google/wiki40b huggingface dataset:
זיוף עתיקות

זיוף עתיקות הוא ייצור חפצים כך שיחשבו כ"עתיקות", או שינוי עתיקות כך שמשמעותן תגדל. זיוף עתיקות יכול להיות מונע מבצע כסף, אך גם מניסיון לרכוש יוקרה מדעית או פוליטית. קיימים גם מקרים בהם זייפנים ניסו להוכיח, באמצעות הזיוף, את אמיתותן של אמונות דתיות ("זיוף דתי") ואידאולוגיות. לעיתים זיוף עתיקות נעשה כ"מתיחה". זיוף עתיקות קשור לתחום זיוף האמנות. 
לעיתים קרובות, סדרת חפירות ארכאולוגיות מפורסמת מובילה לגל ניסיונות של זייפנים המנסים להפיק רווח מן העניין שהתעורר בעתיקות מאתר זה. בדרך כלל מנסים הזייפנים למכור את העתיקות בשוק החופשי (ובעיקר בשוק ה"שחור"), אך חלק מן הזיופים הגיע למוזיאונים או הפך מוקד למחקר מדעי.
זיוף עתיקות קיים בכל תת-ענפי הארכאולוגיה ובכל התחומים הגאוגרפיים. אחד הזיופים הנפוצים כיום הוא של קדרות פרה-קולומביאנית, אבל זויפו גם "ממצאים" ממצרים העתיקה, מחפירות בכרתים ובאיי יוון, באסיה הקטנה ובאזורים רבים אחרים בעולם. קיימים גם זיופים פליאונטולוגיים, כמו ה"ארכיאורפטור". 
באזור ארץ ישראל והמזרח התיכון, היה מוזס וילהלם שפירא סוחר עתיקות, אשר הואשם פעמיים כי זייף עתיקות - פעם אחת מכר למוזיאון בברלין חרסים מואביים כביכול ופעם נוספת נטען כי מגילות שהציע למוזיאון הבריטי היו זיופים (כיום טענת זיוף זה נתונה במחלוקת, לאחר גילוי מגילות ים המלח באותו אזור).
חוקרים מנסים לזהות זיופי עתיקות באמצעות כלי מחקר מסוגים שונים: בדיקות ארכאולוגיות, גאולוגיות ופטרוגרפיות, כגון תיארוך פחמן-14; ובדיקות פליאוגרפיות ואפיגרפיות לבדיקת כתב ותוכן של טקסטים.
מלחמת אוגדן

תוצאות המלחמה

אחרי נסיגתו של הצבא הסומלי, החזית לשחרור מערב סומליה המשיכה את מאבקה באתיופיה. במאי 1980 המתקוממים, בעזרת קומץ חיילי הצבא הסומלי המשיכו במלחמת הגרילה, ושלטו באזורים נרחבים באוגדן. כוח המתקוממים הובס ב 1981.
מלחמת אוגדן החלישה מאד את הצבא הסומלי. כמעט שליש מחילי חיל הרגלים, למעלה משליש של היחידות המשוריינות וחצי מחיל האוויר הסומלי הושמדו.
השלטון החלש של ראש ממשלת סומליה בארר נטש את החלום של סומליה הגדולה. הכישלון במלחמה החריף את אי שביעות הרצון ממשטרו של בארר, קבוצת ההתנגדות המאורגנת הראשונה, החזית הדמוקרטית לגאולת סומליה (SSDF), נוצרה על ידי קציני צבא ב 1979.
ארצות הברית וברית נאט"ו אימצו את סומליה כחלק מהמערך של המלחמה הקרה מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 ועד שנת 1988.
לאחר המלחמה הוקמה אנדרטת תיגלצ'ין לזכר לוחמי אתיופיה וקובה שלקחו חלק בקרבות.
A New Day Has Come (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי סטפן מוקיו ואלדו נובה והופק על ידי וולטר אפנסייב, נובה וריק ווייק. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום, A New Day Has Come. בנוסף לכך, זכה השיר למעמד זהב בארצות הברית על סך מכירות של 500,000 עותקים.
אלבום האוסף My Love: Essential Collection, שיצא בשנת 2008, כלל בתוכו את השיר.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר צולם בוסט פאלם ביץ' שבארצות הברית ובוים על ידי דייב מיירס. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את דיון עומדת על עננים המקיפים אותה, תוך שהיא מתחילה לשיר את השיר.
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ ה-Vevo של סלין דיון ב-24 באוקטובר 2009, ונכון לינואר 2019, עומד מונה הצפיות של הקליפ על כ-113 מיליון צפיות.
מפות מנטליות

מפה מנטליות היא מונח גאוגרפי המתארת כלי מחקר המייצג נקודת מבט של בני האדם לגבי מרחב גאוגרפי כל שהוא. הנושא נחקר לעיתים קרובות בתחומי הגאוגרפיה התרבותית וההתנהגותית, וכן בתחומים אחרים ובהם, תכנון ערים, היסטוריה, חינוך. החוקרים נעזרים בכלי זה כדי לקבוע את נקודת המבט הסובייקטיבית של קבוצות אוכלוסייה כגון העדפה אישית לגבי מקומות מגורים או שימוש בדרכי תחבורה. לחינוך ולתקשורת המונים יש השפעה ישירה על מהות המפה המנטלית של האדם בכך שהם עוזרים לבנות את דימויי המקומות השונים. החשיפה התקשורתית של מקום מסוים מעצימה את גודלו וחשיבותו היחסית בעיני הצופה, מה שמשפיע על מפתו המנטלית.

