קייטינג-וור

אטימולוגיה וכינויים

השם המדעי של הקייטינג-וור נגזר מלטינית ומבוסס על מבנה הקרניים והתיאור העממי הלא ברור שלו; החלק הראשון של השם ("Pseudonovibos") פירושו "שור-חדש מזויף" המרמז על כך שהוא מתואר כפרסתן בעל דמיון לשור אך מאידך אינו בפועל כזה, והחלק השני של השם ("spiralis") מתייחס למבנה הספירלי של הקרניים אשר משויכות לו כביכול. השמות הרשמיים של המין מקורם בכינויים מקומיים עבורו: קֵייטִינְג-וָור (Kting voar; נהגה גם כקֵייצִ'ינְג-וָור) משמעותו בקמרית "שור בר בעל קרניים בצורת ליאנה", בעוד שלִין-דְוֶונְג (linh dương) משמעותו בוייטנאמית "עז הרים" - שם אשר נמצא בשימוש בווייטנאם גם עבור הסרו הסיני ובמדינות המערב עבור צפיר הקורדילרים; בו סונג סאן (Bò sừng xoắn) מתפרש בווייטנאמית כ"קרן פרה מעוותת" וקרייטינג-וואה (กระทิงวัว) מתפרש בתאית כ"שור-ביזון". על פי האמונה העממית, פרסתן זה נודע ביכולת שלו לאכול נחשים ארסיים, מה שהוביל לכינוי נוסף שלו בקמרית קייטינג-סיפאה (Khting Sipuoh) אשר משמעותו היא שור אוכל-נחשים, ואולי גם מהאמונה העממית שלקרניו יש יכולת ריפוי מהכשת נחשים או בשל המבנה המיוחד של קרניו המזכיר את גוף הנחש; ליד פנום צ'י בפרובינציית קמפונג ת'ום הוייטנאמית, הוא מכונה הגאור אוכל הקוברות. חוקרים מערביים מסוימים מכנים אותו יעל קמבודי או כבש ג'ונגל בהתבסס על הטקסונומיה לכאורה שלו, בעוד שכתב העת המדעי זואולוגיה ג'ורנל היוצא לאור על ידי האגודה הזואולוגית של לונדון, הציע ששמו הרשמי באנגלית יהיה שור ספירלי-קרן (spiral-horned ox).

