google/wiki40b huggingface dataset:
ראג' רמוהון ראי

דרכו הפוליטית

רמוהון ראי שאף לבצע רפורמות בחינוך. הוא צידד בגישה המדעית ובמכתביו למושל הכללי של הודו הדגיש את החשיבות של לימודי "מתמטיקה, נטורפילוסופיה, כימיה, אנטומיה ומדעים מועילים אחרים" . השקפותיו על עליונותם של האנגלים בתחומים רבים ועל חשיבותה של השפה האנגלית כשפת העולם המודרני הובילו אותו בשנת 1817 להקמת ה"הינדו קולג'", מוסד להשכלה הגבוהה הראשון בהודו בו התנהלו כל הלימודים בשפה האנגלית. משנת 1855 קיבל הקולג' גם תלמידים מוסלמים, נוצרים, יהודים, בודהיסטים ומשנת 1897 גם נשים. יחד עם זה בשנת 1826 הוא יסד גם את ה"ודנטה קולג'" בו למדו אנשים מהקאסטות הגבוהות לקרוא טקסטים סנסקריטיים. 
יותר מהיותו מדען וחוקר רמוהון ראי היה רפורמטור. למרות היותו נתון להשפעת האסלאם בשנותיו המוקדמות ולהשפעת הנצרות מאוחר יותר, הוא תמיד נשאר נאמן לעקרונות של דתו. אבל הוא רצה לבצע רפורמות בדת זו ולשחרר אותה מקיצוניות וממנהגים מזיקים כמו סאטי ופוליגמיה. בעיקר בגלל דרישתו לבטל את הסאטי, שריפת האלמנות, השלטונות האנגליים אסרו את המנהג. הוא הוכיח שלפי כתבי הקודש של ההינדים סאטי הוא לא מעשה שהאלמנה חייבת לבצע. פעילותו של רמוהון ראי כרפורמטור הובילה אותו לעיסוק בעיתונות. הוא היה אחד מהמייסדים של העיתונות ההודית. היה לו קשר עם מספר עיתונים והוא יסד כתב עת בשתי שפות – בנגלית ואנגלית. מאוחר יותר על מנת להגיע לתפוצה בכל הודו הוא התחיל להוציא שבועון בשפה הפרסית, שפת המשכילים של הודו באותה תקופה. הפעילות הזו הופסקה בשנת 1823 בגלל השליטה על העיתונות שהנהיגו האנגלים. 
בשנת 1828 בכלכותה רמוהון ראי הקים את ה"ברהמו סבהא" (Brahmo Sabha - האיחוד הברהמיני) שנודע לאחר מכן כ"ברהמו סמאז'". ה"ברהמו סמאז'" הכיר באל אחד ושאב את סמכותו הרוחנית מהוודות. אחד הרעיונות המרכזיים של "הברהמו-סמאז'" הוא בהדגשת מקומה של הישועה. רעיון זה מזכיר את רעיונותיה של הכנסייה האוניטרית. ייחודו של האיחוד היה בכך שהוא אפשר להינדים מהקאסטות העליונות לתרגל מונותאיזם ואוניברסליות במסגרת תרבותם. המצע של התנועה כלל מלחמה בסאטי ובפוליגמיה ושאיפה להדגשת המרכיב המונותיאיסטי בהינדואיזם.

יחסו למערב

רמוהון ראי היה בעל תפקיד בחברת הודו המזרחית הבריטית. בשנת 1830 הוא נשלח לאנגליה כדי לתת פרספקטיבה של אדם הודי לפרלמנט האנגלי שדן בחידוש הצ'רטר של חברת הודו המזרחית. בתקופה הזאת הוא כתב מאמר שדן בתוצאות החיוביות והשליליות של הגירת אנגלים להודו. התוצאות החיוביות בעיניו כללו עליה טכנולוגית, הפחתת אפליה בעקבות היחשפות של האנגלים להודים ושיפור החקיקה והממשל. גם במקרה של ניתוק של אנגליה מהודו, המתיישבים יישמרו לדעתו על הקשר האירופי ו"ימערבו" את הודו. עם זאת, הוא ראה במהגרים אנגליים חלק אינטגראלי מהמעמד השליט שינסה לשמור על הפריווילגיות ולדכא את ההודים. חיסרון נוסף הוא שהגירת המונים אירופית תפחית את דימוי האירופים כעליונים בעיני ההודים, מה שעשוי להוביל למרי ולקריאה לעצמאות . 
במהלך שהותו באנגליה חלה ראי ונפטר בבריסטול בשנת 1833.
אנט בדלנד

