google/wiki40b huggingface dataset:
עשה לך רב

עשה לך רב היא הוראה המופיעה פעמיים במסכת אבות, ומבטאת רעיון מקובל ביהדות.

מקורות ופירושים

נאמר: "יהושע בן פרחיה ונתאי הארבלי קבלו מהם. יהושע בן פרחיה אומר: עשה לך רב, וקנה לך חבר, והוי דן את כל האדם לכף זכות" (משנה, מסכת אבות, פרק א', משנה ו').
הרמב"ם כתב בפירושו למשנה, שהסיבה היא "שהלימוד מעצמו טוב הוא, אבל לימודו מזולתו יתקיים בידו יותר והוא יותר מבואר. אף אם היה (האדם שנקבע להיות רב) כמוהו בחכמה, או למטה ממנו". המאירי מפרש באותו הסגנון: "אפילו חכם שבחכמים, ראוי שישים לעצמו איזה רב, שיברור לאב ולראש - אף על פי שאינו מוצא כמוהו, יעשה לו אדון משלמטה הימנו, כי האדם - אפילו חכם שבחכמים - אינו רואה בענייני עצמו מה שיראהו זולתו".
הכוונה היא שגם תלמיד חכם מומלץ לו שימצא טוב ממנו וילמד איתו בחברותא.
רובד נוסף מביא רבי עובדיה מברטנורא, שכותב בפירושו למשנה: "...ואני שמעתי: עשה לך רב - שיקבל לו רב אחד שילמוד ממנו תמיד, ולא ילמוד היום מאחד ולמחר מן האחר". באבות דרבי נתן מובא הסבר זה ביתר פירוט: "עשה לך רב כיצד? מלמד שיעשה לו את רבו קבע, וילמד ממנו מקרא, משנה, מדרש, הלכות ואגדות. טעם שהניח לו במדרש - סוף שיאמר לו בהלכות; טעם שהניח לו בהלכות - סוף שיאמר לו באגדה; נמצא האדם ההוא יושב לו במקומו ומלא וברכה. היה רבי מאיר אומר: 'הלומד תורה מרב אחד, למה הוא דומה? לאחד שהייתה לו שדה אחת, וזרע מקצתה חִטים, ומקצתה שעורים, מקצתה זיתים ובמקצתה אילנות, ונמצא האדם ההוא מלא טובה וברכה. ובזמן שהוא לומד משניים או שלשה, דומה למי שיש לו שדות הרבה: אחד זרע חטין, אחד זרע שעורים, ואחד נטע זיתים, ואחד אילנות - ונמצא האדם ההוא מפוזר בין הארצות בלא טוב וברכה". 
כאן הכוונה שאין אחד שיודע הכל ומומלץ לאדם לשאול אדם הבקיא ומוסמך באותו העניין המדובר ולא לשים מבטחו באדם אחד, גדול ככל שיהיה.
עצה זו מובאת פעם שנייה במסכת אבות, בהמשך אותו הפרק: "רבן גמליאל אומר: עשה לך רב, והסתלק מן הספק, ואל תרבה לעשר אומדות" (משנה, מסכת אבות, פרק א', משנה ט"ז).
על אימרה זו נוטים הפרשנים] להסביר שרצוי שיהיה לאדם רב שיהיה כתובת לפנות אליה במקרה של ספק בהלכה. הם מסיקים זאת, כנראה, מהמשך דבריו בנוגע להימנעות מספק בהלכה ("אל תרבה לעשר אומדות" היא עצה דומה: למדוד את התרומה בצורה מדויקת, כדי להימנע מההתלבטות האם התרומה הייתה במידה הראויה או לא).

פירושים בני זמנינו

רבי מנחם מנדל שניאורסון, האדמו"ר מחב"ד, הורה לכל חסידיו, אנשים, נשים, ואפילו ילדים, שימנו לעצמם רב עמו יתיעצו. הוא אף הוסיף מימד נוסף לכך: בנוסף לתפקידו כ"יועץ", הרב משמש גם כ"שוטר", כלומר, על האדם לעמוד מזמן לזמן אצל הרב ל"מבחן" בנוגע למעמדו ומצבו בלימוד התורה, בנתינת הצדקה, ובכללות הנהגתו בעבודת ה'. באופן זה, טען, ירגיש מחויב יותר להיטיב את דרכיו. מכך שההוראה "עשה לך רב" מופיעה פעמיים בפרקי אבות בהקשרים שונים, פעם אחת נכתב עשה לך רב והסתלק מן הספק, ובפעם אחרת עשה לך רב וקנה לך חבר, הרבי למד שישנם שני סוגי רבנים שאדם צריך למנות לעצמו, רב אחד שתפקידו לפסוק ולהסיר את הספק, ורב אחר שתפקידו להיות חבר וידיד. 
הרב שי פירון כתב בנושא כך: "ממשנתנו אנו יכולים ללמוד הנהגה עקרונית: אנו צריכים שתהיה לנו דמות שאליה אנחנו רגילים לפנות, דמות שאנחנו מזדהים עמה ומרגישים שייכים לעולמה. עלינו לעשות לנו רב שיוכל לייעץ לנו בנושאים אישיים, ידע לשמוע ללבנו, יבין לרגשותינו ויעזור לנו בזמנים הקשים"].
עשה לך רב הוא גם שמה של תוכנית רדיו ששודרה בקול ישראל בשנות השמונים. בתוכנית שושדרה בשידור חי הופנו לרב חיים דוד הלוי שאלות הלכתיות מן הקהל באולם ומן המאזינים בבית.
עמיקם

היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים יהודים יוצאי העיר חרבין שבסין. בשנת 1953 הצטרפו עולים יוצאי צפון אפריקה. בשנה 1956 הצטרפו למושב גם משפחות ממזרח אירופה. היישוב הוקם בעזרת תנועת החרות בית"ר, שטיפלה בעלייה מסין ובהקמת המושב. בתקופה הראשונה להקמת היישוב גרו הילדים והנשים בשולי פארק ז'בוטינסקי שליד בנימינה.
חלק מהמשפחות עוסקות בחקלאות הכוללת מטעים של אפרסקים, שזיפים, נקטרינות, שסק ועוד.
כיום מונה המושב כ-145 משפחות. במושב שוכן בית הספר היסודי "תל"י אלונה".

ההר העגול

ממזרח למושב, מעל נחל תנינים, נמצאת גבעה המשקיפה על האזור, ומכונה "ההר העגול". משפחת גלקין טיפחה את הגבעה לזכרו של הצנחן, בן המושב, רב-טוראי ראובן גלקין, שנפל במלחמת יום הכיפורים בהתקפה אווירית על אזור הגשרים על תעלת סואץ, יום לאחר קרב החווה הסינית. על לחימתו בחווה הסינית הוענק לו צל"ש אלוף הפיקוד. הגבעה היא אתר לנופש בטבע ובראשה אנדרטה, לזכרו של ראובן. האנדרטה הוקמה בשנת 2010 על ידי הפסל אורי סיגל גלקין, אחיו של ראובן.
מסביב לפסל הקימו לוחמי גדוד 890 ב-2018 אנדרטה לחללי הגדוד במלחמת יום הכיפורים.
NMI

NMI הוא "יזמת הכלכלה הגרמנית לאזור צפון אפריקה והמזרח התיכון". (Nordafrika Mittelost Initiative der deutschen Wirtschaft).
טירת פמברוק

היסטוריה

הטירה נבנתה לראשונה בשנת 1093 על ידי הנורמנים מיד עם הכיבוש הנורמני של אנגליה והפלישה לוויילס, תחילה כמבצר מעץ (בצורת "גבעה וחפיר") שהוקם על אזור מסולע ומוגבה המוקף משלושה כיוונים במימי אגם המיל (חלק מנהר פמברוק). כמאה שנים מאוחר יותר ויליאם מרשל קיבל את המבצר, הוא שידרג אותו לאבן והקים במקום טירת אבן נרחבת אשר חומותיה מלוות את חופי האגם משלושה אגפים. במהלך המרד הוולשי של אווין גלינדור הטירה לא השתתפה בקרבות לאחר שהקצין הממונה עליה שילם לגלינדוור מס. במהלך מלחמת האזרחים האנגלית קציני הטירה צודדו עם הכוחות הפרלמנטרים (בעוד שרוב אזורי דרום ויילס צודדו דווקא עם המלך), כוחות המלך צרו על הטירה אך היא ניצלה לאחר שהגיעו כוחות הפלמנט כתגבורת, לאחר מכן עברה הטירה לצודד עם המלך ואוליבר קרומוול הגיע עם כוחותיו וכבש את הטירה לאחר מצור של שבעה שבועות.
לאחר מלחמת האזרחים הטירה עמדה נטושה למשך שלושה עשורים, עד שבשנת 1880 היא עברה שיפוץ בן שלוש שנים. בשנת 1928 הטירה נרכשה על ידי סר איבור פיליפס שהחל בשיפוץ נרחב של הטירה, לאחר שנפטר הוקמה קרן לניהול הטירה שמנוהלת באופן שווה בין מועצת העיר פמברוק ומשפחת פיליפס.

מבנה

הטירה מתפרסת על שטח של כקילומטר רבוע ומחולקת לחצר פנימית בשליש הצפוני וחצר חיצונית בחלק הפונה ליבשה ולמרכז העיר פמברוק. החצר החיצונית כוללת חמישה מגדלים עיקריים לאורך החומות ובית שער גדול במרכז החומה, המגדלים כוללים את מגדל מונקטאון בדופן המערבי, מגדל ווסטגייט, מגדל הנרי השביעי, בית השער (שכולל את מגדל בייגייט), מגדל העיר ונורת'גייט בדופן המזרחית. החומה החיצונית שמקיפה את רוב החצר החיצונית פונה לכיוון היבשה לעומת שאר חלקי הטירה המאוגפים באגם המיל, כך שהיא עבה במיוחד ומגיעה אף לעובי 5 מטרים במקומות מסוימים, שכן צד זה הוא שחשוף במיוחד להתקפה. חומות העיר פמברוק נבנו במהלך המאה ה-12 תחת ויליאם מרשל, החומות מתחברות לטירה בשער נורת'גייט מצפון ושער ווסטגייט מדרום-מערב והן הקיפו את מרכז העיר ההיסטורית.
החצר הפנימית כוללת במרכזה את מגדל העוז העגול בגובה 23 מטרים, לצד מבני המחייה של אדוני הטירה ואף אולם משפט ששימש את תושבי האזור. מהאולם המרכזי בדופן הצפונית ישנם מדרגות ספירליות שיורדות לאורך חומת הטירה למפלס האגם, שם נבנתה חומה בפתח מערה טבעית - הווגן כפי שכונתה המערה שימש ככל הנראה לאספקת הטירה דרך המים, או כדרך מילוט בשעת מצור.
פרסה (איבר)

