google/wiki40b huggingface dataset:
ריקי נלסון

שנותיו הראשונות

נולד בטינק שבניו ג'רזי כבנם הצעיר של אוזי והארייט נלסון. שני הוריו היו חברים בביג בנד. יחד עם אחיו דייוויד נלסון, המשפחה הופיעה בסדרת רדיו משנת 1944 עד לשנת 1954 שלה האזינו מעל 2 מיליון מאזינים.
בשנת 1952 הייתה למשפחה תוכנית בטלוויזיה בשם "המופע של אוזי והארייט", ששידוריה הופסקו ב-1966. התוכנית התבססה על חייהם האמיתיים של משפחת נלסון.

תחילת הקריירה

את קריירת הרוק'נ'רול התחיל נלסון בשנת 1957. הוא רצה להרשים את חברתו, שהייתה מעריצה של אלביס פרסלי, ולהראות לה שהוא יכול לשיר טוב בדיוק כמוהו. הוא הקליט בשנה זו את השיר "אני הולך" של פאטס דומינו, שמיד הגיע למקום ה-4 במצעדים.
בהמשך, כל פרק של ב"מופע של אוזי והארייט" בטלוויזיה הסתיים בהופעה של "ריקי" ולהקתו (שהייתה שייכת בעבר לבוב לומן).
אביו של ריקי מנע ממנו להופיע בתוכניות טלוויזיה אחרות, כנראה כדי לשמור את המעריצים של ריקי לעצמו ולתוכנית הטלוויזיה שלו.
בפרק אחד של התוכנית בליל כל הקדושים, התחפש ריקי לאלביס פרסלי, ובכך הקפיץ את הרייטינג של התוכנית ויצר היסטריה בקרב המעריצים.
נלסון הפך במהירות לאליל נעורים. מ-1957 עד 1962, הוציא נלסון 30 להיטים שהגיעו למצעד 40 הגדולים, יותר מכל אומן אחר בזמנו (חוץ מאלביס פרסלי).
בעוד ריקי העדיף שירי רוק'נ'רול ובעלי קצב מהיר, קולו הרך והרגוע התאים באופן טבעי לשיר בלדות.
במהלך חייו עבד עם הרבה מוזיקאים כמו ג'יימס ברטון, ג'ו מאפיס, הג'ורדניירס (להקת ליווי), והאחים ברונט.
בנוסף לקריירה שלו כזמר, הופיע ריקי נלסון בסרטים כגון "ריו בראבו", מערבון קלאסי מ-1959 (בו השתתפו גם ג'ון ויין ודין מרטין).

שנותיו המאוחרות וקריירת הקאנטרי

באפריל 1963 נישא לכריסטין הרמון.
באותה שנה חתם על חוזה ל-20 שנה עם תקליטי דקה, אבל לא הקליט להיטים גדולים אחרי שירו מ-1964 "בשבילך".
באמצע שנות השישים התחיל נלסון להקליט מוזיקת קאנטרי, ונכנס ל"מצעד 40 הגדולים" בשנת 1970, כשהקליט את "היא שלי" - שיר של בוב דילן במקור.
ב-1972, נכנס שוב לאותו מצעד עם השיר "מסיבת הגן". השיר נכתב אחרי שקהל שרק לו בוז במסיבת גן בכיכר מדיסון, כי ניגן שירים חדשים ולא רק להיטים משנות ה-50 וה-60. לפי גרסה שונה, הקהל שרק בוז לכוחות משטרה שפזרו הפגנה בקרבת מקום.
השיר נעשה פופולרי והצליח להגיע גם לטבלאות הלהיטים של ה"בילבורד".
בשנות ה-70 המאוחרות, הקריירה שלו הייתה בדעיכה.
הוא הפסיק להקליט וכמעט שלא הופיע מול קהל. אשתו התגרשה ממנו ולקחה את ארבעת ילדיהם. נלסון החל לצרוך סמים, במיוחד מריחואנה.
בשנת 1985 הוא הצטרף לסיבוב הופעות של רוק'נ'רול בבריטניה. הסיור הצליח באופן ניכר ועודד את רוחו של נלסון. הוא ניסה לשחזר את ההצלחה בארצות הברית, והחל להופיע בדרומה. במהלך סבב ההופעות, נהרג ריק נלסון בתאונת מטוס בטקסס (באותה שנה).
השיר האחרון ששר על הבמה לפני התאונה היה "Rave On" של באדי הולי.
השמועות שהמטוס התרסק עקב שימוש בסמים על ידי נוסעיו הופרכו.

