google/wiki40b huggingface dataset:
ז'אן-מישל לורן

ז'אן-מישל לורן (בצרפתית: Jean Michel Lorain ; נולד ב-7 בינואר 1959 ב- Migennes, בורגון) הוא שף המסעדה הצרפתית לה קוט סן-ז'אק (La Côte Saint-Jacques) בז'ואני במחוז יון בבורגון. יחד עם אביו, מישל לורן (בצרפתית: Michel Lorain; נולד ב-1934), הוא בעלים של מסעדה שמחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום (נכון לשנת 2011).

מישל לורן

נולד ב-1934. אימו, מארי לורן, הייתה מסעדנית שייסדה את קוט סן-ז'אק בז'ואני לגדות נהר היון ב-1945. מישל לורן התלמד כאופה ואחר-כך ירש את אימו בקוט סן-ז'אק ב-1958 ביחד עם אשתו ז'קלין ששימשה כסומלייה (מלצר יינות, שאחראי גם על בניית מרתף היין של המסעדה).
ב-1971 השיג מישל את הכוכב הראשון במדריך מישלן האדום, הוא קיבל את השני ב-1976. קוט סן-ז'אק נכנסה לרשת רלה א שאטו בשנת 1977. הוא רכש כרם ועושה בעצמו יין מזן ענבי שרדונה. בבעלותו סירה שניתן להשכירה לשיט עם ארוחה. הוא פתח מעבר לנהר מלון זול עם מסעדה פשוטה.

ז'אן-מישל לורן

ז'אן-מישל לורן, בנם של ז'קלין ומישל לורן, נולד ב-7 בינואר 1959 ב- Migennes, 8 ק"מ מז'ואני. לאחר סיום תיכון התלמד ז'אן-מישל אצל פייר וז'אן טרואגרו ברואן ב-1977. הוא שהה שנה בטיוואן פריז לצד קלוד דלין שעמד בראשה ב-1979.
הוא השלים את שירותו הצבאי והצטרף לאביו במסעדה המשפחתית למשך שנה ואז השתלם אצל פרדי ז'ירארדה בקריסייה, שווייץ, במשך שנה וחצי ב-1982. 
ב-1983 הוא שב לז'ואני לצד אביו מישל. הוא התחתן עם בריג'יט שממנה יש לו שתי בנות, אלכסנדרה ומרין. 
ב-1986 מישל וז'אן-מישל לורן השיג 19/20 נקודות בגו מיו וכוכב שלישי במדריך מישלן האדום. בגיל 27, היה ז'אן-מישל השף הצעיר ביותר שהגיע אי-פעם לשלושה כוכבים במישלן.
ב-1993 ז'אן-מישל מונה לשף השנה בידי גו מיו שנתן לו את הניקוד המקסימלי דאז של 19.5/20. מישל לורן יצא לגמלאות. 
ב-2001 קוט סן-ז'אק הורדה לשני כוכבים במישלן, ב-2004 היא קיבלה מחדש את שלושת הכוכבים שלה, בעקבות עבודת שיפוץ ועיצוב נרחבת במסעדה.
המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
אווה יונסקו

ראשית חייה

יונסקו נולדה בפריז. אמה היא הצלמת ממוצא רומני אירינה יונסקו. אווה נולדה בעקבות מערכת יחסים שאמה ניהלה עם איש צבא הונגרי. כשהייתה בת שלוש, הוריה נפרדו.
בהיותה בת חמש החלה לשמש כדוגמנית בצילומים של אמה. הצילום האירוטי שלה כילדה על ידי אמה היווה מקור לשערוריות ומחלוקות.
ב-1976, בהיותה בת אחד עשרה, הייתה הדוגמנית הצעירה ביותר שהופיעה בעירום ב"פלייבוי". בהיותה בת שתים עשרה הופיעה על שער ה"דר שפיגל" בעירום מלא.
ב-1977 איבדה אמה את המשמורת עליה, והיא גרה לזמן מה בבית הוריו של המעצב כריסטיאן לובוטן.
בשנות ה-80 למדה בבית ספר למשחק.

משחק

ב-1976 הופיע לראשונה בקולנוע בסרטו של רומן פולנסקי "Le locataire".
ב-1977 הופיעה בקופרודוקציה הגרמנית-איטלקית "Maladolescenza".
ב-1985 גילמה את מיס צרפת בקומדייה "Les Nanas".
ב-1987 שיחקה בסרט הדרמה "Hôtel de France", המבוסס על יצירה של אנטון צ'כוב.
ב-1996 שיחקה בסרט "Le locataire" לצד מוניקה בלוצ'י. באותה שנה שיחקה גם בסרט "Encore", העוסק במשבר אמצע חיים של פרופסור באוניברסיטה.
ב-1999 שיחקה בסרט "La Patinoire" לצד ברוס קמפבל.
ב-2001 שיחקה בסרט "Un aller simple", המבוסס על רומן מאת דידייה ואן קאווליר.
בין עבודותיה בתיאטרון הן במחזה אגדת חורף של ויליאם שייקספיר.

בימוי

ב-2006 החלה לעסוק בבימוי, ב-2011 יצא לראשונה הסרט הראשון באורך מלא שביימה, הסרט נקרא "My Little Princess" וקיבל השראה ממערכת היחסים שלה עם אמה, שיחקה בו איזבל הופר.