גילוי

בשנת 1993, הזואולוג הגרמני וולפגנג פיטר רכש מסוחרים בשווקים של הו צ'י מין סיטי בדרום וייטנאם מספר זוגות של קרניים מוזרות (חלקם יחד עם פיסות גולגולת), אשר היו שונות מכל הקרניים הידועות קודם לכן; הקרניים נשלחו למוזיאון הממלכתי לזואולוגיה של דרזדן. ב-1994, פיטר ועמיתו אלפרד פיילר שבחנו את שמונה הקרניים ופיסות הגולגולת, הגיעו למסקנה שמדובר במין פרסתן חדש והם העניקו לו את השם המדעי "Pseudonovibos spiralis". הזואולוגים הגרמניים לא פגשו מעולם את היונק, ועל פי עדות התושבים המקומיים, אותו פרסתן אשר כונה על ידם "לי-דואונג" (עז ההרים), נדיר מאוד ומצוי בעיקר בדרום רכס אנאמייט לאורך הגבול הוייטנאמי-לאוסי. קרניים נוספות של הפרסתן המסתורי נרכשו ב-1994 וב-1995 בצפון-מזרח קמבודיה אשר נחשד כקצה המערבי של תפוצתו כאשר המקומיים סיפרו שהוא נקרא "קייטינג-וור" (שור פרא בעל קרני ליאנה). בעקבות הפרסום בעיתונות העולמית על גילוי הקייטינג-וור, מוזאונים רבים ברחבי העולם בדקו האם מאוחסנים באוספים שלהם עדויות נוספות לקיום המין. המוזיאון להיסטוריה של הטבע באוניברסיטת קנזס, מצא באוספים שלו זוג קרניים זהות אשר נרכשו ב-1929 בדרום וייטנאם 125 ק"מ צפונית-מזרחית לסייגון, ובזמנו הם תוארו כקרניים של נקבות הקופראי - מין בקר גדול ונדיר החי אף הוא בהודו-סין. המדענים של המוזיאון טענו שהקרניים מהוות "ראיות מוצקות" לקיום המין, וכן הודיעו שבעקבות בדיקה מיקרוסקופית ובדיקת DNA על הקרניים, נמצא שהן "מייצגות בוודאות מין חדש". לאחר הצלבת מידע, נמצא שלפחות שני זואולוגים נוספים רכשו את הקרניים הללו מספר שנים קודם לכן אך לא יחסו לזה משמעות רבה: הזואולוג הרוסי ואסיליוויץ קוזנצ'וב רכש אותם בהאנוי מקרוב משפחה של צייד אשר טען שהחיה נתפסה בחיים בשנת 1920 במחוז דאק-לאק הסמוך לקמבודיה, וזואולוג אחר בשם מאוריציו דיאול רכש אותם בשוק בגבול וייטנאם-לאוס. חוקר טבע נוסף איתר לאחר 1994 זוג קרניים בכפר מקומי אשר היו נעוצות בתוך ראש דמוי-עז מגולף מעץ. 
באותו זמן, התגלית של הקייטינג-וור לא הייתה הפתעה גדולה עבור הזואולוגים; בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, התגלו יונקים רבים ברכס אנאמייט בגבול וייטנאם-לאוס העשיר במגוון הביולוגי שבו על ידי משלחת מחקר מערבית, רובם המכריע פרסתנים; התגלית הגדולה ביותר באזור הייתה הסאולה - מין של בקר דמוי ראם נדיר ביותר. גילויה של הסאולה לצד גילוי מינים נדירים אחרים כמו המונטיאק הענק וכן הגילוי של מונטיאקים אחרים לאורך שנות ה-90, עורר התרגשות מרובה בקהילה המדעית ודחף חוקרים רבים להגיע להודו-סין בשל הסבירות הגבוהה לקיום מינים בלתי מוכרים. הגילוי איפוא של מין נוסף ממשפחת הפריים באזור לא היה מאורע יוצא דופן, והרשימה האדומה של IUCN החליטה בצעד חריג כעבור שנתיים (1996), שיש לכלול את המין ברשימה. ההחלטה התבססה על הדו"ח שהנפיקו שני הזואולוגים הגרמנים - אף על פי שהם לא ביצעו שום עבודת שטח שתאשש זאת. מצב השימור של הקייטינג-וור נקבע על פי הארגון כסכנת הכחדה (EN), כשלהערכת קבוצת מומחי האנטילופות של IUCN, האומדן העולמי של האוכלוסייה נמוך מ-2,500 פרטים, ותפוצה המין מפוצלת באופן חמור לתת-אוכלוסיות קטנות ומבודדות שגודל כל אחת מהן אינו עולה על 250 פרטים בוגרים; הארגון גם ציין שחשוב מאוד להשיג בהקדם מידע נוסף אודות המין, והציע רשימה של פעולות שימור ראשוניות הנדרשות כדי להבין טוב יותר את הפרסתן המסתורי. בסקרים שנעשו בקרב התושבים המקומיים בקמבודיה, ציידים וכפריים רבים טענו שהם אכן צפו בשור הזה או צדו אותו, ומאחר ששטחי יער נרחבים בקמבודיה לא נחקרו עד אחרי מיגור שרידי הקמר רוז', היה זה בהחלט אפשרי שקיים בהם יונק שלא מוכר למדע. מלבד זאת, ב-1997 הובאו ראיות נוספות בדבר קיומו, לאחר שבאוספי כתבים סינים עתיקים של שושלת מינג ושושלת צ'ינג (מהמאה ה-15 עד המאה ה-18) נמצאו איורים של בעל חיים דמוי יעל שלא זוהה מעולם, כשקרניו אוירו בדומה למבנה הקרניים של הקייטינג-וור. דו"ח מתחילת המאה ה-20, מספר על ציידים בריטים שצדו פרסתן מוזר והשתמשו בו כפתיון לטיגריס, והתיאורים שלהם דמו מאוד למראה המיוחס לקייטינג-וור. בהתחשב בגודל הקרניים, חוקרי טבע העריכו שמדובר בפרסתן גדול למדי - אולי אף היונק הגדול ביותר שהתגלה במאה ה-20, ורבים סברו שהוא נדיר מאוד ועומד על סף הכחדה בשל רמות הציד הגבוהות באזור התפוצה המשוער שלו.

