google/wiki40b huggingface dataset:
אביב וסרמן

משפחה, שירות צבאי ולימודים

אביב וסרמן הוא בנם של רון וסרמן, מנהל היצור במפעל דובק וסימה, מורה לאומנות ואמנית, ממייסדות המדרחוב בנחלת בנימין בתל אביב. בגיל שש עבר עם הוריו לחולון שם למד בבית הספר ע"ש יעקב ניב ובתיכון חדש. התגייס לחיל הנדסה והגיע עד לדרגת סרן. שימש כמפקד פלוגה, ובין השאר פיקד על גזרת נצרים ברצועת עזה], וסרמן קיבל תעודת הצטיינות כקצין מצטיין מנשיא המדינה דאז עזר ויצמן. לאחר שסיים את שירותו בצה"ל, למד לתואר ראשון במדעי המדינה, וסיים בהצטיינות גם LL.B במשפטים באוניברסיטת תל אביב.
וסרמן נשוי לרות וסרמן לנדה, מרצה ודיפלומטית, מומחית למזרח התיכון ומשמשת כפרשנית בנושא המזרח התיכון בכלי תקשורת רבים בארץ ובחו"ל. רות שימשה במצרים כסגנית השגריר בפועל בשנים 2003 - 2006. אביב ורות הורים לשתי בנות ובן.

מעורבות פוליטית

בשנת 2007, כשלמד לתואר שני ושלישי באוניברסיטת לונדון סקול אוף אקונומיקיס, נקרא על ידי אילן הררי, ראש הוועדה הקרואה, שעמדה באותה תקופה בלוד, להקים את הקרן לפיתוח לוד. הוא נענה, ובמשך ארבע שנים וחצי עמד בראש הקרן. במסגרת תפקידו הצליח לפתח תיירות, תרבות, חינוך ותעסוקה בעיר. בנוסף, יזם את הקמת כפר הסטודנטים בלוד.
ב-2013 הכריז כי יתמודד לתפקיד ראש עיריית לוד בבחירות לרשויות המקומיות שיתקיימו ב-22 באוקטובר2013. כשבוע לפני הבחירות הסיר את מועמדתו והודיע על תמיכה ביאיר רביבו. רשימתו של וסרמן זכתה במנדט אחד והוא מונה לתפקיד סגן ראש עיריית לוד ברוטציה. במהלך הקדנציה שלו עסק וסרמן בפניות ציבור רבות, בפיתוח אזורי התעסוקה של העיר, במיצוי זכויותיהם של ניצולי השואה, ילדים ומבוגרים עם מוגבלות ובפיתוח קשרי חוץ לעיר. עם סיום הקדנציה, החל לשמש כסמנכ"ל פיתוח עסקי בחברת הנדל"ן אשדר מקבוצת אשטרום, והיה פעיל זמן מה ביזמות נדל"ן חברתית בעיר לוד. במרץ 2017 התפטר וסרמן מתפקידו כחבר מועצה והוחלף על ידי שלמה אברמוביץ. בחודש ינואר 2018 מונה כמנהל מטה הבחירות של המועמד לראשות עיריית כפר סבא, ניצב בדימוס יוסי סדבון.

פעילות ציבורית ומשפטית

במסגרת פעילותו החברתית, חשף וסרמן דרך עמותת קו לעובד אתר בו הוחזקו כ-1,000 עובדים זרים בתנאים קשים. הוא הגיע למקום יחד עם אורלי וילנאי, שהייתה בזמנו כתבת ערוץ 1, והוביל לסגירתו. בעלי המקום הגישו נגדו תלונה על הסגת גבול, אך התיק נסגר תקופה קצרה לאחר מכן.
בשנת 2003 היה בין מייסדי ומקימי המכללה החברתית-כלכלית, ועמד בראשה כיו"ר הוועד המנהל במשך שלוש שנים עד לפרישתו לטובת לימודים בלונדון.
וסרמן עמד בראש המאבק נגד הפרטת בתי הסוהר, ובמסגרת המאבק הקים לובי בכנסת ובממשלה נגד המהלך]. בשנת 2005 היה אחד מעורכי הדין שייצגו את העותרים בבג"ץ הפרטת בתי הסוהר. בפסק הדין אסר בג"ץ, ב-19 בנובמבר 2009, את הקמתו של בית הסוהר הפרטי, מהלך שאילץ את המדינה לרכוש מחברת מנרב את המיזם ולשלם לחברה 279 מיליוני שקלים, הכוללים גם פיצויים בגין אובדן הכנסות.
אדון הגנבים (סרט)