הפרסה היא קצה האצבע של יונקים מקבוצת הפרסתנים, המחוזקת על ידי מעטה קרטין עבה וקרני. הפרסה בנויה מסוליה קשיחה או גמישה, ומדופן קשיחה שיוצרת הציפורן המגולגלת סביב קצה האצבע. משקל גופו של בעל החיים נשען בדרך כלל על כף הפרסה ועל שולי דופן הפרסה. הפרסות גדלות ללא הפסקה ועוברות שחיקה מתמדת בזמן ההליכה של בעל החיים.
למרבית מכפילי הפרסה (כגון כבשים, עיזים, צבאים, בקר, ביזונים וחזירים) יש שתי פרסות עיקריות בכל רגל, מבנה המכונה "פרסה שסועה". כמו כן, למרבית מכפילי הפרסה הללו יש בנוסף שני טלפיים קצרים (dewclaws) הממוקמים מעט גבוה יותר במעלה הרגל. הטלפיים הקצרים אינם משמשים להליכה, אך במינים מסוימים שבהם הם גדולים יותר (כמו צבאים וחזירים) הם עשויים לגעת בקרקע בעת ריצה או קפיצה. מכפילי פרסה אחרים, כגון ג'ירפות ואנטילוקפרות, הם חסרי טלפיים קצרים. בבעלי חיים מסוימים הנחשבים כבעלי פרסה שסועה, כגון גמלים, הפרסות קטנטנות ונראות כציפורניים בקצות האצבעות.
למפריטי פרסה מסוימים יש פרסה אחת בכל רגל, בעוד שלאחרים יש (או היו) שלוש אצבעות נפרדות בעלות פרסות או ציפורניים גדולות, או פרסה אחת ושני טלפיים קצרים. הטפיר הוא מקרה מיוחד, משום שהוא בעל שלוש אצבעות בכל כף רגל אחורית וארבע אצבעות בכל כף רגל קדמית.

פרסות בשימוש האדם

לאורך ההיסטוריה פרסות מילאו תפקיד משמעותי בטקסים (כגון טקסי קבורה) ובמשחקים, וכן שימשו לייצור דבקים.
אנדרטת צי ארצות הברית

היסטוריה

התוכנית להקמת אנדרטה עבור צי ארצות הברית מקורה בתוכנית האב של האדריכל פייר שארל ל'אנפן לעיר וושינגטון (תוכנית שהוכנה קודם להקמת העיר), אולם האנדרטה הוקמה כ-200 שנה לאחר מכן. ל'אנפנט לא ציין בתוכניתו היכן תהא האנדרטה ממוקמת, וכשהוחלט להקימה, היא מוקמה בשדרת פנסילבניה - "השדרה הראשית" של וושינגטון.
באביב 1977 התארגנה קבוצה של יוצאי צי והוקמה הקרן להקמת אנדרטת הצי. בשנת 1978 החלו בהליכי החקיקה הנדרשים לצורך הקמת האנדרטה. בשנת 1980 נחקק בקונגרס חוק המתיר את הקמת האנדרטה (ממימון פרטי).
בעקבות חקיקת החוק נבחר אתר כיכר מרקט כאתר מתאים להקמת האנדרטה, והאדריכל ג'יימס רוסאנט מניו יורק נבחר לתכננה.
עבודות הבנייה לא החלו עד שנת 1986 בשל קשיים בהשגת התרומות שנדרשו.
פסל "המלח הבודד" הושלם על ידי הפסל סטנלי בלייפלד באוגוסט 1987 והפסל הוצב בסמוך לאנדרטה שהייתה בשלבי בנייה סופיים. האנדרטה נחנכה ב-13 באוקטובר 1987. הפסל צופה לעבר ים עשוי גרניט, שמשני צידיו שתי מזרקות. סביב ים הגרניט 27 תבליטי ברונזה המתארים אירועים הקשורים בצי ארצות הברית.
בין השנים 1987 -1995 נבנו שני בניינים בחלקו הצפוני של הכיכר - הבניין המזרחי הוא מרכז המבקרים של האנדרטה אשר נפתח ביוני 1991, ונחנך רשמית ב-12 באוקטובר 1991. המבנה השני הוא מרכז ההנצחה של הצי, הכולל את תיאטרון אלין בורק, מוזיאון ובו תערוכות אודות ההיסטוריה של הצי, וכן אולם הקרנה המציג סרטים היסטוריים, מרכז מידע וספריה.
על קיר בסמוך לאנדרטה חקוקים ציטוטים מפורסמים שנאמרו על ידי אנשי צי, כדוגמת אימרתו של רב החובל ג'ון פול ג'ונס בשנת 1779: "טרם התחלתי להילחם".
תפילת נשים ביהדות

תפילת נשים התקיימה ביהדות לאורך כל הדורות, ובמקרים מסוימים, תפילתן נחשבה לתפילת מופת. כך למשל תפילת חנה, שחז"ל ראו בה המודל של התפילה האידיאלית. לפני חורבן בית שני, כאשר עדיין לא היה סידור, התפלל כל אדם על פי צרכיו תפילות הודיה והלל ותפילות בקשה. מתפללת (כמו גם מתפלל) יכלה להביע את עצמה בכל דרך שתרצה ובספונטניות.

