google/wiki40b huggingface dataset:
סגוביה

היסטוריה

העיר הייתה מיושבת עוד מימי קדם - בין השאר התיישבו בה הקלטים-איברים, הרומאים והוויזיגותים. ככל הנראה העיר ננטשה אחרי הכיבוש המוסלמי, ויושבה מחדש החל מסוף המאה ה-11 על ידי נוצרים שבאו מצפון חצי האי האיברי וכבשו את האזור מידי המוסלמים. 
בסוף ימי הביניים סגוביה ידעה תקופה של שגשוג - העיר גדלה, צמחה בה תעשיית צמר חזקה, והתפתחה בה אדריכלות גותית. מלכי קסטיליה לבית טרסטמרה קבעו בה את משכנם, ביניהם איזבלה הראשונה שהוכתרה בסגוביה כמלכת קסטיליה. באותה תקופה סגוביה הפכה לאחד המרכזים היהודיים החשובים של ממלכת קסטיליה לפני גירוש ספרד ב-1492.
ואולם בעקבות התבוסה במלחמת הקהילות (1520-1521) והעברת מרכז הכובד הכלכלי והפוליטי למדריד, סגוביה ויתר ערי קסטיליה החלו לשקוע והאוכלוסייה בהן התמעטה. במהלך המאה ה-18 נעשו מספר ניסיונות להחיות את העיר, אולם ללא הצלחה. בין הניסיונות שנעשו היו הקמת האקדמיה לארטילריה של סגוביה, שהייתה האקדמיה הצבאית הראשונה בספרד, בשנת 1764. ב-1808 העיר נכבשה על ידי הצבא הצרפתי במסגרת מלחמת העצמאות הספרדית. במשך המאה ה-19 והמחצית הראשונה של המאה ה-20 סגוביה חוותה התאוששות דמוגרפית וכלכלית.

יהודי סגוביה

יישוב יהודי בסגוביה החל בתקופה המוסלמית. בהמשך הוקמה שכונתם על אדמת הקתדרלה. בסוף המאה השלוש עשרה היה מצב הקהילה איתן. ידועות כמה "תקנות קהל". בשנת 1366 התנער אנריקה השני מן החובות ליהודים ופרע בהם. בסוף המאה הארבע עשרה ישבו בסגוביה 55 בעלי בתים יהודים, חציים בעלי מלאכה והאחרים סוחרים אמידים שתמכו בתלמידי החכמים. אחד מבעלי המלאכה היה מוכתר בכתר הרבנות ונקרא "רבי יהודה הצבע". 
במהלך גזירות קנ"א היה המלך אנריקה השלישי, מלך קסטיליה בספרד, אך לא היה לו הכוח להגן על היהודים של הקהילה ורבים מהם נאלצו להמיר את דתם. במהלך המאה החמש עשרה התאוששה הקהילה. במחצית המאה החמש עשרה פעל בה אברהם שניור קורונל, מראשי הקהילה וחצרן בארמונם של המלכה איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה והמלך פרדיננד. בשנות השמונים של המאה החמש עשרה הייתה סגוביה מרכז לפעילות אנטי יהודית בהשראת האינקוויזיטור תומאס דה טורקמדה. במהלך גירוש ספרד יצאו היהודים של העיר לפורטוגל ולאימפריה העות'מאנית. רבה האחרון של הקהילה הרב שמעון מימי מת בפורטוגל בשנת 1498. מספר בתי כנסת עמדו בסגוביה, אברהם סניור קיים בביתו בית תפילה, לשם היו מגיעים אף אנוסים, אך קיומו של בית הכנסת פסק עם המרת דתו של סניור לנצרות. בית הכנסת הגדול של הקהילה נמסר למנזר של נזירות, עוד במהלך המאה החמש עשרה, ובו הוקמה כנסיית קורפוס כריסטי, שאר בתי הכנסת פסקו מלהתקיים בימי הגירוש.

לקריאה נוספת

הערך "סגוביה" באנציקלופדיה עברית, כרך כ"ה.
יחסי בחריין–צרפת

יחסים מדיניים

בחריין מעוניינת ביחסים עם צרפת עקב יצירת קשריה החזקים עם המערב במסגרת הרצון שלה להציג את עצמה בתור ממלכה ליברלית ומקבלת. 
בשנת 2012 קבעו מנהיגי שתי המדינות ועידות שיערכו באחת משתי המדינות כל פעם למען שותפות לטווח הארוך. חלק מהוועידות המתוכננות התקיימו: אחת בנובמבר 2013 במנאמה ואחת בנובמבר 2015 בפריז. מתוכננת ועידה נוספת בנובמבר-דצמבר 2017 במנאמה.
בחריין מנסה להעיד על עוצמת יחסיה עם צרפת בכך שהיא שולחת אנשים רמי דרג לכנסים בינלאומיים רבים שמארגנת צרפת. כנסים אליהם שלחה בחריין רמי דרג הם למשל: הכנס על הפלישה למוסול, אחד ממעוזיה האחרונים של המדינה האסלאמית, באוקטובר 2016, או ועידת פריז לשלום במזרח התיכון, בינואר 2017.
צרפת מתערבת לעיתים קרובות מאוד בנושא זכויות האדם בבחריין לעיתים קרובות ומנסה להידבר עם הממשלה בנוגע אליו.