חיים אישיים

יונסקו ניהלה מספר מאבקים משפטיים מול אמה על אופן גידולה בילדות. בשנת 1998 מצאה משטרת צרפת בבית אמה מספר רב של תמונות ילדות שלה בעירום.
היא אמא לבן. ב-2013 נישאה לעיתונאי סימון ליבראטי.
דנילו פטרוצ'י

1998-2011: אליפויות איטליה

פטרוצ'י החל להתחרות בשנת 1998, בהיותו בן 8, בקטגוריית המיני-קרוס. בשנת 2006 עבר להתחרות במרוצי כביש, כשהצטרף לסבב ה-CBR600 CUP ואף זכה בתואר הרוקי המצטיין. בשנת 2007 עבר להתחרות בסבב Yamaha R6 Cup ואף ערך מספר הופעות בסבב הסופרסטוק 600 האירופאי. בעקבות הישגיו בסבב זכה פטרוצ'י בחסות מחברת ימאהה איטליה. בשנת 2008 התחרה לראשונה בעונה מלאה של סבב הסופרסטוק האירופאי. במהלך העונה זינק פעמיים מהפול פוזישן ובסיומה הגיע למקום השביעי הכולל. בעונתו השנייה ניצח 3 מרוצים וסיים במקום הרביעי הכולל, במקביל החל להתחרות גם בסבב הסופרסטוק 1000 האיטלקי. ב-2010 זכה באליפות הסופרסטוק 1000 ובמקביל התחרה גם בסבב הסופרבייק האיטלקי. בעונת 2011 המשיך להתחרות בסבב הסופרסטוק 1000, אף על פי שהשיג 6 פול פוזשיינים ו-4 ניצחונות סיים את העונה רק במקום השני.

2012-הווה: MotoGP

בשנת 2012 הצטרף פטרוצ'י לקבוצת Ioda האיטלקית שהשתמשה באופנועים מתוצרת עצמית ומנועים של אפריליה RSV4. במהלך העונה עברה הקבוצה להשתמש באופנועים עם מרכב של חברת סאוטר ומנועים של BMW. בעונתו הראשונה השיג 27 נקודות וסיים במקום ה-19. בעונת 2013 השיג נקודה פחות, אך שיפר את מיקומו בשתי מקומות. בעונת 2014 חזרה הקבוצה להשתמש במנועי אפריליה. במהלך העונה שבר את שורש כף היד והחמיץ 4 מרוצים. בסיום העונה צבר 17 נקודות וסיים במקום ה-20.
ב-1 באוקטובר 2014 עזב פטרוצ'י את קבוצת Ioda ועבר לקבוצת פראמאק. בגרנד פרי בריטניה זינק מהמקום ה-18, אך הצליח לשפר את המיקום בעקביות לאורך כל התחרות ולבסוף סיים במקום השני אחרי ולנטינו רוסי וזכה להגיע לראשונה להגיע לפודיום.
לקראות עונת 2019 עבר להתחרות בקבוצת המפעל הרשמית של דוקאטי.
מוריץ, רוזן הסן

ביוגרפיה

מוריץ נולד ב-6 באוגוסט 1926 בטירת ראקוניגי, קונאו, לפיליפ, רוזן הסן ולמפאלדה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ואלנה, נסיכת מונטנגרו. בשנת 1943 נעצרה אמו ונשלחה למחנה הריכוז בוכנוואלד, שם מתה בשנת 1944 כתוצאה מהפצצת בעלות הברית את המחנה.
בשנת 1960 אומץ מוריץ על ידי לודוויג, נסיך הסן, בנו של ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן וראש בית הסן-דרמשטדט כיורשו, ולאחר מותו של לודוויג בשנת 1968 ללא יורשים, ירש אותו אביו פיליפ, רוזן הסן ואיחד תחתיו את בית הסן, לראשונה מאז מותו של פיליפ הראשון, רוזן הסן בשנת 1567.
בקיץ 1964 התחתן מוריץ עם טטיאנה, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג, בתם של גוסטב אלברכט, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג החמישי ומרגריט פוש, ממנה נולדו לו 4 ילדים, אולם בשנת 1974 התגרשו השניים.
בשנת 1980 מת אביו פיליפ, רוזן הסן, ומוריץ ירש את תאריו. מוריץ היה אספן אמנות מפורסם, ובנוסף גם היה בעליו של מלון ארמון קרונברג.
ב-23 במאי 2013 מת מוריץ בבית חולים בפרנקפורט כתוצאה ממחלת ריאות, ובנו דונאטוס, רוזן הסן ירש את תאריו.
קשר פיסו

