google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי איסלנד–אירלנד

היסטוריה

על פי הסאגות האיסלנדיות, כשהגיעו הנורדים לראשונה לאיסלנד במאה התשיעית הם מצאו שם נזירים אירים ("פאפר") ששאפו להתבודד. כתבי הנזיר האירי דיקוויל (Dicuil) מהמאה שמינית או התשיעית מתארים מסעות של נזירים באיים בצפון האוקיינוס האטלנטי שיכולים להיות איסלנד. על פי מחקרים גנטיים מודרניים האוכלוסייה המייסדת של איסלנד הייתה ממוצא סקנדינבי, סקוטי ואירי.
ביוני 1944 הכריזה איסלנד על עצמאותה מדנמרק שניהלה את יחסי החוץ שלה עד אז. ב-11 במרץ 1948 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים. אמנה למניעת כפל מס נחתמה בין המדינות ב-2003. שתי המדינות הן חברות מלאות באזור הכלכלי האירופי, ב-OECD ובאומות המאוחדות. איסלנד ניסתה להתקבל לאיחוד האירופי בו אירלנד חברה אך משכה את הצעתה. איסלנד חברה בנאטו ואירלנד איננה חברה בו.

סחר

שתי המדינות הן חברות בשוק האירופי, באזור הכלכלי האירופי וב-OECD. אירלנד היא חברה מלאה באיחוד האירופי. ב-2015 הסחר הכולל בין שתי המדינות עמד על 5.7 מיליארד אירו.

תחבורה

שלוש חברות תעופה מפעילות טיסות בין איסלנד לאירלנד, אייר לינגוס אייסלנדאייר ו-וואו אייר.
אריה ים יפני

תיאור פיזי

צבעו של זכר אריה הים היפני היה אפור כהה, אורכו נע בין 2.3 ל-2.5 מטרים ומשקלו היה בין 450 ל-560 ק"ג. פרטי מין זה היו גדולים יותר מאלה הנמנים עם מין אריה הים הקליפורני. נקבות המין היו קטנות מן הזכרים באופן משמעותי: אורכן היה 1.64 מטר בלבד, וצבען היה בהיר יותר.
אמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג

ביוגרפיה

אמליה נולדה בקירכהיימבולאנדן ב-8 בספטמבר 1776, לקרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, בתם של וילם הרביעי, נסיך אורנז' ואן, הנסיכה המלכותית.
ב-29 באוקטובר 1793 התחתנה אמליה עם ויקטור, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ממנו נולדו לה 4 ילדים. בשנת 1806 מת חמיה קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ובעלה ויקטור עלה לשלטון במקומו. בשנת 1812 מת בעלה ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין בתה הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים.
ב-15 בפברואר 1813 התחתנה אמליה עם הברון פרידריך פון שטיין-ליבנשטיין צו בארכפלד, וב-19 בפברואר 1841 מתה אמליה בטירת שאומבורג.
רי יונג-הו

ביוגרפיה

רי נולד בשנת 1956, אביו הוא רי מיונג ג'י, עוזרם הקרוב של שושלת קים ועורך לשעבר של סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית. יונג-הו הוא בוגר התיכון היוקרתי "Namsan" בפיונגיאנג. ב-1973 למד אנגלית באוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ.