ביוגרפיה

בדלנד נולדה באדג'בסטון שבעיר ברמינגהאם, ולמדה בבית הספר למשחק איסט 15 בלונדון. היא הופיעה בתפקידים רבים בטלוויזיה ובהם בסדרה "ברז'ראק" (1981–1984), "2.4 ילדים בממוצע", "Making Out", "סאמר היל", "תחרה", "ג'קאנורי", העיבוד לרומן "Archer's Goon", הסדרה "The Demon Headmaster", "הנסיכה הקטנה", "The Worst Witch", העיבוד לספר הילדים "The Queen's Nose" ובאופרת הסבון "קורוניישן סטריט". ב-1989 שיחקה בדלנד בפרק "The Rough and The Smooth" בסדרה "כל היצורים גדולים כקטנים". ב-2005 השתתפה בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בדמות סלית'ין המופיעה בשם מרגרט בליין. היא גם הייתה קריינית בסדרת "מאחורי הקלעים" של "דוקטור הו" עבור הפרקים "מלחמת העולם השלישית" ו"בום טאון". ב-2006 הופיעה בסדרת הדרמה "נערות רעות" ב-ITV1 בתפקיד אנג'לה רובינס הסובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית.
בקולנוע הופיעה בדלנד בסרטים "Jabberwocky" (מ-1977), "Out of Order" (מ-1987), "Beyond Bedlam" (מ-1994), "אסירים" (1995), "קול קטן" (1998), "אנשים יפים" (1999), "סיפור אהבה מזוין" (2000), ובסרט "צ'ארלי בממלכת השוקולד" (מ-2005). בטלוויזיה שיחקה בעיבוד ל"מסעות גוליבר" מ-1996 בתפקיד אשתו של האיכר, ובדמות גברת פזיוויג בסרט "מזמור חג המולד" משנת 1999. היא השתתפה בתסכיתי דרמה ברדיו בין השאר בשנת 2001 ב-"Rolling Home", ב-2003 ב-"Smelling of Roses", ובעיבוד לרומן "At the Back of the North Wind" מאת ג'ורג' מקדונלד. עוד שיחקה בתפקיד ראשי בדמות בלשית גוון דנבורי בתסכית רדיו בשם "An Odd Body". ב-2005 החלה להופיע בדמות הייזל וולי באופרת הסבון הרדיופונית הוותיקה "The Archers". ב-2008 השתתפה בעיבוד לספר "The Way We Live Right Now" מאת אנתוני טרולופ בתפקיד טילי קרבורי.
בדלנד הייתה המגישה של תוכנית הטלוויזיה "You and Me" של ה-BBC בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים. ב-2008 שיחקה בסרט הקומדיה "פעם שלישית החוצה". עוד הופיעה בדמות אתל טונקס בסדרת הדרמה " All the Small Things" מ-2009 לצדם של שרה לנקשייר, ניל פירסון, שרה אלכסנדר ובריאן דיק. ב-2009 השתתפה בדלנד בסדרה "חדר מיון" בדמות אם מעורערת שדואגת באופן תמידי לבנותיה.
הופעת הבכורה של בדלנד בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר הייתה בתפקיד מאדאם ארקרטי במחזה "Blithe Spirit". ב-2010 שיחקה במחזה "Far Away" מאת קריל צ'רצ'יל בתיאטרון אולד ויק בבריסטול.
ב-5 ביול 2010 הופיעה בדלנד בסדרה "רופאים". ב-2012 שיחקה בתפקיד אורסולה בסדרת המדע בדיוני "Wizards vs Aliens" של ערוץ CBBC. עוד השתתפה בסדרה "קצוות מפוצלים" במשך ארבע עונות.
בתוכנית המצליחה של CBBC "תעלומת ספרטיקל" גילמה בדלנד את דורה "יום הדין" ואת הולו-דורה. היא שיחקה בארבעה פרקים בדמות דורה "יום הדין", ובשמונה פרקים בדמות הולו-דורה.
ב-2014 שיחקה בדלנד בתפקיד גברת פיצגיבונס בסדרה "זרה" של רשת הטלוויזיה Starz.
ב-12 בדצמבר 2013 פורסם שבדלנד תופיע בתפקיד קבוע באופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס" בדמות בייב סמית'. הופעת הבכורה שלה בסדרה שודרה ב-31 בינואר 2014. ב-18 בספטמבר 2015 פורסם שדמותה של בדלנד קוצצה מהסדרה, והופעתה האחרונה תהיה בסוף 2016.
פאטימה (פורטוגל)

גאוגרפיה

פאטימה ממוקמת למרגלות רכס Serra de Aire. היא נמצאת נמצאת 123 ק"מ צפונית לליסבון ו-187 ק"מ דרומית לפורטו.

שם המקום

המסורת מיחסת את השם פאטימה לנסיכה מוסלמית, שלאחר כיבוש האזור על ידי הנוצרים נחטפה ואולצה להתנצר (כך בגרסה המוסלמית) או שהתאהבה באחד החוטפים והתנצרה (כך בגרסה הנוצרית).