תפילת נשים בהלכה

נשים פטורות מתפילה במניין ובבית כנסת, אמנם המתפללות במניין ובבית הכנסת יש להן בזה זכות. יש פוסקים הסבורים, שהואיל ומצוות זכירת יציאת מצרים נמשכת ברציפות ביום ובלילה יש לחייב את הנשים בה, אך רבים חלקו על כך ולדעתם הנשים פטורות מהזכרת יציאת מצרים.
סידורי התפילה המצויים בידינו חוברו על ידי גברים, נאמרו במניין של גברים, ה"אני הדובר" בהן הוא גברי וחוויות נשיות (בהן שהזמן גרמה, ונשים חייבות בה. ועל כן חובה על נשים לומר בכל יום בשחרית את ברכת "אמת ויציב" (ברכת גאולה) מתוך ברכות קריאת שמע, ובערבית את ברכת "אמת ואמונה" (ברכת גאולה) מתוך ברכות קריאת שמע (מ"א). אך רוב הפוסקים פוטרים, כיוון שיש מצווה מיוחדת לזכור ביום ומצווה מיוחדת לזכור בלילה, הרי שזו מצווה שהזמן גרמה.

תקופת המקרא

מסיפורי המקרא עולה שאישה המתפללת היא עצמאית בלשונה וכל תפילה מנוסחת על פי המיית לבה. רבות המתפללות במקרא, ולכל אחת תפילה ייחודית משל עצמה. פנייתן הישירה מתקיימת באופן ספונטאני מתוך הווייתן ונסיבות חייהן. הספרות היהודית לדורותיה עסקה בנושא זה ואולם הנושא זוכה לעניין מחקרי רב בתקופה האחרונה. ספרות ענפה חוברה במחצית השנייה של המאה העשרים ועד ימינו אלה בנושא זה.
התפילות המפורסמות ביותר במקרא הן של: רבקה, לאה,  מרים הנביאה (שמות טו כא), דבורה (שופטים ה ג), חנה (שמ"א א' יא, ב' א-י), אסתר (ד טו-טז) ורות (ד יד). לאורך ההיסטוריה היהודית בכל תפוצות ישראל נשים חיברו תפילות, חלקן השתמר אך רובן הגדול השתכח משום שלא הועלו על הכתב. חלק מזערי של תפילות אילו הוא זה הבא לידי ביטוי בתפילות הנשים שאנו מוצאים בספרות החיצונית.

תקופת ימי הביניים

עם תחילת היווצרות הסידור וביתר שאת עם הפיכת הנוסח לרשמי, כתוב ומאוחר יותר מודפס אנו פוגשים פחות ופחות השפעה נשים על סידור התפילה. תפילות הנשים, גם אם נאמרו לא נותרו בדרך כלל בידינו.
רק בתקופות הקרובות יותר לזמננו אנו מתחילים לפגוש סידורי נשים. בין אם היו אילו סידורי הכלל כמו סידור "קורבן מנחה" המיועד לנשים ובין אם היו אלו קובצי תחינות, היינו תפילות אישיות שנועדו להיאמר ברשות הפרט ובשפת המדינה (בדרך כלל יידיש), כמו "תחינות שרה בת-טובים" או סידורה האישי של יהודית כהן מאיטליה. סידורים אילו נתנו ביטוי, בדרך כלל, לנושאים נשיים אשר הסידור הממוסד לא נתן את דעתו עליהם כמו למשל נושאי הריון ולידה, טהרת המשפחה, וחיי גידול ילדים וחינוכם לצד הבעל.
במקביל אנו פוגשים קבוצות וקהילות מיוחדות בהן הנשים היו הממונות על שמירת המסורת. בגלל הקביעה כי היהדות מועברת מהאם לצאצאיה היו אלה הנשים, בקרב קהילות האנוסים בפורטוגל, שהפכו למתפללות העיקריות בהתכנסויות החשאיות ולנושאות בעול שימור המסורת בנסיבות החיים שנכפו עליהם.