קריירה פוליטית

ליונג-הו ניסיון מקצועי בתחום מדיניות חוץ שבה הוא עוסק למעלה מ-30 שנה. הוא בקיא באנגלית, ומתואר כ"נושא ונותן מוכשר". לריי יש ניסיון רב במיוחד במשא ומתן עם ארצות הברית בנושא תוכנית הגרעין של צפון קוריאה.
רי נכנס למשרד החוץ ב -1978. בשנת 1979, הוא הפך למזכיר בשגרירות קוריאה הצפונית בזימבבואה במשך ארבע שנים. בין השנים 1985 ל-1988 שימש כמזכיר בשגרירות צפון קוריאה בשוודיה. 
לאחר תום שירותו בשוודיה, חזר רי למשרד החוץ ב-1988, שם היה מדריך, מפקח וסגן לשכת הארגונים הבין-לאומיים במשרד. משרה זו אפשרה לו להיות מעורב במשא ומתן עם ארצות הברית. בשנת 1995 קודם לדרגת יועץ במשרד. בזמנו הוא תואר כבעל ברית קרוב של קאנג סוק-ג'ו שהיה אדריכל הפיתוח של תוכנית הגרעין של קוריאה. הוא השתתף במשא ומתן ישיר עם ארצות הברית בשנות התשעים. בשנות ה-2000 הוא כיהן כשגריר במדינות מערב אירופה; הוא היה שגריר בבריטניה בין השנים 2003 ו-2007. רי מונה לסגן שר החוץ ב-23 בספטמבר 2010, שם כיהן במשך חלק מהזמן תחת רי סו-יונג. רי היה הנציג הראשי של צפון קוריאה בשיחות של שש המדינות ב-2011. צוותו של רי ניהל משא ומתן על "הסכם יום העזיבה" בשיחות שש המדינות. בשנת 2011, נפגש עם נציגים דרום קוריאניים בבאלי במטרה לתווך בעסקה על שיחות פירוק נשק גרעיניות המתמשך.
רי מונה לשר החוץ ב-9 במאי 2016. הקידום שלו הגיע לאחר ועידת הקונגרס השביעי של מפלגת הפועלים של קוריאה, מה שגרם לו להפוך לחבר מלא בוועד המרכזי וחבר חלופי של הפוליטביורו. בעבר, מאז ה-28 בספטמבר 2010, הוא היה חבר חלופי של הוועד המרכזי. רי הוא גם סגן האספה העממית ה-13.
באוגוסט 2017, בין המתחים הגוברים בחצי האי הקוריאני, השתתף רי בפגישה רב-צדדית נדירה עם שרי החוץ בפגישת פסגה במנילה שבפיליפינים. רי התנהל עם עמיתיו הדרום קוריאנים, הסיניים והרוסים, והפגיש את שתי המפלגות - ארצות הברית ויפן - קצר מהרכב השיחות של שש המדינות. ב -7 באוגוסט אמר רי כי ארצו לעולם לא תנהל משא ומתן על הנשק הגרעיני של צפון קוריאה.
ב-23 בספטמבר 2017, השתתף רי בעצרת הכללית של האו"ם ונשא נאום שבו הוא ציין כי דונלד טראמפ הוא "ננזף אפילו על ידי העם האמריקאי כמו 'מפקד באבל', 'מלך השקר', ו'נשיא הרשע'", לאחר מכן, הוא היה חבר מלא של הפוליטבירו. לדברי מייקל מאדן מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, "רי יכול להיות מזוהה בבטחה כאחד מקובעי המדיניות הבכירים של צפון קוריאה ... גם אם יש לו פגישות לא רשמיות או מחוץ לפרוטוקול, הרי שבני שיחו של רי יכולים להיות בטוחים שכל ההצעות שהם מציעים יובאו ישירות לראש".
ז'אן-פייר מלוויל

קורות חיים

מלוויל נולד בפריז, צרפת, למשפחה יהודית מאלזס. מגיל צעיר היה פוקד את אולמות הקולנוע מדי יום. הוא שירת במלחמת העולם השנייה, תחילה בצבא הבריטי, והשתתף במבצע דרגון. כשחזר מהמלחמה הוא הגיש בקשה ב-SNTPCT (האיחוד הלאומי של טכנאים ועובדי הפקה קולנוע וטלוויזיה) להיות עוזר במאי ונדחה. כתוצאה מכך, החליט לביים את סרטיו בגפו. מלוויל הפך לבמאי עצמאי. את סרטו הראשון, "שתיקת הים", (Le Silence de la Mer) משנת 1949 כתב, הפיק, ביים וערך, מה שהפך אותו למודל לחיקוי בקרב אנשי הגל החדש בקולנוע הצרפתי כבמאי השולט באופן עצמאי על יצירתו.
מלוויל נודע בסרטיו הטרגיים והמינימליסטיים בקטגוריית הפילם פוליסייר, הפילם נואר הצרפתי, אף שביים גם כמה דרמות ועיבודים ספרותיים כגון "ילדים נוראים", על פי ז'אק קוקטו, ו-"ליאון מורין, כומר", על פי רומן מאת באטריס בק. הסרט "הסמוראי" (1967), בכיכובו של אלן דלון, שהיה השחקן המועדף עליו, נחשב ליצירת המופת שלו. גם סרטו "בוב המהמר" (1956), נחשב לאבן-פינה בסוגו. סרטו "צבא הצללים" (1969), על פי רומן של ז'וזף קסל, נחשב לאחד הסרטים הטובים ביותר על המחתרת ותקופת הכיבוש הנאצי בצרפת. "המעגל האדום" (1970), בכיכובם של איב מונטאן, אלן דלון, בורביל וג'אן-מריה וולונטה, נחשב אף הוא כפסגה ביצירתו. מלוויל העניק חשיבות רבה לתסריט, למורכבויות סיפוריות ולשימור מתח פסיכולוגי לאורך כל הסרט. לעיתים קרובות סרטיו פסימיים וחוקרים את הצדדים האפלים של האדם. בעזרת יכולת נדירה של התבוננות בנפש האדם, הצליח מלוויל לזכות באהדת הקהל וכן באהדת הביקורת, ששיבחה את סרטיו.]
מלוויל היה אחד הבמאים הראשונים שצילמו בלוקיישנים אמיתיים ולא בתוך אולפן ובכך השפיע מאוד על סרטי הגל החדש. הוא הופיע בתפקיד משני בסרטו של ז'אן-לוק גודאר "עד כלות הנשימה", ואף עזר לו בעריכת הסרט (סגנון ה"ג'אמפ-קאט" החדשני לאותה התקופה). בשנת 1963 היה חלק מחבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-13 בברלין.
מלוויל ביים 13 סרטים באורך מלא, חצי מהם סרטי פשע. הוא היווה השראה לבמאים כקוונטין טרנטינו, מרטין סקורסזה וג'ון וו. מלוויל היה רווק מושבע, אינדיבידואל אדוק (שנודע כדון-ז'ואן), הסתובב תמיד עם משקפי שמש כהים (גם בלילות) וחי הרחק מעין-הציבור. הוא נפטר בפריז בגיל 55 מהתקף לב.
I believe that you must be madly in love with cinema to create films. You also need a huge cinematic baggage.