ההתגלות

ב-13 במאי 1917 חזו 3 ילדים, שיצאו לרעות כבשים, ב"גבירה ישובה על עץ, לבושה שמלה לבנה ועוטה רעלה". היא הורתה להם לחזור למקום בחודשים הבאים, בכל 13 לחודש. הילדים אכן חזרו כמבוקש וב-13 באוקטובר הציגה עצמה כ"גבירת מחרוזת התפילה", וביקשה להקים במקום כנסייה. 
דבר ההתגלות התפרסם, ורבים הגיעו למקום כל 13 לחודש. בהתגלות של ה-13 באוקטובר צפו כ-70,000 איש. בהמשך נולדה האמונה כי הגבירה הייתה מרים, אם ישו.
המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן

היסטוריה

במשך השנים לא הצליח המוזיאון לאפיין לעצמו קו אוצרותי ברור והוא מציג מגוון של תערוכות אקלקטיות. בנוסף לכך הוחלפו במוזיאון מספר מנהלים, מטעמים שונים. כיום מנהל את המוזיאון האוצר מאיר אהרונסון. בין התערוכות הבולטות שהוצגו במוזיאון במשך השנים ניתן למנות תערוכת צילום של הצלם שמחה שירמן, תערוכה קבוצתית בנושא אמהות  שאצרו יהודית מצקל והדרה שפלן קצב, ועוד.
בניין המוזיאון שוכן במבנה משנות ה-30 של המאה ה-20 שתוכנן בסגנון הבינלאומי, ויועד במקור למפעל תעשייתי. לקראת פתיחת המוזיאון בבניין, שוקם המבנה והוסב לייעודו החדש כחלל מוזיאלי על ידי האדריכל דני שוורץ.

האנדרטה לזכר יצחק רבין

בשנת 1996, בסמוך לכניסה למוזיאון, הציב האמן יגאל תומרקין אנדרטה לזכר יצחק רבין.
את יצירתו תיאר תומרקין:
עשיתי עמוד לזכרו בשם "לא תרצח"- משהו בין חץ לצליבה, סמל שאפשר לייחס לו רליגיוזיות אבל יש בו משהו לוחמני, אולי כידון, וגם מין סיומת שאפשר לומר שהיא מזכירה כובע גרב
ביל גואינג

קריירה

גואינג נולד בעיירה פניסטון הסמוכה לעיר בארנסלי שביורקשייר, והחל את קריירת הנוער שלו בפניסטון וות' לפני שהצטרף לשפילד ונסדיי ב-1895. הוא שיחק בעמדת החלוץ המרכזי של ונסדיי במשך שתי עונות, אך השתתף רק בשלושה משחקים בליגה הראשונה, והבקיע שער אחד בתיקו 1 - 1 מול ברמינגהאם סיטי. ב-1897 הוא עבר למועדון הכדורגל צ'סטרפילד, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ברטון וונדררס ב-4 בספטמבר 1897. ב-1899, בזמן ששיחק בצ'סטרפילד, המועדון נבחר לליגה השנייה של הפוטבול ליג, וגואינג הפך למבקיע שערים מצטיין עם 25 שערים ב-63 משחקי ליגה.
בנובמבר 1901 הוא עבר לוולוויץ' ארסנל מלונדון, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2 - 0 על ניוטון הית' ב-16 בנובמבר. גואינג היה שחקן הרכב קבוע במשך שלוש עונות, והוביל את חוליית ההתקפה של ארסנל (ביחד עם טים קולמן וטומי שנקס) שסייעה לארסנל להעפיל לליגה הבכירה בעונת 1903/1904. בעונת העלייה הבקיעו שלושת השחקנים 66 שערים.
אולם, לאחר העפלת ארסנל הוחלף גואינג על ידי צ'ארלי סאטרתווייט, ולאורך רוב עונת 1904/1905 שימש כמחליפו. עם זאת, הוא השתתף במשחק מול ניוקאסל יונייטד ב-3 בספטמבר, שהיה המשחק הראשון בהיסטוריה של ארסנל במסגרת הליגה הבכירה. בסך הכל הוא השתתף ב-106 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 48 שערים. בתחילת 1905 הוא עזב את ארסנל ועבר לנורת'המפטון טאון, ובסוף אותה שנה הוא פרש מכדורגל.
לילא חאתמי

ביוגרפיה

לאחר שסיימה את לימודיה עברה חתאמי ללוזאן, שווייץ והחלה את לימודיה בהנדסת חשמל בטכניון הפדרלי של לוזאן . לאחר שנתיים היא החליפה את לימודיה בלימודי ספרות צרפתית. היא השלימה את לימודיה בצרפת תוך שנתיים, ולאחר מכן חזרה לאיראן. מלבד שפת אמה, פרסית, היא שולטת בצרפתית, אנגלית וגרמנית.
לאחר הפסקה של כמה שנים שכללו את לימודיה בשווייץ היא שבה לעולם הקולנוע בסרט לילא  של דאריוש מהרג'וי . תפקידה בסרט זה זכה לביקורות נלהבות של המבקרים והקהל.
היא נישאה לשחקן עלי מצפא , ולהם שני ילדים – בן בשם מָני שנולד בפברואר 2007 ובת בשם אסל שנולדה באוקטובר 2008.