תפילת נשים בזרמים הליברליים

בעידן המודרני, עם כינונם של הזרמים הליברליים (הלא-אורתודוקסים) ביהדות ועם המגמה ההולכת ומתגברת של שוויונות בין האיש לאישה בחיי הקהילה המודרנית, אנו מוצאים יותר ויותר ביטויים של יצירת תפילות על ידי נשים, בין אם לנושאים נשיים ובין אם לתפילת הכלל. זרמי יהדות אלה, אשר חתרו לשוויון בין המינים, הפכו מגמה אידאולוגית זו ליישומית על ידי שוויוניות הדרגתית של תפקודי בית הכנסת לכלל הקהילה כולל הנשים. כך אנו פוגשים בנות מצווה, דרשניות ומורות, עולות לתורה, רבות חזניות ועוד.
החברה למתנ"סים

מבנה ארגוני

החברה למתנ"סים פועלת ברשת ארצית של כ-700 מרכזים קהילתיים הפרושים בכל הארץ, בכל המגזרים ובכל האוכלוסיות, וביותר מ-150 רשויות מקומיות המשרתים מיליוני תושבים בשנה. הארגון נחלק לחמישה מחוזות גאוגרפיים. על כל אחד מהמחוזות מופקד מנהל מחוזי וצוות מחוזי שאמונים על הדרכה, פיקוח והנחיה של מנהלי המרכזים הקהילתיים ושל הצוות וההנהלה המקומית, במכלול נושאים שבהם עוסק המרכז הקהילתי; וכן לעמוד בקשר עם רשויות וארגונים באזור.
המחוזות הם:
·         מחוז דרום הפועל מבאר שבע
·         מחוז צפון הפועל מכרמיאל
·         מחוז חיפה והעמקים הפועל מנשר
·         מחוז ירושלים הפועל מירושלים
·         מחוז מרכז הפועל מלוד

ערכי החברה למתנ"סים

• קבלת האחר וערבות הדדית
• התנדבות ומעורבות 
• זהות ושייכות קהילתית בחברה הישראלית
Earth

רקע כללי

ב-9 באפריל 2019, לילי דיקי הודיע בטוויטר שהשיר יופץ שבוע הבא. כמו כן, ג'סטין ביבר דיווח שיחזור למוזיקה כאורח בשיר, מספר ימים לאחר מכן לילי דיקי אישר את זה.

הקליפ

ב-17 באפריל 2019, לילי דיקי פרסם הצצה לקליפ שיצא יום למחרת. הקליפ כולל את קולותיהם של 30 ידוענים, ביניהם: ג'סטין ביבר, אריאנה גרנדה, שון מנדס, הלסי, קייטי פרי, אד שירן, לאונרדו דיקפריו, ברנדון יורי ומיילי סיירוס. כל ידוען, חוץ מלאונרדו דיקפריו, קווין הארט, מייגן טריינור, ג'ואל אמביד וטורי לאנז, מייצג בעל חיים או צמח שונה.
ים הקצה

גאולוגיה

בשל המאפיינים יוצאי הדופן של ימה זו, ובייחוד גבולות ימה, סבורים הגאולוגים כי הימה היא משטח לבה המכסה מכתש פגיעה שעומקו כ-300 - 800 מטרים מתחת לפני הימה.
אמיקלס

אמיקלס (ביוונית: Ἀμύκλας) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית. מלך ספרטה ובנם של לאקדמון וספרטה.
אמיקלס היה בנם של לאקדיימון וספרטה. הוא היה אחיה של אורידיקה שנישאה לאקריסיוס. לאחר מות אביו ירש אותו אמיקלס כמלך ספרטה. הוא נישא לדיומדה והיא ילדה לו את יקינתון (על פי גרסאות אחרות יקינתון היה בנו של פיראוס מלך מוקדון). מלבד יקינתון נולדו לו גם ארגאלוס, וקינורטס, שמלכו אחריו. כמו כן פאוסניאס טוען שהוא היה אביה של לאודמיה אשתו של ארקס. כמו כן הוא נחשב למייסד של העיר העתיקה אמיקלס (כיום באזור הכפר אמיקלס).
טיפה

טיפה היא נפח קטן ומתוחם של נוזל שאינו מתפזר בזכות מתח הפנים שלו.

מתח פנים

הדרך הפשוטה ביותר ליצור טיפה היא לתת לנוזל לזלוג באטיות מהקצה התחתון של צינור אנכי בקוטר קטן.
כאשר הטיפה התלויה בקצה הצינור עוברת גודל מסוים, מסת הטיפה גוברת על אנרגיית מתח הפנים של פני הנוזל ממנו היא ניתקת והטיפה משתחררת.
ניתן ליצור טיפות גם על ידי עיבוי של גז על ידי קירור. או על ידי ריסוס נוזל בלחץ מכני דרך פתח קטן (למשל מכל תרסיס).
הגודל המרבי של טיפה הנתלית מצינור בעל רדיוס a הוא .

כאשר: λ - מתח פנים של הנוזל, α - זווית המגע עם הצינור. נוסחה זו משמשת למדידת מתח פנים של נוזלים ונפוצה בתעשיית הנפט.

אופטיקה

בגלל מקדמי השבירה השונים של טיפות מים ושל האוויר, אור השמש הפוגע בטיפות גשם עובר השתקפות ושבירה הגורמים לתופעת הקשת בענן.

צליל

מקור הקול העיקרי בנפילת טיפה על נוזל הוא תהודת הבועה שנוצרת מתחת לפני הנוזל במקום הפגיעה. צלילים מיטלטלים אלו אחראים לרוב הקולות הנוצרים על ידי טיפות, כגון צליל ההתזה, צליל של גשם ושל טפטוף ברז.