שם קוד מלוויל

בשנת 2008 הופק סרט תיעודי באורך 26 דקות, שנקרא "שם קוד מלוויל" (Code Name Melville), החושף את תפקידו החשוב של מלוויל בהתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה ובגישתו לעשיית סרטים.
פרידריך וילהלם פון בילוב

ביוגרפיה

נולד ב-16 בפברואר 1755, בפלקנברג בממלכת פרוסיה (כיום במדינת סקסוניה-אנהלט בגרמניה). לאחר שקיבל חינוך באיכות גבוהה, התגייס בשנת 1768 לצבא הפרוסי.
אלפונס דה למרטין

ביוגרפיה

אלפונס דה למרטין נולד בעיר מקון בחבל בורגונדיה שבצרפת. בעשר השנים הראשונות לחייו שהה בכפר קטן שאליו נמלט אביו מן הטרור של המהפכה הצרפתית. לקסמו של הטבע נוספה ההשפעה העדינה של אחיותיו ומעל לכל של אמו שהייתה אדוקה מאוד ונתנה לו חינוך קתולי. הוא למד בקולג' של מסדר הישועים בפריז, קרא את ורגיליוס, הורציוס וגם את פרנסואה-רנה דה שאטובריאן וגילה התמסרות גדולה לדת.
בשנת 1816 בהיותו בחופשה בעיר אקס לה בן במזרח צרפת התאהב באישה צעירה. הם שבו לפריז והבטיחו זה לזו להיפגש שוב, אך אהובתו נפטרה מחמת מחלה בדצמבר 1817.
היגון של אהבה עד לשברון לב והרצון למצוא את אהובתו מחדש נתנו ללמרטין את השראתו בשירים היפים ביותר של הקובץ "הרהורים פיוטיים", ובו השירים: "הבדידות", "העמק" ו- "האגם". לקט לירי ראשון זה של הרומנטיזם הצרפתי שהופיע בשנת 1820 זכה מיד להצלחה יוצאת מן הכלל. ביום המחרת הוא כבר משורר מפורסם. הוא גרם למהפכה בשירה הצרפתית. למרטין אמר: "אני הראשון שהוריד את השירה מן הפרנסוס, ונתן למה שנקרא מוזה, במקום קיתרה עם שבעה מיתרים, את סיבי לבו של האדם הגורמים להתרגשות על ידי צמרמורות לאין מספר של הנשמה ושל הטבע."
מפני הצלחתו הספרותית והיותו ביחסים טובים עם חוגי הכנסייה הקתולית התמנה למרטין לנספח בשגרירות צרפת בנפולי. הוא נישא לצעירה אנגליה, והם חילקו את זמנם בין פריז לבין הטירה סנט פואה בחבל בורגונדיה שהמשורר קיבל כחלק של הירושה המשפחתית. בשנת 1825 התמנה למזכיר שגרירות צרפת בפירנצה. הוא מילא את תפקידו בהצטיינות, אך בגלל הסירוב למנותו לשר בממשלת צרפת התפטר, חזר לטירתו וחי שם כאציל כפרי. התקבל כחבר האקדמיה הצרפתית ופרסם את קובץ שיריו "הרמוניות פיוטיות ודתיות" בשנת 1830. קובץ זה נחשב ליצירת המופת הלירית של למרטין. בשנת 1832 הפליג עם אשתו ובתו ליוון, ללבנון ולארץ ישראל והגיע עד לכנסיית הקבר הקדוש בירושלים, אך בדרכם חזרה בתו נפטרה בביירות.
בעקבות המהפכה של 1848 התמודד למרטין בבחירות שהתקיימו בצרפת באפריל של אותה השנה, וזכה ל-1.6 מיליון קולות. לאחר הבחירות התמנה למרטין לשר החוץ של הרפובליקה הצרפתית השנייה, אם כי במידה רבה שימש ראש הממשלה בפועל. בדצמבר של אותה שנה התמודד למרטין בבחירות הראשונות לנשיאות הרפובליקה, אך הפסיד ללואי נפוליאון, אחיינו של נפוליאון הראשון, שנבחר לנשיא ברוב גדול. למרטין פרש מן הפוליטיקה בשנת 1851.
בשנת 1857 פרסם יצירת מופת נוספת בשם "הגפן והבית" בשירה זו המשורר נזכר ברשמיו הראשונים מחיי הכפר.
בשנת 1867 נתקף במחלה וחי בפריז כמעט מחוסר הכרה עד שנפטר בפברואר 1869. הוא נקבר באחוזת קבר צנועה ליד הטירה של סנט פואה.
ריכב רובין

