילה התקן מצלמה מכני, אך השתמשה בשפופרת קרן קתודית (פותחה בגרמניה על ידי קרל פרדיננד בראון) בתור התקן תצוגה. המערכת הייתה פשוטה למדי, אך הייתה אחד מהנסיונות הראשונים להשתמש בשפופרת קרן קתודית עבור טלוויזיה.
ולדימיר זבוריקין, מחלוצי טכנולוגיית הטלוויזיה בארצות הברית ובאירופה, היה תלמידו של רוזינג, וסייע לו בחלק ממחקריו.
שמואל הנגיד

קורות חיים

רבי שמואל הנגיד נולד לרבי יוסף הלוי, בעיר קורדובה שבממלכת ספרד. הוא הצטיין כקליגרף מופלג בכתב הערבי ולמד תורה מפי ר' חנוך בן ר' משה השבוי. בצעירותו עסק בכתיבת ספרים, ואף פתח מכון לכתיבת ספרי קודש - עקב גודל הבקשות. לאחר החרבת קורדובה פתח חנות לבשמים בגרנדה, שם פגש את חבוס בן מאכסן אל מוצפר, מושלה של נסיכות גרנדה החדש (שליט הטאיפה גרנדה בשנים 1019–1038). חבוס התפעל מאוד מחכמתו של רבי שמואל, מינה אותו ליועצו ובהמשך לתפקיד הווזיר הגדול. רבי שמואל שימש כעשרים ותשע שנים בתפקיד זה, תוך שהוא נושא את יהדותו בקומה זקופה בחצרות שני מלכים, דואג לקהילות היהודיות בספרד, תומך בישיבות, ובלימוד התורה ועוסק בעקביות בשירה ובחקר הלשון העברית. לאחר מותו של חבוס ב-1038 תמך בבנו הבכור באדיס בן חבוס על פני אחיו בולוגין, לתפקיד הנסיך ובאדיס אכן זכה בירושה, כשרבי שמואל הנגיד ממשיך לכהן תחתיו כווזיר הגדול עוד כעשר שנים.
כאשר הביס את אבו נור ביחד עם צבאות סביליה ומאלגה בקרבת רונדה ב-1047, כתב בשירו: "גאולה הייתה כאם ליתר גאולותי והיו לה לבנות."
רבי שמואל הנגיד מיזג בהשכלתו את התרבות היהודית המקורית יחד עם ידע כללי ומדעי נרחב, כולל ידיעת שבע לשונות] אך שירה כתב רק בעברית.
על פי אגדה מאוחרת] בחצר ביתו של רבי שמואל הנגיד הייתה מזרקה הנתמכת על ידי שנים עשר אריות, שלימים (עקב חידוש הארמון בהצעתו של רבי שמואל למלך בתור הווזיר) הועברה לארמון האלהמברה בגרנדה, הוצבה באחת החצרות והעניקה לה את שמה, "חצר האריות" המפורסמת.
ב-2005 הוציא אריק מאר לאור ספר קומיקס בן שני חלקים, המתאר את חייו של רבי שמואל הנגיד ומשפחתו. הספר תורגם לשפות שונות.
על שמו נקרא היישוב כפר הנגיד.
יחסי בחריין–יפן

סחר

לשתי המדינות היסטוריה של שיתוף פעולה כלכלי מוצלח, כשיפן היא אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר של הממלכה המפרצית. אף על פי שהיחסים הדיפלומטיים נוסדו בשנת 1972, הסחר החל כבר בשנת 1934, עת הגיע המשלוח הראשון של נפט מבחריין לעיר הנמל יוקוהמה שביפן.
בשנת 2018 ייצאה איחוד האמירויות סחורות בשווי כולל של 71.1 מיליארד ין, וייבאה בשווי 137.2 מיליארד ין.
כמו כן, מאז 2008 מתקיים שיתוף פעולה כלכלי בהיקף 17.37 מיליון דולר.