לאחר מותו

שנתיים לאחר המוות, ב-1987, נבחר ריקי נלסון להיכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול, וגם להיכל התהילה של הרוקבילי.
ביום הזיכרון ה-20 למותו שידרה רשת הטלוויזיה האמריקנית סדרה דוקומנטרית שכותרתה: "ריקי נלסון שר".
ב-27 בדצמבר 2005, רשת המוזיקה EMI הוציאה את האוסף: "להיטיו הגדולים של ריקי נלסון", עם 25 רצועות שמע.
גם בניו של נלסון, גונר ומת'יו התאומים, בתו טרייסי נלסון ובנו הצעיר סאם נלסון - כולם עוסקים במשחק או במוזיקה.
יוזף רייכרט

קריירה מוקדמת

רייכרט נולד ב-21 בדצמבר 1892 בבורגפלד, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לפקיד המכס פרידריך רייכרט ואשתו מארי. בשנת 1910 התגייס רייכרט לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-21 (פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא מונה למפקד מחלקה ברגימנט המילואים הבווארי ה-5, ואף לחם עמו בקרבות על הסום ובאיפר. ב-3 באוקטובר 1918 הוא נפל בשבי הצרפתי, וב-18 באוקטובר הוא הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
בשנת 1920 שוחרר רייכרט מהשבי, ולאחר שחרורו הוא הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1932 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-40. ב-1 בפברואר 1935 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-106. ב-1 באוגוסט 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ב-1 באוקטובר 1937 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-95, וב-24 בנובמבר 1939 מונה רייכרט למפקד רגימנט הרגלים ה-6.

מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בפולין לחם רייכרט עם יחידתו כחלק מהדיוויזיה ה-30, כחלק מהקורפוס ה-10, ובמהלך המערכה על צרפת הוא לחם עם יחידתו כחלק מהדיוויזיה ה-30, כחלק מהקורפוס ה-11. במהלך מבצע ברברוסה הוא לחם עם יחידתו כחלק מהדיוויזיה ה-30, כחלק מהקורפוס ה-10. ב-1 בספטמבר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-17 בספטמבר אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-177. ב-1 בינואר 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-714, ו-20 בפברואר אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-711, וב-1 בספטמבר אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה בפיקודו על ידי הדיוויזיה המוטסת הבריטית ה-6 שנחתה בחוף סורד, כחלק מהפלישה לנורמנדי, אולם, על אף שהדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, היא הצליחה להדוף את התקפות הבריטים ממזרח לנהר האורן. ניסיונות הדיוויזיה לתקוף את ראש הגשר הבריטי נהדפו, בין השאר בעקבות האבדות הכבדות של הדיוויזיה ה-346 שהייתה אמורה לסייע לה. בהמשך השתתפה הדיוויזיה בלחימה בקן במסגרת מבצע גודווד, והיא הצליחה לבלום את התקדמות הקורפוס הבריטי ה-8. באוגוסט הועברה הדיוויזיה להולנד, שם השתתפה בספטמבר במבצע מרקט גארדן. בינואר 1945 הועברה הדיוויזיה יחד עם ארמיית הפאנצר השישית להונגריה, ובפברואר השתתפה במתקפת אגם בלטון. ב-12 באפריל הועברה הדיוויזיה לצ'כוסלובקיה, שם לחמה כחלק מהקורפוס ה-72 במסגרת הארמייה השמינית. ב-14 באפריל נפצע רייכרט בתאונת דרכים, ובסוף המלחמה הוא נפל בשבי האמריקני.

לאחר המלחמה

ב-15 ביולי 1947 שוחרר רייכרט מהשבי, ולאחר מכן התגורר בגאוטינג, שם חי עד למותו ב-15 במרץ 1970.
שריר הדלתא

עיצבוב

שריר הדלתא מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5, C6) דרך עצב השחי (Nervus axillaris).
מני יצחקי

קורות חייו

יצחקי גדל בשכונת בית הכרם בירושלים ולמד בתיכון ברנדייס. התגייס לצה"ל ב-1975 והחל בקורס טיס, בהמשך שירת בבית הספר למ"כים ובחיל התותחנים. לאחר שירותו הצבאי ניהל עסק לטיולי ג'יפים בחצי האי סיני.
התגייס למשטרת ישראל ב-1977, החל את שירותו ביחידה הסמויה ופיקד על היחידות הסמויות במחוז ירושלים ובמחוז דרום. שימש סגן ראש היחידה המרכזית של מחוז ש"י, ראש מפלג סמים ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב, סגן מפקד מרחב דוד במחוז ירושלים, מפקד מרחב מוריה במחוז, ראש מחלקת מחקר באגף מודיעין. ב-2004 מונה למפקד מרחב ציון ובהמשך כיהן כמפקד היחידה המרכזית של מחוז ירושלים.
ב-2007 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש חטיבת המודיעין באגף החקירות והמודיעין. ב-2010 מונה לסגן מפקד מחוז ירושלים. ביולי 2012 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקד יחידה להב 433, כשבוע לאחר מכן נקרא לשמש מפקדו בפועל של מחוז ירושלים בעקבות השעייתו של ניצב ניסו שחם החשוד בביצוע עבירות מין.
ביולי 2013 מונה לראש אגף החקירות והמודיעין כשבמקביל המשיך לשרת כמפקד יחידה 433 עד למינויו בספטמבר של מחליפו מנשה ארביב. בינואר 2014 חזר לשרת גם כמפקד יחידה 433, עקב יציאתו המאולצת לחופשה של ניצב ארביב ועד כניסתו לתפקיד של רוני ריטמן.
יצחקי היה חבר בוועדה לצמצום השימוש במזומנים.
בינואר 2017 הודיע יצחקי על פרישתו מהמשטרה, אך נעתר לבקשת המפכ״ל להישאר בתפקידו עד לסיום החקירות בעניינו של ראש הממשלה בנימין נתניהו. בדצמבר 2017 סיים את כהונתו בתפקיד.
יצחקי נשוי ואב לשתי בנות, ומתגורר בירושלים. בעל תואר ראשון מאוניברסיטת בן-גוריון, בוגר המכללה לביטחון לאומי ותואר שני מאוניברסיטת חיפה.