הטיפה בתרבות

הפתגם: בור סוד שאינו מאבד טיפה - הבור אטום (מסויד) מבפנים ולכן שומר על המים שבתוכו. בור שבור לא מצליח לאגור מים. הנמשל: מים משולים לזיכרון או חכמה. על אדם חכם בעל זיכרון טוב ייאמר שהוא כמו בור סוד.
הפטרכיה

הֶפּטַרכיה (ביוונית: ἑπτά - שבע, וἀρχία - ריבונות) הוא שמן של שבע ממלכות אנגלו-סקסוניות קדומות אשר התקיימו באנגליה בין סוף השלטון הרומאי במאה החמישית ועד לאיחודה של הארץ לממלכה אחת תחת כתר אחד במאה העשירית.

מינוח

המילה "הפטרכיה" מתייחסת לקיומן של שבע ממלכות, שבסופו של דבר התמזגו לתוך ממלכת אנגליה, בשנים המוקדמות של המאה ה-10 לספירה. ההיסטוריונים מנו בהפטרכיה את ממלכות נורת'מבריה, מרסיה, מזרח אנגליה, אסקס, קנט, סאסקס ו-וסקס. 
המושג עצמו הופיע לראשונה במאה ה-12 בכתביו של ההיסטוריון האנגלי הנרי מהאנטיגדון, ונכנס לשימוש רב במאה ה-16. מחקרים מודרניים הוכיחו כי חלק מהממלכות הללו (במיוחד אסקס וסאסקס) לא השיגו את אותו המעמד כשאר הממלכות. מאידך, נמצא שישויות פוליטיות אחרות היוו כוח בר חשיבות רבה יותר מחלק מממלכות ההפטרכיה. כאלה היו ממלכות (ותת-ממלכות) לינדסי, הויס, בני המגנוסט, בני הויתוייר ובני ההסטינגאס.
המושג נחשב לבלתי מספק מאז המאה ה-20, והיסטוריונים רבים הפסיקו להשתמש בו, היות שאינו מתאר כראוי את התקופה. אולם הוא נשמר כתווית נוחה לתיאור חלק זה בהיסטוריה של אנגליה.

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
הדיירת מאחוזת ויילדפיל (מיני-סדרה)

תקציר עלילה

אלמנה צעירה ומסתורית מגיעה להתגורר בווילדפיל הול, בית אחוזה ישן מהתקופה האליזבתנית, עם בנה הקטן. היא נחושה בדעתה לחיות באורח חיים עצמאי, אבל שכניה אינם מניחים לה. רק גילברט מרקהם, חוואי צעיר, מצליח לגלות את סודותיה.
פוליטיקה של כווית

האמיר

סמכותיו של האמיר מוגדרות בחוקה. בכוחו של האמיר למנות את ראש-הממשלה, לפזר את הפרלמנט, לפרסם חוקים, להעביר מיסים לעיונו המחודש של הפרלמנט ולמנות את בכירי הצבא. לפי החוקה, האמיר הוא חסין הן מהאשמות פליליות כנגדו והן ממחלוקות בדבר מעמדו. לכן אסורה ביקורת כלפיו במדינה ובמיוחד בתקשורת.
במקרה של מות האמיר יורש אותו נסיך הכתר. האמיר החדש בוחר בעת הכתרתו את יורש הכתר לאחר שקיבל את הסכמת המשפחה המלכותית לצעד. כל המועמדים לכתר צריכים להיות צאצאים ישירים לבית המלכותי מצד האב עד למובארק הגדול. לפי החוקה, הפרלמנט הוא האחראי לנושא זה. מאז קבלת העצמאות נקטעה השושלת פעמיים - ב-1965 וב-1978.

הממשלה

החוקה נותנת לאמיר את הסמכות למנות ראש-ממשלה. ראש הממשלה קובע את הרכב שרי הממשלה, בכפוף לאישורו של האמיר.
הממשלה החדשה אינה זקוקה לאמונו של הפרלמנט ואינה תלויה בו. בממשלה מספר תיקים: שר החוץ, שר הפנים ושר הביטחון - מוחזקים בידי בני המשפחה המלכותית על אף שהחוקה אינה דורשת זאת. ראש הממשלה, כמנהג, נבחר מקרב בני המשפחה המלכותית. לפחות שר אחד בממשלה חייב להתמנות מקרב הפרלמנט.
כל חברי הקבינט הממשלתי, בין אם שנבחרו או שלא נבחרו, בעלי מושבים בפרלמנט. גודלו של הקבינט מוגבל לכשליש ממספר המושבים בפרלמנט.

הפרלמנט (המועצה הלאומית)

מספר מושבי הפרלמנט הוא 65. 
מספר קטן של מושבים נתונים לבחירת העם למשך כהונה של כארבע שנים. בנוסף, חברי הקבינט הממשלתי גם יושבים בפרלמנט.
מכיוון שמושבי הקבינט בפרלמנט אינם נבחרים - יכול ראש-הממשלה לקבוע את אופי החברים בו. אף על פי שלאמיר נתונה המילה האחרונה במדיניות הממשלה, הפרלמנט מקבל באופן עצמאי את החלטותיו. בכוחו לחוקק חוקים, לתשאל את שרי הממשלה ולהביע מחאה על תפקודו של שר זה אחר.