עלילה

הסרט מספר על שני אחים, פרוספר "פרופ" ובוניפאס "בו" בן ה-6 היתומים, נמלטים מדודתם האכזרית אסתר ובעלה הרוצים לקחת אליהם את בו ולשלוח את פרופ לבית יתומים. הם הולכים לוונציה, שאימם אהבה מאוד וסיפרה עליה אגדות ואף תכננה לשני ילדיה עתיד שם. דודה אסתר שוכרת את הבלש הפרטי ויקטור "החטטן" גטס כדי שימצא את האחים ויחזיר את בו אליה.
בוונציה הם פוגשים את "אדון הגנבים" המסתורי, נער צעיר כבן גילו של פרופ ושמו סקיפיו שמנהיג חבורת ילדים השייכת לעולם הפשע. הם פוגשים את קתרינה העונה לכינוי "צרעה", מוסקה, שמאמין שאביו אבד בלב ים ומחכה לו שיציל אותו, וריצ'יו שצריך כסף לטיפול בשיניים שלו. פרופ סוגר עסקים עם ברברוסה, איש עסקים עשיר תאב בצע שמתגורר בעיר, ובעקבות זה הוא ובו מתקבלים באופן רשמי לחבורה. היתומים מתגוררים עם באולם קולנוע מקולקל שמוסקה מנסה לתקן אותו. סקיפיו מתגלה כבנו של מנהל הקולנוע ולחבריו קשה לקבל את זה, אבל הם סולחים לו.
ויקטור נלכד בידי החבורה לאחר שניסה לתפוס אותם באולם הקולנוע, אבל בו, שכבר קודם התיידד איתו למרות שהחטטן עשה זאת בעורמה בשביל ללכוד אותו, ומוסקה, סולחים לו ומשחררים אותו והוא עוזר למוסקה לתקן את מסך הקולנוע, למרות שהוא בורח בסוף.
לקוח של ברברוסה, "הרוזן", צריך שימצאו לו כנף מעץ ששווה 50 אלף דולר. במקביל החבורה מגלה את הקסם של העיר שתחילה ראה רק בו, ומוכר בעיקר בזכות קרוסלת הקסמים שלו שיכולים להפוך ילדים למבוגרים ומבוגרים לילדים. הכנף, ששייכת לפסל אריה בקרוסלה נמצאת בבית של צלמת העונה לשם אידה, צלמת במקצועה וחברה של ויקטור. היא לא יודעת שויקטור חבר של הילדים, אבל היא מתיידדת איתם לאחר שגנבו לה ואחר כך הסבירו לה את הבעיה.
בזמן שסקיפיו, פרופ, ריצ'יו ואידה נותנים את הכנף ל"רוזן" ומקבלים את הכסף, ברברוסה חושף למשטרה את אולם הקולנוע - צרעה נשלחת לבית היתומים ובו לדודתו. הילדים חושבים שויקטור הפליל אותם, אבל למרות זאת הם מגיעים למסקנה שהוא באמת חבר שלהם. ויקטור מגלה שהכסף מזויף. החבורה עוברת לגור בבית של אידה, שעשתה את עצמה כאילו היא האפוטרופסית של צרעה וכך הוציאה אותם מבית היתומים. ויקטור מצא את בו לאחר שברח ודודה אסתר נתנה לו עוד הזדמנות למצוא אותו ולהחזירו אליה.
פרופ וסקיפיו הולכים לאי של הרוזן, איזולה סקרטה, האי רדוף הרוחות שמתגלה כבבעלתו של הרוזן ואחותו. השניים נסעו בקרוסלה והפכו לילדים. פרופ וסקיפיו הגיעו גם בשביל לעשותת זאת, אבל פרופ מוותר, וסקיפיו הופך למבוגר. גם ברברוסה לוקח סיבוב בקרוסלה, אבל לא בשביל להפוך לילד, אלא רק כדי להוריד כמה שנים מהגיל, ולמרות זאת הוא הופך לילד קטן כל כך, שנראה כאילו הוא קטן עוד יותר מבו.
דודה אסתר ובעלה נכנסים לביתה של אידה ומאיימים על הילדים ברובה שנמצא שם. סקיפ לוקח להם את הרובה ומגרש אותם, באומרו כי "הם לא ראויים לגדל צב [מתבסס על העובדה שויקטור מגדל צבים], שלא לדבר על לגדל ילד".
בסוף הסרט ויקטור ואידה מאמצים את פרופ, בו וצרעה, סקיפיו עובד בשירותו של ויקטור, ריצ'יו מקבל את הכסף לטיפול בשיניים ומוסקה מקבל סירה שבה הוא מאמין שימצא את אביו.
האחים שמיר

האחים גבריאל ומקסים שמיר היו מעצבים גרפיים בארץ ישראל מאמצע שנות ה-30 עד תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. עבודתם הידועה ביותר היא סמל מדינת ישראל.