קריירה

חאתמי הופיעה בכמה סצינות קצרות במהלך ילדותה, בין השאר בתפקידים בסדרת הטלוויזיה הזאר דסתאן ובסרט כמאל אלמלכ וכן גילמה נסיכה טורקית בסרט דלשדגאן.
בסרט לילה היא הופיעה לראשונה בתפקיד מרכזי, לאחר ששיחקה במשך השנים תפקידים קטנים בסרטים של אביה. היא קיבלה תעודת כבוד לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי פג'ר  ה־15.
תפקידה בהתחנה המבודדת (2002) זיכה אותה בפרס לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במונטריאול. היא הופיעה בסרט הראשון שביים בעלה, דיוקן של אישה רחוקה ב־2005.
האירוויזיון לרוקדים צעירים

היסטוריה

התחרות הראשונה של האירוויזיון לרוקדים צעירים התקיימה ב-16 ביוני 1985 בתיאטרון העירוני  שברג'ו אמיליה, איטליה. בתחרות זו נטלו 11 מדינות. התחרות בוטלה בשנים 2007 ו-2009 בגלל קיום של תחרות דומה.
התחרות בוטלה פעם נוספת ב-2019, לאחר שרק 3 מדינות אישרו את השתתפותן (פולין, מלטה וסלובניה) ולאחר שאף מדינה לא התעניינה לארח את התחרות.

פורמט

המשתתפים שנבחרו הם רקדנים לא-מקצועיים בין 16 ל-21. הריקוד של כל משתתף נבחר ומוכן מספר שבועות לפני התחרות.

השתתפות

הזכאות להשתתף אינה נקבעת בהכללה גאוגרפית של המדינה בתוך יבשת אירופה, למרות ה-"אירו" ב-"אירוויזיון". לאורך השנים התחרו מספר מדינות הנמצאות מחוץ לגבולות אירופה: קנדה, קפריסין וארמניה, מאז 1987, 1989 ו-2003 בהתאמה. בנוסף, קוסובו השתתפה בתחרות זאת ב-2011 למרות שאין לה חברות באיגוד השידור האירופי כלל.
עד היום השתתפו 37 מדינות בתחרות זו.
מריאנה סליגמן

ביוגרפיה

הופעת הבכורה של סליגמן הייתה ב-2000, בגיל 16, בטלנובלה של המפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, "קטנטנות", בתפקידה של פילאר. תפקידה בטלנובלה לא היה משמעותי, אך אפקטיבי לפריצתה. אולם, היא לא נטלה חלק בקטנטנות: הסרט. הודות לפריצתה בקטנטנות, בשנת 2002 היא קיבלה תפקיד במחזמר Bella y la Bestia.
בשנת 2002, לאחר הופעת הבכורה שלה, היא הופיעה בתפקיד משני בסרט הספרדי-אמריקאי-בריטי של כריסטופר המפטון, Imagining Argentina. שנה לאחר מכן, כריס מורנה הציעה לה ליטול חלק בתפקיד ראשי בטלנובלה "המורדים" בתפקידה של לאורה לצידם של בנחמין רוחאס, פליפה קולומבו, קמילה בורדונבה ולואיסנה לופילטו. הודות לתפקידה בטלנובלה היא השיגה חשיפה ציבורית רחבה. בתחילת 2004, לאחר סיומה של הטלנובלה, היא נטלה חלק בהצגת התיאטרון 04, לצידו של השחקן הארגנטינאי קוקו מאחיו.
ב-2004, כריס מורנה שילבה אותה בטלנובלה שלישית אותה הפיקה, "פלוריסיינטה", בתפקידה של קלרה, לצידם של פלורנסיה ברטוטי, חואן מנואל חיל נבארו, מיכאלה ואסקס ושחקנים נוספים אחרים שהופיעו לצידה ב"המורדים". סליגמן, כחלק מצוות השחקנים, הקליטה את כל שירי הפסקול של העונה הראשונה של הטלנובלה ובסיור התיאטרון הבינלאומי ב-2006.
ב-2005, הופיעה בכמה פרקים בגרסה הארגנטינאית לסדרה "נשואים פלוס" ובתפקיד משני בפרק אחת עשרה: Amigos בסדרה Conflictos en red, לצידם של מרסלה קלוסטרבואר, לוקאס קרספי ולאונורה בלקרסה. באותה שנה, היא נטלה חלק במחזמר "מאמה מיה!".