ביקורים רמי דרג

הנשיא ניקולא סרקוזי ערך ביקור רשמי במנאמה ב-11 בפברואר 2009, כאשר הוא הנשיא הצרפתי הראשון שמבקר בבחריין מאז שנת 1990. שר הסחר הצרפתי מתיאס פקל ביקר בבחריין ב-21 בינואר 2016.
מלך בחריין ביקר בצרפת שלוש פעמים: 2012, 2014 ו-2015, בכל אחת מהפעמים הנשיא התארח אצל נשיאי צרפת פרנסואה הולנד וניקולא סרקוזי בהתאמה בארמון האליזה.
ברוך סקציאר

ביוגרפיה

סקציאר נולד בסמרקנד וגדל בקישינב שבמולדובה (אז חלק מברית המועצות) להורים אמנים. אביו היה המשורר היידי מוטל סקציאר (מאָטל סאַקציער; 1907–1987) ואמו שחקנית בתיאטרון היהודי. הוא למד ציור ופיסול בסמינר לאמנות בתיכון קישינב בשנים 1956–1960. ולאחר מכן באקדמיית ראפין לאמנות בלנינגרד בשנים 1963–1969. השתתף במספר תערוכות ברחבי מולדובה בשנים 1960–1972.
בשנת 1970 יצר אנדרטת הנצחה לזכר החיילים שנהרגו במלחמת העולם השנייה, שהפכה לאחת הבולטות בעיר קישינב.
בשנת 1972 עלה לישראל ממולדובה (במהלך שהותו בארץ עִברת את שמו הפרטי).
בשנת 1977 זכה בתחרות ליצירת אנדרטה לזכרו של יאנוש קורצ'אק, ובשנת 1978 יצר את אנדרטת יאנוש קורצ'אק ותלמידיו, שזכתה להיות מוצגת דרך קבע ב"יד ושם" שעל הר הזיכרון בירושלים. באנדרטה ראשו של קורצ'אק גדול מהילדים ואף ידו גדולה, ומקיפה אותם. סקציאר רצה להדגיש בכך את אהבתו של קורצ'אק לילדים ואת מנהיגותו. ראשו של קורצ'אק באותו גובה כמו ראשי הילדים על מנת להראות את משנתו, לפיה יש להתייחס אל ילדים כאל אנשים מבוגרים. סקציאר יצר פסל דומה הנמצא בבית הקברות היהודי בוורשה, אולם שם דמותו של קורצ'אק גבוהה ביחס לראשי הילדים.
בשנת 1986 פתח בית יציקה עם הפסל דניאל בהריר בראשון לציון.
משנת 1987 התגורר בכפר האמנים "שא-נור" בצפון השומרון, עד שפונה מתושביו ונהרס במסגרת תוכנית ההתנתקות.
משנת 1980 מלמד סקציאר פיסול ומציג את עבודותיו בתערוכות יחיד וקבוצתיות באירופה, ברוסיה ובישראל.
בשנת 1978 הוציא חוברת ובה תצלומי יצירותיו (צילום: בוריס בלנקין).
גלגול לשון

גלגול לשון הוא כינוי לתכונה תורשתית המתבטאת ביכולתו של האדם לגלגל את לשונו לצורת האות U ואף לצורת גליל.

גנטיקה

לתכונה זו קיימים שני פנוטיפים: היכולת לגלגל את הלשון ואי היכולת לגלגל אותו. תכונה זו בשני הפנוטיפים שלה אינה משפיעה על רמת התפקוד של הלשון ורבים כלל אינם מודעים לקיומה. 
בדיקת היכולת לגלגל את הלשון אצל הורים וילדים הובילה את החוקרים לשער תחילה שהאלל הגורם ליכולת גלגול הלשון הוא דומיננטי. מאוחר יותר, נמצאו מקרים רבים בהם ילד יכול לגלגל את הלשון בעוד שהוריו אינם מסוגלים. מצב זה לא יכול להיות מוסבר על ידי גן יחיד משום שאצל שני הורים שאינם מסוגלים לגלגל לשון אין אף אלל דומיננטי של גן זה, ולא ייתכן שילדיהם יוכלו לגלגל לשון. כיום נראה שמנגנון התורשה של תכונה זו מורכב יותר והוא משלב מספר גנים.
ננסי קרוליין