ביוגרפיה

גבריאל (גוטל) (1909–1992) ומקסים (1910–1990) שפטלוביץ', נולדו להרמן ושרה לבית פרידברג בליבאו (לייפאיה), שבלטביה, בזמנו באימפריה הרוסית. בוגרי בית הספר לאמנויות שרלוטנבורג בברלין. בסיום לימודיהם פתחו את סטודיו "האחים שפטלוביץ'" בריגה בירת לטביה.
בסתיו 1934 עלו לארץ ישראל והקימו את "סטודיו האחים שמיר" בתל אביב.
בשנת 1935 עברתו את שם משפחתם ל"שמיר".
האחים שמיר היו בין מייסדי "אגודת הציירים העברים לגרפיקה שימושית בארץ-ישראל". בשנים הבאות עסקו בעיקר בעיצוב כרזות, מודעות פרסום ותוויות למוצרי צריכה בשפה מודרניסטית. בין אם מתוך הזדהות אידאולוגית ובין אם מתוך זיהוי האיקונוגרפיה הציונית ככלי שיווקי לקידום מכירות, מרבים להופיע בעבודותיהם דימויים של נופי ארץ-ישראל, סטריאוטיפים חלוציים ודמויות של חיילים.
ב-1949 זכו האחים שמיר בפרס הראשון בתחרות לעיצוב סמל מדינת ישראל. ב-1958 זכו בתחרות לעיצוב ארבעה שטרי כסף שהנפיק בנק ישראל (פרט לצד הגב של השטרות בני חצי הלירה ועשר הלירות, שעוצבו על ידי יעקב צים).
בשנות ה-50 וה-60 הורחבה פעילותו של הסטודיו, וכללה גם עיצוב סמלים, בולים ומדליות, כתבי-עת, ספרים וחוברות. בין הסמלים שעיצבו נמנים: מעריב, נמל אשדוד, דואר ישראל, בית החולים תל השומר, המועצה לישראל יפה.
האחים שמיר עיצבו חומרים רשמיים שונים וגויסו להפצתם של מסרים ממסדיים המבטאים את צורכי השעה, דוגמת גיוס כספים ל"מלווה הלאומי", מלחמה בשוק השחור, חוק חינוך חובה, "הנוער לטיס" וכדומה. עבודתם התאפיינה בקשב לתמורות בתרבות הישראלית, בעדכון תדיר של השפה הגרפית, תחבירה ומסריה ובהתאמתה המדויקת למשתמשי הקצה – הן לדרישות המזמינים והן לקהלי היעד.
ב-1974 סגרו האחים שמיר את הסטודיו המשותף והחלו לעבוד בנפרד. מקסים שמיר התמקד בעיצוב בולים לארצות אפריקה, מרכז אמריקה ואסיה; ואילו גבריאל שמיר פרש לגמלאות ועסק בעיצוב גרפי בהתנדבות עבור מוסדות כאוניברסיטת תל אביב, בתי-חולים ומוסדות אחרים ללא כוונת רווח.
ריינהרד קמרר

קורות חייו

ב-1970 התגייס לבונדסוור. סיים קורס קצינים והיה עד 1976 מפקד מחלקה בגדוד התותחנים 12 וכן תצפיתן וקצין מודיעין. ב-1982 קיבל תואר בפיזיקה במינכן ובהמבורג. ב-1980 קודם לדרגת סרן ומ-1983 שימש כקצין תותחנים בבית הספר לתותחנות של הבונדסוור.
ב-1985 סיים את לימודיו בקורס מטכ"ל במכללת צוות בהמבורג. עד ינואר 1989 שימש כיועץ בצוות הניהול של הכוחות המזוינים בבון. בין ינואר לאוגוסט סיים אימון צוות כללי בווירג'יניה.
מ-1992 פיקד על החטיבה המשורינת ה-32 בקובלנץ. קיבל קידום לדרגת סגן-אלוף והועסק שוב במשרד הביטחון כמרצה במטה לכוח אדם.
מ-2002 עד 2005 שרת קמרר בקלן כראש צבא בפיתוח מקומי. קיבל דרגת גנרל ב-2011.
נשיא ברזיל

היסטוריה

נשיאה הראשון של ברזיל היה המרשל דאודורו דה פונסקה, שקיבל את תפקידו בהפיכה צבאית כנגד פדרו השני. מאז הפיכה זו היו בברזיל שינויים חוקתיים רבים, והמדינה קיבלה שש] חוקות, ועברה דרך שני עידנים של משטרים דיקטטוריים, ומספר תקופות של משטר דמוקרטי. רוב הזמן נותר תפקיד הנשיא התפקיד המרכזי בפוליטיקה הברזילאית. לפרק זמן קצר, בין 1962 ל-1963 כיהן לצד הנשיא ראש ממשלה בעל סמכויות רחבות. הסדר זה כשל לאחר שתוך שנה החליף הנשיא ז'ואאו גולאר שלושה ראשי ממשלה, ולבסוף בוטל ההסדר במשאל עם.

נשיאי ברזיל

נשיא ברזיל הנוכחי הוא ז'איר בולסנוארו, הנשיא ה-39 במספר.
קרקובסקה פשדמיישצ'ה

קרקובסקה פשדמיישצ'ה (Krakowskie Przedmieście) הוא שמו של רחוב חשוב בוורשה.
הרחוב מתחיל בכיכר הטירה וממשיך עד לאנדרטת קופרניקוס ולרחוב נובי שוויאט. הרחוב נמצא בדרך שבנה המלך כדי לקשר בין הטירה המלכותית לארמון וילאנוב.
במאה השבע עשרה צצו בניינים וארמונות חדשים על הרחוב, שהיווה את הכניסה לוורשה, עיר הבירה החדשה של פולין.
ברחוב נמצאים כנסיית סנט אנה, ארמון הנשיאות, מלון בריסטול, הכנסייה הכרמליטית ואוניברסיטת ורשה.
רחוב זה הוא הרחוב ההיסטורי של ורשה, ובימי חג מתקיימות בו צעדות.
Party