שיתוף פעולה צבאי

נערכו ביקורים רשמיים רבים מצד כוחות ההגנה של יפן בבחריין, במקביל לביקורים מצד כוחות ההגנה של בחריין
אנרי, רוזן שאמבור

ביוגרפיה

אנרי נולד בארמון טיולרי שבפריז ב-29 בספטמבר 1820, 7 חודשים לאחר רצח אביו שארל פרדינן, דוכס ברי, לאמו מריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי, בתם של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה.
בחודש יולי 1830 הדיח ההמון הפריזאי את סבו של אנרי - שארל העשירי, מלך צרפת. בתחילה ניסה שארל להמליך את אנרי, אך הניסיון לא צלח, ולואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן, שהיה ידוע כאדם מתון ובעל נטייה רפובליקנית לעומת בני בורבון אשר "לא שכחו דבר, ולא למדו דבר", הוכרז על ידי הממשלה החדשה, נציגת המעמד הבינוני, כמלך. אירוע זה ידוע בדברי הימים כמהפכת יולי 1830.
ב-16 באוגוסט 1830 עזב אנרי יחד עם משפחתו את צרפת, ועבר להתגורר בבריטניה. בשנת 1844 מת דודו של אנרי לואי אנטואן, דוכס אנגולם ללא ילדים, ואנרי הפך לטוען לכתר "מלך צרפת".
בשנת 1846 התחתן אנרי עם מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה, בתם של פרנץ הרביעי, דוכס מודנה ומריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה, אך לא נולדו לו ילדים ממנה.
לאחר מותו של לואי פיליפ שהודח במהפכת אביב העמים בשנת 1848, נותרו שני טוענים לכתר "מלך צרפת". "אנרי החמישי", ונכדו של לואי פיליפ, פיליפ, רוזן פריז. לאחר נפילת הקיסרות השנייה בשנת 1870 הציעה האספה הלאומית את הכתר לאנרי, ומכיוון שזה היה חסר ילדים, סוכם בין המלוכנים כי כתרו יעבור לאחר מותו אל רוזן פריז, נציג בית אורליאן, וכך תיפתר המחלוקת בין שני בתי המלוכה המתחרים. אך להפתעת המלוכנים סירב אנרי לקבל את המלוכה אלא אם כן תזנח צרפת את דגל הטריקולור, ותחליפו בדגלה של צרפת שלפני המהפכה. תנאי זה לא התקבל על דעת האספה הלאומית, וסוכם על הקמת הרפובליקה השלישית כרפובליקה זמנית עד למותו של אנרי, שאז יוכל הרוזן מפריז לקבל את המלוכה, מבלי להעלות תנאים מסוג זה. אך לאחר מותו בשנת 1883, הייתה כבר הרפובליקה מבוססת, והעם סירב להחליפה במלוכה.
ב-24 באוגוסט 1883 מת אנרי במעונו שבפרוהסדורף ללא ילדים, וכל נחלותיו עברו לאחיינו רוברטו הראשון, דוכס פארמה.
כיום רואים המלוכנים שנותרו בצרפת את צאצאיו של לואי פיליפ, השומרים על התואר "רוזן פריז" כטוענים הלגיטימיים לכתר. מיעוט מקרב המונרכיסטים סבור כי אחד מצאצאי בורבון שנותרו בחיים, אזרח ספרדי בשם דון לואיס אלפונסו דה בורבון, המכונה הדוכס מאנז'ו, הוא הראוי לשאת את התואר "הטוען לכתר". שני הצדדים אף נאבקו בבתי המשפט של הרפובליקה, כאשר לאחרונה טען הרוזן מפריז כי יריבו מבורבון אינו ראוי לשאת את התואר המלכותי "דוכס". בתי המשפט דחו את התביעה.
ונוס (לוויין)

משימות הלוויין

ללוויין שתי משימות: משימה מדעית ומשימה טכנולוגית. בשלב המשימה הראשון (VM1), בגובה 720 קילומטר, למשימה המדעית יש עדיפות. לאחר שנתיים וחצי, המשימה הטכנולוגית מקבלת עדיפות בשאר שלבי המשימה.