יישומי מחקר

מחקרים רבים במפות מנטליות סייעו להתמקד באיכות הסביבה במונחים של תחושת המקום, כגון פחד, אהדה או מתח. במחקר של Matei et al. בשנת 2001 השתמשו במפות מנטליות כדי לחשוף את תפקידה של התקשורת בעיצוב המרחב העירוני בלוס אנג'לס. המחקר נעזר במערכות מידע גאוגרפיות (GIS) כדי לעבד 215 מפות מנטליות שנאספו בשבע שכונות ברחבי העיר. התוצאות הראו שתפיסת הפחד של אנשים בלוס אנג'לס אינה קשורה לשיעורי פשע גבוהים, אלא קשורה בריכוז של קבוצות אתניות מסוימות באזור נתון. המפות המנטליות שפוענחו במחקר הפנו את תשומת הלב לאזורים בהם קבוצות אתניות מרוכזות במרחב העירוני - אזורים שאנשים חשבו שראוי להתרחק מהן.
מפות מנטליות שימשו גם לתיאור החוויה האורבנית של ילדים. גולד וויט ( 1974) הראו כי מפות מנטליות מתפתחות אצל ילדים בגיל בית הספר היסודי. במחקר שנערך בשנת 2008 מפות מנטליות שימשו למיפוי תחושות של ילדים בברלין ובפריז. המחקר בחן את תחושות של ילדים בערים אלו ואת מהות הסביבה העירונית מנקודת מבטם בנושאי בטיחות, מתח ופחד.
במחקר תחום החינוך וההוראה, בעזרת מפות מנטליות של קבוצות ילדים בשכונה אחת בקבוצות גיל שונות, טענה החוקרת ברוריה בר-גל כי ילדים תופסים אחרת את הנוף מאשר מבוגרים. הם מתארים את סביבת מגוריהם באופן מפורט יותר, שכן היא עבורם מרחב קונקרטי שיש להם בתוכו פעילות אינטנסיבית, בלכתם לבית הספר או לחבריהם. לכן, אלמנט מרכזי ומוכר בנוף היומיום שהם חווים (בית ספר, חנות, מגרש משחקים) נתפס על ידם כגדול ועצום, יותר מאלמנט מרוחק ופחות רלוונטי לחייהם. בר-גל מסכמת את מחקרה באמירה כי המפה המנטלית היא אמצעי להגברת האוריינות של התלמיד. ציור המפה גורם לתלמיד להכיר את הידע האישי שלו בתהליך של רפלקציה. ועוד מוסיפה ואומרת כי האינטראקציה החברתית בכיתה, המתרחשת במקביל ליצירת המפה המנטלית, מעודדת את הלמידה ומעשירה את הידע והמודעות שיש לתלמידים על מקומות.
בישראל, במחצית השנייה של שנות השבעים, נערך מחקר שביקש לעמוד על ההבדלים שבין מפות מנטליות של תלמידים וסטודנטים לגבי ״מפת ישראל״. המחקר רצה לבחון את ההבדלים במפות הארץ בין קבוצות גיל מסוימות ולנסות להסביר את השוני בין ״המפה האמיתית״ של המדינה ובין המפה המנטלית הקולקטיבית של קבוצות אלה. הייתה זו תקופה שבה השתנו גבולות ישראל, משנת 1967 ואילך, והדבר התבטא בחוסר בהירות של מהלך הגבולות של ישראל בעיקר בצפון הארץ (הגולן) ודרומה (הגבול עם מצרים). כמו כן, נמצא כי היו הטיות גדולות במפות המנטליות של הנחקרים לגבי מיקום נקודות מרכזיות בארץ כמו עיר הבירה ירושלים, וכן צורתה הכללית של הארץ – קו החוף, נהר הירדן והאגמים. הנחקרים הגזימו מאוד בגודל מרכז הארץ וצפונה, והקטינו מאוד באופן יחסי במפה המנטלית את אזור הנגב.
מאיה פליסצקאיה

מאיה מיכאילובנה פליסצקאיה (ברוסית: Ма́йя Миха́йловна Плисе́цкая;‏ נולדה ב-20 בנובמבר 1925 מוסקבה – 2 במאי 2015 מינכן, גרמניה) הייתה רקדנית בלט סובייטית-יהודייה. במשך שנים הייתה הרקדנית הראשית של תיאטרון הבולשוי. על פעילותה בתחום הבלט היא זכתה בפרס לנין, תואר "האמן העממי" (1959) וכן בתואר "גיבור העמל הסוציאליסטי". בשנת 2006 הוענק לה תואר "פרמיום אימפריאלה" היוקרתי. פליסצקיאיה נמנית בין הבודדות שהוענק להן עיטור ההצטיינות למען המולדת בכל ארבע הדרגות.

