יוסף קריספל

תקציר

קריספל מלמד במחלקה לאמנות בבצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (החל מ-2006). הוא זכה בפרסים רבים, בניהם: פרס רפפורט לצייר צעיר (2008) ופרס שר התרבות לשנת 2012. ציוריו מצויים בין השאר באוספים של מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל בירושלים, בכנסת ובאוספים פרטיים בארץ ומחוץ לישראל. הוא חי ועובד בתל אביב. פרופסור מרדכי עומר המנוח, אוצרו הראשי ומנהלו של מוזיאון תל אביב לאמנות, תיאר את יצירתו של קריספל כ"מיטלטלת בין ערגה לעולם מושלם, מובנה ועקבי שכמו מעלה בזכרונו את המאה ה-18, לבין עולם מפורק, חרב ותלוש, הבנוי על יסודותיו המעורערים של הפוסט-מודרניזם". אמיתי מנדלסון, אוצר ראשי לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל ירושלים, כתב על יצירתו כי "הרב גווניות והאקלקטיות המאפיינות את נושאיו חלות גם על הסגנונות שהוא יוצר בהם: הוא מלהטט בין סגנון הציור הריאליסטי, המושפע מציור של גרהרד ריכטר ולוק טוימנס למינימליזם וציור מופשט. אפשר לומר שהסגנון שלו הוא חוסר הסגנון, היכולת לעבור בווירטואוזיות בין נושאים ובין סגנונות". נושא מרכזי שקושר בין עבודותיו של קריספל הוא המוות, שנוכח בציורים שמציגים עולם רווי מיניות, אלימות, ציד, דימויי גוף ודיוקנאות. כול אלה נגזרו ממקורות בלתי נדלים כמו אנציקלופדיות, ספרים, אתרי אינטרנט, אלבומים ומעולמות ארכאיים, מגנזכים ומאתרים ארכאולוגיים.