רמיקס בשיתוף J. Cole

"Party" הוא שיר הרמיקס הרשמי בהשתתפות הראפר J. Cole, המקום אנדרה 3000. מילות הראפ של אנדרה הוחלפו באלו של J. Cole, אך כל האלמנטים האחרים של הרמיקס זהים לזה של שיר המקור. הראפ של J. Cole קצר מזה של אנדרה 3000. גרסת הרמיקס על J. Cole היה אמור להופיע כשיר המקור המופיע באלבום, ולכן ביונסה גייסה אותו לגרסת הרמיקס לאחר מכן. הגרסה שוחררה רשמית לעולם כסינגל להורדה דיגיטלית ב-24 באוקטובר 2011.
מבקרי המוזיקה החמיאו לגרסת הרמיקס, וקבעו שאפשר לשמוע את קצב השיר טוב יותר. לגרסה יצא קליפ שצולם בניו ג'רזי ונוהל על ידי ביונסה. בקליפ השתתף גם J. Cole, הנראה שר בחגיגה בחצר האחורית עם בנות בביקני וריקודים בסגנון חופשי. הקליפ אירח כמה הופעות אורח, בהם סולאנג' נואלס וקלי רולנד. קליפ השיר זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה, ששיבחו את היכולת של ביונסה להרים מסיבה ללא כוריאוגרפיה משוכללת, אופנה גבוהה או אלמנטים קולנועיים נוספים.
שמעון בכר

שמעון בכר (1 באוקטובר 1923 - 23 באפריל 1995) היה לוחם לח"י וחבר "מחתרת צריפין".

חייו

בכר נולד בסופיה, בולגריה. לאחר שעלה לארץ ישראל, הצטרף לארגון לח"י. מספר שנים לאחר פירוק הארגון, נפגש בכר עם ידידו, יעקב חרותי, והשניים הקימו את הגוף המכונה "מחתרת צריפין". המחתרת קמה על רקע האירועים האנטישמיים והאנטי ישראליים שהתרחשו בגוש המזרחי בשנים 1952 ו-1953, ששיאם היו משפטי פראג, שבהם הועמדו לדין בפראג אחד עשר יהודים, ובהם שני ישראלים.
במסגרת פעילות המחתרת, הוטמנה פצצה בשגרירות ברית המועצות בשדרות רוטשילד בתל אביב. בעקבות הפיצוץ, ניתקה ברית המועצות את הקשרים הדיפלומטיים עם ישראל.
ביוני 1953, נעצרו חברי המחתרת ובישיבת ממשלה ב-8 ביוני 1953 הכריזה הממשלה על מחתרת זו כעל ארגון טרור, על פי פקודת מניעת טרור.
זמן קצר לאחר מעצרו, הצליח שמעון בכר לברוח מתא המעצר בבית דגן. המשטרה פתחה במצוד, והודיעה שבכר ייתפס בתוך 24 שעות. במשך שישה חודשים, הצליח בכר להימלט מהמשטרה כאשר העיתונות המקומית מפרסמת מדי פעם מידע על מקומות מסתור אפשריים, אנשים שראו את בכר, ושמועות על כך שבכר הצליח להימלט לצרפת. שישה חודשים לאחר בריחתו, לכדה המשטרה את בכר במרתף בית בתל אביב. מאחר שהיה זה יום שישי לאחר צאת העיתונים המקומיים, טסו בשמי תל אביב מטוסים קלים שהשליכו כרוזים בדבר לכידתו.
בזמן הימלטו, נידון בכר ל-12 שנות מאסר בפועל, יותר מכל חבר אחר בארגון, והחל לרצות את עונשו בכלא תל מונד. בשנת 1955 העניק שר המשפטים, פנחס רוזן, חנינה לאסירים.
שמעון בכר השתחרר מהכלא, הכיר את אשתו לימים, תמר, ולזוג נולדו שלושה בנים.
13 סיבות (סדרת טלוויזיה)