תולדות חייו

יליד ירושלים. בשנים 1984-1985 סקר מספר אתרים (לרבות סעדון) בנגב. בשנת 1986 קיבל תואר דוקטור בגאוגרפיה היסטורית מן האוניברסיטה העברית. עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בנושא "המערך הישובי והבסיס החקלאי באזור רחובות בנגב בתקופה הביזנטית" נכתבה בהנחיית יהושע בן אריה ויורם צפריר. את הפוסט-דוקטורט שלו ערך באוניברסיטת מרילנד.
תחומי המחקר העיקריים בהם עוסק רובין הם התיישבות וחברה במדבר בשלהי העת העתיקה, תולדות הכרטוגרפיה של ירושלים וארץ ישראל, התפתחות המפה העברית, מפות תלת ממדיות ודגמים של ירושלים וארץ ישראל, היבטים גאוגרפיים של עליה לרגל ומקומות קדושים וגאוגרפיה היסטורית של ארץ ישראל, בעיקר בעת העתיקה. חבר ועדת השמות הממשלתית.
שיטת החצייה

באנליזה נומרית, שיטת החצייה (באנגלית: bisection method) היא אלגוריתם למציאת שורש של פונקציה, אשר עושה שימוש איטרטיבי בחלוקת המרווח לשורש בשניים וכך לבחור מרווח קטן יותר שבו השורש נמצא. תהליך זה נמשך עד שהפער מספיק קטן.

פסאדו-קוד

להלן הצגה של שיטה החצייה בקוד פייתון. הערכים ההתחלתיים של a ו-b חייבים להיות כך ש- (כמו שנדרש למעלה). המשתנה epsilon מגדיר כמה מדויקת תהיה התוצאה.
# שיטת החצייהwhile (b - a) > epsilon:
    
    #חישוב הערך האמצעי
    c = (a + b) / 2.
    
    if f(a)*f(c) > 0:
        #התעלם מהחצי השמאלי
        a = c
    else:
        #התעלם מהחצי הימני
        b = c

קוד ב-Java

על מנת שהתוכנית תקבל כקלט כלל העתקה של פולינום  ניתן להגדיר לשם הנוחות מערך חד ממדי  בגודל  ומשתנה  כך שיתקיים   וכך נגדיר את הפולינום  ואת הפעולה 
public class Polynom {

    private double[] factor; 
    private double var;

    public Polynom(double[] factor, double var) {  //Constructor

        this.factor = factor;
        this.var = var;
    }
    
    public double f(double x) {  // f(x) = Polynom(x)  

        double f = var;

        for (int i = 0; i < factor.length; i++) {

            f = f + factor[i] * Math.pow(x, i + 1);
        }

        return f ;}
public class Bisection {

    public static void BisectionMethod(Polynom p ,double Xleft,double Xright,
                                       int m, double ep, double delta)
    {
        double fXleft= p.f(Xleft);
        double fXright=p.f(Xright);
        double interval=Xright-Xleft;
        double Xmid,fXmid;
        if (fXright*fXleft>0)
            System.exit(0);
        for(int i=0;i<m;i++)
        {
            interval=interval/2;
            Xmid=Xleft+interval;
            fXmid=p.f(Xmid);
            System.out.println("x"+i+" = "+Xmid);
            if(Math.abs(interval)<ep && Math.abs(fXmid)<delta)
                System.exit(0);
            if(fXmid*fXleft>0)
            {
                Xleft=Xmid;
                fXleft=fXmid;
            }
            else
            {
                Xright=Xmid;
                fXright=fXmid;
            }
        }
    }}

פלט התוכנית

נריץ את התוכנית עבור הפולינום . יש לשים לב שככל שנריץ את התוכנית מספר רב יותר של איטרציות כך למעשה נגיע לקירוב טוב יותר.
בתוכנית הנ"ל ההרצה מתבצעת 40 פעמים. והקירוב המרבי שקיבלנו הוא: x40 = 1.9999999999886313 .
x0 = 25.5
x1 = 13.25
x2 = 7.125
x3 = 4.0625
x4 = 2.53125
x5 = 1.765625
x6 = 2.1484375
x7 = 1.95703125
x8 = 2.052734375
x9 = 2.0048828125
x10 = 1.98095703125
x11 = 1.992919921875
x12 = 1.9989013671875
x13 = 2.00189208984375
x14 = 2.000396728515625
x15 = 1.9996490478515625
x16 = 2.0000228881835938
x17 = 1.9998359680175781
x18 = 1.999929428100586
x19 = 1.9999761581420898
x20 = 1.9999995231628418
x21 = 2.0000112056732178
x22 = 2.00000536441803
x23 = 2.000002443790436
x24 = 2.000000983476639
x25 = 2.0000002533197403
x26 = 1.999999888241291
x27 = 2.0000000707805157
x28 = 1.9999999795109034
x29 = 2.0000000251457095
x30 = 2.0000000023283064
x31 = 1.999999990919605
x32 = 1.9999999966239557
x33 = 1.999999999476131
x34 = 2.0000000009022187
x35 = 2.000000000189175
x36 = 1.999999999832653
x37 = 2.000000000010914
x38 = 1.9999999999217835
x39 = 1.9999999999663487
x40 = 1.9999999999886313
קלקיליה (נפה)