קורות חייה

ננסי קרוליין נולדה ב-27 ביוני 1944 בעיר ניוטון במדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית לליאו וזלדה קרוליין. היא למדה רפואה בקליבלנד והתמחתה בטיפול נמרץ בפיטסבורג. היא ביקשה לעבוד עם שירות אמבולנסים חדש יחסית בעיר, The Freedom house, שהיה מיוחד בכך שהעסיק מובטלים שחורים כחובשים באמבולנסים. היא הפכה להיות המנהלת הרפואית של השרות וכתבה את ספר הלימוד הראשון לפרמדיקים. 
בשנת 1977 עלתה לישראל והייתה המנהלת הרפואית של מגן דוד אדום עד שנת 1982. ננסי קרוליין שהייתה מאבות מקצוע הפרמדיק בארצות הברית, פתחה וניהלה את קורס הפרמדיקים הראשון בישראל במגן דוד אדום בפורמט שהיה מקובל בארצות הברית.
בשנת 1982 יצאה לניירובי לשליחות בת חמש שנים במזרח אפריקה. היא שימשה כיועצת רפואה ראשית וניהלה את שירות רפואת החירום Amref Health Africa בעזרת רופאים מוטסים בטנזניה, אוגנדה, קניה ודרום סודאן.
היא פיקחה על כיתות לימוד לעובדי רפואה בכל האזור וכתבה טור שבועי קבוע בעיתון הקנייתי The Standard Kenya בשם: Ask Dr. AMREF
. בתקופת שהותה באפריקה היא כתבה ספר בסיסי לרפואה מונעת וכן עסקה בייעוץ לצלב האדום והעבירה קורסים בעזרה ראשונה. במקביל, עבדה קרוליין בשיתוף פעולה נרחב עם הכנסייה האורתודוקסית באתיופיה לשיפור הבריאות והתזונה ב-600 בתי יתומים. פעילות נוספת שלה באפריקה הייתה הקמת מוסד ללא כוונות רווח בשם Agro-Africa Limited, שמטרתו לפתח מיזמים חקלאיים זעירים לצורך סיוע לנפגעי הבצורות הקשות שפקדו את קניה.
בשנת 1987 חזרה לישראל אך המשיכה את עבודה עם ארגון הרופאים המוטסים. היא חיברה קורסים בהתכתבות עבור עובדי רפואה באזורים הכפריים וקורסים לרפואת חירום.
היא התיישבה במטולה והחלה להתמחות בתחום האונקולוגיה.
היא המשיכה לשמש כפרופסור אורח ומייעץ, על בסיס התנדבותי, בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פיטסבורג. כמו כן שמשה כרופאה מייעצת למגן דוד אדום, למחלקה האונקולוגית במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, ובהוספיס של תל השומר בחמש עשרה שנותיה האחרונות היא הקדישה עצמה לעבודה בטיפול במחלת הסרטן ולטיפול בהוספיס בישראל.
בשנת 1995 הקימה את עמותת הוספיס גליל עליון, המעניקה טיפול פליאטיבי - תומך לאוכלוסיית הגליל העליון ורמת הגולן. ההוספיס מהווה דגם מקצועי ללמידה ויישום במקומות שונים בעולם והקנה לפרופסור ננסי קרוליין שם עולמי בתחום הרפואה הפליאטיבית.
בשנת 2002 נישאה ללזרוס אסטרחן, חוקר בתחום הביולוגיה המולקולרית, אותו פגשה לראשונה בבית הספר לרפואה.
חלתה במחלת הסרטן- מיאלומה נפוצה והמשיכה לעבוד עד מותה בשנת 2002. נפטרה בביתה במטולה ונקברה בבוסטון - ארצות הברית.
לננסי לא היו ילדים ואת ביתה הורישה להוספיס גליל עליון.
טבלוס

טבלוס (המאה ה-6 לפנה"ס) היה הסטרפ הראשון של לידיה. מעט מאוד ידוע עליו.

ביוגרפיה

לאחר שלידיה נכבשה בידי כורש וסופחה אל ממלכת פרס האחמנית, מינה כורש את טבלוס כסטרפ של האזור. טבלוס קבע את מושבו בסרדיס, כורש הפקיד בידי אדם בשם פקטיאס אוצר של זהב שהיה אמור להגיע אל טבלוס,‏ אולם פקטיאס ניצל את הזהב כדי לשכור שכירי חרב ועורר את הערים השונות באסיה הקטנה למרד כללי נגד פרס.‏ המורדים הטילו מצור על סרדיס וטבלוס הגן עליה בחרוף נפש. כורש מיהר ושלח את מזרס לדכא את המרד.‏ מכאן ואילך לא ידוע על טבלוס דבר.
רוקטמן (סרט)

