google/wiki40b huggingface dataset:
קלאודיו ריינה

קריירת מועדונים

ריינה נולד בליווינגסטון, ניו ג'רזי לאב ממוצא ארגנטינאי ולאם ממוצא פורטוגזי. ריינה התחיל לשחק כדורגל בשנת 1991 בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת וירג'יניה - וירג'יניה קבלירס. ריינה גילה יכולת טובה ולמרות שמעולם לא שיחק בקבוצת כדורגל מקצועית, הוא זומן לסגל נבחרת ארצות הברית לקראת מונדיאל 1994. ב-8 באוגוסט 1994 ריינה חתם בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה. ביולי 1997 ריינה הושאל לוולפסבורג בה הפך לשחקן הרכב ואף קיבל את סרט הקפטן ובכך הפך לאמריקאי הראשון שעונד את סרט הקפטן של קבוצה אירופית.
ב-1 באפריל 1999 חתם בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית תמורת 826,400 דולר ששולמו לוולפסבורג ו-2.76 מיליון דולר שהועברו ללברקוזן. ב-11 באוגוסט 1999 כבש בניצחון 0-2 נגד פארמה במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות. בריינג'רס ריינה שיחק בעיקר כשחקן הגנה. ריינה נשאר בריינג'רס עד דצמבר 2001.
בינואר 2002 חתם בסנדרלנד מהפרמייר ליג תמורת 2.85 מיליון פאונד. באוקטובר 2002 קרע את הרצועה הצולבת וסיים את העונה.
ב-29 באוגוסט 2003 חתם במנצ'סטר סיטי תמורת 2.5 מיליון פאונד, לאחר שהמעבר לפולהאם לא יצא לפועל. בעונתו הראשונה במועדון שיחק רק שלושה משחקים בגלל פציעות חוזרות. את עונת 2004/2005 פתח רק לאחר שישה חודשים, אך הפך לשחקן הרכב ראשון בקבוצה.
ב-24 בינואר 2007 חזר לארצות הברית וחתם בניו יורק רד בולס מה-MLS והתאחד עם ברוס ארנה, מאמנו מווירג'יינה קבלירס. במהלך עונת 2008 סבל מפריצת דיסק שהשביתה אותו מרוב העונה. ב-16 ביולי 2008 פרש מכדורגל.
ב-22 במאי 2013 מונה למנהל של ניו יורק סיטי.

קריירה בינלאומית

ריינה השתתף עם הנבחרת האולימפית באולימפיאדת ברצלונה (1992) ואולימפיאדת אטלנטה (1996). ב-15 בינואר 1994 ריינה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית. ב-20 באפריל 1994 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד מולדובה. ריינה אף נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1994 אך לא שותף באף משחק עקב פציעה. ריינה השתתף עם הנבחרת גם במונדיאל 1998, מונדיאל 2002 ומונדיאל 2006 בה שימש גם כקפטן הנבחרת.
ב-23 ביוני 2006 הודיע על פרישה מהנבחרת.
קיושי איטו

ביוגרפיה

קיושו איטו למד מתמטיקה באוניברסיטת טוקיו שם קיבל דוקטורט ב-1945. הוא נמשך לתורת ההסתברות בעיקר לעבודתם של אנדריי קולמוגורוב ופול לוי ופרסם ב-1940 את המאמר On the probability distribution on a compact group. ובמשך העשור הבא פיתח ופרסם את התאוריה שלו על אינטגרציה של תהליך סטוכסטי מה שידוע כאינטגרל איטו ובתאוריה כללית יותר כלמה של איטו.
ב-1952 הוא מונה לפרופסור באוניברסיטת קיוטו שם עבד עד לפרישתו ב-1979. במקביל הוא עבד באוניברסיטת אורהוס ובאוניברסיטת קורנל.
הוא זכה בפרסים רבים בהם פרס וולף במתמטיקה ב-1987, פרס קיוטו ב-1998 ובפרס קרל פרידריך גאוס על מפעל חיים ב-2006. את פרס גאוס הוא לא הגיע לקבל בגלל גילו המתקדם, את הפרס קיבלה בשמו ביתו ג'ימקו איטו פרופסור לבלשנות. באוקטובר 2008 הוענק לו אות מסדר התרבות של יפן.
קיושו איטו נפטר בנובמבר 2008, בן 93 במותו.
אין אומרים לאדם חטא כדי שיזכה חברך