מסמך יצחקי

ביוני 2016 נחשף בתקשורת "מסמך יצחקי. המסמך, שהוכן בשנת 2014, איגד חומרים על עבירות של חברי כנסת ובוצע ביוזמת יצחקי.
שטר חוב

שטר חוב הוא שטר המהווה הבטחה ללא תנאי ערוכה בכתב מאת אדם לחברו, חתומה בידי עושה השטר, בה הוא מתחייב לפרוע לאדם פלוני או לפקודתו, או למוכ"ז, עם דרישה, או בזמן עתיד קבוע או ניתן לקביעה, סכום מסוים בכסף. בניגוד לשטר חליפין, שטר חוב אינו פקודה מאת אדם א' (המושך) לאדם ג' (הנמשך) הדורשת מהנמשך לשלם סכום כסף לאדם ב' (האוחז). במקום זאת, לשטר חוב יש שני צדדים: אדם א' (העושה, שהוא החייב) ואדם ב' (האוחז, שהוא הנושה). על אלו יכולים להתווסף צדדים נוספים, כגון ערב.
הוראות פקודת השטרות בדבר שטרי חליפין חלות, ככלל, גם על שטרי חוב. לפיכך, מרבית הדינים החלים על שטרות בכלל, לרבות הסחרות, שהיא האפשרות להעביר את השטר מהנושה המקורי (הנפרע) לנושה חדש (אוחז כשורה), חלים גם על שטרי חוב.
אף ששטרי חוב נפוצים פחות מאשר שטרי חליפין (בעיקר שיקים), גם שטרי חוב נפוצים למדי, בפרט בתור בטוחה בעסקאות שונות. באותם מקרים, צד לחוזה מעניק לצד שכנגד שטר חוב. על פי המוסכם בחוזה, יכול האוחז לממש את שטר החוב במקרה של הפרת החוזה. ככל שטר, שטר החוב הוא עסקה עצמאית, שתוקפה אינו תלוי בעסקת היסוד. לפיכך, האוחז יכול לפעול למימוש השטר (בין אם ישירות מול העושה ובין אם, במקרה של קושי במימוש בדרך הראשונה, באמצעות ההוצאה לפועל), מבלי שידרש להוכיח שעסקת היסוד לא קוימה. ייתכן מקרה בו עסקת היסוד קוימה אך האוחז פונה למימוש השטר. במקרה כזה, העושה זכאי להימנע מפרעון השטר ובכלל זאת, הוא רשאי לטעון טענת "פרעתי" בהוצאה לפועל, או להגיש התנגדות לביצוע שטר שתועבר לדיון בבית משפט.
רטיופארם אולם

היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-1970 כחלק מ"מועדון הספורט אולם" שהיה קיים עוד משנת 1846.  בעונות 1993/94, 1994/95, הפסידה בגמר הגביע הגרמני. בעונת 1995/96 זכתה הקבוצה בגביע לאחר ניצחון בגמר 79-80 מול קבוצת באייר לברקוזן.
בעונת 2000/01 ירדה הקבוצה לליגה השנייה ובסיום עונת 2005/06 העפילה הקבוצה בחזרה לבונדסליגה מהמקום הראשון. בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום השני לאחר הפסד 3-0 לקבוצה ברוז במברג בסדרת הפלייאוף על האליפות. ובנוסף הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה לחצי גמר הפלייאוף. ובנוסף הפסידה בגמר הגביע 85-67 לקבוצת אלבה ברלין.
במסגרת האירופאית השתתפה הקבוצה מאז עונת 1991/92 בין היתר במסגרת גביע ספורטה וגביע קוראץ'. בעונת 2012/13 השתתפה הקבוצה במסגרת היורוקאפ והגיעה עד לשלב רבע הגמר.
מאז חודש דצמבר 2011, מארחת הקבוצה בהיכל רטיופארם החדש, הממוקם בעיר נוי-אולם הסמוכה ומכיל 6,100 מקומות ישיבה. הכינוי של הקבוצה הוא "די-שפאטזין" (הדרורים).
שונות