קשר פיסו הוא קשר שארגן המדינאי והסופר הרומאי גאיוס קאלפורניוס פיסו ב-65 לספירה, במטרה לרצוח את נירון קיסר ולתפוס את מקומו באמצעות הכרזה של המשמר הפרטוריאני. 
פיסו, שהיה מדינאי, נואם ופטרונם של סופרים ומשוררים ברומא, פנה לשם כך לעזרתם של כמה מאנשי הסנאט הרומי ומספר אנשים ששירתו במשרת קוואיסטור. קשר זה נעשה בשיתוף עם פאניוס רופוס, שהיה אחד משני המפקדים של המשמר הפרטוריאני, כדי שיוביל את פיסו אל הקסטרה פרטוריה, שהיה מחנה המגורים של המשמר הפרטוריאני.
על פי ההיסטוריון טקיטוס, בין מנהיגי הקשר היו הטריבון סובריוס פלאבוס ומפקד הצבא סולפיקיוס אספר, ובין הקושרים היו כאלה שרצו להציל את המדינה מידי נירון ולהקים רפובליקה.
מיליקוס, שהיה עבד משוחרר, גילה את הקשר ודיווח עליו לאפאפרודיטוס, מזכירו של נירון, וכתוצאה מכך הקשר נכשל. לפחות 41 אנשים נמצאו אשמים ובהם 19 סנטורים שהוצאו להורג או הצטוו להתאבד. סנקה הצטווה להתאבד אחרי שהודה כי שוחח עם אלה שהשתתפו בקשר. גם אחיינו המשורר מרקוס אנאוס לוקאנוס הצטווה לעשות כן. הוא הדין באשר לסאטיריקן פטרוניוס, אם כי הוא לא השתתף בקשר. 17 איש הצטוו לצאת לגלות, ובהם הפילוסוף מוסוניוס רופוס.
מגנית

מָגִנִּית (באנגלית Scutellum) הוא איבר בגוף חלק מן החרקים הנמצא מאחורי החזה.
במשפחות החיפושיות והפשפשאים המגנית נראית כלוח משולש קטן מאחורי החזה ובין בסיסי הכנפיים. במשפחות הזבובאים והדבוראים המגנית קשה יותר לראיה וקטנה בהרבה מהחזה אך בעזרת הגדלה ניתן לרוב להבחין מיד אחרי החזה בכחצי עיגול או משולש קטנטן בעל פינות מעוגלות.

אטימולוגיה

מקור המילה מלטינית. scutum "מגן" ו-scutellum "מגן קטן". בספרים ישנים המגנית כונה לעיתים תריסון.
ולס מוסקבה

היסטוריה

ולס נוסדה כמועדון כדורגל ב-2016 על בסיס בית הספר לכדורגל כדורגל "סאבלובסקאיה" על ידי משקיעים מחברת Veles Capital שעל שמה נקראת הקבוצה. המועדון הוא פרטי וממומן מכספי המייסדים.
בעונת 2016/17 המועדון סיים בראשות טבלת אליפות מוסקבה וקיבל את הזכות לשחק בליגה השנייה. בשנת 2018, הוקמה אקדמיה לנוער, המשחקת בליגה הרוסית השלישית. בגביע הרוסי בכדורגל 2019/2020 הקבוצה העפילה לראשונה לשלב 32 האחרונות והודחה בדו-קרב פנדלים התוצאה 5-6 נגד טורפדו מוסקבה, במשחק שהסתיים בשוויון 3:3 בזמן החוקי.
מרקו אנגלהרדט

קריירת מועדונים

אנגלהרדט שיחק כנער ברוט-וייס ארפורט, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1999. בשנת 2001, לאחר שנתיים בקבוצה הבוגרת של ארפורט, עבר אנגלהרדט לקרלסרוהה ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. אנגלהרדט שיחק שלוש עונות בקרלסרוהה, כאשר בשלושתן הקבוצה התמודדה בתחתית הליגה. אנגלהרדט היה שחקן הרכב קבוע בקרלסרוהה, ובשלוש עונות ערך 83 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים. בקיץ 2004 עבר אנגלהרדט לקייזרסלאוטרן, ששיחקה אז בבונדסליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2004/05, אנגלהרדט סיים עם קייזרסלאוטרן במקום ה-12 בבונדסליגה, כשהוא הציג יכולת טובה לאורך העונה והיה אחד השחקנים הבולטים בקייזרסלאוטרן.  הצלחה זו אף הובילה לזימונו של אנגלהרדט לנבחרת גרמניה. עונת 2005/06 הייתה עונה חלשה עבור קייזרסלאוטרן, שנשרה לבונדסליגה השנייה, על אף שאנגלהרדט המשיך להציג יכולת טובה.
עם ירידת הליגה של קייזרסלאוטרן, חתם אנגלהרדט בנירנברג מהבונדסליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2006/07, החמיץ אנגלהרדט משחקים רבים עקב פציעה. נירנברג רשמה הצלחה גדולה בעונה זו, כאשר סיימה במקום החמישי בבונדסליגה, והגיעה לגמר הגביע הגרמני מול שטוטגרט. משחק זה הסתיים בניצחון של נירנברג בתוצאה 3-2 לאחר הארכה, כאשר אנגלהרדט חזר בזמן מהפציעות והבקיע את השער השני לנירנברג, וסייע לה לזכות בגביע הגרמני, ולמנוע משטוטגרט זכייה בדאבל. בעונתו השנייה בנירנברג, 2007/08, השתתף אנגלהרדט עם נירנברג בגביע אופ"א, ממנו הודחה הקבוצה כבר בסיבוב הראשון על ידי ראפיד בוקרשט, ולא העפילה לשלב הבתים. גם בליגה כשלו נירנברג ואנגלהרדט, שנשרו לבונדסליגה השנייה. אנגלהרדט נשאר בנירנברג על אף ירידת הליגה, ופתח בקבוצה את עונת 2008/09. במחצית העונה, עזב אנגלהרדט את נירנברג, וחזר לשחק בבונדסליגה, הפעם בקרלסרוהה, בה שיחק בעבר. עד לתום העונה ערך אנגלהרדט 11 הופעות ליגה, אך לא הצליח למנוע את נשירתה של קרלסרוהה לבונדסליגה השנייה, ורשם ירידת ליגה שלישית בקריירה, עם שלוש קבוצות שונות. בעונת 2009/10 המשיך אנגלהרדט לשחק בהרכב קלרסרוהה, אך איבד את מקומו בעונת 2010/11, בה ערך שמונה הופעות בלבד. בתום עונה זו, עזב אנגלהרדט את קרלסרוהה וחתם בקבוצה בה גדל, רוט-וייס ארפורט מהליגה הגרמנית השלישית. אנגלהרדט שיחק שלוש עונות ברוט-וייס ארפורט, בהן הבקיע שמונה שערי ליגה ב-89 הופעות. בקיץ 2014 חתם בפ.צ. האלשר, אף היא מהליגה הגרמנית השלישית. אנגלהרדט שיחק במועדון זה שתי עונות, בהן היה שחקן הרכב קבוע, והבקיע חמישה שערים ב-62 הופעות ליגה.
בקיץ 2016 החל אנגלהרדט לשחק בקבוצת המילואים של הופנהיים, המשחקת בליגה האזורית הדרום מערבית, שהיא הרביעית בהייררכיית הליגות בגרמניה.