תקציר העלילה

הסרט מספר את סיפור חייו של אלטון ג'ון, על רגעי השיא והשפל שלו (בהתמכרויותיו השונות). בראיון משותף עם טארון אגרטון בתוכנית בוקר טוב אמריקה אמר ג'ון שהסרט עוסק גם בצדדים הקשים שבהצלחה שלו, ושהגיע להכרה בצורך לבקש עזרה:
הכרה שההתנהגות שלך הופכת כל כך...טיפשית ונוראית, שאתה הופך בוש בעצמך. והעניין הוא שלא רציתי לחיות את שארית חיי כך....המסר הוא שאם אתה הולך בדרך רעה, ואתה לא מאושר - בקש עזרה.  זה כל כך קשה לפעמים, אבל... כשעשיתי זאת, הרבה עזרה נקרתה בדרכי, והחיים שלי מאז שהפכתי פיכח, הפכו למסע כזה מדהים...ואני לא צריך לקום בבוקר בהרגשה שאני לא רוצה להתעורר
—

הפצה

הטריילר הראשון של הסרט יצא לאור ב-1 באוקטובר 2018.
הקרנת הבכורה נערכה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-16 במאי 2019.
מיכאיל אוסטרוגרדסקי

חייו

אוסטרוגרדסקי נולד בכפר בגוברניית פולטבה למשפחה אמידה. ב-1816 החל ללמוד באוניברסיטת חרקוב, אך לימודיו שם הופסקו בעקבות סילוק המנחה שלו מהאוניברסיטה. ב-1823 המשיך לימודיו בצרפת. בתקופה זו פרסם מספר מחקרים שקיבלו ביקורות חיוביות].
ב-1828 חזר לרוסיה עם מוניטין של מתמטיקאי נודע, והחל ללמד בבית הספר הגבוה למהנדסי תחבורה. בשנת 1830 נבחר לכהן באקדמיה הרוסית למדעים. הוא קיבל לידיו עבודות של ניקולאי לובצ'בסקי, אך לא הבין את חשיבותן ומשום כך פסל אותן.

תחום מחקריו

מחקריו של אוסטרוגרדסקי עוסקים באנליזה מתמטית, מכניקה, מכניקת המוצק, מגנטיות, תורת ההסתברות, אלגברה ותורת המספרים. הוא פיתח את שיטת אוסטרוגרדסקי למציאת אינטגרל של פונקציה רציונלית.
אוסטרוגרדסקי היה הראשון שהוכיח את משפט גאוס, אחד המשפטים החשובים באנליזה הווקטורית.
במסגרת תפקידו כמורה בבית הספר הגבוה להנדסה צבאית ברוסיה, פיתח שיטות מתמטיות לבדיקת מוצרים המסופקים לצבא רוסיה.
ירון בן דב

קריירה

בן דב גדל במחלקת הנוער של מכבי נתניה, ובשנת 1989 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונת 1993/1994 שיחק בן דב בהפועל תל אביב, ולאחר מכן עבר לעירוני ראשון לציון, בה גם סיים את הקריירה.
לזכותו של בן דב 2 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, וב-8 באפריל 1992 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת ישראל, במשחק ידידות נגד נבחרת איסלנד שהסתיים בתיקו 2–2.
ב-5 בינואר 2017 נפטר בן דב לאחר מאבק במחלה קשה. באותו יום שיחקו מכבי נתניה ועירוני ראשון לציון, בהן שיחק, אחת נגד השנייה במסגרת סיבוב ח' של גביע המדינה, והמשחק החל בדקת דומייה לזכרו.
ויהנה

תולדות היישוב

ויהנה מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1256. בשנת 1473 הוקמה בה המבשלה העתיקה ביותר בסלובקיה, על ידי מסדר אבירי היכל שלמה. בתקופת השואה הוקם בכפר מחנה ריכוז ועבודה ליהודי סלובקיה.

דמוגרפיה

לפי מפקד שנערך ב-2001, הצהירו על עצמם 79% מתושבי הכפר כמשתייכים לכנסייה הרומית-קתולית ו-12.7% הצהירו על עצמם כעל חסרי דת.

כלכלה

מהמאה ה-14 נעשה שימוש במעיינות החמים הנמצאים בכפר לשם הפעלת ספא. בזכות קרבתו של הכפר לעיר האמידה באנסקה שטיאווניצה הוחש פיתוח אתר הספא והוא נודע בזכות ביקוריהם של אישים כגון הסופר מור יוקאי והמדינאי פרנץ ראקוצי השני (Francis II Rákóczi). הספא נהרס בתקופת מלחמת העולם השנייה. במקום פעיל משנת 2007 פארק מים.
נהר אל-כלב