בתורת ההסתברות וסטטיסטיקה, שׁוֹנוּת (Variance) היא מדד לפיזור ערכים באוכלוסייה נתונה ביחס לתוחלת שלה. באופן אינטואיטיבי, השונות היא גודל חיובי התלוי במרחק הממוצע של כל ערך מממוצע כל הערכים. ערך שונות גבוה מעיד על פיזור רחב של המשתנים, ערך נמוך מעיד על פיזור צר. שונות השווה זהותית לאפס משמעה שכל ערכי האוכלוסייה זהים ומרוכזים בנקודה אחת. השונות היא מדד למרחק ולכן תקבל תמיד ערך אי-שלילי. יחידות השונות הן ריבוע יחידות האוכלוסייה, דבר המקשה על השוואת גדלים, לכן הוצג המושג סטיית תקן השווה לשורש השונות ומציג את הפיזור הממוצע ביחידות המקוריות. השונות מוגדרת עבור משתנה רציף ועבור משתנה בדיד, וניתן לחשב אותה באופן תאורטי מפונקציית ההסתברות או לחשב אותה ביחס לאוכלוסייה או למדגם נתונים.
מושג זה הוצג לראשונה על ידי רונלד פישר בשנת 1918.

הגדרה

השונות של המשתנה המקרי , בדיד או רציף, מוגדרת כתוחלת של ריבוע המרחק מן המשתנה לתוחלת שלו:
כאשר  היא התוחלת של המשתנה. כל זאת בתנאי שהאינטגרלים או הסכומים המעורבים בחישוב מתכנסים; יש התפלגויות (כגון התפלגות קושי) שהתוחלת שלהן אינה מוגדרת; וכאלה שהתוחלת שלהן מוגדרת, אבל השונות אינה מוגדרת. 
השונות שווה לשונות המשותפת של המשתנה עם עצמו: .

התפלגות בינום

ההתפלגות הבינומית עם הפרמטרים n ו-p היא התפלגות בדידה, המוגדרת לפי . ערך התוחלת הוא μ = np. ערך השונות הוא .

הטלת מטבע

התפלגות בינומית עם מקדם  מתארת את ההסתברות לקבלת  עץ מתוך  הטלות. לכן ערך התוחלת של כמות העצים שהתקבלו נתונה על ידי: , וערך השונות על ידי: .

שונות המדגם

בהינתן מדגם מקרי פשוט  אם נסתכל על המדגם עצמו כעל אוכלוסייה בפני עצמה, אז שונות המדגם נתונה על ידי הנוסחה:   .
שונות המדגם היא גם אומד מומנטים ואומד נראות מרבית עבור שונות האוכלוסייה.
דיוויזיית השריון השביעית (ארצות הברית)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 במרץ 1942 לאחר הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, וכמפקדה הראשון מונה לינדזי מק'דונלד סילבסטר. הדיוויזיה נחתה בחופי נורמנדי ב-13–14 באוגוסט 1944, והשתתפה במבצע קוברה ובהסתערות לעבר הסן, ולאחר מכן סייעה לדיוויזיה ה-5 במהלך המצור על מץ. ב-25 בספטמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה התשיעית, והחלה במסע להולנד, שם נדרשה להגן על האגף הימני (המזרחי) של המסדרון שנפתח במבצע מרקט גארדן. לאחר מכן פעלה הדיוויזיה בדרום-מזרח הולנד, כדי שכוחות בריטים וקנדים והדיוויזיה ה-104 יוכלו לפנות את הגרמנים משפך הסכלדה בדרום-מערב הולנד, על מנת לפתוח את נתיבי המשלוח לנמל אנטוורפן, כדי לאפשר לאוניות בעלות-הברית להביא אספקה ​​מבריטניה. ב-30 בספטמבר החלה הדיוויזיה בקרב אוברלון, וב-8 באוקטובר הוחלפה על ידי דיוויזיית השריון הבריטית ה-11, והוכפפה תחת פיקוד הארמייה השנייה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-8, וב-1 בנובמבר מונה רוברט הסברוק למפקד הדיוויזיה. במהלך הקרב על הבליטה לחם צוות קרב מהדיוויזיה בפיקודו של ברוס קלארק בקרב סן וית, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה כחלק מהקורפוס ה-5, ובכלל זה בגשר רמאגן. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בכיתור כיס הרוהר, וב-16 באפריל 1945 נכנע הקורפוס ה-53 לפני כוחות הדיוויזיה. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה שוב תחת פיקוד בריטי, ויצרה קשר עם כוחות הצבא האדום.
באמצע יולי החלו חיילי הדיוויזיה לחזור לארצות הברית, וב-9 באוקטובר 1945 פורקה הדיוויזיה. במהלך מלחמת קוריאה הוקמה הדיוויזיה מחדש, אולם היא לא השתתפה בלחימה, ובשנת 1953 שוב פורקה.
אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג

ביוגרפיה

אנטון אולריך נולד בבוורן ב-28 באוגוסט 1714 לפרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולאנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג, בתם של לודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-לינבורג וכריסטינה לואיזה, נסיכת אטינגן-אטינגן.
בשנת 1739 התחתן אנטון אולריך עם אנה לאופולדובנה, בתם של קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין ויקטרינה איוואנובה מרוסיה, ממנה נולדו לו 5 ילדים. אשתו הייתה מקורבת לאנה, קיסרית רוסיה, וקרבה זו הובילה להחלטה של הקיסרית כי יורש העצר הבא יהיה בנם של אנטון אולריך ואנה. בנם הראשון - איוואן השישי, נולד באוגוסט 1740, וכאשר באוקטובר 1740 מתה אנה, קיסרית רוסיה, איוואן הוכתר לקיסר, וארנסט בירון מונה לעוצר.
תוך זמן קצר ארנסט בירון נעצר על ידי כריסטופור מיניך, נשפט ונשלח לסיביר, ואנה לאופולדובנה התמנתה לעוצרת. מעשית, השלטון במדינה היה בידי כריסטופור מיניך שעזר לה להדיח את בירון ובידי אנדריי אוסטרמן. בתקופת שלטונה החלה מלחמה עם שוודיה. בין תומכיה לא היה שיתוף פעולה, ותוך זמן קצר מיניך הורחק מתפקידי מפתח. קרבתם של פקידים ממוצא גרמני לעוצרת הזכירה לאצולה הרוסית את תקופת ארנסט בירון, כתוצאה מכל זה סביב יליזבטה פטרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה החלה להתגבש קבוצת קושרים. אנדריי אוסטרמן ידע על הקשר וניסה להניע את אנה לאופולדובנה לפעול, אך היא המתינה.
לקראת סוף 1741 נאלצה אנה לוותר על השלטון ולהסכים למינוי של יליזבטה לקיסרית.
לאחר איבוד שלטונה, הועברו אנטון אולריך ואנה עם משפחתם למצודה ליד ריגה, ולאחר מכן לכפר במחוז ארכנגלסק. בנם איוואן היה עמם תקופה מסוימת, אך לאחר מספר שנים נשלח למצודה ליד סנקט פטרבורג, בה נהרג בשנת 1764. במהלך הגלות נולדו להם עוד 4 ילדים, ובשנת 1746 מתה אנה לאופולדובנה. בשנת 1762 הציעה יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה לאנטון אולריך לעזוב את רוסיה ללא ילדיו, אולם הוא סירב לכך, ובהמשך איבד את ראייתו. ב-4 במאי 1774 מת גם אנטון אולריך בכפר חלמוגורי, ובשנת 1787 נתנה יקטרינה הגדולה אישור לילדיהם לעזוב את רוסיה.
שוק הסחורות

שוק הסחורות (באנגלית: Commodity market) הוא שוק שבו סוחרים בעיקר בחומרי גלם, אשר לא עברו עיבוד אנושי ותהליכי ייצור, ולא במוצרים. החלוקה המסורתית של סחורות, בשוק הסחורות, היא ל"סחורות רכות" - סחורות חקלאיות כגון דגנים, קפה, קקאו, פירות וסוכר, ול"סחורות קשות" - מתכות ותוצרי כרייה אחרים ונפט. שוק הסחורות פועל בכ-50 בורסות לסחורות ברחבי תבל ומספר העסקאות הכספיות הנעשות בבורסות אלה עולה על מספר העסקאות שבהן הסחורה הפיזית מסופקת לצרכן. חוזים עתידיים מהווים את ערוץ המסחר העתיק ביותר להשקעה בסחורות. נכסים פיזיים מהווים בטוחה לחוזים עתידיים. זירת המסחר בסחורות (בורסת הסחורות) יכול שתכלול מסחר בסחורות ממשיות ומסחר בנגזרים, בחוזי ספוט, בחוזים עתידיים ובאופציות על חוזים עתידיים. חקלאים עשו שימוש בגרסה פשוטה של מסחר בנגזרים בשוק הסחורות לצורך קניית סיכונים, לאורך מאות שנים.
נגזר הוא כלי פיננסי אשר ערכו נגזר מערכו של הנכס או הסחורה שעליו הוא מתבסס. נגזרים עשויים להיסחר בבורסה, או מעבר לדלפק. מספר הולך וגדל של נגזרים נסחרים במִסְלְקוֹת.

היסטוריה

לדעת היסטוריונים שוקי סחורות בצורתם הראשונה מקורם בשומר, בין שנת 4500 לפנה"ס לשנת 4000 לפנה"ס. השומרים השתמשו באסימוני חימר שנשמרו בכלי חימר אטומים ואחר כך בלוחות חימר עליהם נכתבו סכומי העסקה העתידית - כך למשל, מספר העזים שימסרו לקונה. הסכמים אלה באשר לזמן ולסחורה שתסופק דומים לחוזים עתידיים.
החל מן המאה ה-10 גדלו שוקי הסחורות כאמצעי להקצאת סחורות, כוח עבודה וקרקעות באירופה. הבורסה הראשונה שבה התנהל מסחר סדיר בסחורות הייתה בורסת אמסטרדם. בורסת אמסטרדם החלה דרכה בשנת 1530 כבורסת סחורות בכיכר העיר ובשנת 1608 המסחר עבר לתוך בניין. בשנת 1864 התנהל בארצות הברית מסחר בורסאי סדיר בדגנים, תירס, בשר בקר וחזירים בבורסת הסחורות של שיקגו. בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 תוקן החוק המסדיר את המסחר בסחורות בארצות הברית והמסחר בסחורות הורחב וכלל גם אורז, תערובות לבעלי חיים, חמאה, ביצים, תפוחי אדמה וסויה. תנאי לקיומו של שוק סחורות מוצלח הוא קונצנזוס רחב על מהות הסחורה הנסחרת ותכונותיה, כך למשל, מידת הטוהר של הזהב במטיל.
מגוון תרבותי

במדעי החברה, מגוון תרבותי מתאר חברה בה משולבות תרבויות שונות המכבדות זו את זו. מצב זה שונה ממצבים של אחידות תרבותית או חברה חד-תרבותית.