מפלגות

החוק הכוויתי אוסר על קיומן של מפלגות. למרות זאת, מספר קבוצות של פוליטיקאים מתפקדות כמפלגות בעת הבחירות, ויש גם קבוצות בתוך הפרלמנט עצמו. קבוצות הפוליטיקאים הללו מתפקדות כמפלגה לכל דבר: מיסחור, פעולות של סונים ושל שיעים, נטייה לחילוניות, נטייה לשמאל ונטייה ללאומנות.
מחנה של"י

נציגי המפלגה בכנסת ה-9

2 מנדטים: אורי אבנרי, אריה לובה אליאב, ווליד חאג'-יחיא, סעדיה מרציאנו, מאיר פעיל
קסאבייה בטל

ביוגרפיה

בטל נולד וגדל בלוקסמבורג.
בשנת 1999 נבחר בטל לראשונה למועצת העיר לוקסמבורג. בשנת 2001 הוא הוכשר כעורך דין. ב-24 בנובמבר 2011 החל לכהן כראש עיריית לוקסמבורג.
ב-2013 נבחר בטל להוביל את המפלגה הדמוקרטית. בבחירות שנערכו ב-20 באוקטובר אותה שנה, הגדילה מפלגתו את כוחה ב-3 מושבים נוספים וסיימה כמפלגה השלישית בגודלה עם מספר חברים זהה למפלגה השנייה בגודלה, מפלגת הפועלים הסוציאליסטית (13). אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, הטיל עליו להרכיב את הממשלה לאחר התפטרותו של ז'אן-קלוד יונקר מן המפלגה הנוצרית-סוציאלית השמרנית. סגן ראש הממשלה, אטיין שניידר, ראש מפלגת הפועלים הסוציאליסטית, אף הוא הומו מוצהר.

חייו האישיים

בטל נישא לבן זוגו, אדריכל בלגי בשם גוטייה דטנה, במאי 2015, כשנה לאחר שלוקסמבורג הכירה בחוק בנישואין חד-מיניים . הוא המנהיג החד-מיני השלישי שמנהיג מדינה ריבונית, אחרי ראש ממשלת בלגיה, אליו די רופו וראשת ממשלת איסלנד לשעבר, יוהנה סיגורדרדוטיר.
כולל חבת ירושלים

ארגון כולל חבת ירושלים - צדקת רבי מאיר בעל הנס נוסד בשנת ה'תק"ץ על ידי יוצאי גליציה שעלו לארץ ישראל. משרדו הראשי של הכולל שוכן בשכונת מאה שערים בירושלים ותומך עד היום במשפחות יוצאי גליציה.
קהילות הגולה שייסדו ותמכו בכולל חבת ירושלים הם רבני ואדמו"רי גליציה, כצאנז, דינוב, רופשיץ ובעלז. עם השנים כשכלכלת גליציה ופולין נקלעה למצוקה, הרחיבה הנהלת הכולל את תחומי ההתרמה גם באירופה ובארצות הברית. כמו נפתחו משרדים באנגליה, בבלגיה ובניו יורק. בשנות השואה כשראו רבני גליציה שאין עוד ביכולתם לעזור לאחיהם בארץ ישראל, ראו מנהלי הכולל ביהודי ארצות הברית כמקור תמיכתם והתמקדו בהשענות עליהם.
כולל זה ניצב בין שורה של כוללים שנוסדו במאה ה-19 על ידי עולי הארצות השונות, מתוך מטרה לתמוך בתלמידי חכמים שבחרו את תורתם לאומנותם. כמקובל באותם ימים, הרי שחלק נכבד מהמשפחות העולות בחרו באורח חיים זה. מה גם שמשפחות אלו בחרו לעלות לישראל ממניעים רוחניים חרף תנאי העוני ששררו בארץ, ובין השאר סיבת עלייתם הייתה כדי לעמול בתורה בארץ ישראל. בני הגולה ראו זכות להחזיק ולקיים את הכוללים השונים, באמצעות השד"רים הרבים שנשלחו לרחבי העולם על ידי הנהלות הכוללים. שד"ר שימש תפקיד של כבוד, ואליו נבחרו דווקא אישים נבחרים שהתאפיינו גם בכושר הבעה ושכנוע.

פעילות

פעילותה המרכזית היא דמי 'החלוקה' למשפחות נזקקות. ברשימת החלוקה יש יותר מ-4,000 משפחות שכולל יותר מ-16,000 נפשות. החלוקה נהוגה כבר משנות יסוד הכולל, ונמשכה ללא הפסקה כמאתיים שנה. כמקובל, הזכות לקבלת התמיכה עוברת מאב ולבן, אולם בת שנישאת למי שאינו יוצא גליציה, מאבדת את זכותה לקבלת התמיכה. כיום מחולקת ה"חלוקה" בארבעה מועדים בשנה, ערב פסח, חודש תמוז, ערב ראש השנה וחג החנוכה.
החלוקה איננה פעילותה היחידי של הכולל, גם משפחות שאינם ברשימת החלוקה פונות לקופת הכולל לפני נישואי ילדיהם לעזרה וסיוע בהוצאות החתונה.
במסגרת מוסדות הכולל פועלת מפעל הלבשה המוכר בגדים למשפחות מעוטי יכולת ב-60% מהמחיר המקובל.
בין נשיאי ומנהלי הכולל היו הרב טוביה הלברשטאם (בנו של רבי יצחק מברדיוב), הרב זאב וולף וויינרב והרב משה הלברשטאם. כיום משמשים בתפקיד הרב נפתלי נוסבוים, רבי דוד ברנדר מסטריקוב ורבי בעריש שפירא מנארול.

