משל הכבש האובד

משל הכבש האובד, הוא אחד ממשלי ישו. מופיע בבשורות של מתי פרק י"ח 12–14 ולוקס ט"ו 3–7). המשל מדבר על רועה העוזב את עדר הכבשים שלו המונה תשעים ותשעה כבשים על מנת למצוא כבש אחד אשר אבד. משל זה הנו המשל הראשון מבין טרילוגיה של משלים על הגאולה שישו מספר לאחר שהפרושים והסופרים, מנהיגי הדת, מאשימים אותו בכך שקיבל בברכה "חוטאים" ואף סעד עמהם". שני המשלים האחרים (בבשורת לוקס) הם משל המטבע שאבד ומשל הבן האובד. את פרשת משל הרועה הטוב, נמצא בבשורת יוחנן י' 1–21, נובעת ממנה.

סיפור המשל

לפי הבשורה על פי לוקס, המשל הוא כדלקמן:
3 וַיִּשָׂא אֶת־הַמָּשָׁל הַזֶּה וַיֹּאמַר אֲלֵיהֶם׃ 4 מִי בָכֶם הָאִישׁ אֲשֶׁר־לוֹ מֵאָה כְבָשִׂים וְאָבַד לוֹ אֶחָד מֵהֶם וְלֹא יִטּוֹשׁ אֶת־הַתִּשְׁעִים וְתִשְׁעָה בַּמִּדְבָּר וְהָלַךְ אַחֲרֵי הָאֹבֵד עַד כִּי־יִמְצָאֵהוּ׃ 5 וְהָיָה כְּמָצְאוֹ אֹתוֹ יְשִׂימֶנּוּ עַל־כְּתֵפָיו בְּשִׂמְחָה׃ 6 וּבָא אֶל־בֵּיתוֹ וְקָרָא לְאֹהֲבָיו וְלִשְׁכֵנָיו יַחַד לֵאמֹר שִׂמְחוּ אִתִּי כִּי מָצָאתִי אֶת־שֵׂיִי הָאֹבֵד׃ 7 אֹמֵר אֲנִי לָכֶם כֵּן שִׂמְחָה תִהְיֶה בַּשָּׁמַיִם עַל־חוֹטֵא אֶחָד אֲשֶׁר שָׁב יוֹתֵר מֵעַל־תִּשְׁעִים וְתִשְׁעָה צַדִּיקִים אֲשֶׁר לֹא־יִצְטָרְכוּ לִתְשׁוּבָה׃
- לוקס ט"ו 3–7, הברית החדשה, תרגום דליטש
לפי בשורת מתי המשל הוא כדלקמן:
10 רְאוּ פֶּן־תִּבְזוּ אַחַד הַקְּטַנִּים הָאֵלֶּה כִּי אֹמֵר אֲנִי לָכֶם מַלְאֲכֵיהֶם רֹאִים תָּמִיד אֶת־פְּנֵי אָבִי שֶׁבַּשָׁמָיִם׃ 11 (כִּי בֶן־הָאָדָם בָּא לְהוֹשִׁיעַ אֶת־הָאֹבֵד׃) 12 מַה־דַּעְתְּכֶם כִּי־יִהְיוּ לְאִישׁ מֵאָה כְבָשִׂים וְאָבַד אֶחָד מֵהֶם הֲלֹא יַעֲזֹב אֶת־הַתִּשְׁעִים וְתִשְׁעָה עַל־הֶהָרִים וְהָלַךְ לְבַקֵּשׁ אֶת־הָאֹבֵד׃ 13 וְהָיָה כַּאֲשֶׁר יִמְצָאֵהוּ אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם כִּי־יִשְׂמַח עָלָיו יוֹתֵר מֵעַל הַתִּשְׁעִים וְתִשְׁעָה אֲשֶׁר לֹא אָבָדוּ׃ 14 כֵּן אֵינֶנּוּ רָצוֹן מִלִּפְנֵי אֲבִיכֶם שֶׁבַּשָׁמָיִם שֶׁיֹּאבַד אֶחָד מִן־הַקְּטַנִּים הָאֵלֶּה׃
- מתי פרק י"ח 10–14

פרשנות

במשל זה קיימים נושאים משותפים של אובדן, חיפוש ושמחה עם משל המטבע שאבד. הכבש האובד או המטבע שאבד מייצגים אבדן (מבחינת חיי נצח) של בן אנוש.
כמו באנלוגיה של הרועה טוב, ישו הוא הרועה, ובכך מזהה את עצמו עם צלם אלוהים, שגם הוא מתואר כרועה המחפש כבשה תועה בספר יחזקאל (יחזקאל ל"ד 16-11). 
בגרסת המשל לפי בשורת מתי, קדמה לסיפור המשל שאלת תלמידיו שרצו לדעת מי הוא הגדול במלכות שמים, ענה להם ישו בהציגו לפניהם ילד קטן מתוך הקהל והשיב "מי שלא יחזור להיות כילד הקטן הזה (באמונתו המוחלטת באלוהים, וכן בהיותו תלוי לחלוטין בהוריו, ובאמונה והביטחון שלו בהם, בתמימות שלו) לא יכנס למלכות השמים, ואז הוא מתרה בקהל שומעיו לבל יכשילו את אמונתם של אותם ילדים המאמינים בו. מכאן ואילך הוא מספר להם את משל הכבש האובד. גם גם הוא כילד, תמים ובוטח לחלוטין ברועה הטוב שלו. בגרסת המשל לפי בשורת לוקס, קדמה לסיפור המשל הכבש האובד, ביקורתם הלא מוצדקת והמזויפת של הפרושים והסופרים, אנשי הדת, שהתרעמו על כך שישו מתרועע עם החוטאים. סיפור המשל הוא זהה בשתי הגרסאות, ייתכן שישו סיפר אותו המשל פעמיים, בהזדמנויות שונות. בכל מקרה המשל מדגים את אהבתו הרבה של ישו כרועה הטוב לעמו ישראל, ולכל שאר בני אדם השייכים "לעדר שלו".
ג'ואל ב. גרין כותב כי " משלים אלה הם ביסודם על הטבע האלוהי ... מטרתם היא לחשוף את הטבע האלוהי בתגובה לשובם (בתשובה) של "אובדים".
חדוות הרועה יחד עם חבריו, מייצגת את שמחת אלוהים עם מלאכיו. צלם האלוהים שמח על חזרתם של חוטאים אבודים בתשובה, כנגד הביקורת של הפרושים והסופרים שהובילה לסיפור המשל.

תיאור באמנות

התמונה מתוך המשל הזה של הרועה הנושא על כתפיו את הכבש האובד עבר נרחב שולבו תיאורים של הרועה הטוב. כתוצאה מכך, משל זה מופיע באומנות בעיקר כמו השפעה על תיאורים של רועה טוב ולא ברורים נושא משלו.

מזמורים

בעוד שישנם אינספור אזכורים לתדמית הרועה הטוב במזמורים נוצריים, ניתן לייחס למשל זה באזכורם של תשעים ותשעת הכבשים אחרים.
אולי הידוע מבין המזמור המתאר את המשל הוא "תשעים ותשעה" מאת אליזבת סי. סלפיין  (1868), אשר מתחיל כך:
תשעים ותשעה כבשים רבצו בבטחה בגיא
אך אחת אבדה הרחק בגבעות
הרחק משערי הזהב
הרחק בגבעות שוממות וחשופות

הרחק מהשגחתו האוהבת של הרועה