מהו מגוון תרבותי

מגוון תרבותי במדעי החברה דומה למגוון ביולוגי במדעי החיים.
בפוליטיקה של זהויות, בני אדם מייחסים לעצמם תכונות שונות, הכוללות נתונים דמוגרפיים (למשל גזע, מין וגיל) וכן ערכים ונורמות תרבותיות. קבוצות שונות של בני אדם נבדלים ביניהם בשפה, בלבוש ובמסורת, כמו גם באופן ההתארגנות החברתית, באמונה הדתית, בנורמות מוסריות ובדרכי התקשורת עם הסביבה. חברה הכוללת תרבויות שונות המכבדות זו את זו היא בעלת מגוון תרבותי עשיר.

תמיכה והתנגדות

בהכרזה האוניברסלית בנושא המגוון התרבותי של אונסק"ו נאמר: "המגוון התרבותי נחוץ לאנושות כשם שהמגוון הביולוגי נחוץ לטבע." הקבלה זו בין מגוון תרבותי למגוון ביולוגי יוצרת תמיכה אינטואיטיבית. על פי הקבלה זו, כשם ששימור חיות בר חשוב לאיכות הסביבה, כך יש לשמר מנהגים של עמים ילידיים.
נגד עמדה זו נטען שהיא איננה עומדת בכללי המוסר, מאחר שמנהגים רבים של עמים ילידיים אינם לגיטימיים בימינו, למשל מילת נשים, פוליגמיה, נישואי ילדים וקורבנות אדם.

מדידת מגוון תרבותי

קשה לכמת מגוון תרבותי באזור מסוים, אך אחד המדדים המקובלים הוא מספר השפות המדוברות בו. הבלשן הבריטי דייוויד קריסטל  זיהה תהליכים של הומוגניזציה תרבותית הגורמים לשפות להיכחד. להערכתו, עד שנת 2100 יותר מ-90% מהשפות המדוברות בעולם ייכחדו.

אמנות בינלאומיות

האמנה הראשונה שעסקה במגוון תרבותי הייתה הכרזה של אונסק"ו משנת 2001 בשם "ההכרזה האוניברסלית בנושא המגוון התרבותי". ההכרזה הוצגה ככלי חוקי המכיר במגוון התרבותי כ"מורשת המשותפת של האנושות" ומתארת את המגוון התרבותי כנושא בעל חשיבות דומה לכבוד האדם.
בשנת 2003 אושררה ההכרזה בוועידת האו"ם בנושא חברת המידע בז'נבה.
באוקטובר 2005 אונסק"ו ניסחה את האמנה להגנה וקידום של מגוון ביטויים תרבותיים , הנחשבת לכלי החוקי העיקרי המחייב את המדינות החתומות באמנה. רוב מדינות העולם, וכן האיחוד האירופי, חתמו על האמנה. בולטות בחסרונן ישראל, ארצות הברית ואוסטרליה.
חשיבות השמירה על מגוון תרבותי מוזכרת בהצהרת מונטריאול (2006). גם הצהרה זו אומצה על ידי האיחוד האירופי.
בשנת 2009 פסק בית הדין האירופי לצדק כי יש לצדד בהשקפה רחבה בנושאי תרבות, בפרט בכל הנוגע לקשרי תרבות ומסחר בין האיחוד האירופי לבין הרפובליקה העממית של סין. האיחוד האירופי וסין התחייבו לטפח בין הצדדים חילופי תרבות מאוזנים, לחזק את שיתוף הפעולה הבינלאומי, ולזהות הזדמנויות עסקיות בנושאי תרבות ואמנות.