נהר אל-כלבּ (בערבית: نهر الكلب, מילולית: נהר הכלב) הוא נהר במדינת לבנון, 12 קילומטר צפונית לבירות, הזורם מנביעה בעיירה ג'עיתה, אל הים התיכון. אורך הנהר 31 קילומטר. הנהר זורם בעמק תלול באזור, המיושב באוכלוסייה נוצרית. 
על המתלול צופות כנסיות. לצד הנהר מצויות מערכות מערות מפותחות ומפורסמות. הנהר מפורסם בעיקר בזכות כתובות נהר אל-כלב - שהן קבוצת מצבות זיכרון היסטוריות מגולפות בסלעי גיר סמוך לשפך הנהר. זמנן מאמצע האלף השני לפנה"ס ועד ימינו. הכתובות ברובן נועדו להנצחת הישגי שליטים ומצביאים בתקופות השונות – בכתב חרטומים מצרי, בכתב יתדות, ביוונית, רומית, ערבית, צרפתית ואנגלית. האתר הוא מונומנט מרכזי בלבנון.
ג'אמו וקשמיר

פוליטיקה וממשל

ג'אמו וקשמיר הייתה המדינה היחידה בהודו שנהנתה מאוטונומיה מיוחדת לפי סעיף 370 בחוקת הודו. בנוסף על כך, גא'מו וקשמיר הייתה המדינה היחידה בהודו שלה יש דגל וחוקה משלה. בשנים האחרונות תנועת הבדלנות בקשמיר נמצאת בירידה, אם כי היא עדיין קיימת.
לאור חוקת הודו, שיטת השלטון ג'אמו וקשמיר היא דמוקרטיה פרלמנטרית וייצוגית. הפרלמנט הוא דו מושבי וחברים בו כ-123 נציגים הנבחרים בבחירות אישיות (87 בבית התחתון ו-36 בבית העליון). למושל יש את הסמכות להציב שתי מועמדות נשים מטעמו, אם הוא סבור שלנשים אין ייצוג מכובד. הפרלמנט במדינה הוא היחיד בהודו שתקופת כהונתו היא 6 שנים, זאת בניגוד לנורמה הארצית של 5 שנים.
בשנת 1990 התקבל חוק המעניק סמכויות מיוחדות לכוחות הביטחון המזוינים. חוק זה נתקל בהתנגדות עזה מצד הארגונים Human Rights Watch ואמנסטי אינטרנשיונל. דו"ח חירות בעולם העניק לג'אמו וקשמיר דירוג של "חופשי באופן חלקי".
באוגוסט 2019 אישר פרלמנט ההודי את החלטת הממשלה הפדרלית ההודית לבטל את סעיף 370 בחוקה המעניק מעמד אוטונומי ייחודי למדינה זו. ההחלטה מפצלת את מדינת ג'אמו וקשמיר לשתי טריטוריית איחוד: לדאק וג'אמו וקשמיר שתהיינה כפופות ישירות לממשל הפדרלי. הארגון מחדש ייצא לפועל ב-31 באוקטובר 2019 ובאותה עת תחדל המדינה להתקיים.

כלכלה

הכלכלה המקומית מבוססת בעיקר על חקלאות. הזעפרן המקומי נמכר בכמויות גדולות ברחבי העולם ומביא למדינה מטבע חוץ אשר תורם רבות לצמיחה הארצית. היצוא החקלאי של ג'אמו וקשמיר כולל תפוחים, שעורה, דובדבנים, תירס, דוחן, תפוזים, אורז, אפרסקים, אגסים, זעפרן, דורה, ירקות וחיטה. זאת בעוד שהיצוא התעשייתי כולל עבודות יד ושטיחים. התעשייה הארצית סובלת מקשיים הכוללים שטח מאוד הררי ומחסור בחשמל. לכן, השלטון המקומי והארצי פועלים על מנת לפתח את התעשייה ובכך למשוך משקיעים זרים.
אחוז העוני במדינה נחשב לאחד מהנמוכים בהודו.
בראונסוויל

היסטוריה

בראונסוויל הוקמה בשנת 1848. נקראת על שמו של מפקד 'מבצר טקסס' שנהרג במהלך מלחמת ארצות הברית-מקסיקו במהלך המצור של המקסיקנים על המבצר שלו. שנה לאחר שהוקמה, בראונסוויל כבר הפכה לבירת המחוז של 'מחוז קמרון'. היא קיבלה מעמד של עיר בשנת 1850 אך זמן קצר לאחר מכן המעמד הזה הוסר ממנה בגלל בעיות משפטיות על בעלות האדמה עליה שכנה. רק שלוש שנים לאחר מכן, ב-7 בפברואר 1853 קיבלה מעמד של עיר בשנית. 
ב-13 ביולי 1859 פרצה מלחמת קורטינה הראשונה. המלחמה התרחשה בין הצבא הפרלמנטרי של מקסיקו בהנהגתו של חואן קורטינה, חוואי עשיר ומדינאי בעל השפעה רבה באזור לבין צבא ארצות הברית, טקסס ריינג'רס והמיליציה המקומית של בראונסוויל. בתום המלחמה הצליחו המקסיקנים וקורטינה לכבוש את בראונסוויל. הוא וחייליו שלטו בעיר עד ה-20 בספטמבר כאשר נהדפו לעיר הדרומית לבראונסוויל, מטמורוס שבמקסיקו. במאי, 1861 פרצה מלחמת קורטינה השנייה. קורטינה ניצל את העובדה שמלחמת האזרחים האמריקנית רק החלה וניסה לכבוש את מחוז ספאטה אך לא הצליח ונאלץ לסגת לאחר שאיבד 8 אנשים.
בשנת 1926 נפתחה בעיר מכללה, המכללה הדרומית של טקסס. בשנת 1991 המכללה התאחדה עם אוניברסיטת טקסס ונקראת כיום 'אוניברסיטת טקסס בבראונסוויל והמכללה הדרומית של טקסס'.
בשנים 1945-1970 אוכלוסיית בראונסוויל גדלה משמעותית מ-25,000 תושבים ל-52,000 תושבים.