קריירה בינלאומית

לאנגלהרדט ארבע הופעות ושני שערים במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, ועוד שש הופעות במדי נבחרת המשנה של גרמניה. אנגלהרדט זומן לסגל נבחרת גרמניה הבכירה לצמד משחקי ידידות במזרח הרחוק. במשחק הראשון, ב-16 בדצמבר 2004, ניצחה גרמניה את נבחרת יפן בתוצאה 3-0, כשאנגלהרדט עלה מהספסל בדקה ה-77. חמישה ימים לאחר מכן, אנגלהרדט פתח בהרכב בניצחון 5-1 על נבחרת תאילנד. בקיץ 2005 זומן אנגלהרדט לסגל הגרמני לגביע הקונפדרציות 2005. אנגלהרדט ערך הופעה אחת בטורניר זה, כאשר החליף את בסטיאן שוויינשטייגר בדקה ה-70 בתיקו 2-2 מול נבחרת ארגנטינה במחזור האחרון של שלב הבתים, לאחר ששתי הנבחרות הבטיחו את עלייתן. גרמניה סיימה את הטורניר הזה במקום השלישי. ההופעה מול ארגנטינה הייתה השלישית והאחרונה של אנגלהרדט במדים הלאומיים.
בית שמידט (ירושלים)

ההיסטוריה של המקום

לדיסלאוס שניידר היה פעיל חשוב של הקתולים הגרמנים ודרש שגם הם יפעלו בעיר ירושלים. בשנת 1877, הוא רכש מגרש בירושלים במטרה להקים מרכז גרמני קתולי ראשון בירושלים. ביוזמתה של האגודה הפלשתינאית של הקתולים בגרמניה הוקם המרכז הקתולי. המרכז שימש כאכסניה לצליינים וכמקום למתיישבים חוקרים ולאנשי מדע ורוח. לאחר מספר שנים, בשנת 1886 הוקמו על המגרש שני בניינים גדולים: בית הספר ובית החולים. לשני הבניינים התקבלו אנשים משכילים ובעלי המלצות.

מבנה הבניין וסביבתו

את הבניין תכנן האדריכל הגרמני טמפלרי תיאודור זנדל בעזרת בנאים גרמנים. כל תהליך הבנייה התקיים בין 1880 ל-1920. במבנה המערבי הייתה אכסניה ובה 25 מיטות. בשנת 1925 נבנתה קומה נוספת בבניין זה. את הבניין השני ניהלו נזירות ממסדר גרמני והוא שימש כבית-ספר לבנות, שלמדו בו בתחילה 21 נערות. המבנה עצמו בן שלוש קומות. שתיים מקומותיו שימשו קפלה מעוצבת בסימטריה נאו-רנסאנסית. בית הספר נמצא ברחוב הלל 27 והוא משמש היום מוזיאון יהדות איטליה. בין שני הבניינים הייתה גינה מוקפת חומת אבן ובה שער בחזית רחוב הלל. בגלל המרחק של המבנים ממרכז העיר והרצון להרחיב את המקום ולהקים בו גם בית ספר לנערים, החליטו להעביר את המתחם אל מול שער שכם, שם הוקמה אכסניית פאולוס הקדוש ובית ספר שמידט המחודש. בחזית המבנה של בית הספר מצוי דגם חוזר של קשתות גותיות המהווה דוגמה לסגנון נאו-גותי. בקומה השלישית של הבניין סגנון הבנייה פשוט יותר. הקומה תוכננה על ידי האדריכל היינריך רנד. בכניסה לקומה השלישית יש קפלה ששימשה כחדר אוכל לצוות. התקרה בה מקושטת בציורי קיר מפוארים.

