ג'קי וילסון

נעורים ותחילת הקריירה

וילסון, בן יחיד להוריו ג'ק ואליזה מיי, גדל בשכונת היילנד פארק שבדטרויט וכבר בנעוריו הסתבך עם החוק. הוא הצטרף לכנופיית רחוב, ובעת שנשר מבית הספר, בגיל 15, כבר נשלח פעמיים למאסר כעבריין צעיר. בתקופת מאסרו השנייה גילה את ספורט האגרוף והחל להתמודד בקרבות אגרוף באזור דטרויט וזכה בליגת כפפות הזהב של דטרויט בגיל 16. לאחר שנישא והפך בגיל 17 לאב, המיר את כפפות האגרוף בשירה והקים להקה שכללה את בן דודו, לוי סטאבס (שהפך מאוחר יותר לחבר בארבע הפסגות). הוא נתגלה על ידי מגלה הכשרונות ג'וני אוטיס, שלקח אותו תחת חסותו, והחתים אותו כחלק מהרכב שנקרא ה-"Thrillers" (אותו הרכב הפך לאחר מכן ל-"Royals" ול-"Midnighters" אולם לווילסון לא היה חלק בהרכבים המצליחים הללו). לאחר שהקליטו מספר שירים בחברת ההקלטות של דיזי גילספי, עזב וילסון את ה-"Thrillers" והצטרף ללהקת "הדומינוז" שם החליף את קלייד מקפאטר שעבר לדריפטרס. וילסון היה הזמר המוביל בלהקה במשך כשנה עד אשר החל בקריירה כסולן ב-1957. בתקופה זו הנפיקה הלהקה את להיט הפופ "St. Therese of the Roses".

פרסום כסולן

ב-1957 חתם וילסון על חוזה כסולן ב"תקליטי ברנזוויק", חברת בת של דקה, והוציא את הסינגל הראשון שלו "Reet Petite". השיר, שנכתב על ידי ברי גורדי ורוקל דייוויס, זכה להצלחה צנועה במצעד ה-R&B. תוך זמן קצר כתב צמד המחברים שירים נוספים עבור וילסון: "To Be Loved", "That's Why", "I'll Be Satisfied" ואת "Lonely Teardrops" שיצא בסוף 1958. השיר האחרון הגיע למקום הראשון במצעד ה-R&B ולמקום השביעי במצעד הכללי וביסס את וילסון ככוכב R&B הניחן במנעד רחב.
ב-1958 נפרדו דרכיהם של גורדי ודייוויס ושל וילסון לאחר סכסוך תמלוגים בין צמד הכותבים ובין מנהלו של וילסון, נט טרנופול. פרידה זו הביאה את גורדי להקים את חברת מוטאון בעזרת הכסף שהרוויח משיתוף הפעולה עם וילסון. טרנופול היה משוכנע כי וילסון יוכל להצליח גם מחוץ לתחום הרית'ם אנד בלוז והרוקנ'רול, וכך החל וילסון להקליט בלדות בסגנון המוזיקה הקלה. בשנים 1960 ו-1961 הקליט את "Doggin' Around" (הגיע לעשרים הראשונים במצעד הכללי) ואת "Night", "Alone At Last" ו-"My Empty Arms" (שלושתם בעשיריה הראשונה במצעד הכללי).
ב-1963 הוציא להיט גדול נוסף, "Baby Workout", שהגיע למקום הראשון במצעד ה-R&B ולמקום החמישי במצעד הכללי. לאחר הפוגה בקריירה, בין השנים 1964 ו-1967, הוציא יחד עם מפיק מוזיקת הנשמה של שיקגו, קרל דייוויס, שני להיטים חדשים: "Whispers (Gettin' Louder)" ו-"Your Love Keeps Lifting Me Higher and Higher. עד 1975 המשיך להקליט ושיריו זכו להצלחה במצעדים בארצות הברית ובבריטניה.

חייו האישיים

וילסון התחתן ב-1951, בהיותו בן 17, עם פרדה הוד ולזוג נולדו ארבעה ילדים. ב-1965 הם התגרשו. לווילסון יצא שם של "רודף שמלות" ו בפברואר 1961 נורה ונפצע על ידי אחת ממאהבותיו, הדוגמנית חואניטה ג'ונס. נראה שג'ונס ירתה בו בעת מריבת קנאה לאחר ששב לדירתו מלווה בהרלין האריס, חברתו לשעבר של סם קוק. וילסון נפצע משני כדורים ועבר ניתוח חרום שבו הוסרה אחת מכליותיו שנפגעה. כדי להגן על שמו, פרסמה ההנהלה של וילסון כי ג'ונס הייתה מעריצה כפייתית שאיימה לירות בעצמה וכי ניסיונו של וילסון למנוע זאת הביא לפציעתו. סיפור הכיסוי התקבל ולא הוגש כתב אישום כנגד ג'ונס. ב-1967 נישא להאריס אך נפרד ממנה במהרה (אך לא התגרש) לאחר שעבר לחיות עם לין קרוצ'ט איתה נולדו לו שני ילדים. בנו הבכור נהרג ב-1970 לאחר קטטה עם שכן בדטרויט.
וילסון נחשב כתמים בכל הנוגע לחוזים ולצד העסקי ונראה שעובדה זו נוצלה על ידי מנהלו טרנופול. לשיא הגיעו הדברים כשב-1962, בשיא הצלחתו, פונה מביתו בשל חוב ל-IRS (מס ההכנסה האמריקאי) והתברר לו כי הוא בעצם חסר פרוטה. רק לאחר מאמצים רבים הצליח לרכוש מחדש את ביתו במכירה פומבית.

מותו

ב-29 בספטמבר 1975 קבל וילסון התקף לב קשה, בשעה ששר את "Lonely Teardrops", במופע של דיק קלארק בניו ג'רזי. הוא נפל וראשו פגע בבמה. המכה שספג בראשו והתקף הלב גרמו לו להיכנס למצב של תרדמת ממנו לא התאושש במשך שמונה שנים, עד מותו ב-1984 בגיל 49. הוא נקבר בויין שבמישיגן.