חיים אישיים

משפחתה של סליגמן במקור מגרמניה, ולכן היא שומרת על שליטה מוחלטת בשפה הגרמנית.
בשנת 2002, סליגמן הייתה בזוגיות עם השחקן הארגנטינאי דייגו מסגליו, שהופיע לצידה בטלנובלה "המורדים". בהמשך אותה שנה הם נפרדו, אך בשנת 2004 הופיעו יחד בטלנובלה "פלוריסיינטה".
משנת 2015, סליגמן נמצאת בזוגיות עם איש העסקים הארגנטינאי ניקולאס ניימרק, ב-5 באפריל 2016 השניים התארסו, ב-14 בדצמבר באותה שנה הם נישאו ולמחרת היום התקיים הטקס הדתי.
גורמה

גוּרְמֵה (צרפתית: Gourmet) הוא מונח המציין אידיאל תרבותי הנקשר עם אמנות הקולינריה העילית ("Haute cuisine" ולעיתים "Grande cuisine"). זו מתאפיינת בשכלול ההכנה והעיצוב של מנות אוכל מורכבות, עשירות בניואנסים ופעמים רבות קטנות בגודל, המוגשות כחלק מארוחות גדולות.
לרוב נעשה במונח שימוש חיובי בהקשר של גינונים ואנשים שעימם נכרכים טעם טוב, תשוקה ותרבות משכילה. לעיתים עם זאת יש לו גם אסוציאציה שלילית של אליטיזם. אדם בעל ערכי גורמה נקרא אנין טעם (בצרפתית: גורמן, Gourmand, ובגרמנית: פיינשמקר, משם הגיע הביטוי ליידיש ולסלנג העברי). 
הכינוי גורמה מופיע בשירות תיאור מעמד וסיווג של מסעדות, סוגות-בישול, ארוחות ומרכיבי-מזון באיכות גבוהה, שמוגשים בצורה מיוחדת ואנינה או שיש בהם מן התחכום באופן כללי. תעשיית גורמה, ושוק בהתאם, התפתחו בעולם המערבי שמחוץ לצרפת לאורך העשורים האחרונים, בין היתר עם העלייה בהכנסות ובמקביל העלייה במודעות קולינרית ותזונתית גלובלית. קטגוריות שונות כגון קפה, גבינות וכיוצא בזה מופרדות לעיתים קרובות בעת שיווקן לתתי-קבוצות של "סטנדרטית" ו"גורמה".
אירועים מסוימים כדוגמת טעימות יין מופקים עבור אנשים הרואים עצמם כגורמה. יש גם תוכניות טלוויזיה ועיתונות הפונות לקהל היעד המחשיב עצמו כגורמה או שמעוניין להרחיב ידיעותיו בנושא. התפתחה אף תיירות-גורמה, המכַוונת עצמה למקומות שבהם ניתן לטעום ולרכוש מאכלים ויינות הנחשבים כגורמה.
גורמה אף מאפיין מאכלים מהמטבח הפרסי כגון גורמה סבזי, אשר תחילתו במילה "גורמה" המבטאת בקרב הפרסים שיוך למאכל-מלכים.
רכב תפעולי

רכב תפעולי הוא כלי תחבורה ממונע המיועד להסעת נוסעים, שינוע מטענים וגרירה. רכבים תפעוליים נמצאים בשימוש במגוון ענפים כגון תעשייה, לוגיסטיקה, תפעול, בנייה, חקלאות, ביטחון, שיטור ועוד אך השימוש בהם מותר אך ורק בתוך אזור רכב תפעולי. כלי הרכב התפעוליים מצטיינים בניצול מיטבי של אנרגיה, עוצמה המאפשרת עבודה רציפה ועלויות אחזקה נמוכות יחסית לכלי רכב אחרים.
בישראל מוגדרים כלליהם של רכב תפעולי ואזור רכב תפעולי בסימן י"ג1 של חלק ב' של תקנות התעבורה.

דגמים ואביזרים

קיימים דגמים רבים של רכבים תפעוליים המיוצרים על ידי חברות שונות בהן Simai מאיטליה, Yamaha היפנית ו-Marshell. כל דגם מתאים לביצוע משימות שונות: בעוד שדגם אחד מיועד להסעת נוסעים בגן חיות או בטרמינל בנמל תעופה, דגם אחר מיועד להעמסת ארגזים ומטענים במחסן לוגיסטי גדול. מרבית הרכבים התפעוליים מיוצרים עם מנועים חשמליים ו/או מנועי בנזין. לרכבים תפעוליים ניתן להוסיף מגוון אביזרים בהתאם למטרה ולמרחב הפעילות – ארגזים למטען, תוספת של מקומות ישיבה לנוסעים, מתקני אחסון, משטחים מתקפלים להעמסה, רמפות ועוד.

שימושים

בתחום הפנאי והתיירות משמשים הרכבים להסעת נוסעים במגרשי גולף, בתי מלון בעלי שטח גדול, פארקים, מרכזי קניות, טיולי שטח ועוד. בתחום הלוגיסטיקה, התעשייה והתפעול הרכבים התפעוליים מסייעים בשינוע ארגזים, מכונות, כלים כבדים, רהיטים, חומרי בניין ועוד ממקום למקום לצד גרירה של מטענים כבדים. חלק מהדגמים של הרכבים הללו מאופיינים בכושר נשיאה של משקל גבוה של 8 טון ואף יותר. בתחום השיטור והביטחון משמשים הרכבים כאמצעי תחבורה לסיירים ושוטרים באבטחת מתחמים, שכונות ועוד. באזורים עירוניים דלילי אוכלוסין קיים שימוש ברכבים תפעוליים להתניידות בתוך היישוב ללא צורך באחזקת רכב.