קורות חיים

פליסצקאיה נולדה במוסקבה למשפחת יהודית ממוצא ליטאי. אביה, מיכאל, היה פעיל בכיר במפלגה הקומוניסטית ואימה, רחל, הייתה שחקנית קולנוע. בשנים 1932–1936 התגוררה המשפחה בסבאלברד ואביה היה ראש הנציגות הסובייטית באזור. בשנת 1938 נעצר אביה במסגרת הטיהורים הגדולים, ובאותה שנה הוצא להורג (טוהר מכל אשמה בשנות ה-50). אימה של מאיה נשלחה למחנה עבודה של נשות "אויבי העם". במשך מספר שנים מאיה פליסצקאיה התגוררה במשפחת דודתה שהייתה רקדנית בלט בתיאטרון בולשוי. בשנת 1941 קיבלה אמהּ אישור לחזור למוסקבה, אבל נאסר עליה לחזור לקריירת המשחק. בשנת 1943 סיימה מאיה פליסצקאיה לימודי בית הספר לבלט והתקבלה לתיאטרון בולשוי. תוך זמן קצר היא התחילה לקבל תפקידי מפתח. בשנות ה-50 רקדה פליסצקאיה במספר מופעים חדשים לפי כוריאוגרפיה של יורי גריגורוביץ'. בשנת 1956 יצא תיאטרון בולשוי לסדרת הופעות לאירופה ללא פליסצקאיה, שלא הורשתה להצטרף להופעות מסיבות פוליטיות ובשל היותה יהודיה. החל משנת 1959, פליסצקאיה הייתה בין הרקדנים שיצאו לסדרת הופעות והיא זכתה להכרה בינלאומית.
בשנת 1958 מאיה פליסצקאיה התחתנה עם המלחין רודיון שצ'דרין.
סוף שנות ה-50 ושנות ה-60 היוו את שיא הקריירה שלה כרקדנית. בתקופה זו הופיעה בתפקידים ראשיים באגם הברבורים, היפהפייה הנרדמת, ראימונדה ועוד. לאחר שגלינה אולנובה עזבה את הבמה, פליסצקאיה הייתה הרקדנית הראשית ללא עוררין במשך שנים.
בשנת 1972 היא הייתה רקדנית ראשית וגם כוריאוגרפית של בלט "אנה קרנינה" מאת בעלה, רודיון שצ'דרין. בעלה כתב עוד מספר בלטים בהם פליסצקאיה רקדה את התפקיד הראשי.
בשנות ה-80 התגורר הזוג תקופה ארוכה מחוץ לגבולות ברית המועצות. מאיה פליסצקאיה הייתה מנהלת אמנותית של בלט ברומא ובמדריד. החל משנות ה-90, הם התגוררו לרוב בגרמניה.
אריאלה סביר

ביוגרפיה

סביר נולדה וגדלה במושב אורות. בילדותה התגלתה אצלה מחלת עיניים קשה, ובמהלך נעוריה איבדה את כושר הראייה. הוריה בחרו לשלוח אותה למוסדות חינוך רגילים, שאינם מותאמים לעיוורים, במטרה לשלבה בחברה. למרות לקותה התעקשה להתגייס לצה"ל, ובתום מאבק ממושך גויסה ושירתה כמש"קית חינוך.
אחרי השירות הצבאי החלה לעבוד כריתמיקאית, מהראשונות בארץ, והפיצה את שיטת החינוך המוזיקלי, המותאמת לפעוטות ולילדים בעלי מוגבלויות. במרוצת השנים הכשירה גננות ומורות רבות, במסגרות פרטיות ובמוסדות אקדמיים כמכללת אורנים ומכללת לוינסקי.
במקביל לעבודתה כמורה, כתבה שירי ילדים וסיפורים רבים, אותם הפיצה במגוון מדיות – ספרים, תקליטורי שירה, לומדות ומשחקי מחשב. עד 2008 פרסמה 5 ספרים, 66 קלטות, ו-7 סרטי וידאו לילדים. סביר כתבה למעלה מ-1,500 שירים, ורבים מתקליטיה היו לרבי מכר והוכתרו תקליטי זהב].

חיים אישיים

סביר אם לשמונה ילדים. בנה השישי חגי הוא אוטיסט, אותו גידלה בביתה, ובגינו הפכה מעורבת בעידוד והעצמת הורים לילדים בעלי עיכוב התפתחותי. לאור ניסיונה כילדה וכאמא, מעודדת סביר הורים להימנע מלשלוח ילדים בעלי מוגבלויות למוסדות ולגדלם בבית.
אריאלה סביר חזרה בתשובה עם בעלה והיא מנהלת בית חרדי. היא מופיעה בפני נשים ונערות ומספרת את סיפור חייה.
בעבר גרה בצפת, וכיום מתגוררת בקרני שומרון.
ברוך סולובייצ'יק

