סיון שביט

ביוגרפיה

סיון שביט יוצרת וזמרת רוק, בלוז ופופ, גדלה בישראל, בוגרת "תלמה ילין" במגמת משחק, למדה קולנוע בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1989 החלה את הקריירה המוזיקלית שלה, כשהקימה הרכב רוק בשם "סיוון", שכלל את ז'אן ז'אק גולדברג, עמוס פרידמן וזיו גולנד, שהיה אחראי על הלחנים למילים שכתבה. ההרכב הופיע והוציא לרדיו מספר סינגלים, ובהם "האופנוען" (המתבסס על דמות האופנוען מהסרט "ראסטי ג'יימס" ויצא לאור בתקליט "נענע אוספ מספר אחת"), "נסיכות לא מתות" (שנכלל בהמשך באוסף שירי שנות השמונים שיצא ב-1996), ושירים נוספים. על אף שהייתה בעיצומן של הקלטות לאלבום בכורה, בעל גוון רוקי אקספרסיבי, בחרה שביט לעצור את התהליך וליצור לעצמה קו מוזיקלי חדש.
בפברואר 1996, אחרי שבע שנים של איסוף וחיפוש, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "הכחול האפור הזה", שהתאפיין באווירה מלנכולית ועיבודים לכלי מיתר. המילים נכתבו על ידי שביט והלחנים משותפים לה ולאמיר צורף שהפיק מוזיקלית. מתוך האלבום בלטו שיר הנושא, "נשקי אותי", ו"ורדימון" שהפכו את שביט לאחת היוצרות המושמעות ביותר באותה שנה. לשיר "הכחול האפור הזה" צולם וידאו קליפ בפילם שחור-לבן, בבימויה של תמר קרוון. בהקלטות האלבום השתתפו בין היתר צורף בגיטרה, רועי שקד בתופים, רונן שפירא בפסנתר, סינתיסייזר, אורגן, ואקורדיון, וכן נגנים נוספים. 
בין השנים 1996 ל-2006 שיתפה שביט פעולה עם יוצרים רבים: היא ביצעה את השיר "קסם" באלבום "הופעה בברבי" של עמיר לב, הייתה שותפה עם אסף אמדורסקי ויהלי סובול לכתיבת המילים של שירו של אמדורסקי "15 דקות", שרה עם יוסי בבליקי את "24 שעות ביממה" מתוך האלבום "דצמבר" (הפסקול של הדרמה הטלוויזיונית "שרמן בחורף"), שרה בסינגל "סופרמן" מתוך הספר של אשכול נבו "ארבעה בתים וגעגוע", הופיעה עם אביתר בנאי במופע האינטימי המשותף "מתי נתנשק", שרה ב"עדר של שוורים" מתוך האלבום "שיר טיול" של בנאי וחתומה על הפקת שירה באלבומו "עומד על נייר". בנוסף השתתפה בפרויקטים "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל ו"שירים באור מלא", וביצעה את השיר "שלכת" מתוך הפרויקט והאלבום "שלושים".
במהלך אותן שנים שיחקה בשתי דרמות טלוויזיוניות: ב-1997 ב"גרגר על הריס" (מתוך הסדרה "סיפורים קצרים על אהבה"), וב-1999 ב"כאילו כלום לא קרה". כמו כן, שימשה כמדבבת סרטים מצוירים וסדרות ילדים, כגון "חוש חש הבלש", "מרד התרנגולים" ו"המומינים".
בשנת 2004 הופיע שירה של שביט "נשקי אותי" בשתי סצנות מרכזיות בסרט המצליח "ללכת על המים" של איתן פוקס וגל אוחובסקי. בשנת 2005, בעודה בשלבים האחרונים של עבודה על אלבומה השני, נבחר השיר "ללב שלי אין בית" להיות שיר הנושא של הסדרה "אהבה זה כואב", בכיכובם של דנה מודן ואסי כהן. קליפ לשיר המשלב סצנות מהסדרה בוים על ידי אורי שיצר.
בשנת 2006 הוציאה שביט את אלבומה השני, "וניל", שהוקלט באופן עצמאי. האלבום מאופיין באווירה אוורירית יותר ופחות מלנכולית מקודמו. שביט כתבה את כל שירי האלבום, והלחנים משותפים לה ולאמיר צורף, שגם הפיק מוזיקלית. מתוך האלבום בלטו ברדיו השירים "כרטיס טיסה", ו"את מי את משקה דמעות". ל"כרטיס טיסה" צולם וידאו קליפ בבימוי של עודד בן נון ומיכל ברזיס. בקיץ 2007, יותר משנה לאחר צאת האלבום השני, הוציאה שביט קליפ נוסף מאלבומה "וניל" לשיר "את מי את משקה דמעות". הקליפ מתרחש לילה אחד בבית קפה גלמוד ועוטף לתוכו ואריאציות ואינטרפרטציות שונות של המין הנשי, כאשר כל הדמויות בקליפ מסמלות אימרה או התפתחות מסוימת של נשים בתקופות שונות בחייהן.
בשנת 2007 הייתה שביט מועמדת בקטגוריית זמרת השנה לשנת 2006 בטקס פרסי "עמ"י" של ערוץ 24. לאלבומה של יהודית רביץ "עיר קטנה" שיצא באותה שנה כתבה והלחינה את השיר "כשתבוא אהבה". כמו כן ליוותה שביט בשירה את דידי ארז, שמלווה אותה כגיטריסט בהופעות, בשיר "כל מבט" מתוך אלבומו "כל מבט".
ביוני 2010 הוציאה שביט את אלבומה השלישי, "בניינים נמסים". מתוך האלבום בלטו השירים: "מבטים לרצפה" ו"הצעד הבא". גם באלבום זה כתבה שביט את כל השירים והלחינה אותם יחד עם אמיר צורף. בעיבודים השתתף, לצד שביט וצורף, עובד אפרת. במקביל ליציאת האלבום הציגה שביט תערוכת עבודות צילום בגלריית 'חללית' בתל אביב, חלקן של העבודות מופיעות בעטיפה ובחוברת של האלבום.
באותה שנה עברה שביט להתגורר בברלין יחד עם בן זוגה, המפיק המוזיקלי, המלחין ונגן הגיטרה אמיר צורף.
ב-2012 פרסמה שביט וידאוקליפ בבימויה, לשיר "ארוחת יום שישי", מתוך האלבום "בניינים נמסים".
באפריל 2013 הוציאה לאור שביט, שיר ראשון "מרפסת נפתחת" ווידאו קליפ בבימויה, מתוך אלבומה הרביעי.
אחותה של העיתונאית והפעילה לזכויות בעלי חיים אורי שביט.