אין אומרים לאדם חטא בשביל שיזכה חברך הוא כלל בהלכה, לפיו אסור לאדם לחטוא, אפילו חטא קל, כדי למנוע אדם אחר מעשיית עבירה חמורה.
קיים בתלמוד גם משפט הפוך, לפיו עדיף לעבור על איסור קל על מנת למנוע מאדם אחר איסור חמור, ופרשני התלמוד עסקו בהסברת היחס בין שני המאמרים.
לנושא זה השלכות מעשיות חשובות בימינו.

מקור הכלל

התלמוד דן על מקרה של אדם שהכניס בשבת בצק לתנור על מנת לאפותו, והדבר היה בשוגג. כאשר הלחם ייאפה לגמרי - תושלם מלאכת האופה, ובכך יעבור זה שהכניס את הבצק על איסור מן התורה, שהעושה אותו בשגגה חייב קורבן חטאת. לעומת זאת הוצאת הבצק מן התנור ("רדיית הפת") איננה אסורה מן התורה, אלא מדרבנן. לפיכך דן התלמוד בשאלה: האם מותר לאדם אחד להוציא את הבצק מן התנור בטרם ייאפה, כדי להציל את חברו מאיסור חמור? על כך משיב האמורא רב ששת: "וכי אומרים לו לאדם חטא כדי שיזכה חברך?!".

הכלל המנוגד

במקום אחר בתלמוד קיים דיון האם תלמיד חכם ("חבר") מוכן להפריש תרומות ומעשרות באופן שאיננו תקין לגמרי, ויש בו איסור מסוים, כדי להציל את "עם הארץ" מאיסור אכילת טבל. בשאלה זו נחלקו תנאים: רבן שמעון בן גמליאל סבר שה"חבר" לא יעשה איסור קל על מנת להציל את עם הארץ מאיסור חמור. לעומת זאת רבי יהודה הנשיא טען שהחבר יעדיף לעבור על איסור קל כדי להציל את עם הארץ מאיסור חמור.
מקור נוסף בתלמוד, שאיננו מנוסח בתור כלל, הוא המעשה ברבי אליעזר ששיחרר את עבדו כדי שיוכל להצטרף למניין, בניגוד להלכה האוסרת לשחרר עבד כנעני, וזאת משום ש"מצווה דרבים - שאני" (תרגום: מצווה של רבים - שונה), כלומר, מצווה הנעשית על ידי אנשים רבים חשובה במיוחד ומצדיקה לעשות איסור מסוים עבורה.

הבחנות בין שני המאמרים

הראשונים דנים בשאלה: כיצד מתיישבים דברי רב ששת במסכת שבת עם שיטת רבי יהודה הנשיא במסכת עירובין? תשובות שונות נאמרו על כך, המבחינות בין שני הכללים משלושה היבטים: מבחינת אחריותו של האדם החוטא חטא קל, מבחינת אשמתו של האדם הצפוי לחטוא חטא חמור, ומבחינת העבירה עצמה.

מבחינת החוטא חטא קל

כאשר אדם הכשיל את חברו בעבירה - חובתו לעבור חטא קל כדי למנוע את חברו מלעבור על חטא חמור. זהו הנושא בסוגיה בעירובין, כאשר ה"חבר" נתן לעם הארץ פירות ללא הפרשת תרומות ומעשרות, והוא נושא באחריות לכשלונו של אותו עם הארץ, ולכן עליו להפריש כעת, למרות שאינו מפריש באופן תקין לגמרי. לעומת זאת מי שלא אשם בעבירתו של חברו (כמו בסוגיה במסכת שבת, שאחד הכניס בצק לתנור ללא כל קשר לשני) - אל לו לעבור עבירה קלה כדי להציל את חברו מעבירה חמורה.

מבחינת החוטא חטא חמור

כאשר זה שעושה את העבירה החמורה עושה זאת בפשיעה (במזיד, או ברשלנות, כמו בהכנסת הבצק) - אין לחטוא חטא קל כדי להצילו ממנה. כאשר איננו אשם בעבירתו (כמו בסוגיה בערובין, שעם הארץ סומך על החבר שפירותיו הופרשו וכשרים לאכילה) - יש להצילו גם על ידי חטא קל.