גאוגרפיה

בראונסוויל היא העיר הדרומית ביותר בטקסס והדרומית ביותר מבין הערים ביבשת בארצות הברית (העיר הדרומית היחידה יותר מבראונסוויל היא קי וסט והיא שוכנת על אי במפרץ מקסיקו). בראונסוויל היא חלק ממטרופולין בראונסוויל-הרלינגן בו חיים כ-350,000 תושבים. גבולה הדרומי של העיר הוא נהר ריו גראנדה אשר מהווה גם את הגבול בין ארצות הברית למקסיקו. דרומית לה, מעבר לגבול שוכנת העיר המקסיקנית מטמורוס כאשר נהר הריו גראנדה מפריד ביניהן.

אקלים

הרוחב הגיאוגפי והגובה בהם נמצאת בראונסוויל מעניקים לה מזג אוויר סובטרופי. זה בא לידי ביטוי בקיץ חם ולח וחורף מתון. קרבתה של העיר למפרץ מקסיקו מספקת לה מזג אוויר קריר ונוח יותר לעומת ערים אחרות הרחוקות יותר מהאוקיינוס כמו לארדו ומקאלן.
החבובות בארץ עוץ

העלילה

דורותי גייל (אשנטי) היא נערה צעירה שגרה בפארק הקרונועים בקנזס. הייתה לה משאלה לעזוב את קנזס ולהפוך לזמרת מפורסמת, אולם היא עובדת במסעדה של דוד הנרי ודודה אם והחלום שלה הרחיק לכת. לפתע היא שמעה שקרמיט הצפרדע והחבובות מחפשים זמרת בשביל תוכנית טלוויזיה בכיכובם. דודה אם סירבה אולם דוד הנרי תמך בחלום שלה ודורותי שמחה, כשהגיעה לאודישן היה מאוחר אז היא נתנה לקרמיט דיסק עם שיר שלה. כשחזרה הביתה סירנות הטורנדו רעשו באזור של משפחתה. כאשר דוד הנרי ודודה אם רצו למקום מבטחים, דורותי מיהרה לבית כדי לקחת את טוטו, סרטן המחמד שלה. אולם היא לא הספיקה לצאת מהבית והטורנדו סחף אותה ואת טוטו לארץ מוזרה. כאשר היא נחתה היא הופתעה לשמוע את טוטו (פפה) מדבר, והבינה שהיא כבר לא בקנזס.
דורותי וטוטו הבינו שהם נמצאים בארץ המוצ'קינים, עיר קטנה בארץ עוץ. אחרי שהבינה את מצבם של אנשי העיר, המוצ'קינים, היא לומדת שהמנהיג, הקוסם מארץ עוץ, יוכל להגשים את חלומה להיות זמרת. היא פוגשת את הקוסמת הטובה מהצפון (מיס פיגי), אשר נותנת לה נעלי זכוכית מהמכשפה הרעה מהמזרח, אחותה של הקוסמת מהצפון אשר נהרגה מהקרונוע שנחת עליה. מיד לאחר כן דורותי יצאה למסע עם טוטו דרך האבנים הצהובות כדי לפגוש את הקוסם מארץ עוץ אשר גר בעיר הברקת, עיר הבירה של עוץ. למסע מצטרפים הדחליל (קרמיט), יצור הפח (גונזו), והאריה הפחדן (פוזי) כדי לבקש מהקוסם מוח, לב ואומץ. אולם כשהגיעו לעיר הברקת נאלצים דורותי וחבריה לחסל את המכשפה הרעה מהמערב ולהביא את העין הקסומה שלה לקוסם.
החבורה יצאה למשימה כדי להגשים את משאלותיהם, אולם הם נתפסו על ידי המכשפה הרעה מהמערב (מיס פיגי) ועוזריה, הקופים המעופפים. לאחר שהקופים ניסו לחסל את דורותי, טוטו קרא למוצ'קינים כדי לשחרר את דורותי. לאחר כמה שניות, דורותי הצליחה לחסל את המכשפה הרעה מהמערב באמצעות אמבטיה של מים מינרלים אשר עושה למכשפה אלרגיה. לאחר שהמכשפה נמסה דורותי לקחה את העין הקסומה שלה. בליווי הקופים המעופפים, דורותי וחבריה חזרו לעיר הברקת כדי לקבל את משאלותיהם, אולם הם גילו שהקוסם הוא בסך הכל איש רגיל. הוא ביקש את העין מפני שהיא לא תוכל לראות מי הוא באמת, אבל הוא החליט בכל זאת להגשים את משאלותיהם והוא הפך את דורותי לזמרת, אולם לאחר מכן הבינה דורותי שהיא רצתה לחזור הביתה לקנזס ולהיות עם משפחתה. לאחר שביקרה בארץ המוצ'קינים, היא פגשה את גלינדה, הקוסמת הטובה מהדרום (מיס פיגי). גלינדה אמרה לדורותי שהיא צריכה לנקוש שלוש פעמים בעלי הזכוכית שלה וכך תוכל לבוא לכל מקום, דורותי נפרדה מכל חבריה, נקשה בנעלי הזכוכית ואמרה "קחו אותי הביתה לדודה אם".
כשחזרה לקנזס, היא רצה למסעדה ומצאה את קרמיט אשר התרשם מהדיסק שלה והציע לה לככב בתוכנית החדשה של החבובות, בהתחלה דורותי סירבה, אולם לאחר תמיכתם של דוד הנרי ודודה אם היא החליטה לככב עם החבובות. הסרט מסתיים כאשר דורותי שרה עם החבובות בתוכניתם.
בולי נהריה