ביוגרפיה

יוסף קריספל נולד בשנת 1974 ביישוב הקהילתי  ורדון שבשפלת הרי יהודה, כבנם השני של אליהו ודבורה קריספל. הוא עסק בציור מילדותו המוקדמת והושפע בין השאר מאנדי וורהול, פיקאסו ופאול קליי ומהציירים הישראליים משה גרשוני, דייוויד ריב ולאה ניקל. בגיל 15 החל ללמוד ב "מושבת האמנויות" שבמצפה רמון, אך השלים את לימודיו בבית הספר התיכון ע"ש "שלאון" בקרית גת. בין השאר, השתלם אצל הצייר המקומי ניצול השואה, מרדכי קרביצקי. קריספל התגייס לגרעין אמנויות בנח"ל, שיועד לקיבוץ נחשון. את שירותו הצבאי השלים במפקדת חילות השדה.
בשנת 1998, בגיל 24, החל את לימודיו במחלקה לאמנות בבצלאל (BFA), אותם סיים בהצטיינות בשנת 2000 וזכה בפרס המחלקה לאמנות על הישגיו המיוחדים. בין מוריו נמנו הפסלים נחום טבת וצבי גולדשטיין והציירים עדובר-אל, יצחק לבנה, יהושע בורקובסקי ולארי אברמסון. במהלך לימודיו לתואר הראשון השתתף בתוכנית חילופי סטודנטים ולמד בבית הספר לאמנויות יפות בליון, צרפת (Ecole National de Beaux Arts de Lion).
בשנת 2002, לאחר שהשלים את לימודי התואר הראשון, החל קריספל את לימודיו לתואר השני באמנות בבצלאל (MFA), בשיתוף עם האוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיו, נשלח לתוכנית לימודים לאמנים צעירים מצטיינים בבית הספר לאמנות של גלאזגו, שבסקוטלנד (GSoA). במהלך שהותו שם השתתף בתערוכה "This Is: Private" בגלריה E-merge-D לאמנות עכשווית בגלאזגו. עבודת המאסטר שלו,"The Living Dead" עסקה ביחסים שבין ציור לצילום. את לימודיו לתואר השני סיים קריספל בהצטיינות יתרה.
בשנת 2003, במהלך לימודיו לתואר השני, הציג קריספל את סדרת הציורים "אישונים וליקויים" בתערוכה "הפעם ציור!" במוזיאון הרצליה לאומנות עכשווית, אותה אצר ד"ר מרטין הנטשל (Dr. Martine Hentschel). באותה שנה הציג גם סדרת ציורים בשם "ארבעת הבנים" בתערוכה "הללויה" בגלריה גורדון בתל אביב, ובתערוכה "כן תעשה לך...", תחיית היהדות באמנות ישראלית עכשווית, שאצר ד"ר גדעון עפרת בזמן לאמנות, מרכז לאמנות ישראלית בתל אביב.
בשנת 2004, עם סיום לימודיו, זכה קריספל במלגת שהות למשך שנה ב-CIUP, Cite Internationale Universitairede Paris. באותה שנה החל ללמד במחלקה לתקשורת חזותית בויצ"ו, המרכז האדמי לעיצוב שבחיפה.
בשנת 2005 זכה קריספל בפרס האמן הצעיר מטעם משרד החינוך והתרבות, הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו, "האלבום השחור" בגלריה גורדון בתל אביב, בה הוצגו ציורי כלי נשיפה, תוף וקשתות לצד פורטרט המלחין פוצ'יני על ערש מותו, בצבעי שחור לבן מונוכרומאטיים. מאוחר יותר באותה שנה, הציג את תערוכת היחיד "הגן", במוזיאון חיפה לאמנות, בה צייר על קירות המוזיאון פסלים ניאוקלאסיים משאטו דה ואנסן שבפריז (Château de Vinccenes).
בשנת 2006 הציג קריספל את תערוכת היחיד "דוּם דוּם דוּם" (Doom Doom Doom) בגלריה גורדון ואת תערוכת היחיד "אני, בוטניקה" במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית. כמו כן, אצר את התערוכה "רומנטיקנים חסרי תקנה" (*וצעירים חסרי מנוח) בגלריה נגא לאמנות עכשווית בתל אביב. באותה שנה החל ללמד במחלקה לאמנות בבצלאל וכן בבית הספר לאמנות "המדרשה" שבמכללת בית-ברל (עד 2010). בשנה זו גם כהן כמבקר האמנות של מגזין טיים-אאוט (Time-Out) תל אביב למשך שנה.
בשנת 2007 הציג את התערוכה "אלביס" בסדנאות האמנים בתל אביב. הסדרה עסקה בדמותו האלמותית של אלביס, כפי שצייר אותה אנדי וורהול, והתכתבה עם העמדה הציורית של גרהרד ריכטר ביחס לדימוי. באותה שנה, החל לערוך סדרת הופעות בשם ART cover, בהן הזמין אמנים לבצע גרסאות כיסוי של שירים בהופעה חיה מול קהל. הערב הראשון נקרא Art Karaoke והתקיים ברחוב יהודה מרגוזה ביפו. הערב השני (ARTcover II), נעל את הביאנאלה לאמנות בהרצליה בשנת 2009, והתקיים באמפיתיאטרון מוזיאון הרצליה לאמנות. הערב השלישי (ART cover III), התקיים במרכז ענב לתרבות בתל אביב, בשנת 2009.
בשנת 2008 זכה קריספל בפרס רפפורט לצייר ישראלי צעיר מטעם מוזיאון תל אביב לאמנות. באותה שנה הציג את הסדרה "מטאמורפוזות" בתערוכה "זמן אמת, אמנות בישראל 1998-2008" במוזיאון ישראל שבירושלים (אוצרים: אמיתי מנדלסון ואפרת נתן). הסדרה, בת 12 החלקים, הציגה עולם אפוקליפטי, רוויי אלימות וארוס; מעין עננה שחורה שהעלתה באוב דימויים מההיסטוריה של האמנות ומנושאים שעסק בהם קריספל בסדרותיו, ועד לסצנת פינוי היישוב עמונה מאותה השנה.
בשנת 2009 הציג את תערוכת היחיד "רוחות רפאים" במוזיאון תל אביב. בתערוכה הוצגו סצנות ציד ומלחמה, דמויות חיות-מתות (Living Deaths), אורפיאוס כלוא מאחורי מראה, סצנת זעקה מתוך הסרט "תוף הפח" וחיות ניצודות; עולם מסויט שנע בין ערות לשינה, בין חוץ לפנים, יום ולילה. את התערוכה אצר פרופסור מרדכי עומר.
בשנת 2010 הציג את תערוכת היחיד"Display" במוזיאון Palazzo Medici Riccardi בפירנצה שבאיטליה. התערוכה עסקה במיקומו של חפץ האמנות ביחס לחלל התצוגה, בדיוראמות ובויטרינות, שהחלו להופיע בשלבים מוקדמים ביצירתו של קריספל. באותה שנה הציג את סדרת "התנ"ך" אותה יצר בשנת 2007, בתערוכה "התנ"ך של גוסטב דורה באמנות ישראלית עכשווית" לצד האמנים רפי לביא, מיכל היימן ואתי יעקבי. התערוכה הוצגה בגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר באוניברסיטת תל אביב (אוצר: פרופ' מרדכי עומר).
ב-2011 הציג קריספל את התערוכה "Killing Time" בגלריה נגא לאמנות עכשווית בתל אביב, בה פרסם את ספר האמן KILLING TIME, חוברת עבת כרס של רישומי פורנוגרפיה, העוסקים בתיאור המיניות בהווה, במהות האנושית, בה הקלאסיקה שזורה כמבנה-על, ובשאלת המקור (Origin) הנשאלת באורח קבע בעבודתו.
ב 2013 הציג את תערוכת היחיד "נמרים" בגלריה נגא לאמנות עכשווית, אשר עסקה בשלוש דמויות רבות פנים: דיוניסוס, פיקאסו ודייוויד בואי. התערוכה העמידה בפני הצופה ציור שמתנהג כשכבת איפור וכמסכה. את הטקסט לתערוכה כתב הצייר יצחק ליבנה.
עבודותיו מוצגות באוספים של מוזיאונים רבים ברחבי הארץ והעולם  : מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל ירושלים, הכנסת, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, מוזיאון חיפה לאמנות עכשווית, בצלאל, בנק הפועלים, בנק דיסקונט, סות'ביס תל אביב, גלריה גורדון, אוסף בנו כלב, אוסף גיל וחנינה ברנדס, אוסף סרג' תירוש, אוספים פרטיים בארץ ואוספים פרטיים בחו"ל.