טקסונומיה

בשל מחסור במידע אנטומי מהימן אודות הקייטינג-וור וההתבססות הבלעדית על הקרניים, מיקומו בעץ הפילוגנטי לא היה ברור. בפולקלור הקמבודי, הקייטינג-וור תואר כסוג של שור, לעומת הפולקלור הווייטנאמי בו הוא תואר כמין עז. הזואולוגים הגרמנים פיטר ופיילר שתיארו מדעית את הקייטינג-וור ב-1994, סברו שהוא קרוב למיני אנטילופות ערבה מתת-משפחת הצבאיים, עם קירבה גנטית במיוחד לצבי פרסי או לצבי יעלי מונגולי. ניתוח ה-DNA הראשון שנעשה על הקרניים בשנת 1997 במוזיאון הממלכתי לזואולוגיה בדרזדן, קבע שלמין יש קירבה דווקא לתת-משפחת היעלים לצד מינים כמו היעל, הטאקין והסרו. לעומת זאת, זואולוגים רבים סברו שמדובר במין מתת-משפחת הפרים, ממספר סיבות: באזור מצויים הסאולה והקופראי הנדירים - שניהם מיני בקר; בעקבות האמונה העממית וכן תצפיות לכאורה של תושבים רבים בקמבודיה אשר דיברו על בעל חיים גדול דמוי תאו; מחקר מורפולוגי באוניברסיטת קנזס אשר בחן את מבנה וצורת הקרניים, הצביע על מערכת יחסים קרובה יותר לשבט הבקר, לצד מחקרים נוספים ב-1995, 1997 ו-2001. על פיהם, נראה שהסיווג הנכון של הקייטינג-וור נפל בין הסוג תאו לבין הסוג תאו אפריקני בשבט בקר, ויש שהציעו להקים שבט נפרד עבורו בשם Peudonovibovina, לצד 3 השבטים האחרים (בקר, סלילני קרניים וקצרי קרניים). מחקרים גנטיים אחרים הניבו תוצאות מבלבלות.

הספיקות בדבר קיומו

הספיקות הראשונים בדבר קיומו של הקייטינג-וור החלו דווקא בעקבות ניסיון לברר את מעמדו הטקסונומי: מחקר שנעשה על כל רצפי הגנים הידועים של היעלים, גילה שיש קשר הדוק בין הקייטינג-וור לצפיר האלפים. מכיוון שהקירבה אינה סבירה בשל סיבות ביו-גאוגרפיות אבולוציוניות, המדענים הגיעו למסקנה שמדגמי ה-DNA שחולצו מהקרניים זוהמו בדרך כלשהי. ההתפתחות הרצינית של הנושא החלה בשנת 1999; חוקר הטבע הצרפתי ארנולט סויאיו מהאגודה הזואולוגית של פריז, נסע ברחבי קמבודיה בתורו אחר הקייטינג-וור באזורים מרוחקים שבהם הוא חי כביכול. לאחר שהעלה חרס בחיפושיו, ארנולט החל לחשוד באמיתותו של הקייטינג-וור. עם חזרתו לצרפת, הוא הקים צוות מחקר במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בפריז, אשר כלל את המומחים לקרני השוורים הטובים ביותר בצרפת. בשנת 2001, צוות המדענים של ארנולט בראשות אלכסנדר האסאנין והרברט תומאס ביצע בדיקה גנטית נוספת ולראשונה גם בדיקה היסטולוגית על שישה זוגות קרניים, כששניים מתוכם נרכשו זמן קצר לפני כן בקמבודיה והארבעה הנותרים נקנו ב-1925 והיו עתה בבעלות פרטית. המחקר התמקד בבחינה אנטומית וגנטית של ליבת קרן הקייטינג-וור ובניסיון לראות האם יש דמיון בינה לבין קרני בקר הבית. בבדיקה היסטולוגית, חששו של ארנולט החל להתברר כמוצדק לאחר התגלית שהטבעות האופייניות לקרני הקייטינג-וור היו מסונתזות: שכבות הקרטין המאפיינות את קרני הפריים, לא היו ממוקמות באופן רציף כפי שהיה ניתן לצפות מצמיחה נורמלית של קרן, והם נקטעו על ידי שקעים או גבהים מסתוריים שנראה כאילו נוצרו במכוון על ידי יד נעלמת (או כדברי ארנולט: "מעוותות באופן מלאכותי"). סקירה של ההולוטייפ המקורי מדרזדן שעליו התבסס תיאור המין, גילתה אף היא ראיות לייצור מלאכותי של הטבעות, כשחומר הבסיס היה אולי קרני הסהר של תאו המים. המדען אלכסנדר האסאנין הוכיח שהחומר ששימש ליצירת הטבעות מקורו בקרני בקר הבית, תאו המים והסאיגה, בהתבססו על ניתוח רצפי ה-RNA בקרניים שבודדו באמצעות PCR. 
בעקבות הבלבול ההולך וגובר לגבי אמיתות הקרניים, חוקרי טבע וזואולוגים שונים התייעצו עם סוחרי קרניים מקומיים בדרום מזרח אסיה אשר הובילו אותם למסקנה המפתיעה: הקרניים שתוארו כביכול כשייכים לקייטינג-וור, היו מיוצרות באופן מלאכותי במשך שנים רבות כחלק מהפולקלור אודות היכולת המאגית שלהם, וייתכן שהייצור של הקרניים הללו התחיל כבר בסביבות 1920. שיטת הזיוף הייתה מתוחכמת למדי: הנדן של קרן הוסר מליבת הקרן לאחר ספיגתו בחומץ, ולאחר מכן חומם בעלים של קנה סוכר ובמבוק עד שהפך לרך ונוח לעיבוד; בסופו של תהליך, מייצר הקרן סיבב את קצה הקרן בצורה ספירלית והוביל לתוצאה של "קרן ייחודית". הקרניים העיקריות ששימשו ליצור הקרניים הללו היו של תאואים ובקר הבית. בדו"ח משנת 2002 של העמותה הזואולוגית בגרמניה לשימור מינים, נקבע שהקרניים היו "מיופות באופן שטחי", אולם הדו"ח הביע הסתייגות מקביעה חד משמעית:
עדיין לא ברור האם מקורן של שאר קרניי הקייטינג-וור בקרני בקר הבית, בקרניים של מין אחר ממשפחת הפריים או אפילו בקרניים של יצור מסתורי אחר שנכחד או שטרם התגלה.
— קטע מתוך הדו"ח של העמותה הזואולוגית בגרמניה משנת 2002
לדברי הדו"ח, המחלוקת בדבר קיומו של הקייטינג-וור טרם הוכרעה, עד שתיבדק זהותן של כל הקרניים הידועות שלו.
ככל הנראה, הקרניים המזויפות לא נוצרו במכוון כדי לרמות את הזואולוגים, אלא בכדי לספק את הביקוש בשוק הקרניים במהלך 1920. מכיוון שהמיתוס סביב הקייטינג-וור בפולקלור הקמבודי היה כל כך חזק, כל צייד היה מוכן לשלם הון תועפות עבור קרניים כאלו שיצטרפו לאוסף שלו. לכן, הרפתקנים קמבודיים שניסו למצוא את הקייטינג-וור בכל מחיר ולא הצליחו, חשבו במקום זאת ליצור קרניים מזויפות ובכך להרוויח כסף רב מהתרמית. המבנה האחיד של מרבית קרניים, המרווחים של הטבעות בקרן, כמו גם הטווח הגאוגרפי שבו נמצאו, מצביעים על כך שכל הקרניים יוצרו כנראה במקום אחד בקמבודיה על ידי אנשי מקצוע מנוסים, והשכיחות הנמוכה שלהם מראה שאותם אנשים העדיפו לשווק זאת בהיקף נמוך כדי למנוע את גילוי התרמית.