אזור רכב תפעולי

אזור רכב תפעולי הוא שטח מוגדר אשר רק בו רשאי לנוע הרכב התפעולי. האזור נתון תחת אחריותו של מפקח מיוחד והוא זה אשר קובע באזור את כללי הנסיעה, את מהירויות הנסיעה וכדומה. בשטח זה משמש המפקח כרשות רישוי והשטח עצמו מסומן בתמרור המציין זאת. אזורי רכב תפעוליים ניתן למצוא בחצרות מוסדות, אתרים, מפעלים, בתי אריזה וכדומה. גופים אלו נדרשים לצורך פעילותם התקינה לשטח אזור מוגדר ותחום בו מתבצעות פעולות מגוונות של ייצור, שינוע, אריזה, אחסון, תיקונים וכדומה באמצעות כלי רכב תפעוליים.
אלחנן אורן

ביוגרפיה

אורן נולד בשם אלחנן אריך אפל בברלין בירת גרמניה בשנת 1924. בילדותו זכה לחינוך ציוני. בגיל 10 בשנת 1934 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. 
אורן למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב, שם הכיר את אשתו לעתיד, רבקה (לבית כהן). עם סיום בחינות הבגרות בגימנסיה, התגייס לצבא הבריטי, ולאחר שסיים קורס קצינים, הצטרף ליחידת הנהגים, ושירת במצרים. במקביל לשרות זה, ניגש לבחינות הבגרות האנגליות (London Matric), אותן סיים בהצטיינות.

קריירה

ב-1946 השתחרר מהצבא הבריטי, ולמד בסמינר לוינסקי. לאחר מכן החל לפעול בשורות "ההגנה" בתל אביב, במסגרת הגדנ"ע של ההגנה. הוא היה שותף יחד עם יוחנן סמואל ליצירת סמל הגדנ"ע. עם קום המדינה התגייס לצה"ל; בין תפקידיו: מפקד מחנה 80, ראש הלשכה של מרדכי מקלף בהיותו סגן הרמטכ"ל, ראש ענף משטר ומשמעת (בתום כהונתו של מנחם סבידור), סגן מפקד בה"ד 1, תחת פיקודו של יוסף הרפז. בתפקיד זה הוביל את טקסי הסיום של הצוערים. 
בשנים 1962–1960 עמד אורן בראש משלחת צה"ל לגאנה, במסגרת 'חטיבת הבונים'. ייעוד המשלחת היה הקמת חטיבה מקבילה לנח"ל הישראלי. אורן נסע לגאנה עם משפחתו, וזכה לביקור של שרת החוץ דאז, גולדה מאיר. כשחזר ארצה התמנה לסגנו של שמואל איל, מפקד הנח"ל.
ב-1964 המשיך אורן את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב, במחלקה להיסטוריה כללית וישראלית, וסיים תואר מוסמך בהוראת היסטוריה בהצטיינות יתרה, אותו קיבל ב-1970.
ב-1965 התמנה אורן למפקד הפנימייה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה. בשנים 1966–1969 שימש כמרצה באוניברסיטת תל אביב, וערך את מחקרו על אודות חובבי ציון בבריטניה, שעליו גם זכה בפרס קוגל לחכמת ישראל.
בין השנים 1969–1978 הקים אורן את המכינה האוניברסיטאית לעולים חדשים באוניברסיטת תל אביב. בשנים אלה ערך את מחקרו על אודות מבצע "דני" לכיבוש אזור רמלה-לוד, בזכות מחקר זה הוענק לו תואר דוקטור. עיקרי המחקר באים לידי ביטוי בספרו 'בדרך אל העיר', שיצא לאור בהוצאת מערכות.
במהלך מלחמת יום הכיפורים שימש כראש צוות היסטוריה באוגדת 'ברן' בפיקודו של אברהם אדן. בשלב מאוחר יותר, עסק אורן בעריכת מחקר אודות מלחמת יום הכיפורים, אשר הושלם ב-1992. 
משנת 1978 החל אורן לעבוד כחוקר בכיר במחלקת היסטוריה של צה"ל. 
בשנת 1982, לאחר שבע שנות מחקר, התפרסם ספרו דוד בן-גוריון – יומן מלחמה תש"ח-תש"ט, שערך בשיתוף גרשון ריבלין. ספר זה משמש כספר יסוד לחקר מלחמת העצמאות.
אורן המשיך לעבוד כחוקר במחלקת ההיסטוריה גם לאחר שפרש לגמלאות, ועבד בה ברציפות עד שלקה בשבץ מוחי באוגוסט 2000. אורן כתב עשרות מאמרים בתחום חקר מערכות ישראל, ותירגם מאמרים אחדים.
אורן נפטר ב-25 באוגוסט 2007. בן 83 היה במותו. היה נשוי במשך 64 שנים לרבקה, אב לזיוה ואון, סב ל-7 נכדים ו-4 נינים.
פיטר אופנהיימר