בית הספר שמידט

לבית הספר הגיע האב הקתולי שמידט שהיה בלשן ומומחה לשפות שמיות. מאחר היה פעיל הרבה בבית הספר, המוסד נקרא על שמו. בית הספר שמידט נבנה בין השנים 1887-1885 כבית ספר קתולי. בית הספר והאכסניה הקתולית נועדו לצליינים גרמנים, והם המפעל הקתולי הגרמני הראשון בירושלים. בתחילת מלחמת העולם השנייה נסגר בית הספר ותלמידיו הועברו למתחם בסמוך לשער שכם. בית הספר והאכסניה נשארו סגורים והיו באחריות הקונסול הספרדי בירושלים. לאחר מלחמת העצמאות הועברו למבנה מספר כיתות מבית הספר "מעלה" עד סיום הקמת המבנה החדש הסמוך למתחם ברחוב הלל 30.

המקום כיום

כיום, בבניין המזרחי יושב קצין העיר של ירושלים. בבניין המערבי נמצא בית הכנסת האיטלקי ״קונילאו ויניטו״ ולידו נמצא מוזיאון יהדות איטליה. המוזיאון נפתח לשם שימור מורשת ההיהדות של איטליה על אדמת ישראל. ייחודו של המוזיאון מתבטא בכך שהוא מיועד לנכסי התרבות של הקהילה האיטלקית. במוזיאון מוצגים תשמישי קדושה, חפצי בית, מסמכים ותעודות היסטוריות מתקופת הרנסאנס והבארוק. בנוסף לכך נמצאים בו 1423 חפצים שהועלו מאיטליה בשנת ה60.
משה שור

חייו

משה שור נולד בשנת 1874 בפשמישל שבגליציה (אז בתחומי אוסטריה, לימים בתחומי הרפובליקה הפולנית השנייה). קיבל חינוך מסורתי וכללי נרחב. למד פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת וינה ומדעי היהדות בבית המדרש לרבנים בעיר. עבודתו הראשונה נתפרסמה בשנת 1896 על הנושא "לתולדות דון יוסף נשיא" על יסוד תעודות שבארכיון לבוב. הדיסרטציה שלו מטפלת בנושא היסטורי: "על המשטר הארגוני של יהודי פולין למן התקופה הקדומה ועד שנת 1772" (כלומר, עד חלוקת פולין; העבודה נשלמה בשנת 1899). כמלומד צעיר ומבטיח, המשיך שור לפרסם עבודות על תולדות יהודי פולין, ועורר תשומת לב בעולם המחקר. למרות זאת, הוא פנה לשטח מחקרי חדש - המזרח הקדום. לאחר ששימש שש שנים כמורה בבית ספר תיכון וכמורה לדת בסמינר הממשלתי למורים בלבוב, יצא בשנת 1902 לברלין ואחר כך לווינה להשתלם במדעי המזרח. זו הייתה תקופת מפנה בחקר המזרח, ושור החליט להקדיש לו את חייו.
ב-1910 שימש כדוצנט והחל מ-1916 כפרופסור באוניברסיטה בלבוב. הרצה על פילולוגיה שמית והיסטוריה שמית עתיקה. בשנים 1907–1910 פורסמו שלושה כרכים של חיבורו: "התעודות הבבליות מימי השושלת הבבלית הראשונה". עבודה זו הקנתה לו פרסום בינלאומי. עבודתו הגדולה השנייה מטפלת בתעודות החלק האזרחי והפרוצדורה המשפטית הבבלית הקדומה.
בשנת 1923 ירש את מקומו של הרב ד"ר שמואל אברהם פוזננסקי בבית הכנסת לנאורים בוורשה. שור השמיע מעל במה זו דרשות אמיצות על בניין הארץ ועל בעיות לאומיות אחרות. בשנת 1928 נבחר לאקדמיה הפולנית למדעים ובה בשנה ניגש יחד עם חבריו להקמת המכון לחכמת ישראל. במכון הורה תנ"ך, ובלשנות שמית. בשנים 1927–1930 שימש רקטור במכון, ששינה את שמו ל"מכון למדעי היהדות" בוורשה. באותן שנים עסק בניסיון להוציא לאור מהדורה שנייה מעודכנת של הספר אוצר הספרים, אשר חותנו, יעקב בן-יעקב (בנו של עורך המהדורה הראשונה, יצחק אייזיק בן יעקב), עדכן במשך 40 שנה לאחר צאת המהדורה הראשונה. מאמציו לא נשאו פרי וכתב היד אבד בשואה. בשנותיו האחרונות שימש נציג היהודים בסנאט הפולני, והצטיין במלחמתו נגד עלילות אנטישמיות. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה יצא לווהלין ונכלא על ידי הרוסים. שור מת בבית כלא באוזבקיסטן.
על שמו נקראו מספר רחובות בישראל, חלקם תחת השם "פרופסור שור".
המכינה ביפו

היסטוריה

מחזוריה הראשונים של המכינה מנו פחות מעשרה חניכים. בהמשך עלה מספר החניכים. כיום מונה המכינה כחמישים חניכים. 
החל משנת 2007 המכינה ממוקמת ברחוב יעקב וסרמן.
בשנת 2017 נפתחה שלוחה של המכינה בחולון.