מבחינת חומרת העבירה

כאשר עשיית האיסור הקל נועדה לקיים מצווה גדולה (בלשון התוספות: "מצווה רבה"), או למנוע איסור חמור במיוחד - הדבר מותר.
אל-ואקדי

אל-ואקדי (בערבית: الواقدي; בעברית נקרא גם: אל-ואקידי), או בשמו המלא אבו עבדאללה מוחמד בן עומר בן ואקד אל-אסלאמי (أبو عبد الله محمد بن عمر بن واقد; 748 – 822), היה היסטוריון ערבי מוסלמי שפעל בסוף המאה השמינית ותחילת המאה התשיעית.
מעט ידוע על חייו של אל-ואקדי. הוא נולד והתחנך באל-מדינה ועלה לגדולה כאשר שימש כמורה דרך לח'ליף הארון א-רשיד - הח'ליף העבאסי החמישי. הוא ליווה את הח'ליף בחזרה לחצרו בבגדאד, ושם חי ועבד כקאדי עד מותו.
אל-ואקדי היה אספן בלתי נלאה של סיפורים, סיפורי עם, אגדות ומיתוסים אסלאמיים. מעבודתו הענפה נותר ספרו ספר ההיסטוריה והמלחמה – אוסף של מסורות וסיפורים המתייחסים לימים המוקדמים של האימפריה האסלאמית. היסטוריונים מוסלמים מאוחרים יותר התייחסו בביטול אל עבודתו בתור גיבוב של אגדות עם ושקרים, אך דבר זה לא מנע מהם מלהסתמך על כתביו בכתיבת ההיסטוריה של האסלאם.
אל-ואקדי היה אחד הביוגרפים הקדומים ביותר של הנביא מוחמד.
אנדריי מירונוב

קורות חיים

מירונוב נולד בשנת 1941 במוסקבה לזוג שחקנים סובייטיים ידועים - אלכסנדר מנקר ומריה מירונובה. לאור האווירה האנטישמית ששררה בברית המועצות עם שוך מלחמת העולם השנייה שינו הוריו ב-1950 את שם משפתחו משם אביו היהודי "מנקר" לשם אמו, "מירונוב".
בשנת 1958 מירונוב החל לימודי משחק במכללה לתיאטרון על שם שצ'וקין במוסקבה. ב-1960 הצטלם לראשונה בקולנוע בסרט "ואם זאת אהבה?" (А если это любовь?). בשנת 1962 סיים את לימודיו והצטרף ללהקה הקבועה של תיאטרון הסטירה של מוסקבה שבה המשיך לעבוד עד יום מותו. באותה שנה הצטלם בקומדיה הרומנטית "שלוש פלוס שתיים", שזכתה להצלחה קופתית גדולה בברית המועצות.
לאורך שנות השישים, השבעים והשמונים מירונוב המשיך להצטלם בסרטים מצליחים ולשחק בתיאטרון. הצלחתו הגדולה ביותר בקולנוע הייתה בשנת 1968, בסרט הקומי יד היהלום (Бриллиантовая рука) שבו שיחק מבריח תכשיטים. הסרט הגיע לראש רשימת הסרטים הקופתיים בברית המועצות באותה שנה וב־1995 נבחר במשאל של הטלוויזיה הרוסית לסרט הרוסי הטוב בכל הזמנים.
בשנת 1987 מירונוב התמוטט במהלך הצגה בריגה. כעבור יומיים נקבע מותו כתוצאה מדימום תוך-גולגולתי.
בשנות התשעים ברוסיה נחנכו מספר אנדרטאות לזכרו.
בתו מריה מירונובה היא שחקנית, שהצטלמה בין היתר בסרטים הרוסיים הרפתקאות טום סוייר והקלברי פין (1981, על פי ספרו של מארק טוויין), הטייקון (אוליגרך; Олигарх‏, 2002), משמר הלילה (2004) והיועץ המדיני (Статский советник, על פי ספרו של בוריס אקונין).
אוקונייב