השכלה ותעסוקה

פיטר אופנהיימר קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה פוליטכניק סטייט (California Polytechnic State University), השוכנת בעיר סאן לואיס אוביספו (San Luis Obispo) שבקליפורניה, בעסקי חקלאות, וכן תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת סנטה קלרה. את שני התארים קיבל בהצטיינות. אופנהיימר הוא חבר באחוות "אלפא גמא רו".
לפני שהצטרף לחברת אפל, אופנהיימר עסק כשש שנים בייעוץ טכנולוגי למידע עם קופרס וליברנד (כיום חברת "PricewaterhouseCoopers"), שם ניהל ענייני פיננסיה, התקשרויות עם לקוחות בענפי הביטוח, תקשורת, תעבורה ובנקאות. לאחר מכן הצטרף אופנהיימר לעיבוד הנתונים האוטומטי (ADP), שבו הוא היה סמנכ"ל כספים של חטיבת תביעות השירותים.
בשנת 1996, אופנהיימר הצטרף לחברת אפל כמבקר בשביל אמריקה. בשנת 1997, הוא הועלה לדרגת סגן נשיא ומבקר במכירות ברחבי העולם, ולאחר נהפך למבקר ארגוני.
בסוף ספטמבר 2014, צפוי אופנהיימר לפרוש לגמלאות מתפקידו באפל. עתיד להחליפו לוקה מאסטרי.
זוראן מילנוביץ'

שנותיו המוקדמות

זוראן מילנוביץ' נולד בזאגרב כבנם של סטיפה וגינה מילנוביץ', שמוצאם מן העיר סין מדרום קרואטיה.
הוא גדל בשכונות "טרנייה" (Tnje) ואחר כך "צ'רנומרץ" (Črnomerec) בבירת קרואטיה. למד בבית הספר התיכון "Centar za upravu i pravosuđe (מרכז למנהל ולמשפט), הנקרא בימינו הגימנסיה 1.
בפקולטה במשפטים בזאגרב הצטיין בלימודיו וזכה פעם לפרס הרקטור.
אחרי סיום לימודי משפטים באוניברסיטת זאגרב בשנת 1986, מילנוביץ', עבד כמתמחה בבית הדין למסחר של קרואטיה ובשנת 1993 במשרד החוץ של ארצו. כעבור שנה נשלח לנגורנו קרבאך כחבר במשלחת שליחים מטעם האו"ם.
בשנת 1996 התמנה ליועץ של המשלחת הקרואטית באיגוד האירופי ובנאט"ו בבריסל. אחרי סיום תפקידו שה חזר למשרד החוץ הקרואטי.
בשנת 1998 סיים השתלמות במשפט אירופי בבריסל.

כנסיתו לפוליטיקה

בשנת 1999 הצטרף מילנוביץ' למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קרואטיה. אחרי ניצחון מפלגה זו בבחירות לפרלמנט בשנת 1999 הוא היה אחראי ליחסים עם נאט"ו וכעבור שלוש שנים, התמנה לסגן שר החוץ לצידו של השר טונינו פיצולה. עזב תפקיד זה אחרי הבחירות בשנת 2003.
ב-2004 נבחר לוועד הפועל של המפלגה והיה לזמן קצר דובר המפלגה, במקום גורדנה גרביץ'. נבחר בהמך להיות מתאם לקראת הבחירות משנת 2007.

בראשות המפלגה

בבחירות הפרלמנטריות משנת 2007 נבחר כחבר בפרלמנט והיה ליושב ראש הסיעה הפרלמנטרית של המפלגה הסוציאל -דמוקרטית.
ב-2 ביוני 2007 באספה מיוחדת של המפלגה, בעקבות התפטרותו ב-11 באפריל של יושב ראש המפלגה, איביצה ראצ'אן, נבחר זוראן מילנוביץ' לראשות המפלגה הסוציאל, מול יריבים כמו ז'לקה אנטונוביץ', מילאן בנדיץ' וטונינו פיצולה.
בסיבוב השני של ההצבעות עמד מול אנטונוביץ'.

הבחירות ב-2011

ב-23 בנובמבר 2010 חתם מילנוביץ' הסכם עם "המפלגה העממית הקרואטית - הדמוקרטית הליברלים" (HNS-LD), עם "הדיאטה הדמוקרטית האיסטריאנית" (IDS) ועם המפלגה הקרואטית של הגמאלים (HSU), על מנת ליצור קואליציה פוליטית, הקרויה "הברית למען השינוי" (SZP) לקראת הבחירות ב-2011.
ב-15 ביולי 2011 ארבע המפלגות של SZP אימצו מצע משותף. הקואליציה נודעה בהמשך תחת הכינוי "קואליציית קוקוריקו" .בבחירות שהתקיימו ב-4 בדצמבר 2011 הברית זכתה ב-40 % מהקולות וב-80 מושבים מתוך 151, מול יריבתה העיקרית, האיחוד הדמוקרטי הקרואטי HDZ של יאדרנקה קוסור.