יישובים

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. הסיבה לכך: צריך לסדר לפי א-ב, ההגדרות העירוניות אינן מדויקות, ראו באנגלית.
Everyday (שיר של באדי הולי)

גרסאות כיסוי

בשנת 1958, טינה רובין הייתה הראשונה להקליט גרסת כיסוי לשיר זה, גם הוא עבור חברת התקליטים Coral Records.‏
בשנת 1960, בובי וי ביצע את השיר, כבי-סייד של הסינגל שלו "Rubber Ball".
ג'ון דנוור הקליט את השיר הזה עבור אלבום אולפן שלו משנת 1971 בשם "Aerie", והוציא אותו כסינגל שהגיע בשיאו למקום 81 במצעד שירי פופ של בילבורד ולמקום 21 במצעד שירי Adult contemporary music לשנת 1972.‏
דון מקליין הקליט את השיר הזה לאלבובו Playin' Favorites ב-1973 והוציא אותו כסינגל, שהגיע בשיאו למקום במצעדי הפזמונים של בריטניה.
זמר הפופ האנגלי ניקי ריצ'רדס הקליט את השיר כבי-סייד של הסינגל הראשון שלו ב-1978.
גרסת כיסוי שהוקלטה על ידי ג'יימס טיילור יצאה בשנת 1985, והגיעה בשיאה למקום מס' 3 במצעד בילבורד בארצות הברית ולמקום מס' 1 בקנדה. השיר נכלל באלבומו משנת 1985 ‏"That's Why I'm Here"‏ וכן באלבום אוסף שיריו משנת 2013.
אירייז'ר חידשה את השיר עבור האלבום שלהם משנת 2002 בשם "Other People's Songs". להקות הרוק האמריקאיות The Trashmen ממיניאפוליס ו-Rogue Wave מאוקלנד גם כן הקליטו גרסאות משלהן לשיר. פרל ג'אם ביצעה את השיר בהופעה חיה בלאבק, טקסס, עיר הולדתו של באדי הולי. גם דיפ פרפל ביצעה את השיר בהופעה חיה. בשנת 2008, להקת Hellogoodbye הקליטה את השיר עבור מיני-אלבום שלהם. פיל אוקס כלל חלק משמעותי מהשיר במחרוזת שירי באדי הולי, אותו ביצע בהופעה חיה בקרנגי הול בשנת 1974. ביצוע זה נכלל באלבום ההופעה.
אליוט מרפי הקליט את השיר הזה כמחווה צרפתית, Every Day Is a Holly Day, בשנת 1989.
ב-1990 הקליט הגיטריסט הבריטי פיטר ווייט את השיר עבור אלבומו Rveillez-Vous.‏
פיונה אפל הקליטה גרסת כיסוי לשיר עבור Rave On Buddy Holly - אלבום מחווה לבאדי הולי בשנת 2011.
פטריק סטאמפ תרם גרסת כיסוי לשיר עבור Listen to Me: Buddy Holly - אלבום מחווה לבאדי הולי בשנת 2011.
בשנת 2012 השיר הוקלט עבור אלבום יפני בשם Levi Dexter & Gretsch Brothers.
בשנת 2016 הזמרת-יוצרת הקנדית ג'ורדן פול פירסמה גירסת כיסוי של השיר.

בתרבות פופולרית

בשיר נעשה שימוש במספר סרטי הקולנוע, בהם "אני והחבר'ה" (1986), "סיפורי דגים" (2003), "מר אף אחד" (2009) ו-"חייבים לדבר על קווין" (2011)‏ וכן במספר סדרות טלוויזיה, בהן "אבודים" ו-"מד מן". גרסת כיסוי של השיר נשמעת בסדרות "שולחן לחמישה" (בביצועה של נב קמפבל) ו-"נופל וקם" (בביצועה של פיונה אפל).
אמציה (מושב)

דרך גישה

ב-8 ביוני 2009, חנכה החברה הלאומית לדרכים, במעמד שר התחבורה, חלק מכביש 358 החדש, קטע באורך 17 ק"מ של כביש המחבר בין היישובים שקף, שומריה ואמציה ויישובים נוספים העתידים לקום - אליאב (חרוב), נטע וגבעת חזן.
דון דרייגר

דונלד (דון) פרדריק דרייגר (באנגלית: Donald 'Donn' Frederick Draeger; ‏15 באפריל 1922 - 20 באוקטובר 1982) היה ספורטאי ומאמן, מומחה לאמנויות לחימה אסיאתיות, מחברם של מספר ספרים על אמנויות לחימה, שתרם תרומה חשובה להפצת אמנויות אלה במרחב האמריקאי והמערבי. לחם כחייל בחיל הנחתים האמריקני.
במהלך חייו נודע דרייגר בשם החיבה 'דון'. בחיל הנחתים האמריקני היה בעל דרגת סרן בעת השלום ורב-סרן במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא שהה כמה עשורים מחייו באזור האוקיינוס השקט וביפן, ולמד על בוריין מספר אמנויות לחימה קלאסיות של האזור.