תולדות היישוב

ידיעות הראשונות על היישוב הן מן המאה ה-16. הכפר היה אז בבעלותו של האציל סטאניסלאב אוקון. במרוצת הזמן התפתח הכפר למרכז מסחר לסביבתו החקלאית, ובשנת 1538 קיבל מעמד של יישוב עירוני מידי זיגמונט השלישי ואזה, מלך פולין. במקום נקבעו ימי שוק שבועיים וירידים שנתיים. בשנת 1703, בעת ששהה במקום קרל השנים עשר, מלך שוודיה, הוצתה העיירה ונשרפה. היישוב החל להתפתח מחדש בסוף המאה ה-18.
לאחר חלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נפלה העיירה בחלקה של רוסיה, ומשנת 1815 ועד מלחמת העולם הראשונה הייתה בתחום מלכות פולין הקונגרסאית. בשנת 1915 נכבשה העיירה בידי יחידות הצבא הגרמני, שהחזיקו בה עד שנסוגו בשנת 1918.

יהודי אוקונייב

ראשוני היהודים התיישבו באוקונייב בסוף המאה ה-18. פרנסתם הייתה בעיקר על המסחר הזעיר ועל המלאכה, וכמה משפחות התפרנסו מחקלאות. עם התפתחות היישוב קיבלו היהודים זכות להתארגן, וניתנה להם הרשות להקים בית מדרש. בראשית המאה ה-20 רכשה הקהילה שטח לבית עלמין. לקהילת אוקונייב השתייכו גם היישובים רמברטוב ומילוסנה.
בשנת 1931 הועברה הנהלת הקהילה המאוחדת מאוקונייב לרמברטוב, ובשנת 1936 נבחר ועד קהילה מאוחד. מבין הרבנים שכיהנו בעיירה נודע במיוחד הרב אליעזר שמואל יוסף פריידקוס, שישב על כס הרבנות במשך 30 שנה, עד פטירתו בשנת 1924. את מקומו ירש חתנו הרב אליעזר רוזשאני, מפעילי המזרחי בפולין (נספה בשואה). יהודי העיירה סבלו רבות מן הדליקות שפרצו בעיירה בשנת 1930 ובשנת 1936, ובשל המצב הכלכלי הקשה, רבים מבני העיירה היגרו ממנה לצרפת ולדרום אמריקה. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הייתה התנועה הציונית במקום מיוצגת על ידי סניפי תנועות "התאחדות" והמזרחי, ובעיירה פעלו גם קן של גורדוניה וסניף של הבונד. כמו כן, פעלה בעיירה ספרייה ציבורית על שם י"ל פרץ.

בשואה

ערב מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה היהודית בעיירה כ-500 נפש, למעלה מרבע מסך תושבי העיירה.
העיירה נכבשה בידי הגרמנים ב-28 בספטמבר 1939. כבר בימים הראשונים של הכיבוש רצחו הגרמנים שני יהודים, ועד מהרה הטילו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן עבודות כפייה.
במרץ 1942 גורשו יהודי העיירה לגטו ורשה, ומשם שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
תעתיק