ראש ממשלה

10 יום אחרי הניצחון בבחירות הוטל על מילנוביץ' על ידי הנשיא איבו יוסיפוביץ' להרכיב את הממשלה ה-12 של קרואטיה.
בנאומו בפרלמנט הכריז מילנוביץ' כי ממשלתו תדבק בתוכנית לחידוש הצמיחה הכלכלית, שהייתה רק 0.5% מתל"ג ב-2001, להעביר בפרלמנט קיצוצים נרחבים בתקציב ולהבטיח את הצלחת משאל העם על הצטרפות קרואטיה לאיחוד האירופי.

חיים אישיים

זוראן מילבנוביץ' נשוי משנת 1994 לסאנה לבית מוסיץ'. לזוג שני בנים.
האלגוריתם של קרוסקל

האלגוריתם של קרוסקל הוא אלגוריתם חמדן לפתרון בעיית מציאת עץ פורש מינימלי בגרף ממושקל קשיר לא מכוון, שתואר לראשונה במאמר של ג'וזף קרוסקל בשנת 1956. המטרה היא למצוא תת קבוצה של הקשתות שתיצור עץ המכיל את כל הקודקודים המקוריים, כאשר סכום משקלי הקשתות בתת-קבוצה זו מינימלי. 
לפי אלגוריתם זה, כדי לבחור את הקשתות שיימצאו בעץ פורש מינימלי, יש למיין לפי משקליהן תחילה. אחר כך יש ליטול לפי הסדר קשת אחר קשת ולהוסיפה לתת הגרף, מהקשת המינימלית עד לקשת הגדולה ביותר במשקלה, כל עוד לא ייווצר מעגל בגרף המתקבל.
תת הגרף שמתקבל לבסוף הוא עץ פורש מינימלי.
האלגוריתם הוא חמדן, כיוון שבכל צעד נבחרת הפעולה הנראית אופטימלית באותו שלב - נוטלים את הקשת שמשקלה הקטן ביותר.
סיבוכיות האלגוריתם מושפעת בעיקר מהצורך למיין את הקשתות בתחילת הפעלתו. בגרף עם קבוצת קודקודים  וקבוצת קשתות  הסיבוכיות תהיה חסומה על ידי 
  במקרה הכללי, הסיבוכיות המינימלית למיון מבוסס השוואות של  איברים. עם זאת, במקרה והקשתות כבר ממויינות או שניתן למיין אותן בזמן ליניארי (לדוגמה מיון בסיס כשהמשקלים קטנים), על ידי שימוש במבנה נתונים של איחוד קבוצות זרות זמן הריצה יהיה  כש- היא הפונקציה ההופכית לפונקציית אקרמן (פונקציה הגדלה לאט מאוד).

פסאודו קוד

הקוד הבא מסתמך על מבנה נתונים לאיחוד קבוצות זרות:
KRUSKAL(G):
1 A = ∅
2 foreach v ∈ G.V:
3   MAKE-SET(v)
4 foreach (u, v) ordered by weight(u, v), increasing:
5    if FIND-SET(u) ≠ FIND-SET(v):
6       A = A ∪ {(u, v)}
7       UNION(FIND-SET(u), FIND-SET(v))
8 return A
טום סלק

ביוגרפיה

סלק נולד בדטרויט, בנם של מרתה ורוברט. בילדותו עברה משפחתו ללוס אנג'לס. סלק למד באוניברסיטת דרום קליפורניה על מלגת כדורסל, במקביל לעבודה בדוגמנות.
סלק לוהק לתפקיד הראשי בסדרה "מגנום, בלש פרטי", בשנת 1980. על תפקידו זה זכה בשנת 1984 בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה. מאז שנות השמונים כיכב בכחמישים סרטי טלוויזיה וסרטי קולנוע שונים, בהם "Mr. Baseball", "אקדח, אשה ו...נשיקה", "נוכל בצמרת", בקומדיה "שלושה גברים ותינוקת" שזכתה להצלחה קופתית וסרט ההמשך "שלושה גברים וליידי קטנה" "אין ואאוט".
סלק הופיע במספר תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה, כגון בסדרה "חברים" (עונה 2) בתפקיד ריצ'רד ברק, חברה המבוגר של מוניקה גלר (קורטני קוקס). כמו כן הופיע בסדרה "לאס וגאס" (עונה 5) בתפקיד מנהל המונסיטו בשם אי.גי. קופר בוקר מליירדר, המחליף את הבעלים הקודמים (אד דליין). בשנת 2006 שיחק בסרט הטלוויזיה "ג'סי סטון: מעבר לילי" בתפקיד של ג'סי סטון, שמבוסס על ספרו של רוברט ב. פארקר. באותה שנה שיחק בהמשכו "ג'סי סטון: מוות בגן עדן".  
בשנת 2010 שיחק בסרט האקשן "קילרים" והופיע בסדרת הטלוויזיה "שוטרים בדם" בתפקיד הראשי בדמותו של פרנק ריגן.