ביוגרפיה

דרייגר נולד ככל הנראה במילווקי, ויסקונסין. ביוגרף אחד, פול נרס (הכותב עבור כתב העת "חגורה שחורה"), מציין שידוע מעט על הרקע המשפחתי של דרייגר. כנער, דרייגר שהה מספר קייצים בקרבם של אנשי שבט אוג'יבווי  בצפון ויסקונסין. הוא צד אתם, עיסוק שהפך לתחביבו, ובתקופה מאוחרת יותר הסתייג מבילוי זה, והצדיק אותו רק כדרך לספק מזון או מתוך הגנה עצמית.
דרייגר החל להתאמן באמנויות לחימה בשיקגו בהיותו בן 7. בתחילה למד ג'יוג'יטסו, אולם במהרה עבר לג'ודו ונעשה כה מיומן עד שהגיע לחגורה חומה בגיל 10. בבגרותו התנשא לגובה של 1.88 ס"מ ושקל 88 ק"ג.
הוא התגייס לחיל הנחתים האמריקני בהיותו בן 15, במהלך השפל הגדול. הוא לחם במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. נרס סבור ש"די ודאי שדרייגר היה באיוו ג'ימה בזמן הקרב המפורסם של פברואר-מרץ 1945 בו נפגעו כמעט 26,000 אמריקנים ונהרגו יותר מ-22,000 יפנים." דרייגר גם שירת בזמן מלחמת קוריאה.
ב-1948 הגיע לדרגת דאן 4 בג'ודו. דרייגר היה מייסד-שותף של ארגון הג'ודו הלאומי הראשון בארצות הברית, Amateur Judo Association. הוא נטל חלק מכריע בייסודה של התאחדות Judo Black Belt Federation‏ (JBBF), שאחרי כן הפכה ל-United States Judo Federation ‏  (USJF).
נרס כותב שדרייגר היה נשוי חלק מחייו, היה לו בן, אך מעט ידוע על חייו הפרטיים.

אחרית ימיו

בשנותיו האחרונות דרייגר ערך מסעות באסיה. בטיוליו אלה הוא ביקר בבתי ספר ולמד שיטות לחימה, אותן ניתח ותיעד. מחקרים אלה פורסמו כמאמרים בכתבי עת שונים לאמנויות לחימה או נכללו בספרים. דרייגר חי ביפן, סין, מונגוליה, קוריאה, מלזיה ואינדונזיה. אחד מהספרים שכתב הוא Javanese Silat: The Fighting Art of Perisai Diri (Paperback - Mar 1979). ב-1979 ביקר דרייגר בסומטרה, שם הקבוצה עמו שהה לקתה בהרעלה. כתוצאה מכך הוא פיתח דיזנטריה והתאשפז בבית החולים. רגליו החלו להתנפח וגרמו לו יסורים והיה לו קשה ללכת או להתאמן. אחרי שנים רבות הוא הפסיק להתאמן.
כשהוא טופל בבית החולים Tripler Army Medical Center בהונולולו, התגלה כי לקה בסרטן הכבד. הוא הלך לעולמו ב-20 באוקטובר 1982, בבית החולים לחיילים ותיקים במילווקי, ויסקונסין, מקרצינומה.
דרייגר נקבר בבית הקברות הלאומי ווד (Wood National Cemetery) במילווקי, ב-25 באוקטובר 1982.
The Cosmos Rocks

היסטוריה

הלהקה נכנסה לאולפנים ב-2006, לאחר סיבוב ההופעות של ההרכב ב-2005 (אשר מתועד ב-Return of the Champions). ההרכב ביצע בהופעות שיר חדש שנקרא Take Love אשר לא יצא באלבום. במהלך סיבוב ההופעות של רוג'רס, כתב שניים מהשירים אשר נכנסו לאלבום Warboys ו-Voodoo. קווין כללו רק את הגיטריסט, בריאן מיי והמתופף, רוג'ר טיילור. הבסיסט, ג'ון דיקון עזב את הלהקה ואת עולם המוזיקה בכלל וסירב להשתתף בהופעות של קווין ופול רוג'רס. הסולן, פרדי מרקיורי, נפטר. הסינגל הראשון שיצא באלבום הוא, Say It's Not True שיצא תשעה חודשים לפני יציאת האלבום. הסינגל השני, C-lebrity יצא חמישה חודשים לפני האלבום ונכלל בפרק בתוכנית הטלוויזיה, Al Murray's Happy Hour (ששיר הפתיח של הסדרה הוא Don't Stop Me Now של קווין). האלבום יצא לציון 17 שנים למותו של פרדי מרקיורי ב-1991.
קרב דרזדן