עלילה

בעונה הראשונה, קליי ג'נסן בן השבע-עשרה חוזר לביתו יום אחד מבית הספר ומוצא ארגז מסתורי במרפסת שלו. בפנים הוא מגלה שבע קלטות, קלטות שהוקלטו על ידי האנה בייקר, חברתו לכיתה המנוחה ואהבה נכזבת, שהרגה את עצמה שבועיים קודם לכן. על הקלטות, האנה מפרשת יומן שמע רגשני עז, ומפרטת מדוע החליטה לסיים את חייה. נראה כי כל אדם שמקבל חבילה זו של קלטות בסגנון ישן קשור ביסודו מדוע הרגה את עצמה. קליי אינו הראשון שקיבל את הקלטות, אך יש פירוט מרמז כיצד עליו להעביר את הקלטות לאחר ששמע אותן. נראה שיש הזמנה להפצת הקלטות, עם עותק נוסף שהוחזק בידי המשגיח אם התכנית תשתבש. כל קלטת מתייחסת לאדם אחר המעורב בחייה של האנה התורם לסיבת להתאבדותה. הקלטות מתייחסות גם לחברים וגם לאויבים.
בעונה שנייה, חודשים לאחר התאבדותה של האנה, קליי והאנשים האחרים שהוזכרו על הקלטות, כמו גם חברים קרובים ובני משפחתה של האנה, הסתבכו בקרב משפטי אזרחי בין הוריה של האנה לבית הספר התיכון ליברטי. בהאשמת רשלנות מצד בית הספר, אמה של האנה רודפת את תפיסת הצדק שלה, ואילו חוסר רצונה ליישוב קדם משפט ונסיבותיה האישיות מפריע בסופו של דבר את נישואיה לאביה של האנה. הסיפור מתגלה בנרטיבים הממחישים את סיפורה של האנה שסיפרו הנוכחים בבית המשפט במשפט. קליי, התופס את עצמו כמגנה הכושל של האנה, יוצא לחקירה תוך שימוש בכל העדויות שיכול למצוא במאמץ להשפיע על התיק האזרחי בין הוריה של האנה לבית הספר. קליי גם משתדל לחשוף את התרבות המושחתת של בית הספר התיכון ואת לטובתו של ג'וקים עשירים על פני התלמיד הממוצע, מה שמפגע במיוחד בשלמותן של נערות צעירות כמו האנה. 
העונה שלישית נקבעת שמונה חודשים לאחר סיום העונה השנייה. קליי וחבריו נאבקים להתמודד עם החיפוי של ניסיון הטבח של טיילר בנשף האביב, תוך שהם עוזרים לו לקראת החלמה. עם זאת, מתחים חריגים מגיעים לנקודת רתיחה במהלך עונת השיבה של ליברטי , מה שגורם לרציחתו של ברייס ווקר. תלמידי תיכון ליברטי נאלצים שוב תחת המיקרוסקופ שכן החקירה על איום המוות של ברייס מאיימת לחשוף את סודותיהם האפלים ביותר.

הפקה

סרטי יוניברסל רכשו את הזכויות לסרט של הספר ב-8 בפברואר 2011, וסלינה גומז לוהקה לתפקיד האנה בייקר. ב-29 באוקטובר 2015, הוכרז שנטפליקס תעשה עיבוד טלוויזיוני של הספר וגומז תשמש כמפיקה בפועל. טום מקארתי נשכר כדי לביים את שני הפרקים הראשונים. הסדרה הופקה על ידי Anonymous Content ופראמאונט כשגומז, מקארתי, ג'וי גורמן, מייקל שוגר, סטיב גולין, מנדי טיפי וקריסטל לייבלין משמשים כמפיקים בפועל. הצילומים לסדרה התקיימו בערים בצפון קליפורניה, ואייחו, בניצ'יה, סן רפאל, קרוקט וסבסטופול במהלך הקיץ של 2016. העונה הראשונה בת 13 הפרקים ופרק מיוחד שוחררו בנטפליקס ב-31 במרץ 2017.
כלבי תרפיה היו נוכחים בסט בשביל השחקנים בגלל התוכן האינטנסיבי והרגשי של הסדרה. ב-7 במאי 2017 הוכרז כי נטפליקס חידשה את הסדרה לעונה השנייה. פרומו קצר שוחרר בחשבונות מדיה חברתית שונים של שחקני הסדרה. הצילומים לעונה השנייה החלו ב-12 ביוני 2017. העונה השנייה שוחררה ב-18 במאי 2018.

"13 סיבות לדבר על זה"

עם שחרורה של העונה הראשונה של הסדרה, נטפליקס פרסמה גם סרט טלוויזיה תיעודי במתכונת של תוכנית אירוח בשם "13 סיבות לדבר על זה" (באנגלית: "Reasons Why: Beyond the Reasons‏ 13"). הסרט בן 29 הדקות, מציג את צוות ההפקה והשחקנים של הסדרה ואנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש דנים בחוויותיהם בעבודה על הסדרה ועל התמודדות עם בעיות כבדות משקל, כמו בריונות, דיכאון ותקיפות מיניות. המהדורה השנייה של "13 סיבות לדבר על זה" שוחררה עם העונה השנייה של הסדרה.
ניקולה קאליניץ'