לימודים

החניכים לומדים מדי בוקר 3 שיעורים. השיעורים כוללים נושאי יהדות כגון תפילה, תלמוד, ארון הספרים וזרמים ביהדות; נושא החברה בישראל - מגילת העצמאות, הגות ציונית, דילמות מוסריות וזכויות אדם; נושאים כלליים - כמו ערבית מדוברת, מגדר, שפינוזה, בישול, מוזיקה וכתיבה יוצרת. ראש המכינה מעביר שיעור שבועי. 
לחניכים השפעה על תוכנית הלימודים והם יכולים להציע הצעות חדשות. פעם בשבועיים החניכים מזמינים מרצה אורח.
במהלך השנה עוברים החניכים קורס עזרה ראשונה, סמינר בצפון בנושא ציונות ביחס ליהודי וערבי תושבי ישראל, בנייה והפעלה של סוכה שאליה מגיעות קהילות מיפו, סמינר ניווטים, השתתפות בפסטיבל הקהל, שבוע עבודה, שבוע צבא, אירועי "מאירים את יפו", סמינר יהודה ושומרון, יום מיעוטים, סמינר דרום, שבת בשכונת מאה שערים, שבת בקיבוץ יהל, פרויקט "לך לך" שבו כל חניכי יוצא למסע של שלושה ימים למקום שמעניין אותו, סמינר פסח, "במדבר", אירועי תיקון ליל שבועות.

התנדבות

במסגרת המכינה החניכים מתנדבים ביפו אחר הצהריים כשלוש פעמים בשבוע, בדרך כלל עם ילדים ונוער. את המכינה מלווים אגף הרווחה והמישלמה ליפו. החניכים בוחרים את מקום ההתנדבות. ביום נוסף הם מתנדבים במסגרת שנקראת "פרויקט אישי".
בנוסף מצופה מהחניכים ליזום פרויקטים נוספים שיתרמו ליפו. בעקבות כך נפתחו קבוצת תיאטרון לנוער, מרכז למידה וחוג טייקוואנדו.

חיי קבוצה

התלמידים חברים בוועדות טיולים, ועדת בית, גזברות, יפו והקהילה, תרבות ורוח, גיוסים (הרכבת המחזור הבא של המכינה), אקולוגיה, פרולטריון (תחזוקה), ספורט ותקשורת.
במהלך הלוז השבועי יש משבצות שבהן מדברים על חיי הקבוצה ומעלים הצעות איך להשתפר כקהילה; ערב חברתי שאותו מעבירים המתשי"ם של אותו השבוע; מפגש עם רכזת ההתנדבות של המכינה; שעת אקטואליה; קבלת שבת ועונג שבת. כמו כן ישנה מסגרת "ביטוי אישי" שבה חניך מספר על עצמו או על נושא שמעניין אותו.
דליפה (מחשבים)

במדעי המחשב, דליפה (מאנגלית: resource leak) מתארת צריכת משאב מערכת כלשהו על ידי תוכנה באופן בו התוכנה אינה משחררת את המשאב חזרה למערכת ההפעלה. ככלל דליפת משאבים אינה רצויה והיא עלולה להביא את מערכת ההפעלה למצב של מחסור שיפגע בפעולתה התקינה. על כן דליפה נוצרת על פי רוב בשל באג בתוכנה, ותהליך בדיקות התוכנה אמור לזהות דליפות שונות ולהתריע על כך בפני המתכנתים.
הדוגמאות הנפוצות ביותר לדליפת משאבים הן דליפת זיכרון ודליפת מצביעים חכמים, אך דליפה תיתכן בהקשר של כל משאב מערכת, כמו למשל דליפת מזהי תהליך בשל טיפול לא נכון בתהליכים זומבים. ניתן גם לראות בשמירה בזבזנית של נתונים זמניים על דיסק קשיח כדליפה אם התוכנה העושה כן אינה מוחקת אותם בתום השימוש.
פונשו אדאולו

חיים מוקדמים

פונשו אדאולו נולד באונדו  שבמערב ניגריה. הוא השתתף בסרט הדרמה "Countdown at Kusini"  (בתרגום חופשי לעברית: ספירה לאחור בקוסיני), בו הוא שיחק את מנהל הכפר. בשנת 2012, אדאולו השתתף בסרט הדרמה "Heroes & Zeros"  (בתרגום חופשי לעברית: גיבורים ואפסים) עם השחקנים אקין לואיס , אולו ג'קובס  ובימבו אקינטולה .

חיים אישיים

פונשו אדאולו נשוי לויקטוריה אדאולו משנת 2005, איתה יש לו שני ילדים זכרים.
אדוני המערכת

הרכב הקולקטיב

הקולקטיב מורכב לרוב מכתריסר חברים ממעמדות שונים, ומהווה את הגוף המקבל החלטות הנוגעות לכל הגואולד, בהתאם לצורך. מעמדו של כל חבר בקולקטיב נקבע הן לפי הטריטוריה שבשליטתו והן לפי עוצמת וגודל הצי והצבא שברשותו. המקרה היחיד הידוע שבו סולק אדון מערכת מהקולקטיב היה בעת סילוקו של אנוביס.