ביוגרפיה

נולד בעיר לוגאנו שבשווייץ לרבקה ולרב משה סולובייצ'יק שכיהן שם כראש ישיבה. למד בישיבת פוניבז' לצעירים בבני ברק ולאחר מכן בישיבה הגדולה. נשא את שרה יהודית, בתו היחידה של הרב חיים סרנא, ראש ישיבת חברון גאולה. לאחר נישואיו כיהן כר"מ בישיבת מהרי"ל ולאחר מכן מונה לר"מ בישיבת חברון גאולה.
בשנת תשס"ג הקים את ישיבת תורת זאב בירושלים, כשמקורבו איל ההון הצרפתי רפאל הררי לקח על עצמו את עלויות הקמת הישיבה ואחזקתה. לאחר פטירת חמיו קיבל את השליטה בישיבת חברון גאולה עד לסגירתה.
נחשב למקורבו של הרב אהרן יהודה לייב שטינמן. בשנת ה'תשע"ה מונה לחבר הנהלת ועד הישיבות, ובשנת ה'תשע"ו מונה לחבר ועדת הרבנים של דגל התורה בירושלים. ביולי 2019 פרש מהוועדה עקב חילוקי דעות עם הנהלת המפלגה. 
מתגורר בירושלים, אב ל-15 ילדים. חתנו הרב דוד דויטש הוא ר"מ בישיבת כנסת יצחק בחדרה.
סלילני קרניים

מאפיינים

למינים בשבט יש פרווה עבה וקצרה יחסית, בצבעים ססגוניים של חום אדמדם, חום שוקולד, כתום, זהוב, אפור כחלחל ועוד. יש להם רעמה קצרצרה או ארוכה בעורף. לרובם מספר פסים לבנים בצדדי הבטן, מספר נקודות לבנות או רצועות בולטות בגרון. השבט בולט גם בסימוני הפנים שלו הכוללים פס או חצאי פסים בין העיניים, וכתם לבן או מספר נקודות לאורך קו הלסת. 
בהעדפות בית גידול יש שוני חד בין המינים: מסוואנות פתוחות או סבוכות עד אזורים הררים, יערות טרופיים, ביצות וחורשים. הסלילנים בעלי יכולת קפיצה טובה, אך הם אינם אצנים לטווח רחוק ועל כן יעדיפו לברוח למקום סבוך בשעת סכנה ולהסתתר בו. יש להם חושים חדים של שמיעה וריח. אחדים מהם חיים בעדרים ובקבוצות, אך רובם חיים בבדידות. טורפיהם העיקריים הם האריה, הנמר והצבוע. 
הסלילנים הם מהאנטילופות הפופולריות ביותר בציד, והם מצויים על סמלים, דגלים ושטרות של מדינות אפריקניות רבות.
מריסקה ורס

ביוגרפיה

ורס נולדה בהאג לאב הונגרי צועני שהיה כנר ולאם שנולדה בגרמניה להורים ממוצא צרפתי ורוסי. החלה את קריירת השירה שלה ב-1964 ובמשך ארבע שנים עברה במספר להקות אשר לא זכו להצלחה ולפרסום. ב-1968 הצטרפה ללהקת "כחול מזעזע" והחליפה את זמר הלהקה, פרד דה וילדה שהתגייס לצבא ההולנדי. מנהיג הלהקה, רובי ון לאוון, אשר גם כתב את המילים והלחנים לכל שיריה, העדיף לצרף דמות נשית דומיננטית ללהקה, בדומה לגרייס סליק מלהקת ג'פרסון איירפליין אשר זכתה באותה עת לפופולריות גדולה. בסוף 1969, כחלק מאלבומם השני "At Home" הקליטה הלהקה את השיר ונוס שהפך ללהיט בינלאומי ענק וכבש הן את רחבות הריקודים והן את פסגות המצעדים בארצות הברית ובמדינות רבות אחרות, כולל ישראל. ורס זכתה לפרסום רב הן בגלל יופיה וקולה החם והן בשל היותה סולנית לצד שלושה חברי להקה גברים. שירים נוספים של הלהקה, אשר זכו להצלחה, היו: "Long Lonesome Road" ו-"Send Me A Postcard", אשר התפרסמו לפני "ונוס" ו-Mighty Joe" ו-"Never Marry a Railroad Man" (זכה להצלחה בישראל בשם: "לעולם אל תנשאי לעובד רכבת") שהתפרסמו באלבום השלישי של הלהקה. בשנים שלאחר מכן, ראשית שנות השבעים, היו ללהקה עוד מספר שירים שזכו להצלחה.
ורס נחשבה, באותן שנים של "סקס, סמים ורוק'נ'רול", לתופעה יוצאת דופן בכך שלא עישנה והתנזרה מאלכוהול. במסעי ההופעות הרבים שערכה הלהקה ברחבי העולם, נהגה לשתות תה במהלך ההופעות.
ב-1974 התפרקה הלהקה וורס פנתה לקריירת סולו, מוצלחת הרבה פחות. ב-1984 התאחדה "כחול מזעזע" מחדש, איחוד שנחשב כמוצלח. ב-1993 הצטרפה כסולנית להרכב הג'אז "The Shocking Jazz Quintet" במשך השנים שלאחר מכן השתתפה מדי פעם באיחודים מחדש של "כחול מזעזע".
נפטרה ב-2 בדצמבר 2006, בגיל 59, כתוצאה ממחלת הסרטן.
.il