עקב מלחמת העצמאות, החל מ-25 באפריל 1948, נהריה הייתה מנותקת מכל קשר יבשתי עם יתר היישובים היהודים בארץ ישראל ומשום כך נותק גם קשר הדואר. כדי לקיים קשר דואר שכרה מועצת נהריה סירת מנוע שהובילה את המכתבים לחיפה ובחזרה דרך הים.
לתשלום הוצאות הפעלת סירת הדואר הנהיגה מועצת נהריה בולים, שהודבקו לדברי הדואר והוחתמו בחותמת מיוחדת. ב-25 באפריל הנפיקה המועצה שלושה בולים בערכים ובצבעים הבאים: 10 מיל ארץ ישראלי, כחול, למשלוח גלויה, 20 מיל, אדום, למשלוח מכתב רגיל ו-50 מיל, ירוק, למשלוח מכתב רשום. ב-16 במאי הנפקה מהדורה נוספת עם שינויים קטנים בעיצוב ובכיתוב, אך ללא שינוי הערכים והצבעים.
הר שורט

היסטוריה

ההר מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרים על הקרקע ובאמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם סגן-אלוף ג'ון ס. שורט ( John S. Short), מפקד בצי האמריקאי במהלך מבצע הקפאה עמוקה (Operation Deep Freeze ) בין השנים 1967–1968.
קבוצת מקלארן

קבוצת מקלארן (אנגלית: McLaren Technology Group) היא קבוצת חברות המכוניות הבריטית הממוקמת במרכז מקלארן לטכנולוגיה שעוצב על ידי האדריכל נורמן פוסטר ונמצא בווקינג, בריטניה. קבוצת החברות נוסדה על ידי רון דניס וממוקדת סביב צוות מקלארן-מרצדס המתחרה במרוצי מכוניות ובונה מכוניות מרוץ לפורמולה 1.
מקלארן ייצרו מספר דגמי מכוניות בשנים האחרונות. משנת 2015 הם ייצרו ומכרו את דגמי המכוניות:  570s, 540c, 675LT, 650s,720s, P1,600LT.

היסטוריית קבוצת הפורמולה 1

בשנים 1972 ו-1974 זכה הנהג הברזילאי אמרסון פיטיפלדי באליפות. בשנת 1976 זכה הנהג הבריטי ג'יימס האנט. בשנים 1985, 1986, 1989  זכה הנהג הצרפתי אלן פרוסט. בשנים 1988, 1990 ו-1991 זכה הנהג הברזילאי איירטון סנה. בשנים 1998–1999 זכה הנהג הפיני מיקה הקינן. בשנת 2008 זכה הנהג לואיס המילטון באליפות האחרונה של הקבוצה.
קרביץ

היסטוריה

חברת "קרביץ" נוסדה ב-1925 על ידי נתן קרביץ, שבצעירותו עלה לארץ ישראל מרוסיה. קרביץ סיפק ציוד משרדי בסיסי לעסקים קטנים שהחלו לקום ביישוב בעת ההיא. את החנות הראשונה שלו הקים בדרום תל אביב תחת השם "ירדניה". אחת ההתמחויות של קרביץ הייתה ייצור אלפונים ופנקסים בגדלים שונים לצורכי הנהלת חשבונות. קרביץ ובת זוגו ייצרו אותם בעבודה ידנית ובהתאמה לצרכים המיוחדים של המשרדים והמפעלים הקטנים באזור.
במהלך שנות החמישים של המאה ה-20 הצטרף לחברה חתנו של קרביץ, ישראל אורן. יחד החלו לפתח את החברה ולהקים חנויות. חנות אחת נפתחה ברחוב הרצל בשנת 1954 והשנייה ברחוב החשמונאים בשנת 1960. בהמשך נפתחו חנויות נוספות בחיפה, ירושלים וערים נוספות.