אופן הפעולה

פגישת אדוני המערכת מתקיימת באזור נייטרלי בחלל, בחללית אליה אסור להכניס כלי נשק. לעיתים, אדוני המערכת נפגשים על פני כוכבי לכת, כפי שאירע בעת שאדוני המערכת הגיעו למפקדת סטארגייט בכדור הארץ, כדי לבקש מהטאורי להשתמש בנשק הקדמונים כנגד אדון המערכת בעל.

אופי חברי הקולקטיב

אדוני המערכת ידועים באופיים הבוגדני, ככל הגואולד, והם לא יהססו להפר כל כלל ומוסכמה על מנת לקדם את האינטרסים שלהם. דמותו של אחרון אדוני המערכת, השכפול האחרון של הגואולד בעל, הוצא להורג על פי עלילת סרט הקולנוע שהתבסס על הסדרה, סטארגייט: רצף הזמן.
קארין סנדל

קריירה

סנדל החלה לשחק כדורגל בקבוצה מקומית במתנ"ס בקריית טבעון. לאחר מכן עברה לשחק עבור מכבי חולון בה שיחקה לסירוגין עד 2014 וזכתה עמה ב-6 אליפויות ו-8 גביעים, וכן הופיעה ב-11 משחקים בגביע אופ"א. את משחק הבכורה שלה בנבחרת ישראל שיחקה בגביע העולם 2007 נגד מולדובה.
ב-2008 הצטרפה סנדל לקבוצת סטיארנן (Stjarnan) באיסלנד, ושיחקה במסגרתה ב-16 משחקים טרם שבה למכבי חולון בישראל.
ב-2009 עברה סנדל לארצות הברית ונרשמה לאוניברסיטת אוהיו, שם שיחקה עבור קבוצת Ohio State Buckeyes. שנתיים לאחר מכן נרשמה לאוניברסיטת צפון קרולינה ושיחקה שם עבור קבוצת UNC Greensboro Spartans. במהלך תקופה זו הייתה עדיין סנדל רשומה במכבי חולון ושיחקה עבורה במספר משחקים בכל עונה.
ב-2013 עברה סנדל פעם נוספת לאיסלנד, ושיחקה שם עבור קבוצת הנשים של פלקיר (Fylkir). לאחר מכן שבה סנדל למכבי חולון.
בראשית עונת 2014–2015 עברה סנדל ממכבי חולון למ.ס. רמת השרון שם שיחקה במשך 3 שנים.
כיום היא משחקת בקבוצת מ.ס. קריית גת.
בפברואר 2019 נבחרה ליושבת ראש ארגון שחקני ושחקניות הכדורגל בישראל.

חיים אישיים

סנדל היא ביסקסואלית.
אחותה היא השחקנית והמנחה שירן סנדל.
נייג'ל דה יונג

קרירת מועדונים

ב-19 באוקטובר 2002 דה יונג ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אייאקס אמסטרדם. הוא החל להרשים במהירות, והפך לאהוב בקרב אוהדי הקבוצה. בתור שחקן ימני רב-צדדי, הוא שיחק לעיתים בחוליית הקישור ולעיתים בהגנה. עם זאת, מאוחר יותר בקריירה שלו באייאקס הוא מיעט לפתוח בהרכב ולא קיבל דקות משחק רבות.
בינואר 2006, הוא חתם בקבוצה הגרמנית המבורג המשחקת בבונדסליגה. זמן קצר לאחר הגעתו הוא הבקיע את שער הניצחון של קבוצתו במשחק מול באיירן מינכן באליאנץ ארנה, שהיה ההפסד הראשון של מינכן באצטדיונה החדש. שער זה היה אחד משני שערים שכבש ב-66 הופעות במשך שלוש שנים בהמבורג.
ב-21 בינואר 2009 דה יונג עבר למנצ'סטר סיטי תמורת שכר שלא פורסם. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במשחק מול ניוקאסל יונייטד ב-28 בינואר 2009. ב-31 באוגוסט 2012 חתם דה יונג במילאן לשלוש שנים. ב-31 בינואר 2016 חתם דה יונג בלוס אנג'לס גלאקסי לעונה אחת. ב-31 באוגוסט 2016 חתם דה יונג בגלאטסראיי לשנתיים. ב-5 בינואר 2018 חתם במיינץ 05 מהבונדסליגה. ב-10 ביולי 2018 חתם באל-אהלי הקטרית.