בישראל

ישראל יישמה מדיניות כור היתוך בשנים הראשונות לאחר קבלת עצמאותה, שמטרתה הייתה ליצור אחידות תרבותית בחברה וזהות ישראלית משותפת.
בשנים שחלפו מאז הפכה החברה הישראלית לחברה הטרוגנית המאגדת בתוכה לאומים, עדות, דתות ותרבויות שונות. שינוי זה הגדיל במידה ניכרת את המגוון התרבותי, ורבים קוראים להפוך את החברה הישראלית לצודקת יותר, הוגנת, סובלנית לשוני ולאחר, ונוהגת כבוד בזולת.
דימיטריס מיטרופאנוס

ילדותו

דימיטריס מיטופאנוס נולד בשנת 1948 בכפר אייה (אגיה) מוני (Αγία Mονή) על יד העיר טריקלה בצפון-מערב תסליה כילד השני (אחרי בת בכורה) לאשה מקומית ולאב שמוצאו גם כן בתסליה, בכפר קאפה שעל יד קרדיצה. מיטורפאנוס חי באזור הולדתו עד גיל 16. גדל ללא האב, אותו פגש רק כשהיה בן 29. שנים רבות חשב שאביו נהרג במלחמת האזרחים, אך בגיל 16 הגיע לידיו מכתב ממנו, מרומניה, המדינה שבה האב מצא מקלט כקומוניסט פליט. מיטרופאנוס עבד מנעוריו בחופשות הקיץ כדי לעזור בפרנסת המשפחה, קודם כמלצר בטברנה של דודו, אחר כך בגזירת עצים. הדוד היה בעצמו גולה פוליטי והתגורר בבית משפחת מיטרופאנוס עד שנעצר כעבור שנתיים. הוא השתחרר מהכלא ב-1959 והתיישב באתונה. בגיל 16 בשנת 1964 הפסיק דימיטריס את לימודי התיכון ועבר לגור אצל אותו הדוד באתונה, ברחוב אכרנון. באותה שנה התחיל את הקריירה שלו כזמר.

הקריירה המוזיקלית

הנער התוודע מגיל קטן למוזיקה הביזנטית המושרת בכנסיות האורתודוקסיות היווניות. באתונה זימר באחד המפגשים בחברה שניהל דודו ומשך את תשומת לבו של הזמר המפורסם גריגוריס ביתיקוציס שהשתתף באירוע. בעידודו של ביתיקוציס ביקר מיטרופאנוס בחברת ההקלטות "קולומביה- האחים למברופולוס". הבעלים של החברה, תאקיס למברופולוס, הכיר לו את נגן הבוזוקי והמלחין המפורסם יורגוס זמבטס. זמבטס הפך למנטור ומעין "אב שני" של מיטרופאנוס והיה כפי שהתוודה הזמר בשנת 2009, המוזיקאי היחיד שסייע לו מבלי לבקש תמורה. יחד עם זמבטס הוציא את אלבום "קסימרומטה". בשנת 1966 פגש מיטרופאנוס את מיקיס תאודורקיס וערך איתו סיור הופעות ברחבי יוון ובקפריסין עם שיריו המגויסים של המלחין ("רומיוסיני",אקסיון אסטי"). בשנת 1967 הקליט את אלבום הסינגל הראשון שלו, "תסלוניקי". אחר כך את השיר "כאמני פסכליה" שצונזר על ידי רשויות המשטר הרודני של הקולונלים ושיווקו נעצר.
במהלך השנים שיתף מיטרופאנוס פעולה עם הטובים שבמלחיני המוזיקה הקלה והעממית העירונית ביוון, כמו מיקיס תאודורקיס, סטברוס קסרחקיס, יורגוס זמבטס, יאניס ספנוס, מנוס חג'ידקיס, מריוס טוקס ותאנוס מירוציקוס והצטיין כאחד מזמריה החשובים של יוון למשך ארבעים שנה.
בשנת 1972 הקליטו מיטרופאנוס ופטריס סלפאס את השיר "אגיוס פברואריוס" (פברואר הקדוש) מאת המלחין דימוס מוציס והמשורר מאנוס אלפתריו, שיר הנחשב לציון דרך בהתפתחות מוזיקת הפולק היוונית. ביוני 1999 הופיעו שוב מיטרופאנוס ומוציס ביחד על במת ה"הירודיאון" באתונה עם הזמרות דימיטרה גאלאני וג'וליה סוגלאקו במשך שני לילות בפסטיבל אתונה. ההופעות הוקלטו והוצאו לאור בתקליטור כפול חודשיים מאוחר יותר. בהמשך שר מיטרופאנוס את "קיתירה" מאת יורגוס קאצארוס ואת "טה סינאקדאריה" מאת יורגוס חדזינאסיוס, "טא לאדאדיקה. פאראה מה אנא איליו" מאת מריוס טוקס. במהלך הקריירה שלו שיתף פעולה מיטרפאנוס עם מלחינים מובילים בתחום מוזיקת ה"לאיקו" ו"אנדכנו" כמו זמבטס, תאודורקיס, מוציס, אפוסטולוס קאלדארס, טרקיס מוסאפיריס, כריסטוס ניקולופולוס (מלחין השיר "פארה אפופאסיס" על מילים מאת לפטריס פאפדופולוס), יאניס ספאנוס ואחרים.
ב-1997 וב-2010 ערך הזמר סיורי הופעות בארצות הברית. את הסיור האחרון נאלץ להפסיק בגלל בעיות בריאות אחרי קונצרט מהדהד באולם "רדיו סיטי מיוזיק" בניו יורק. שבו הופיע יחד עם הזמרת מרגריטה זורבאלה.
ב-17 באפריל 2012 הזמר הוזעק לבית החולים "היגיה" באתונה בעקבות אוטם שריר הלב. הוא נפטר למחרת מבצקת ראות. הובא לקבורה בבית הקברות הראשון של אתונה, לא רחוק מקברה של הזמרת ריטה סקלאריו.
דימיטריס מיטרופאנוס השאיר אשה, וֶניה ושתי בנות. לפי בקשתו המפורשת של המנוח, המשפחה סירבה לטקס לווייה ממלכתי וערכה את הלוויה בכוחות עצמה.
סיינט אוגוסטין