.il היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם של אתרי אינטרנט הרשומים במדינת ישראל.
סיומת זו מנוהלת על ידי איגוד האינטרנט הישראלי (ISOC-IL).
הסיומת .il נרשמה כבר ב־24 באוקטובר 1985, והייתה הסיומת השלישית שנרשמה, לאחר שבאותה שנה נרשמו הסיומות .us ו־.uk

צנזורה

ספק האינטרנט של איחוד האמירויות הערביות, איתיסאלאת (באנגלית: Etisalat), נהג לצנזר את כל האתרים בסיומת il. ברשת האינטרנט.‏ בנובמבר 2009 בוטלה הצנזורה, והאתרים הישראליים הפכו לנגישים באיחוד האמירויות. עם זאת, תקנון איתיסאלאת אוסר על אזרחי ישראל לרשום שמות מתחם עם הסיומת ‏.ae, המשויכת לאיחוד האמירויות.
תרומת גופה למדע

תרומת גופה למדע היא החלטתו של אדם כי לאחר מותו תועמד גופתו לשימושו של מוסד ללימוד או מחקר רפואי. בדרך כלל מורה התורם למסור את גופתו לבית ספר לרפואה, שם היא משמשת לביצוע נתיחות על ידי סטודנטים לרפואה במסגרת לימודי האנטומיה שלהם.
לאחר מסירת גופת התורם למוסד המיועד נעשות בה שם פעולות שימור (בדומה לחניטה) על מנת לאפשר את השימוש בה לפרק זמן ארוך. במסגרתן מוזרקים לגופה חומרים כימיים, המונעים את הריקבון וההתפוררות הטבעיים המתרחשים לאחר המוות. פעולת השימור אורכת מספר חודשים ולאחריה מתחיל השימוש המדעי או הלימודי בה.
לאחר פרק זמן שעליו החליט התורם מסתיים השימוש בגופתו. אז היא מובאת לקבורה או נשרפת בהתאם לרצונו של התורם ובתיאום עם בני משפחתו.
ואזה מרגוולשווילי

קריירה

בטורניר גראנד פרי דיסלדורף 2015, מרגוולשווילי זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות בינלאומית כאשר זכה במדליית ארד לאחר שניצח את יאקוב שאמילוב הרוסי. במרץ 2016 מרגוולשווילי התחרה בגראנד פרי טביליסי, גאורגיה לעיני הקהל הביתי וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח בחצי הגמר את טל פליקר הישראלי ובגמר את פאביו באזילה האיטלקי.
ב-21 באפריל 2016, מרגוולשווילי התחרה באליפות אירופה שנערכה בקאזאן וזכה במדליית הזהב. בקרב הראשון הוא ניצח את אנדרה סוארס הפורטוגלי, בשמינית הגמר את סינאן סנדל הטורקי וברבע הגמר את ארסן גלסטיאן הרוסי. בחצי הגמר הוא ניצח את דמיטרי שרשן הבלארוסי ובגמר גבר על קולין אואטס הבריטי. ב-11 בפברואר 2017, מרגוולשווילי זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי כאשר ניצח את קרלן גנבולד המונגולי בקרב על המדליה.
באליפות העולם 2017 שנערכה בבודפשט, מרגוולשווילי התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג וזכה במדליית הארד. בקרב הראשון הוא ניצח בעונשים את בילאל איילסלמאן הירדני, בקרב השני ניצח באיפון את סייבוללה מאבולו הדרום-אפריקאי לאחר שהצליח לרתק אותו למזרן, בשמינית הגמר ניצח באיפון את ראיין וארגס האמריקאי וברבע הגמר הוא גבר על אן באול הקוריאני בעונשים לאחר שהקרב נכנס לניקוד זהב. בחצי הגמר הוא פגש את היפומי אבה היפני והפסיד באיפון לאחר ריתוק של היפני. מרגוולשווילי נשר לקרב על מדליית הארד בו התמודד מול קים לים-הוואן הקוריאני. כשתי דקות לסיום הקרב, הקוריאני השיג ניקוד יוקו אך כאשר נותרה דקה אחת לסיום, מרגוולשווילי הצליח לרתק את הקוריאני, השיג איפון וניצח. 
ב-27 באוקטובר 2018, מרגוולשווילי זכה במדליית זהב בגראנד סלאם אבו דאבי לאחר שבקרב הגמר גבר בווזארי על ירלן סריקזאנוב הקזחי. ב-16 בנובמבר, הוא זכה בזהב בגראנד פרי האג כשניצח בגמר את ברוך שמאילוב הישראלי. באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכה מרגוולשווילי במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
ריצ'רד המילטון (אמן)

ביוגרפיה


נולד וגדל בלונדון. למרות שעזב את בית ספר ללא כל הכשרה רשמית, הצליח להשיג עבודה כשולייה בחברת רכיבים חשמליים, שם פיתח את יכולת הרישום שלו. הוא החל ללמוד רישום בבית הספר סנט מרטין לאמנות, ומאוחר יותר החל ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנויות.
לאחר המלחמה, בה שירת כשרטט טכני, נרשם מחדש ללימודי האקדמיה, אך גורש מהלימודים בעקבות "אי ציות להוראות".
לאחר שנתיים של לימודים בבית הספר "סלייד" לאומנות, בקולג' האוניברסיטאי של לונדון, המילטון החל להציג את עבודותיו במכון לאמנות עכשווית, שם גם לימד.
Basketball Jones