רקע

ב-16 באוגוסט 1813 הורה נפוליאון למרשל לורן ז'וויון סן סיר לבצר את דרזדן כדי שתשמש כבסיס לתמרוניו. נפוליאון עצמו התכוון להביס את צבאות יריביו עוד בטרם הם הספיקו לחבור לכח אחד. לפי תוכנית טרכנבורג נמנעה הקואליציה מקרבות ישירים עם נפוליאון, בהעדיפה להלחם נגד המרשלים שלו במקום. כך, הביס ברנדוט את ניקולה אודינו בקרב גרוסברן ב-23 באוגוסט ואילו גבהרד לברכט פון בליכר הביס ב-26 באוגוסט את אטיין מקדונלד בקרב קצבאך.

הקרב

ביום שבו הפסיד מקדונלד בקצבאך נפגשו הצבאות העיקריים של הצדדים. שוורצנברג בראש יותר מ-200,000 חיילים תקף את סן סיר, אך נפוליאון הגיע במהירות עם הכח הצרפתי העיקרי כדי לייצב את המצב. למרות יתרון מספרי גדול של בעלות הברית, הצליח נפוליאון לאגף את צבא הקואליציה וזכה בניצחון.
הקרב מפורסם גם במותו של ז'אן ויקטור מארי מורו שנהרג בעת שעמד על הגבעה יחד עם הפיקוד העליון של בעלות הברית והשקיף על הקרב. נפוליאון, שעבר ליד אחת הסוללות, ראה קבוצת קצינים על הגבעה והורה לתותחנים להפגיז את המקום. מורו ספג פגיעה ישירה ומת כמה ימים לאחר מכן מפצעיו.
שמואל דוד לוין

הרב שמואל דוד לוין (ה'תר"ן ~1890 - כ"ה בכסלו ה'תש"ג, 4 בדצמבר 1942) היה מחבר ספרים וחלוץ המחקר ההלכתי בעת החדשה על חידוש הפרה האדומה. נספה בשואה.

קורותיו

המידע אודותיו מועט. נולד בבוברויסק בשנת תר"ן לרב אברהם אליעזר ואמו בתיה. נישא למניה, בתו של אברהם משה בונימוביץ, שהיה מעשירי העיירה זברזה המרוחקת כ-10 ק"מ מוולוז'ין, ושם התגורר ושקד על התורה. היה הדמות התורנית הבולטת בעיירה, אך לא שימש בתפקיד רבני רשמי. נספה בשואה עם אשתו מניה ובניו חיים מוטה ושלמה. על פי רישומים באתר יד ושם אשתו עסקה בחקלאות והבנים בהוראה ומלאכה.
חתם על קריאות ציבוריות שונות יחד עם רבנים רבים אחרים.
תמך בפעולות מעשיות לגאולת ישראל, כפי שמשתקף מספריו שלהלן, וממכתב לרב זלמן סורוצקין, בו הביע תמיכה בחידוש הסנהדרין.

לקריאה נוספת

וולוזין, ספרה של העיר ושל ישיבת עץ חיים, עמ' 383.
נח לוריא

נח לוריא (בכתיב יידי: נח/נויעכ/נויעך לוריע; בכתב רוסי: Лурье, Ноях Гершелевич) ‏ (12 בדצמבר 1885, בלאשנה, פלך מינסק, האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) – 18 במאי 1960, מוסקבה) היה סופר יידיש, מתרגם, מורה ומבקר וסופר ילדים יהודי-סובייטי.