המשימה המדעית

הלוויין יכיל מצלמה רב-צבעית (מולטי-ספקטראלית) מתוצרת אל-אופ (הנקראת VSSC). בשנתיים הראשונות הלוויין יהיה במסלול מסלול מסונכרן שמש (SSO), בעל עקבה קרקעית קבועה, כלומר יעבור בדיוק מעל אותה נקודה כל יומיים ויצלם באותה זווית שמש. הלוויין ישמש לאיסוף נתוני חוזי של פני כדור הארץ בתחום הרב-צבעי לצורך מחקר מדעי. הלוויין יחקור תעוקת צמחייה (מצב ההשקיה בשדות) וזיהום בימים ואגמים.

המשימה הטכנולוגית

המשימה הטכנולוגית היא להוכיח מערכת הנעה חשמלית יונית מסוג HALL. המטע"ד הישראלי מפותח בישראל ונקרא IHET (ראשי תיבות של Israeli Hall effect Thruster). במהלך שלב המשימה הראשון (VM1) יתבצע ניסוי פעם בחודש במשך 2–4 ימים (תלוי באורך הניסוי) ולאחר מכן הלוויין יוחזר למסלולו הנומינלי בצורה אוטונומית (ללא פיקוד קרקעי נוסף). בשלב השני של המשימה (VM2) המנוע יופעל לשינוי גובה הלוויין וזווית האינקלינציה שלו - והלוויין ירד לגובה 410 ק"מ, למסלול שגם הוא בעל זווית שמש קבועה ועקבה קרקעית קבועה של יומיים. בשלב השלישי של המשימה (VM3) המשימה המדעית והטכנולוגית יופעלו יחדיו - והמנוע ישמור על המסלול בצורה הדוקה, כך שלמרות הגרר האטמוספירי בגובה זה, העקבה הקרקעית תשמר.
במטע"ד ה-IHET נמצאים שני מנועים יונים-חשמליים המשתמשים באפקט הול. המנוע מסוגל לתת דחף של 15mN בהספק אנודי של 300W, בתקיפה סגולית (Isp) של 1,300 שניות.

חברות מפתחות

הלוויין מפותח על בסיס מרכב גנרי ללוויינים שפותח במפעל מבת של התעשייה האווירית. המנוע היוני מפותח ברפאל. מצלמת הלוויין פותחה בחברת אל-אופ. בתוכנית מעורבת גם האקדמיה הישראלית, באמצעות הטכניון והמכון לחקר המדבר בשדה בוקר, השייך לאוניברסיטת בן-גוריון, וכן מעורב בה גם המרכז למחקר גרעיני בנחל שורק. מדעני מוסדות אלה משתתפים באפיון מערכות הלוויין והגדרתן וכן בביצוע של משימות התוכנית.

פלטפורמת הלוויין

פלטפורמת הלוויין מבוססת על פלטפורמת לוויין טכסאר. כיוון שמערכת ההנעה היונית היא מטע"ד, ללוויין יש מערכת הנעה נוספת של הידרזין, המיועדת להכנסה למסלול ולשמירה על ביצועי המשימה המדעית.

שיגור

ונוס שוגר בהצלחה ב-2 באוגוסט 2017, 1:58:33 UTC. הלוויין שוגר על משגר וגה יחד עם הלוויין אופטסאט 3000, שנבנה בתעשייה האווירית לישראל ונמכר לאיטליה. הלוויין שוחרר בהצלחה מהמשגר לאחר שעה ו-37 דקות מהשיגור.
תמונות ראשונות של הלוויין, ובינן אזור ירושלים, העיר מרסי בצרפת, יערות פרו ושדות בפיניקס פורסמו במהלך בדיקות הלווין במסלולו.
ליאופריק

ליאופריק, רוזן מרסיה (Leofric, Earl of Mercia; תחילת המאה האחת עשרה – 30 בספטמבר 1057) היה מייסדם של שני המנזרים בקובנטרי (Coventry) ובמאץ' וונלוק (Much Wenlock) שבאנגליה, ונודע בעיקר בנישואיו לליידי גודייבה, אשר שכנעה אותו להקל על מיסי התושבים בעיר קובנטרי. ליאופריק היה אדוק בדתו ונודע כשליט אכזר.