תעתיק הוא מונח בבלשנות המתאר תהליך התאמת מלל בשפה אנושית לשיטת כתב שאינה שייכת לשפה, תוך שימוש בחוקים מסוימים, כך שניתן יהיה לשחזר את הגיית המלל מקריאת הכתוב.
סוג אחד של תעתיק הוא תעתיק אותיות, או טרנסליטרציה, שבו כל אות או סימן בכתב של שפת המקור מוחלפים באות או סימן תואמים קבועים בכתב היעד. ניתן לראות סוג זה של תעתיק כהתאמת שיטת כתיבה אחת לאחרת.
סוג שני של תעתיק הוא תעתיק הגאים, או טרנסקריפטציה, שבו המילה נכתבת בשפת היעד בהתאם לאופן ההגייה. תעתיק מסוג זה שואף לכך שקורא התעתיק יוכל לבטא את המילה המתועתקת בצורה שתהיה ככל האפשר דומה לצורת המקור.
בדרך כלל מועדף תעתיק הגאים, משום שתעתיק אותיות גורם להגייה הרחוקה לעיתים מהביטוי המקורי. בתרגומים הראשונים לעברית לספריו של הסופר מייקל קרייטון (Michael Crichton), תועתק שמו בטעות כ"מייקל קריצ'טון", וזו תוקנה בתרגומים מאוחרים יותר. הוא הדין באשר לסופר סטיבן קינג (Stephen King), ששמו תועתק בחלק מהספרים "סטפן קינג". פחות שפר גורלו של הסופר האיטלקי איטלו זבבו (Italo Svevo), שבתרגום הראשון לספרו, שנעשה מאנגלית (ולא משפת המקור, איטלקית), נכתב שמו "סבבו", וכך נכתב השם גם בכל תרגומיו הבאים. 
לעיתים תעתיק האותיות הופך לדומיננטי. את שם משפחתו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן (Abraham Lincoln) מבטאים דוברי אנגלית "לינקן", אך דוברי עברית מבטאים זאת בהתאם לתעתיק האותיות, "לינקולֶן". 
כיוון שלשיטות כתב שונות ולשפות שונות יש מאפיינים פונולוגיים שונים, במקרים רבים לא ניתן לבצע תעתיק "מושלם", דהיינו, כזה שיאפשר לקורא בשפת היעד לבטא את המילה המתועתקת כמו בשפת המקור. לכן, העוסקים בתיעתוק נאלצים "להתפשר" מדי פעם ולוותר על הדיוק הלשוני, במקרים שבהם דיוק זה גורם להגייה פחות קרובה למקור על ידי קורא בשפת היעד.
הפעלים גזורי השם תִּעְתֵּק וכן תֻּעְתַּק הם חידושיו של המילונאי ראובן אלקלעי, לפי הכתוב במילונו.
תיאטראות וסט אנד

תיאטראות הווסט אנד (באנגלית: West End theatre; בדרך כלל נקרא פשוט וסט אנד) הוא מונח פופולרי עבור הזרם המרכזי של התיאטרון המקצועי המבוים בתיאטראות הגדולים של "התיאטראות" של לונדון, אשר ברובע ווסט אנד. יחד עם התיאטרון בברודוויי בניו יורק, תיאטרון הווסט אנד נחשב בדרך כלל כמייצג של הרמה הגבוהה ביותר של תיאטרון מסחרי בעולם הדובר אנגלית. צפייה בהופעה בווסט אנד היא פעילות תיירותית נפוצה בלונדון.
לראשונה, סך כל הצופים בהופעות וסט אנד בשנה קלנדרית עלה על 12 מיליון בשנת 2002, ועלה על 13 מיליון בשנת 2007‏, ובכך נקבע שיא חדש עבור הווסט אנד. מאז סוף 1990 חלה עלייה במספר שחקני מסך מפורסמים על הבמה בלונדון.
ג'וליה אורמונד

ביוגרפיה

אורמונד נולדה באפסום שבמחוז סארי, אנגליה, לג'וזפין, טכנאית מעבדה, וג'ון אורמונד, מהנדס תוכנה מצליח שהפך למיליונר בגיל 31. אביה של ארמונד עזב את אמה ואת ילדיהם המשותפים כשהיא הייתה צעירה. למדה בבית הספר התיכון גילדפורד ולאחר מכן בבית הספר הפרטי קארנליי. בשנת 1988 השלימה לימודיה באקדמיה של וובר דאגלס למשחק דרמטי בלונדון.
תחילה הופיעה אורמונד בעיקר על במת התיאטרון. בין היתר, השתתפה בהצגות ציד המכשפות מאת ארתור מילר, אנקת גבהים מאת אמילי ברונטה, אמונה, תקווה וצדקה מאת כריסטופר האמפטון (על תפקידה זכתה בפרס מבקרי התיאטרון של לונדון לשחקנית המבטיחה לשנת 1989) ו-My Zinc Bed מאת דייוויד הייר (על תפקידה הייתה מועמדת לפרס לורנס אוליבייה).
סרטי הקולנוע הידועים בהם שיחקה בתפקיד ראשי הם סרטו של פיטר גרינאוויי התינוק של מאקון (1993, עם רייף פיינס), רוחות של תשוקה (1994, עם אנתוני הופקינס, ברד פיט ואיידן קווין), אסירים (1994, עם טים רות'), ראשון האבירים (1995 עם שון קונרי וריצ'רד גיר) גרסת הבמאי סידני פולאק לסרט סברינה (1995, עם האריסון פורד), וחוש השלג של העלמה סמילה (1997). שיחקה גם במעקב (2008, עם ביל פולמן). השתתפה בתפקידי משנה גם בסרטו של דייוויד לינץ' Inland Empire ‏ (2006), ב"אני יודעת מי הרג אותי" (2007), בקיט קיטרג': נערה אמריקנית (2008) ובסרט על קורותיו של צ'ה גווארה "גרילה" (2008).
אורמונד השתתפה גם בסרטי הטלוויזיה "סטלין" (1992, לצד רוברט דובאל), מלחמתו של וריאן (2001, לצד ויליאם הרט) ו-Iron Jawed Angels ‏ (2004), בסדרת הטלוויזיה "טראפיק" (1989) ובסרט הקולנוע הסיפור המופלא של בנג'מין באטן (2008). כמו כן דיבבה את דמותה של ג'סי בסרט הטלוויזיה חוות החיות (1996).
ב-2010 זכתה בפרס האמי בקטגוריית שחקנית המשנה בסרט טלוויזיה, על תפקידה בסרט המבוסס על חייה של טמפל גרנדין. באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה "האיש הלא נכון". מינואר 2013 היא משחקת בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה המכשפות מאיסט אנד.
בשנת 2017 שיחקה בדרמת המסתורין של הבמאי מארק פלנסקי, "זיכרון מחדש" לצד פיטר דינקלג'.