היסטוריה

סיינט אוגוסטין נוסדה על ידי הספרדים. כמה יישובים נוסדו לפני סיינט אוגוסטין, אבל כולם נכשלו. העיר נוסדה על ידי אדמירל ספרדי בשם פדרו מננדז דה וילס ב-28 באוגוסט 1565. מרטין דה ארוגלס נולד שנה אחר-כך ב-1566, והיה לראשון להיולד להורים ממוצא אירופאי בארצות הברית עצמה. זה היה 21 שנים לפני שאנגליה הקימה את רוקנוק, בהתיישבות וירג'יניה, ו-42 שנים לפני ההתיישבות המוצלחת סנטה פה שבניו מקסיקו, וג'יימסטאון שבווירג'יניה.

אוכלוסייה

בשנת 2000 מנתה העיר, לפי מרשם האוכלוסין של ארצות הברית, 11,592 תושבים.
גודל האוכלוסייה בשנת 2015 נאמד ב-14,128 תושבים.
דיסוננס קוגניטיבי

בפסיכולוגיה חברתית ובחקר העמדות, דיסוננס קוגניטיבי (או צְרִיר הַכָּרָנִי) הוא מצב שבו חשיבתו של האדם מתמודדת עם סתירה וקונפליקט. התאוריה טוענת כי אצל בני האדם טמון רצון חבוי שמטרתו לשמור על העקביות בין עמדותיהם ותפיסותיהם לבין התנהגותם בפועל.

תאוריות של עקביות

תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי, שנהגתה על ידי לאון פסטינגר בשנות החמישים, טוענת כי שמירת העקביות היא מניע מרכזי לאדם. אדם המאמין בעמדה מסוימת אך פועל בצורה המנוגדת לעמדה זו, יחוש תחושה בלתי נעימה של דיסוננס, מעין היעדר הרמוניה. תחושה זו תדרבן אותו לשנות את פועלו, או להתחיל להאמין בעמדה חדשה, כדי להקטין את הדיסוננס (הקונפליקט) בין העמדה להתנהגות. לחלופין, ידורבן האדם להתאים את התנהגותו לעמדה בה הוא מחזיק. לדוגמה, חייל הנשלח למשימה שאינו מאמין בה יגבש מחדש את עמדתו, כך שהמשימה תיראה לו הכרחית וצודקת; או שיתחמק מהמשימה (או אפילו יחבל בה) על מנת להתאים את התנהגותו לעמדתו.
תאוריה מתחרה, של הפסיכולוג דריל בם, היא שהאדם מתבונן בהתנהגות עצמו כצופה מהצד ומסיק ממנה על עמדותיו ודעותיו. לפי תאוריה זו, העמדות הולכות בעקבות המעשים. ההבדל בין התאוריות הוא, שלפי דריל בם אין צורך בעוררות ובתחושת אי נעימות כדי שעמדה תשתנה בשל הצורך בעקביות.

תימוכין אמפיריים

תאוריות אלו מסבירות מספר ממצאים מחקריים. כך, למשל, במחקרם הידוע של לאון פסטינגר וג'יימס קרלסמית': משתתף בניסוי משעמם שהסכים, תמורת סכום כסף פעוט, לומר לחבריו שהניסוי מעניין, אכן סבר באמת ובתמים שהניסוי היה מעניין. אך אם שולם לו סכום גדול כדי שיציג את הניסוי כמרתק בפני חבריו, דעתו הייתה שהניסוי דווקא משעמם. בממצא זה יש סתירה לביהביוריזם - דווקא כאשר הסכום גדול ואמור ליצור התניה חיובית, הניסוי נמצא כלא מעניין. ההסבר, לפי תאוריות הדיסוננס, הוא שנוצרת סתירה בין ראיית האדם את עצמו כאדם הגון לבין השקר שאמר. אם ניתן לאדם תשלום גדול תמורת הכזב, הוא משלים איתו, אך אם הסכום הוא קטן - עליו לשכנע את עצמו שהניסוי אכן היה מעניין.
לפי תאוריית התפיסה העצמית של בם, אין האדם יודע אם הניסוי מעניין או לא. אם הסכים, תמורת סכום פעוט, לומר לחברו שהניסוי מעניין - סימן שהניסוי באמת היה מעניין.
לשתי התאוריות נמצאו תימוכין אמפיריים, אך שתיהן אינן מסבירות ממצא מפתיע: התאמת העמדות להתנהגות קודמת מתקיימת אפילו אצל אנשים שאינם מודעים להתנהגות הקודמת, בשל אמנזיה או סיבה אחרת.