קורות חיים

נח לוריא נולד בבלאשנה (Блашна) שברוסיה הלבנה. קיבל חינוך דתי מסורתי, אך בגיל הנעורים יצא בשאלה והצטרף לתנועת "הבונד". היה פעיל מחתרתי בבונד, נעצר על ידי הבולשת הצארית וישב שנתיים בבית סוהר. בעת המאסר החל בכתיבה ספרותית – קודם בעברית, שאותה העריך ואהב מימי ילדותו, ולאחר מכח עבר לכתוב ביידיש ולא שב לכתיבה בעברית.
לוריא הצטרף למהפכה ותמך בממשלה הזמנית של אלכסנדר קרנסקי, בשנת 1917. עם מהפכת אוקטובר, בשנת 1918 הצטרף לבולשביקים ובמסגרת השלטון הסובייטי החדש התקדם במוסדות השלטון, במשרד החינוך החדש בקייב, אוקראינה. הוא היה מנהל מחלקת התרבות במיניסטריון לעניינים יהודיים. כל פעילותו הפוליטית המנהלית והספרותית הייתה בלשון יידיש.
בשנת 1921 הִרצה וניהל את הקורסים הפדגוגיים למורים בקייב. הוא היה מרצה מבוקש בנושאי תרבות וספרות יידיש. לאחר מלחמת העולם השנייה השתקע במוסקבה, והמשיך בפעילותו הספרותית במסגרות התרבותיות שבהן פעל. לוריא היה בין מייסדי ספרות הילדים היהודית ביידיש בברית המועצות. הוא תרגם ליידיש את יצירותיהם של האחים גרים, הנס כריסטיאן אנדרסן, מקסים גורקי, ווילהלם האוף. לוריא פרסם שירים רבים לילדים, סיפורים ומעשיות, והוציא אותם לאור בברית המועצות.
לוריא פרסם ביידיש למעלה משלושים כרכי סיפורת, שירה, תרגום וביקורת ביידיש. אף אחד מספריו לא תורגם לעברית. כמה מסיפורי הילדים שלו תורגמו לרוסית.
בתו תמרה נויחובנה לוריא (Тамара Нояховна Лурье;‏ 1911–1990) הייתה מתרגמת, שתרגמה לרוסית מיידיש ומפולנית. בצעירותה נישאה לידידו הקרוב של אביה, הסופר, המבקר וחוקר הספרות מאיר וינר.
בתם היחידה (נכדתו של לוריא), יוליה וינר (נולדה ב-1935), היא משוררת, סופרת ומתרגמת ישראלית בשפה הרוסית.
לחיות בקטן

עלילה

בכנס בנורווגיה נחשף כי פרויקט מזעור בני אדם אפשרי ואף נוסה בהצלחה, מה שעשוי להביא לפתרון בעיית פיצוץ האוכלוסין בכדור הארץ.
10 שנים מאוחר יותר, חברות פרטיות מעודדות אנשים לעבור הליך של מיזעור בהבטחה לעתיד כלכלי וסביבתי טוב יותר. הן מציעות לאנשים שעברו מזעור, להתגורר ביישובים מיוחדים ברמת חיים גבוהה.
פול ואודרי ספרנק, זוג ללא ילדים ממרכז ארצות הברית, פוגשים בכנס מחזור את קרול ודייב ג'ונסון, בני מחזורם שעברו מזעור. הם עורכים סיור באחד המתקנים בהם משתכנים אנשים שמוזערו, יישוב הנקרא "ארץ הפנאי" (Leisureland) בניו מקסיקו. בסיור הם למדים שבעולם הממוזער הונם יהיה שקול למעל 12 מיליון דולר ויוכלו לחיות חיים נוחים. בעקבות הסיור מחליטים פול ואודרי לעבור את תהליך המזעור שהוא בלתי הפיך. לאחר שעבר את התהליך, מגלה פול כי רעייתו התחרטה ברגע האחרון, מבקשת להתגרש ממנו והוא נותר להתמודד לבדו עם המציאות החדשה. בחייו החדשים, נחשף פול לאמיתות על העולם הממוזער, המתגלה כמיקרוקוסמוס של ארצות הברית, על פערי המעמדות והשחיתות שבה.
לאחר מסיבה אצל שכנו דושאן, פוגש פול את נוק לן, דיסידנטית מוייטנאם שמוזערה על ידי ממשלתה בכפייה והוברחה לארצות הברית יחד עם אסירים פוליטיים נוספים, איבדה את רגלה, וכעת משמשת עובדת ניקיון. היא מפגישה את פול לסביבת חייה ומגוריה, שכונת עוני מעבר לחומה של ארץ הפנאי ומצרפת אותו לפעילותה ההומניטרית למען התושבים הנחשלים וקשיי היום.
דושאן ויוריס מזמינים את פול לביקור בקהילת הממוזערים המקורית בנורווגיה, ולנסיעה מצטרפת גם נוק לן. אנשי הקהילה הראשונה מתכוננים לקץ העולם הצפוי להגיע בשל התחממות כדור הארץ ושחרור מתאן מקרחוני אנטארקטיקה, לשם כך הם הכינו "תיבת נח" מודרנית במעמקי האדמה. פול מתכוון להצטרף אליהם אך מתחרט ברגע האחרון ונשאר עם נוק לן בה התאהב. השניים חוזרים לארץ הפנאי וממשיכים בפעילותם ההומניטרית.

הפקה

הסרט הוא שיתוף פעולה נוסף של הבמאי, המפיק והתסריטאי אלכסנדר פיין והתסריטאי ג'ים טיילור. צילומי הסרט החלו באפריל 2016 באוניברסיטת יורק שבטורונטו, קנדה. צילומים נוספים התבצעו באומהה, בלוס אנג'לס ובנורווגיה.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-30 באוגוסט 2017 בפסטיבל הסרטים של ונציה. הפצה נרחבת בצפון אמריקה החלה ב-22 בדצמבר אותה שנה. הסרט זכה לביקורות מעורבות וכשל בקופות.