חיים אישיים

אורמונד נישאה לרורי אדוארדס, שחקן בו פגשה כאשר השתתפו במחזה "אנקת גבהים". הנישואין הסתיימו בשנת 1994. בשנת 1999 נישאה בשנית לפעיל הפוליטי ג'ון רובין ולשניים נולדה בת בשנת 2004.
בבעלותה של אורמונד חברת הפקות בשם Indican אשר הפיקה, בין היתר, את הסרט התעודי עטור הפרסים Calling the Ghosts: A Story of Rape, War and Women ‏ (1996).
אורמונד עצמה פעילה נגד סחר בבני אדם מאז אמצע שנות התשעים ומסייעת לסוכנות האו"ם לפיקוח על סמים ולמניעת פשיעה (UNODC). בנוסף לכך היא מעורבת בפעילות להגברת המודעות למחלת האיידס ברוסיה ובאוקראינה. ב-2 בדצמבר 2005 מונתה על ידי האו"ם לשגרירה של רצון טוב, כאשר עיקר פעילותה מתמקד בסחר בבני אדם. בתפקידה זה ייעצה, בין היתר, לכמה ועדות של בית הנבחרים של ארצות הברית.
שלד צירי

השלד הצירי או השלד האקסיאלי (TA: Skeleton axiale) מורכב מעצמות הראש והגו של בעלי חוליות. בבני אדם הוא מורכב מ-80 עצמות ומ־8 חלקים: עצמות הגולגולת, עצמות השמע של האוזן התיכונה, עצם הלשון, כלוב הצלעות, עצם החזה ועמוד השדרה. השלד הצירי והשלד התוספי יוצרים יחדיו את השלד השלם.

סקירה

ערך זה עוסק בעיקר בשלדים הציריים של בני אדם, אולם חשוב להבין את ההשתלשלות האבולוציונית של השלד הצירי. השלד הצירי של האדם בנוי מ-80 עצמות שונות. הוא הליבה המדיאלית (מרכזית) של הגוף ומחבר את האגן לשאר הגוף, במקום בו מתחבר השלד התוספי. עם הזדקנות השלד העצמות נחלשות כולן, פרט לגולגולת. הגולגולת נשארת חזקה על מנת להגן על המוח מפגיעה.

אטימולוגיה

המילה "צירי" נגזרה מהמילה "ציר", ומתייחסת לעובדה שהעצמות הללו נמצאות בקרבת או לאורך "הציר" המרכזי של הגוף.