משנות התשעים והלאה

קרביץ מעסיקה כ-450 עובדים, מייבאת ומשווקת בישראל מבחר פתרונות, מוצרים ומותגים מסוגים שונים. נכון לשנת 2016 לקרביץ 75 סניפים בישראל. כמו כן, לקרביץ בלעדיות על שיווקם של 23 מותגים שונים מעולם ציוד האמנות, עטי יוקרה, ציוד משרדי ומכשירי כתיבה. לקרביץ חברת בת - "Rosh-rosh", המתמחה בהפקת מוצרים אופנתיים בתחום הציוד המשרדי המשווקים סביב העולם.
עד סוף העשור הראשון של המאה ה-21 המרכז הלוגיסטי של החברה שכן בהתנחלות ניל"י, משם הועבר למודיעין.

מחלקת האלקטרוניקה

עם השנים החלה קרביץ לפתח את עיסוקה באלקטרוניקה, בדגש מיוחד על מחשבים וציוד היקפי. בקרביץ נמכרים מחשבים נייחים מחשבים ניידים, מחשבי כף-יד, מכשירי GPS, מדפסות, פקסים, וציוד נלווה למחשבים (כרטיסי רשת, נתבים, כוננים חיצוניים, כבלים, מצלמות אינטרנט, צורבים ותוכנות).

קרביץ עסקים

הזרוע העסקית של קרביץ אמונה על הספקה והפצה של ציוד משרדי לכ-7,000 עסקים, חברות ומוסדות ממשלתיים כגון צה"ל, משטרת ישראל, משרד הביטחון, משרדי ממשלה ובנקים.
קנוניה

קנוניה או קונספירציה היא מזימה, לעיתים לא-חוקית אך תמיד חשאית, הנרקמת בין מספר אנשים או קבוצות. הקנוניה מתוכננת על מנת להרע לאדם כלשהו, להורידו ממעמדו, לגרום לו נזק כלכלי, לפגוע בו, או אף להתנקש בחייו.
המונח קונספירציה מתייחס לפעמים למזימה חשאית הנרקמת נגד אנשים רבים.

מקור המונח

מקור המילה "קנוניה" הוא במשנה, (שבאה מיוונית κοινωνία קוינוניה, שותפות).
"וכן היה רבן שמעון בן גמליאל אומר, הערב לאישה בכתובתה, והיה בעלה מגרשה, ידירנה הנאה, שמא יעשו קנוניה על נכסיו של זה, ויחזיר את אשתו".
הסבר: אדם קיבל על עצמו להיות ערב לתשלום דמי כתובה לאשה, אם וכאשר בזמן גירושיה לא יהיו כספים בידי הבעל כדי לשלם בעצמו.
קובעת המשנה: הערב לא ישלם את דמי הכתובה, טרם שהבעל יידור נדר, שמכאן ולהבא, אין האישה יכולה ליהנות ממנו, כלומר, אין הם יכולים להינשא בשנית.
קביעה זו של המשנה, באה כדי למנוע מהבעל והאישה לעשות קנוניה כנגד הערב, בכך שיביימו את גירושיהם, יקבלו מהערב את כספי הכתובה, על פי התחייבותו בכתב הערבות, ואז יתחתנו שוב לאחר שכבר אכלו את כספי הערב.

קנוניות בתנ"ך

מגילת אסתר מספרת לנו על בגתן ותרש שני שומרי הסף של אחשוורוש מלך פרס אשר זממו לרצוח את המלך, אך קנוניה זאת סוכלה על ידי מרדכי היהודי ששמע את הדברים, ומסרם לאחייניתו אסתר המלכה, זאת דיווחה על כך למלך בשמו של מרדכי, וכעונש על תכנון הקנוניה, הוצאו בגתן ותרש להורג, בתלייה.

קנוניות בקוראן

בחלקה השני של סורת אל-עלק, מובא סיפור המייחס לאחד ממנהיגי מכה, שעיין את מוחמד ואת המוסלמים, מזימה לפגוע במוחמד, המכונה "עבד", בזמן שהוא מתפלל. על פי המסופר אללה הוא שסיכל את הקנוניה, באמצעות "מלאכי החבלה".