משפחתו

ליאופריק נולד לרוזן ליאופוויין (Leofwine, Ealdorman of the Hwicce) אשר חי בשנים 950–1028. לא הרבה ידוע על חייו הפרטיים, אך מלבד אח ממחוז נורת'מן אשר נהרג בשנת 1017, היו ללאופריק עוד שני אחים, אדווין, אשר נהרג בשנת 1039, וגודווין, אשר נפטר בסביבות שנת 1057.
לליאופריק היו מספר נשים במהלך חייו, הידועה שבהן הייתה ליידי גודייבה, שהתחתנה עמו לאחר שהתאלמנה מבעלה הקודם.
מילדרד דאנוק

ביוגרפיה

דאנוק נולדה בעיר בולטימור שבמרילנד. למדה ב"מכללת גוצ'ר" ששבולטימור ועבדה בתחילת חייה הבוגרים כמחנכת בבית ספר. דאנוק החלה לשחק בשנות ה-30 המוקדמות שלה, לאחר כמה תפקידי משחק משניים בברודוויי היא התגלתה בשנת 1945 בסרט הקולנוע "הדגן הוא ירוק" בכיכובה של בטי דייוויס. בשנת 1947 הייתה דאנוק לאחת ממקימיו של בית הספר "אולפן השחקנים".

קריירת משחק

בשנת 1949 השתתפה דאנוק במחזהו של ארתור מילר "מותו של סוכן" בתפקיד לינדה אשתו של סוכן המכירות וילי לומן. המחזה עובד בהצלחה רבה לקולנוע בשנת 1951 בהפקתו של סטנלי קריימר ובבימויו של הבמאי ההונגרי לזאזלו בנדק. דאנוק חזרה על הופעתה בתפקיד לינדה לומן והועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ההפקה המצליחה עובדה בשנת 1966 גם טלוויזיונית על ידי רשת CBS ודאנוק שחזרה על הופעתה בפעם השלישית הועמדה לפרס אמי על משחקה המשכנע.
בשנת 1952 החלה דאנוק לעבוד עם הבמאי הנערץ איליה קאזאן שבחר בה לתפקיד משני קטן אך משמעותי בדרמה הביוגרפית "ויוה זפאטה!", על הופעתה בתור סנורה אספז'ו הייתה דאנוק מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-1955 שיחקה דאנוק בקומדיה השחורה של אלפרד היצ'קוק "מי רצח את הארי?" בתפקיד גברת וויגס.
דאנוק הופיעה תחת בימויו של קאזאן גם בשנת 1956 בקומדיה השחורה "בייבי דול" בתפקיד רוז קומפורט דודתה הסנילית של בייבי דול (קרול בייקר) עליו הועמדה בפעם השנייה לאוסקר לגלובוס הזהב. בשנת 1957 הועמדה דאנוק בפעם השלישית והשנייה ברציפות לפרס גלובוס זהב לתפקיד המשנה הטוב ביותר על משחקה בתור מיס אלסי ת'ורנטון מנהלת התיכון בדרמה של הבמאי הקנדי המוערך מארק רובסון "פייטון פלייס". בשנת 1959 השתתפה דאנוק בדרמה של פרד זינמן "סיפורה של נזירה" בתור האחות מרגריטה.
בשנות ה-60 שיחקה דאנוק בדרמות "שבע נשים" של ג'ון פורד בתור ג'יין ארגנט העוזרת של ראש המשימה אגתה אנדרוס (מרגרט לייטון), "גלוריה" בתפקיד אמה של גלוריה וונדרוס (אליזבת טיילור) והופיעה בסרטו של ריצ'רד ברוקס המבוסס על מחזהו של טנסי ויליאמס "ציפור הנעורים המתוקה" בתפקיד הדודה נוני. את הופעתה האחרונה עשתה דאנוק בשנת 1987 בקומדיית הפשע של ג'יימס טובק "אמן בחיזורים".

חיים אישיים

דאנוק הייתה נשואה לקית' אורמי, מנהל בבנק "Chemical Bank" שבמנהטן והייתה אם לילד אחד. דאנוק נפטרה מנסיבות טבעיות ב-5 ביולי 1991 בעיירה אואק בלופס שבמסצ'וסטס בגיל 90. דאנוק היא חברה בהיכל התהילה של התיאטרון האמריקאי ועל שמה כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.