קריירת מועדונים

קאליניץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של היידוק ספליט. בעונת 2005/2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. ב-1 באוגוסט 2006 הושאל לפולה סטארו צ'שקו עד לסיום העונה על מנת לצבור דקות משחק. ב-23 בספטמבר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-2 נגד קאמן אינגרד. בפולה התקשה למצוא את מקומו בהרכב, אך הצליח לקבוע מאזן מרשים יחסית לגילו ולמספר המשחקים בהם שיחק כאשר כבש 3 שערים ב-12 משחקים. בינואר 2007 הושאל לשיבניק.
בקיץ 2007 חזר להיידוק. בעונת 2007/2008 הבקיע 17 שערי ליגה ועוד 9 נוספים במסגרות אחרות ונבחר לכדורגלן הצעיר של העונה בקרואטיה. ב-17 ביולי 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0-4 נגד בירקירארה המלטזית. ביולי 2009 ניהל קאליניץ' משא ומתן עם פורטסמות' מהפרמייר ליג, אך הוא נפל בגלל פערים כספיים.
ב-3 באוגוסט 2009 חתם ל-4 שנים בבלקברן רוברס תמורת כ-6 מיליון פאונד. ב-22 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי בלקברן בהפסד 2-1 לסנדרלנד. ב-27 באוקטובר 2009 הבקיע קאליניץ' את שער הבכורה שלו בבלקברן בניצחון 2-5 נגד פיטרבורו יונייטד במסגרת גביע הליגה האנגלי. ב-27 בינואר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד ויגאן את'לטיק.
ב-11 באוגוסט 2011 חתם קאליניץ' בדניפרו מליגת העל האוקראינית. יומיים לאחר החתימה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור דניפרו בהפסד 3-1 לשחטאר דונצק. בנוסף, קאליניץ' גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק זה, ושתי דקות לאחר מכן קיבל כרטיס אדום. ב-27 במאי 2015 הבקיע קאליניץ' בנגיחה בגמר הליגה האירופית את שערה הראשון של קבוצתו בהפסד 3-2 לסביליה.
ב-15 באוגוסט 2015 חתם קאליניץ' ל-4 שנים בפיורנטינה. 8 ימים אחרי החתימה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-2 נגד מילאן. ב-17 בספטמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לפ.צ. בזל במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. ב-27 בספטמבר הבקיע שלושער בניצחון 1-4 אינטר מילאנו. בזכות הניצחון, פיורנטינה עלתה למקום הראשון בליגה לראשונה מעונת 1998/1999. ב-22 באוגוסט 2017 הושאל למילאן.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, קאליניץ' שיחק בכל נבחרות הנוער של קרואטיה. ב-24 במאי 2008 ערך קאליניץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד מולדובה. קאליניץ' נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2008. ב-16 ביוני 2008 ערך קאליניץ' את הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד פולין במסגרת שלב הבתים של יורו 2008.
ב-17 בנובמבר 2010 הבקיע קאליניץ' את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד מלטה במסגרת מוקדמות יורו 2012. ב-4 ביוני 2016 הבקיע שלושער בניצחון 0-10 נגד סן מרינו.
ב-18 ביוני 2018, במהלך המונדיאל, הורחק מנבחרת קרואטיה לאחר שסירב להיכנס כמחליף בניצחון 2-0 על נבחרת ניגריה.
מארק סלבי

ביוגרפיה

סלבי נולד בעיר לסטר שבאנגליה. הוא הצטרף לסבב הסנוקר המקצועני העולמי בשנת 1999, בגיל 16. בשנת 2007 הגיע לראשונה לגמר אליפות העולם בסנוקר, אך הפסיד לג'ון היגינס הסקוטי בתוצאה 13–18.
במהלך הקריירה זכה סלבי שלוש פעמים בטורניר המאסטרס: בשנת 2008 לאחר שניצח בגמר את סטיבן לי האנגלי בתוצאה 3–10, בשנת 2010 לאחר שניצח בגמר את רוני אוסליבן האנגלי בתוצאה 9–10, ובשנת 2013 לאחר שניצח בגמר את ניל רוברטסון האוסטרלי בתוצאה 6–10. בנוסף, זכה גם באליפות ויילס הפתוחה שנערכה בשנת 2008, לאחר שניצח בגמר את רוני אוסליבן בתוצאה 8–9, בטורניר מאסטרס שאנגחאי שנערך בשנת 2011, לאחר שניצח בגמר את מארק ויליאמס הולשי בתוצאה 9–10, ובאליפות בריטניה שנערכה בשנת 2012, לאחר שניצח בגמר את שון מרפי האנגלי בתוצאה 6–10.

אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בשנת 2014, זכה סלבי בתואר בפעם הראשונה, לאחר שניצח במשחק הגמר את רוני אוסליבן בתוצאה 14–18.
בשנת 2015 זכה סלבי בשני תארים: בטורניר מאסטרס גרמניה, לאחר שניצח בגמר את שון מרפי בתוצאה 7–9, ובאליפת סין הפתוחה, לאחר שניצח בגמר את גארי וילסון האנגלי בתוצאה 2–10.
באליפות העולם שנערכה בשנת 2016, זכה סלבי בתואר בפעם השנייה, לאחר שניצח במשחק הגמר את דינג ג'ונווי הסיני בתוצאה 14–18.
באליפות העולם שנערכה בשנת 2017, זכה סלבי בתואר בפעם השלישית, לאחר שניצח במשחק הגמר את ג'ון היגינס בתוצאה 15–18.
בעונת 2016/2017, זכה סלבי בחמישה טורנירי דירוג, בהם אליפות העולם בסנוקר, והשווה את שיא מספר הזכיות של טורנירי דירוג לשחקן יחיד בעונה אחת בכל הזמנים, יחד עם סטיבן הנדרי, דינג ג'ונווי, ורוני אוסליבן, אשר להם גם חמש זכיות של תוארי דירוג בעונה אחת.