נבחרת

ב-31 במרץ 2004 דה יונג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של הולנד במהלך משחק ידידות נגד צרפת. הוא לא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר יורו 2004, והחמיץ את מונדיאל 2006 בשל פציעה בברך.
הוא נכלל בסגל הנבחרת של המאמן מרקו ואן באסטן לטורניר יורו 2008. הוא שיחק בכל 90 הדקות בניצחון של הולנד 0-3 על איטליה, במהלכו הוא קיבל כרטיס צהוב. הוא שיחק בכל 90 הדקות גם בניצחון 1-4 על צרפת. במהלך טורניר זה הוא פיתח שותפות יחד עם אורלנדו אנגלאר בעמדות הקישור ההגנתי במערך 4-2-3-1 החדש של ואן באסטן. הגנת הנבחרת ספגה שער אחד בלבד בשלב הבתים.
במהלך גמר מונדיאל 2010 הוא בעט בחזהו של צ'אבי אלונסו הספרדי. למרות זאת, השופט האנגלי הווארד וב הוציא כרטיס צהוב בלבד.
מיילדות

מיילדוּת (או יילוּד) היא תחום התמחות ברפואה המתמקד בטיפול באישה בעת ההיריון, הלידה ומשכב הלידה. התחום כולל מעקב אחר האישה ההרה, פתולוגיה בהיריון, סיבוכים בהיריון, הערכת מצב העובר, ניהול הלידה, מצבי חירום בלידה ועוד.
אי-שרדות מסביב לעולם

הגמר

בגמר הת'ר מתחרה עם אלחנדרו וזוכה במיליון הדולר (בגרסה האמריקאית), בסוף הפרק אזיקיאל חוטף לה את המזוודה ונופל עם המזוודה לתוך הר הגעש ואחרי זה הוא הטביע את הסירה של כריס ושף אחרי שהר הגעש פלט אותו. לאחר כתוביות הסיום נראה אקסטרה קליפ בו כריס ושף שמים את אלחנדרו בתוך מכונת "אי-שרדות" (לאחר שנשרף מהר הגעש) ממנה השתחרר בתחילת העונה החמישית.

פרודיה לקטע במלחמת הכוכבים ושר הטבעות

לאחר סיום הפרק האחרון שודר סרטון. בסרטון הראו את שף וכריס הופכים את אלחנדרו לאחר שנשרף מהלבה לרובוט, זוהי פרודיה לקטע הסופי במלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' כאשר בקטע בסרט הקיסר הופך את אנקין לדארת' ווידר (בפרודיה כריס ושף הופכים את אלחנדרו לרובוט). עוד קטע פרודיה הוא שבסוף הסרטון אלחנדרו צועק "לא" מכיוון שמיליון הדולר נשרפו בלבה, במלחמת הכוכבים אנקין צועק מכיוון שפאדמה מתה. בגמר, אזיקיאל נפל להר געש עם המיליון דולר, כמו השר הטבעות (ההסבר למה הוא נראה כמו גולום)

אי-שרדות מסביב לעולם סיכום לאחר הדחה

אחרי כל 6 פרקים התקיים פרק באולפן טלוויזיה בו ג'ף ובליינלי (אחר- כך ג'ף וברידג'ט) מארחים את המודחים מ-5 הפרקים הקודמים ושואלים אותם שאלות על מה שקרה (בדומה לעונה השנייה). מראים גם קטעי "מאחורי הקלעים" של דברים שקוראים במטוס.
באחד מפרקי העונה למטוס נגמר הדלק וכולם נתקעו בג'מייקה. כדי לגייס כסף לדלק הופיע פרק מיוחד בתוכנית האירוח בו היו צריכים לגייס חצי חמש מאות אלף דולר לדלק על ידי התרמה שלא הצליחה, כדי להצליח הם הראו קטעים מביכים והבטיחו דברים שהכוכבים יעשו לאחר תרומה. באמצע הפרק באחד הקטעים בו חיות רדפו אחרי די.ג'יי האולפן נהרס והיו צריכים לגייס חמש מאות דולר נוספים בשביל לבנות אותו מחדש (הסכום הכולל היה מיליון דולר), המשיכו בקטעים המביכים ופספוסי הכוכבים וזה הצליח.
יואל גילינסקי

ביוגרפיה

נולד בירושלים ב-1954. בוגר המחלקה לאומנות בשנת 1978 והמחלקה לתקשורת חזותית של בצלאל בשנת 1983. החל משנת 1998 החל להרצות בבצלאל. בעבר לימד במכללות נוספות ברחבי הארץ.
זכה בשני פרסים: פרס קרן שרת (פיסול) בשנת 1979 ופרס על שם הרמן שטרוק מהמחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל בשנת 1982.
טים הוגלי

קריירת מועדונים

הוגלי התחיל את הקריירה שלו בבודה/גלימט בתור קשר אחורי ובשנת 2007 חתם בטרומסה.
בטרומסה הוא הוסט לעמדת המגן. בשנת 2008 זכה בתואר "שחקן העונה של המועדון". ב-29 במאי 2011, הוא הבקיע את השער הראשון שלו בטרומסה בניצחון 0-4 נגד בראן. 
ב-18 ביוני 2011 הוגלי חתם בקלאב ברוז' הבלגית. 
ב-31 בינואר 2014 חתם בפ.צ. קופנהגן והעסקה יצאה לפועל ב-1 ביולי 2014. ב-20 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד סילקבורג. ב-22 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד וסטסילאנד.
ב-12 בינואר 2018 הוגלי חזר לטרומסה ובסיום העונה פרש ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

בצעירותו הוגלי שיחק בנבחרת הצעירה של נורווגיה. ב-20 באוגוסט 2008, הוגלי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד אירלנד. ב-11 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד קפריסין במסגרת מוקדמות יורו 2012.