תיאור השיר

בשיר מגלם צ'יץ' מרין את דמותו של טיירון שולייסס (Tyrone Shoelaces), שאת קולו הוא שר בקול פלסט (השם "טיירון" נשמע דומה ל-"tie-your-own", כך שהשם נשמע כמו "קשור בעצמך את השרוכים"). שולייסס מתאר בשיר את האובססיה שלו לכדורסל, שהחלה כבר כשהיה תינוק. כמו כן הוא מתפאר בכישרון הכדורסל שלו, ומשתמש פעמים רבות במושגים מקצועיים הקשורים למשחק. כחלק מהאובססיה למשחק הוא אף מניח את הכדור מתחת לכרית ועל כן לא יכול לישון בלילה. טיירון מזכיר בשיר את שחקן העבר ביל ראסל ואת שדרני הספורט צ'יק הרן וכריס שנקל. בגרסת האלבום, את השיר מקדים ראיון היתולי עם מאמן הכדורסל של שולייסס "אומגוונה קיקבוטי" (Umgwana Kickbooti, נשמע כמו "אני הולך לבעוט בתחת"), שאף מוזכר בשיר.

הפצה

"Basketball Jones" הוא פרודיה על השיר "Love Jones" של להקת Brighter Side of Darkness. הוא יצא כסינגל בספטמבר 1973 והגיע למקום ה-15 במצעד ה-100 של מגזין בילבורד. בכך היה לשיר הפרודיה היחיד שהגיע למקום גבוה יותר במצעד, לעומת השיר שעליו נעשתה הפרודיה. הצד השני של הסינגל היה "Don't Bug Me", שנכלל גם הוא כרצועה באלבום Los Cochinos. בעקבות אמנות הגרפיטי בעטיפת האלבום, העטיפה בשני צדי הסינגל כוללת אמנות גרפיטי.
ב-1996 ביצעו בארי וייט וכריס רוק גרסת כיסוי לשיר לפסקול הסרט "ספייס ג'אם". רוק שר את הקולות הגבוהים ודקלם שורות, ווייט שר בקול נמוך. כמו כן להקת בנות שרה את הפזמון.

סרט אנימציה

"Basketball Jones" הוא סרט אנימציה קצר משנת 1974 המבוסס על השיר של צ'יץ וצ'ונג. הסרטון נוצר כדי לקדם את הוצאתו של השיר בארצות הברית. הסרטון מציג את הנער טיירון שולייסס ואת אהבתו לכדורסל. יוצר הסרט הוא האנימטור פול גרוול (Paul Gruwell), אם כי טעות נפוצה היא שהיוצר הוא רלף בקשי.
בסרטון נראה שולייסס כבעל כישרון מלידה ל"דריבלינג" (dribbling, כדרור; נעשה בסרטון משחק מילים, ובמקום לכדרר נראה התינוק מזיל ריר, משמעות נוספת ל-dribbling), ולפיכך אמו קונה לו כדורסל כמתנה. שולייסס מתאהב בכדור והולך אתו לכל מקום. שולייסס מגיע ל"טורניר הכדורסל", ושם הוא מבקש מחבריו לקבוצה, מהמאמנים ומהמעודדות "לעזור לו". מקהלת גוספל מתחילה לשיר, ושירתה מתגברת. לאחר מכן ישנם כמה קטעים של שולייסס משחק בכדורסל, בעיקר מכדרר לאורך המגרש, אך שאר הווידאו מציג בעיקר אנשים שונים ומשונים באצטדיון וברחבי העולם שרים לצלילי "Basketball Jones". בסוף הווידאו, שולייסס גדל בקצב מהיר, אל מעבר לגג האצטדיון ובסופו של דבר משתמש בירח ככדור כדורסל. אז נראות דמויות שונות שרות את השיר "Basketball Jones", ובהן צ'יץ' וצ'ונג, לוחמי וייטקונג, קינג קונג, חתולי רחוב, אנשי עסקים, גורו היושב בקצה הר, עוזריו של ריצ'רד ניקסון (שבעצמו בוהה באוויר; הסרטון יצא קצת אחרי התפוצצות פרשת ווטרגייט), מקהלת נזירות וחברי הביטלס (ג'ורג' הריסון ניגן בגיטרה בהקלטת השיר).
הסרטון "Basketball Jones" יצא לתיאטראות הקולנוע ב-1974, כאשר הוצג לפני הקרנות נבחרות של הסרט "הפרט האחרון" בכיכובו של ג'ק ניקולסון. הסרטון אף נראה בסרט California Split מ-1974 בבימויו של רוברט אלטמן, והוא אף מנע את הוצאתו לווידאו בשל סירובה של אולפני קולומביה לשלם תמלוגים על השימוש בשיר. בהמשך הסיר אלטמן את השיר מפסקול הסרט (אך לא את הסרטון) כדי לאפשר את הוצאתו ב-DVD. הסרטון יצא מחדש לאולמות הקולנוע ב-1976, כאשר הוצג לפני הקרנת הסרט Tunnel Vision. עם זאת, הסרטון ככל הנראה ידוע בעיקר בשל כך שנכלל בסרט "להיות שם" (1979) בבימויו של האל אשבי, כאשר דמותו של פיטר סלרס, צ'ונסי גרדינר, צופה בסרטון בלימוזינה.
שדה התעופה פאיד