סגנון משחק

סלבי ידוע בסגנון משחקו השמרני וההגנתי העיקבי שבאמצעותו הוא מתיש את יריביו, ועל דעת רבים נחשב לשחקן ההגנה הטוב בעולם. לרוב, יבואו מהלכי התקפה מצידו רק לאחר שיוודא שבמקרה של החמצה אינו משאיר ליריביו הזדמנויות להשתלט על השולחן. שליטתו המוחלטת בכדור הלבן מקנה לו יכולת להכניס את יריביו למלכודות סנוקר קשות וחכמות שגם במקרה היחלצות מהן, מיד אחר כך יווצרו לו הזדמנויות נוחות להטבעת כדורים והכרעה מהירה של המשחקון. כמו כן, ידוע סלבי בחוסן מנטלי ועקשנות שהופכים אותו לשחקן קשה מאוד להכנעה.
סגנון משחקו ההגנתי והטקטי של סלבי זוכה לעיתים לביקורות מצד שחקנים בסבב המקצועני כשחלקם אף כינו את ההתמודדויות מולו כ"סיוט מתמשך" ו"עינוי". עם זאת, ישנם רבים שמעריכים את סגנונו ורואים בו גאון טקטי שממנף את יתרונו המנטלי ואת סבלנותו כדי להכריע שחקנים בעלי יכולות התקפיות טובות יותר.
כינויו הרשמי של סלבי בענף הוא The Jester from Leicester (הליצן מלסטר), זאת בשל חוש ההומור ואישיותו הפתוחה והמשעשעת מחוץ לשולחן הסנוקר.
ספר עיר הגבירות

תקציר התוכן

עיקר הספר הוא דו-שיח בין כריסטין לבין שלוש המידות הטובות (בהקבלה למידות הטובות מהנצרות), המגולמות בדמותן של שלוש נשים – תבונה, הגינות, וצדק, אשר מופיעות בחלומה של כריסטין, ומודיעות לה שהיא נבחרה על ידי האל לתקן את המעוות בתפישות לגבי נשים. הן מורות לה לבנות עיר, בה ישכנו נשים ראויות מכל התקופות. וכל אחת בתורה מסייעת לכריסטין בחלק ממשימתה, במהלכה הן מדברות על מגוון נושאים עקרוניים. הדיון הוא פמיניסטי, ואחת אחת, המידות מפרקות את כל הדעות הקדומות המיזוגיניות של התקופה. הן עושות זאת בדרך משל, עם סיפורים על "גבירות" – כאשר משמע המילה "אשה אצילה ברוחה", להבדיל מ"אצילה במעמדה" – לוחמות מן המסורת היוונית, הרומית, היהודית, והנוצרית, מושלות וחוקרות, ואחרות בעלות שם ועשייה, מפגניות ועד קדושות. הנשים מהסיפורים מוזמנות לשכון בעיר, ולשמש נר לרגלי נשים אחרות, ולהגן עליהן.

השפעתו של בוקצ'ו

מקור המידע הראשי ממנו שאבה דה פיזאן היה "על אודות נשים נודעות" (De Mulieribus Claris), מאת ג'ובאני בוקאצ'ו. כתבו היה חיבור ביוגרפי על אודות נשים נודעות מן העת העתיקה. כן ציטטה דה פיזאן מ"דקאמרון" מאת בוקאצ'ו בשלביה המאוחרים של עיר הגבירות. אגדות גיסמונדה וליזבטה, למשל, מצוטטות כמו מקורן ב"דקאמרון" מאת בוקאצ'ו. ייתכן כי קראה כריסטין את "על אודות נשים נודעות" בגרסתו הצרפתית, Des Cleres et Nobles Femmes. השפעתו של בוקאצ'ו ניכרת בעמדת כריסטין כלפי חינוך נשים. באגדת ריאה איליה דוגל בוקאצ'ו בזכותן של נשים צעירות לבחור להן חיים חילוניים או חיי דת. הוא מצהיר כי יש כדי להזיק בשילוח נערות למנזרים בעודן "נבערות מדעת, או רכות, או תחת אילוץ." בוקאצ'ו מצהיר כי על נערות להיות "מחונכות כדבעי מילדותן בבית הוריהן, ללמוד גילוי לב והתנהגות ראויה לשבח ואו אז, לכשתבגרנה ותדענה בכל לבן מהו רצונן החופשי". לאמונת בוקאצ'ו, יש ללמד נערות על אודות החיים והמעלות הטובות טרם הקדשתן לאל. הוא אינו מתייחס להענקת השכלה רשמית לנשים, אולם הוא דוגל בשליטת מה מצד נשים בחייהן, וכן בזכותן להתוודע לאפשרויותיהן העתידיות.
ייתכן כי אמונת בוקאצ'ו בחינוך נערות בנושאי חיים חילוניים וחיי דת, היוותה אבן קפיצה עבור אמונת דה פיזאן בחינוך נשים. אפילו היה הדבר אחרת, לבוקאצ'ו הייתה השפעה בלתי מבוטלת על דה פיזאן. אילו לא היה כן, אין זה סביר כי הייתה מצטטת ממקורות בוקאצ'ו ומשתמשת בם לחיוב.
הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו

הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו (GNU Lesser General Public License, בקיצור: LGPL, במקור נקרא "רישיון הספריות הציבורי הכללי של גנו GNU Library General Public License) הוא רישיון תוכנה לתוכנה חופשית שמהווה פשרה בין מגבלות ה־GPL לבין רישיונות מתירניים יותר כמו רישיון BSD. הגרסה הראשונה שלו הייתה גרסה 2 שנכתבה בשנת 1991 במקביל לכתיבת גרסה 2 של רישיון ה־GPL. בשנת 1999 יצאה גרסה 2.1, שבה שונה השם. בשנת 2007 יצאה גרסה 3, שמבוססת על נוסח גרסה של רישיון ה־GPL (עם תוספת סעיף אחד).
הרישיון מבקש לשמור תכונות ה־Copyleft של רישיון ה־GPL, אולם לאפשר לתוכנות אחרות להשתמש בו כספרייה ללא מגבלות מהותיות. לכן הוא דורש ממי שמשנה את התוכנה עצמה להפיץ את שינויו, אולם ממי שמשתמש בה עבור התוכנה שלו ולא משנה אותה, אין דרישות נוספות].
לולינגיט

תכונות המינרל

הלולינגיט יוצר גבישים פריזמטיים אורתורומביים דקים, בעלי חתך בצורת יהלום, המסתיימים בפירמידות בשני הקצוות, כשפאות הגבישים מקווקווים. תופעת גבישים תאומים נפוצה למדי במינרל. גבישי התאומים מופיעים בצורה המכונה באנגלית טרילינגים (trillings) והם יוצרים תצורת כוכב או צלב. המינרל גם מופיע בגושים של גבישים בלתי מפותחים. צבע המינרל בין לבן כסף לאפור פלדה, וכאשר הוא נחשף לאוויר צבעו מתכהה. קשיותו היא בין 5 ל-5.5 בסולם מוס ומשקלו הסגולי גבוה יחסית, בין 7.1 ל-7.5 גרם לסמ"ק. תוך כדי חימום המינרל פולט אדים רעילים, הופך מגנטי ומפיץ ריח אופייני דמוי שום. ריח זה נפלט מהמינרל גם כשמכים עליו.
אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי (תופעה אופטית שבה נראה כאילו המינרל משנה את צבעו תוך כדי סיבובו כאשר הוא מואר באור מקוטב מוצלב) בצורה בולטת.
הלולינגיט מצוי בדרך כלל בלוויית המינרלים ארסנופיריט, סידריט, ספלריט גלנה, פיריט, וסולפידים אחרים יחד עם קלציט.

שימושים

הלולינגיט היא מקור משני להפקת ארסן והוא נמכר גם לאספני מינרלים.

מקור ותפוצה

הלולינגיט נוצר בעורקים הידרותרמיים יחד עם סולפידים אחרים וקלציט וכמו כן ניתן למצוא אותו בפגמטיטים.
הלולינגיט הוא מינרל נדיר יחסית, ובדרך כלל מצוי בלוויית מינרלים ארסנידיים אחרים. לכן מוצאים אותו במכרות של ארסן. את הלולינגיט ניתן למצוא במחוז ללינג (Lölling) סמוך לעיירה הטנברג (Hüttenberg) שבמדינת קרינתיה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה), ובשלדמינג (Schladming) שבאוסטריה; בשלזיה שבפולין; בזנקט אנדראסברג (At St. Andreasberg) שבהרי הרץ שבגרמניה; בסיירה מורנה (Sierra Morena) שמחוז סביליה שבספרד; בסנט מיקה (Mt. Mica) שבמחוז אוקספורד במדינת מיין, בהרי פרנקלין וסטרלינג (Franklin and Sterling Hill) מחוז ססקס בניו ג'רזי, ובמכרה אינגרסול (Ingersoll) במחוז פנינגטון בדקוטה הדרומית שבארצות הברית; בברוקן היל (Broken Hill) במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה; וכן בברזיל, בקנדה ובנורווגיה.
האיחוד המערב-אירופי

האיחוד המערב אירופי היה ארגון בינלאומי לשיתוף פעולה בין מדינות מערב אירופה. הארגון הוקם בתקופת המלחמה הקרה כדי לאחד את מערב אירופה הדמוקרטית כנגד ברית המועצות והגוש המזרחי הקומוניסטי במזרח אירופה. הארגון היה קיים מאוקטובר 1954 עד ליוני 2011 ומטהו שכן בבריסל שבבלגיה. תקציבו השנתי עמד על כ-13.4 מיליון אירו. הארגון נוהל על ידי מועצת שגרירים ואספה שהורכבה ממשלחות פרלמנטריות. בשנותיו האחרונות, הארגון התמזג אט אט לאיחוד האירופי, אשר הוחלט לפרקו באופן סופי. 
לאיחוד היה סוכנות חימוש שהוגבלה לתמיכה במחקר וטכנולוגיית הגנה. סוכנות זו הוקמה בשנת 1996 ופורקה בשנת 2006.