פטהוללה גולן

פֶטְהוּללה גוּלֵן (בעברית גם גילן; בטורקית: Fethullah Gülen; נולד ב-27 באפריל 1941) הוא איש דת מוסלמי, אימאם לשעבר, וסופר טורקי, שבעבר היה מנהיגה הרוחני של מפלגת הצדק והפיתוח השלטת בטורקיה, לרבות של ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן. בין ארדואן לבינו נוצר קרע של ממש, ככל הנראה כבר ב-2010, אך היקפו התגלה לציבור רק ב-2013. 
גולן נחשב על ידי רבים במערב כמתון, אף כי יש גם הרואים בו צד רדיקלי הרבה יותר. כיום הוא חי בפנסילבניה, עם כמאה מאנשיו. הוא מנהיגה הרוחני של "תנועת גולן", שלה השפעה גדולה, והיא שולטת במוסדות חינוך ודת רבים בטורקיה, עד היום, בנוסף לשליטתה באמצעי תקשורת ובמוסדות כלכליים. ב-2007 העריכו שתקציבה של התנועה עומד על כ-25 מיליארד דולר.

קורות חייו

פטהוללה גולן נולד בארזורום שבמזרח טורקיה ב-1941. אביו היה אימאם והוא קיבל חינוך מוסלמי בילדותו. פורמלית, למד בבית ספר יסודי חמש שנים בלבד. פורסם שכבר בגיל 14 העביר את הדרשה הראשונה לשומעיו. 
בשנת 1959 קיבל רישיון כמטיף מטעם המדינה בעיר אדירנה. ב-1966 הועבר לאיזמיר, שם החל להתמקד בנושאים של חינוך, מדע, כלכלה וצדק חברתי - נושאים שילוו אותו בהמשך דרכו. ב-1971 נעצר על ידי השירות הביטחון הטורקי, עקב ניהול מחנות קיץ דתיים והטפות דתיות לבני נוער, פעולה אסורה אז בטורקיה, החילונית על פי חוקתה. גולן פרש מתפקידו כמטיף רשמי בשנת 1981. מ-1988 עד 1991 הוא ערך סדרת דרשות פופולרית בערים המרכזיות של טורקיה. פעילויות אלה פרסמו אותו כאיש ציבור. בשנת 1994, השתתף בהקמת "קרן עיתונאים וסופרים" וקיבל את התואר "נשיא כבוד" על ידי הקרן. 
ב-1999 היגר גולן למדינת פנסילבניה שבארצות הברית, בגלות מרצון, ככל הנראה מחשש מפני העמדתו לדין, עקב עמדות שפורשו כדוגלות בהפיכתה של טורקיה למדינה אסלאמית, בניגוד לחוקתה החילונית. ב-2000 הוא אכן הועמד לדין בהיעדרו, בגין הבעת עמדות שכאלה, אך תוך כדי ההליכים המשפטיים, בנובמבר 2002, עלתה לשלטון בטורקיה המפלגה שהוא נחשב למנהיגה הרוחני, מפלגת הצדק והפיתוח, האווירה במדינה כולה השתנתה, וב-2008 הוא זוכה מכל אשמה.
ב-16 ביולי 2016, לאחר ניסיון ההפיכה בטורקיה שכשל, האשים נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, את גולן בכך שהיה ממובילי ניסיון ההפיכה בטורקיה וקרא לנשיא ארצות הברית, ברק אובמה, להסגיר את גולן. ב-17 ביולי 2016, מזכיר המדינה האמריקאי, ג'ון קרי, התייחס לטענת ארדואן שלטענתו גולן היה ממתכנני ההפיכה הצבאית ואמר ש"טורקיה תצטרך להציג ראיות לפשעיו של גולן".

דעותיו

השקפותיו של גולן נחשבות במערב לליברליות, יחסית לדמויות מוסלמיות פונדמנטליסטיות. הוא מגנה בתוקף את הטרור ורואה אותו כסותר את עקרונות האסלאם. באחת מהתבטאויותיו השווה טרוריסטים לאתאיסטים, באומרו ששניהם נידונים לענישה נצחית בידי אללה. הוא קורא לאימוץ המדע בטורקיה ולאסלאם המבוסס על חיפוש אחר טובת הכלל. הוא תומך בדיאלוג בין-דתי עם היהדות והנצרות.
עם זאת, בטורקיה עצמה השקפותיו נחשבות לשמרניות ולמאיימות על המדינה החילונית. הוא תומך בחבישת רעלה ככיסוי ראש לנשים, וביקר בחריפות את הפמיניזם המערבי. התבטאויותיו בעד הפיכת טורקיה למדינה מוסלמית הביאו לפתיחת משפט כנגדו וגרמו לו לצאת לגלות בארצות הברית. בגלותו הוא ממעט מאוד להתבטא בנושאים פוליטיים. אחת מהתבטאויותיו יוצאות הדופן הייתה ביקורת על משט הספינות לעזה שהסתיים בהרג תשעה פעילים טורקים ביוני 2010. הוא טען שמשט זה היה צריך להיות מתואם עם ישראל, והתייחס אליו כ"קריאת תיגר על סמכות, שאינה יכולה להניב פירות". ביקורת זו הוסיפה לפולמוס הפנימי בטורקיה בנושא.
השקפותיו של פטהוללה גולן הושפעו מרעיונות של סעיד נורסי.

יחסו לממסד הפוליטי בטורקיה

גולן לא השמיע את קולו בציבור באשר לסגירתה של מפלגת הרווחה בשנת 1998 ושל מפלגת מעלות בשנת 2001. הוא אומנם פגש כמה פוליטיקאים כמו טנסו צ'ילר ובולנט אג'וויט, אך הוא התחמק מפגישה עם מנהיגי המפלגות האסלאמיות.

כוח כלכלי

גולן מאמין בכלכלת שוק, וכך הסכים ודחף לבניית כוח כלכלי, במקביל לכוח הפוליטי.
בבעלות תנועת גולן מספר מוסדות ובנקים בטורקיה, לרבות המוסד הפיננסי Bank Asya, העיתון "זמאן" (Zaman) (שהיה בבעלותה של התנועה, אך בינתיים השתלטה עליו ממשלת טורקיה) ורבים אחרים, המאפשרים שליטה והשפעה בקרב דעת הקהל הטורקית.