צדקת רבי מאיר בעל הנס

בעת הקמתו הונהגה חלוקת קופות צדקה ליהודים בגליציה שהיו תורמים מדי יום ביומו כדי לחזק את הארגון, ופעמים אחדות בשנה היו גבאי הצדקה מאספים את תכולת הקופות. קופות אלו נקראו "צדקת רבי מאיר בעל הנס". הכספים שנאספים מקופות אלה הם מהכנסותיה הגדולות של קופת הכולל. אלפי קופות מחולקים ברחבי העולם, ורבים נוהנים לתת בו צדקה מדי יום ביומו. יש הנוהגים לתת צדקה לפני הדלקת נרות בערב שבת.
גם בבתי כנסת ובעסקים שונים ברחבי העולם ניתן למצוא קופות של כולל חבת ירושלים.

נשיאי הכבוד של הכולל

רבי חיים הלברשטאם מצאנז - היה נשיאו הראשון של הכולל. הנשיא הראשון של צדקת רבי מאיר בעל הנס בגליציה היה רבי מנחם מנדל מרימנוב.
לאחר השואה הוכתרו כנשיאים אדמו"רים מגליציה בארצות הברית ובאירופה, בהם אדמו"רי באבוב ואדמו"רי חסידות פשעווארסק.

רשימות תורמים

בכולל חבת ירושלים ניתן לעלעל ברשימות התורמים לכולל בחתך של עיירות גליציה. הרשימות מתייחסות לשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 ובעלות ערך גנאלוגי רב. שלוש פעמים בשנה היו פוקדים שליחי הכולל מארץ ישראל את בתי היהודים בכפרי ועיירות גליציה בבקשה לתרומה ובשובם מירושלים היו נושאים עמם קבלות לתורמים.
עודד ראור

ביוגרפיה

ראור נולד בנהריה. עם גיוסו לצה"ל בפברואר 1985 התנדב לסיירת מטכ"ל, ולאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר, חזר לסיירת מטכ"ל ולקח חלק במבצע הצגת תכלית. בהמשך שירת כמפקד צוות וכמפקד פלגת האימונים. בשנת 1992, בעת ששימש בתפקידו, אירעה תאונת אימונים שגבתה את חייהם של שני לוחמים ביחידה. השניים, שהיו בעיצומו של אימון ניווטים בקרבת הר שלמה, מצאו את מותם כתוצאה ממכת חום והתייבשות. ראור הורשע כעבור ארבע שנים ברשלנות ונידון ל-90 ימי מאסר על תנאי.
בהמשך שימש במספר תפקידי פיקוד ובהם סגן מפקד יחידת מגלן. בשנת 2004 הוגשה עתירה לבג"ץ נגד מינויו למפקד סיירת מטכ"ל בגין הרשעתו ברשלנות. העתירה נדחתה, וראור פיקד על סיירת מטכ"ל בשנים 2004–2007. בין היתר פיקד על כוח היחידה במבצע ברצועת עזה במהלכו נחטפו שניים ממתכנני חטיפת גלעד שליט בטרם בוצעה החטיפה וכן במבצע חד וחלק ועל מבצעים נוספים במלחמת לבנון השנייה. בשנים 2009-2012 שימש כמפקד חטיבה 5.
לאחר שחרורו מצה"ל מונה ראור למנהל פיתוח עסקי בבינת יישום מערכות.
ראור היה בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות מאוניברסיטת בן-גוריון ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת טורונטו.
ב-19 באוגוסט 2014 נפטר בשנתו בביתו שבקדימה מדום לב. הותיר אחריו אישה, איילת, ושתי בנות.
בשנת 2017 נפתח "תיכון עודד" בקדימה על שם ראור.
ים בין-יבשתי

ים בין-יבשתי הוא ים הסגור ברובו על ידי יבשה, שלו תחלופה מוגבלת של מים עמוקים עם אוקיינוס, ושזרמי המים בו מוכתבים בעיקר על ידי שינויים ברמות מליחות וטמפרטורה, ולא על ידי משטר הרוחות.
מקור השם בשפות רבות הוא בלטינית, Mediterraneus ("בין יבשות"), וכך גם שמו של הים התיכון, ולכן באוקיינוגרפיה מכונה זה "הים הבין-יבשתי האירו-אפריקאי" (Eurafrican Mediterranean Sea) או "הים הבין-יבשתי האירופי" (European Mediterranean Sea), וזאת במטרה להבדילו מימים בין-יבשתיים אחרים בעולם.