היסטוריה

שדה התעופה נבנה על ידי השלטון הבריטי במצרים לפני מלחמת העולם השנייה ושימש את חיל האוויר המלכותי ואת חיל האוויר של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. שדה התעופה היה חלק מהמערך הבריטי סביב תעלת סואץ שהשתרע על שטח של מעל 10,000 קמ"ר וכלל 17 שדות תעופה. בפאיד היה שדה התעופה הגדול ביותר, בצמוד למטה הראשי של הפיקוד הבריטי במזרח התיכון, שהועבר אליה מקהיר בשנת 1946. כן הוצב בפאיד מכ"ם שחלש על אזור נרחב בישראל.
באמצע שנות ה-50 כחלק מההסכם האנגלי-מצרי לפינוי אזור תעלת סואץ פונה השדה ועבר לשמש את חיל האוויר המצרי. במבצע מוקד הושמדו המטוסים בבסיס על ידי חיל האוויר הישראלי.

בסיס חיל־האוויר נחשון

ב-20 באוקטובר 1973, במהלך מלחמת יום הכיפורים, כבש צה"ל את אזור שדה התעופה פאיד ומ-21 באוקטובר הפעיל אותו במשך ארבעה חודשים תחת השם "בסיס חיל־האוויר נחשון", שם שהוצע על ידי יגאל ידין. בבסיס פעל גם בית חולים צבאי במהלך תקופת המלחמה וכן פעלו בו מסוף אוטובוסים וישיבה.
כבר ביום ההפעלה הראשון של השדה, נחת בו נחיתת חרום מטוס נשר לאחר שנפגע מאש נ"מ מצרית.
ב-24 באוקטובר 1973, יומה האחרון של מלחמת יום הכיפורים התנהל מעל לשדה נחשון קרב אוויר המוני, בין מטוסים מצריים שניסו לתקוף את השדה לבין מטוסי מיראז' 3 שהוזנקו נגדם. בקרב הופלו שבעה מטוסי מיג.
הבסיס מילא תפקיד משמעותי בהערכות צה"ל בעברה המערבי של תעלת סואץ וחסך את הצורך בתעבורה יבשתית בציריה הפקוקים של סיני. השדה שימש לפינוי נפגעים, העברת אספקה, הוצאת טיסות סיור וקישור והטסת חיילים לחופשה וממנה. בעקבות חתימת הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים, הופסקה פעילותו. המטוסים האחרונים של חיל האוויר הישראלי עזבו את הבסיס ב-19 בפברואר 1974, נהרסו מתקני הקרקע של הבסיס, והוא פונה.

העתקת שדה התעופה

בשנות ה-80 הועתק שדה התעופה כ-3 קילומטרים דרומה, שם נבנה שדה תעופה חדיש הנושא גם הוא את השם פאיד.
עוזי בן כנען

עוזי בן כנען (1 באוקטובר 1954 - 19 בנובמבר 1991) היה סופר ישראלי שנודע בעיקר בשל ספרי הילדים שכתב. כתיבתו מתאפיינת במקוריות, הומור, תובנה לעולמם הרגשי של הילדים והמבוגרים בחייהם.