אחרית דבר

בעקבות הפקפוק ההולך וגובר בקיום המין, הרשימה האדומה של IUCN הובכה מאוד ונאלצה להסיר את המין מהרשימה בשנת 2006, זאת לאחר שהכלילה אותו שלוש פעמים רצופות בספר האדום (1994, 2000 ו-2003). מדענים וזואולוגים רבים הגיעו למסקנה שהקייטינג-וור הוא לא יותר ממתיחה מקומית שזכתה לחשיפה עולמית והוליכה שולל את כל הקהילה המדעית בכלל והזואולוגית בפרט, אם כי יש הסוברים (בעיקר קריפטוזואולוגים) שהמין אכן קיים; הללו מביאים לטענתם את העדויות הרבות של תושבים קמבודים על ציד או צפייה במין, כמו גם העדות של ציידי טיגריסים בריטים בתחילת המאה ה-20, בעוד שהשוללים את קיום המין מטילים ספק רב בעדויות הללו. הקייטינג-וור הוא אחד משלושת היצורים שזכו לשם מדעי בטרם הוכח קיומם הוודאי לצד המפלצת מלוך נס שקיבלה את השם המדעי "Rhombopteryx nessiteras" והביג פוט שקיבל את השם המדעי "Homo sasquatchus", אולם בניגוד להם, הוא היה היצור היחיד שהממצאים אודותיו נחקרו היטב על ידי הזואולוגים. המחלוקת בדבר קיומו של המין באה לידי ביטוי בכתבי עת יוקרתיים רבים כמו הNature והScience, וביקורת רבה הובעה על ארגוני השימור בכלל ו-IUCN בפרט אשר לא היסס לסווג אותו כמין בסכנת הכחדה (EN) במקום כמין חסר נתונים (DD), וכן על הזואולוגים שהולכו שולל בלא לבדוק היטב את הממצאים אודות הקייטינג-וור; רבים תמהו כיצד ייתכן ששערוריה כזאת שמתאימה למאה ה-18 או למאה-19 מתרחשת עדיין בשלהי המאה ה-20.