ביוגרפיה

בן כנען נולד בתל אביב וסיים את בית הספר התיכון בבאר שבע.
בילדותו גר תקופה מסוימת בשכנות לאריאנה מלמד והשניים היו חברים.
לאחר השירות הצבאי, עבר קורס קריינות ולמד ספרות באוניברסיטה הפתוחה. היה קריין בטלוויזיה הלימודית, קיים סדנאות ספרותיות וחוגי דרמה יצירתית עם ילדים. כן היה בעל מדור לעצה והדרכה ב"משמר לילדים".
סיפוריו הראשונים לילדים התפרסמו בסוף שנות השבעים.
בשנות השמונים עבד בן כנען כרעיונאי במשרדי הפרסום "קשר בראל" ו"אריאלי" בתל אביב אז יצר את הסיסמה "קח עוד תפוז - אתה יודע למה" שהייתה למטבע לשון.
בתקופה זאת אף כתב את המחזה "נחמן" הנסוב על סיפור ילדותו של חיים נחמן ביאליק והועלה בתיאטרון לילדים ולנוער. ההצגה הפכה להצלחה גדולה למרות שעוררה סערה בקרב חוגים שהתנגדו להצגתו של המשורר הלאומי - כילד חולמני ויוצא דופן. במחזה מתאר בן-כנען את חייו של ביאליק בשפה פיוטית והזויה בשילוב עם פזמוניו הידועים שעובדו על ידי המלחין מתי כספי. ספרו "אני ברק" שפורסם בשנת 1979, שבר את המסגרות המסורתיות בספרות הילדים של אותה תקופה. בספר מתאר הגיבור "ברק", אירועים מהווי משפחתי, כאשר מבנה המשפחה הנו הפוך מהמבנה המקובל. במשפחתו של ברק, האמא היא המפרנסת והאבא מטפל בילדים. תהיותיו של הילד ברק מעלות לתודעה את יחס החברה להיפוך התפקידים במשפחה ושאלות הנוגעות לשוויון בין המינים (עליו כותב חוקר הספרות אדיר כהן בספרו "סיפור הנפש - בבליותרפיה הלכה למעשה").
כל ספריו של בן-כנען הם חדשניים בתחום ספרות הילדים וכבשו את הדרך לרבים שבאו אחריו. ד"ר אוריאל אופק כתב עליו כי "ספריו מצטיינים בסגנון מקורי רווי הומור בלתי שיגרתי". בספרו למבוגרים "דרך חגב" - המתחזה בצורתו לספר ילדים, פרסם בן-כנען אסופת ספורי נונסנס קצרים, המאנישים את עולם החרקים. בספרו זה הוא מתבונן בחדות ובתחכום בחוויה האנושית ובגיחוכם של בני האדם. רעייתו, מיקי בן כנען (לבית הלוי), אמנית פלסטית, איירה את רוב ספריו.
גאורגה חאג'י

נבחרת רומניה

עד אוגוסט 1983 חאג'י שיחק במסגרת הנבחרת עד גיל 16, 4 משחקים, במסגרת הנבחרת עד גיל 17, 13 משחקים והבקעה אחת ובמסגרת הנבחרת עד גיל 18, 32 משחקים ו-9 הבקעות. ב-10 באוגוסט 1983 הופיע במסגרת הנבחרת הבוגרת במשחק ידידותי, באוסלו, נורווגיה.
ב-16 באוקטובר 1985 נבחר לתפקיד קפטן נבחרת רומניה במשחק נגד צפון אירלנד בשלבים המוקדמים של גביע העולם בכדורגל. בהמשך שימש חאג'י כקפטן נבחרת רומניה ב-65 משחקים, משחקו האחרון היה הפסד 0:2 לאיטליה ברבע גמר יורו 2000,כשקיבל כרטיס אדום על התחזות ברחבה. עד פרישתו מהנבחרת הלאומית ב-24 באפריל 2001. במהלך 19 שנות פעילותו בנבחרת לקח חלק בשני טורנירים של גמר הגביע העולמי, בשנת 1994 בארצות הברית ובשנת 1998 בצרפת.
בנובמבר 2003, במסגרת פרסי היובל של אופ"א, נבחר חאג'י לכדורגלן הזהב של רומניה. בשנת 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
רכס גוטסאל

גילוי ומיפוי הרכס

הרכס מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980, ובשנית בשנת 2008.

מקור השם

הרכס נקרא על שם הכפר גוטסאל שבמערב בולגריה.
אשמה (סרט)

עלילה

בעתיד הטכנולוגי הרחוק, הציוויליזציה הגיעה לצורתה האולטימטיבית המושלמת. "זיהום" בעבר גרם למערכות האוטומטיות לצאת מכלל שליטה, וכתוצאה מכך מבנה רב-ממדי של העיר משכפל את עצמו לכל הכיוונים. האנושות איבדה את הגישה לבקרות העיר, והיא נרדפת על ידי מערכת הביטחון הידועה בשם "המשמר". בפינה זעירה של העיר, מובלעת קטנה הידועה בשם "דייגים אלקטרוניים" עומדת בפני הכחדה, לכודה בין האיום של המשמר לבין אספקת המזון ההולכת ופוחתת. נערה בשם זורו יוצאת למסע כדי למצוא מזון לכפר שלה, רק כדי שמגדל תצפית יחוש אותה ויזמין יחידת מגן כדי לחסל את האיום. חבריה מתים וכל נתיבי הבריחה חסומים, הדבר היחידי שיכול להציל אותה עכשיו הוא הגעתו הפתאומית של קילי הנווד, בחיפושו אחר גן הטרמינל, המפתח להחזרת הסדר לעולם.

הפקה

בנובמבר 2015 הודיעה החברה כי הסדרה תקבל עיבוד אנימה לסרט. הסרט מבוים על ידי Hiroyuki Seshita ונכתב על ידי Tsutomu Nihei ו Sadayuki Murai, עם אנימציה של חברת Polygon Pictures תמונות ועיצובים על ידי Yuki Moriyama. שוחרר ברחבי העולם כסרט מקורי של נטפליקס ב -20 במאי 2017.

שחרור

אשמה! שוחרר על ידי Polygon Pictures ב 19 במאי 2017. והיה זמין למנויי נטפליקס ב -20 במאי 2017.
ב 5 באוקטובר 2017, Viz Media הודיעה בכנס קומיק קון בניו יורק כי הם מורשים על זכויות הווידאו אשמה! ומתכננת לשחרר את הסרט על דיסק Blu-ray ו- DVD.