עצם הלשון

עצם הלשון (1)
זוהי עצם דמוית פרסה במרכז החלק הקדמי-עליון של הצוואר, בין הסנטר לבלוטת התריס.
מגלין

תולדות היישוב

מגלין נזכרת לראשונה בשנת 1389, ועד המאה ה-15 הייתה בשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1781 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

יהודי מגלין

בתחילת המאה ה-20 חיו בעיירה כ-2,700 יהודים, כשליש מתושביה. בשנת 1918 נערך בעיירה פוגרום, בו נרצחו 15 יהודים, ובתקופה הסובייטית עזבו את העיירה רוב יהודיה. ערב מלחמת העולם השנייה האוכלוסייה היהודית מנתה כ-730 איש, כ-10% מכלל האוכלוסייה.
ב-18 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים. לאחר הכיבוש נערך רישום של כלל יהודי העיירה, והם חויבו לבצע עבודות כפייה. ב-21 בינואר 1942 הגרמנים ריכזו את כ-600 היהודים שנותרו במגלין בגטו שמוקם בבית הסוהר המקומי, תוך רצח מספר יהודים. בגטו מתו כ-60 יהודים מקור ומרעב, ונערות יהודיות נאנסו בו בידי אנשי גסטאפו ושוטרים מקומיים. בד בבד נלקחו יושבי הגטו מדי יום לעבודות כפייה.
ב-2 במרץ 1942 נרצחו כל יושבי הגטו בבורות ירי בגן העיירה.
יחסי ערב הסעודית–קטר

היסטוריה

אבן סעוד רצה בסיפוח קטר בשנות העשרים ושנות השלושים של המאה ה-20 אך הקטרים העדיפו לעבור להיות מדינת חסות בריטית. בשנת 1971, כאשר קטר הפכה עצמאית ובריטניה ויתרה על סמכותה באזור, בית סעוד הסעודי ביסס יחסיו עם קטר, עם משפחת המלוכה בית ת'אני, עם יזמים קטרים, ועם שבטים שהיו פזורים ברחבי חצי האי קטר. בתקופה זו היו לקטר ולערב הסעודית הרבה סממנים משותפים וציות לאידיאלוגיית הווהאביזם, כך שמרו שתי המדינות על יחסים טובים.
היחסים חוו התקררות עם כניסתו של חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני לתפקיד אמיר קטר, היחסים התקררו בגלל כוחה העולה של קטר וחששה של ערב הסעודית שהיא תהיה יותר משפיעה ממנה. הסכסוך הוא סכסוך המתבטא גם דתית וגאופוליטית כאשר שתי המדינות הן מדינות מוסלמיות אדוקות, המסתמכות בחוקיהן על חוקי האסלאם. לסכסוך קרא המדען הפוליטי נביל אנסארי "המלחמה הקרה במפרץ".
ביוני 2017 הודיעה ערב הסעודית על ניתוק היחסים עם קטר באופן מוחלט, לאחר סנקציות רבות שהטילה ערב הסעודית על קטר יחד עם מצרים, בחריין ואיחוד האמירויות הערביות ודרישות רבות ממנה, התקשר בספטמבר תמים בן חמד אאל ת'אני לנסיך מוחמד בן סלמאן אאל סעוד וביקש להתדיין איתו על המשבר ועל דרישות ארבע המדינות. לאור החמרת היחסים מתכננת ערב הסעודית לבנות את תעלת סלווה אשר תהפוך למעשה את קטר לאי.

יחסים כלכליים

נכון ליוני 2017 כ-40% מהמזון של קטר, כמו גם חומרי בנייה הגיעו דרך הגבול היבשתי עם סעודיה.
קובי סלע

ביוגרפיה

סלע נולד וגדל בבת ים, למד בישיבת תורת חיים בבני ברק, בישיבת עטרת ישראל בירושלים, בישיבת מאור ישראל בקריית גת ובישיבת מיר בירושלים.
סלע מגיש ברדיו מגיל תשע ככתב זעיר ברשת א'. אחר כך הגיש והפיק תוכניות בגלי צה"ל ובערוץ 7, ביניהן את התוכניות "שירים במעלות", המצעד החסידי של ערוץ 7, ותוכניות צרכנות. הגיש עם מנחם טוקר את התוכנית "קבלייט שבת" ברדיו תל אביב.
כתב על מוזיקה חסידית בעיתון הדתי "בשבע". כתב גם בירחון לצעירים "עשרה+" ובשבועון החרדי "בקהילה". הוא הגיש גם את התוכנית האקטואלית לחרדים "סידיש".
בשנת 2004 השתתף בתוכנית המציאות "סוף הדרך", שהופקה בשיתוף עם צו פיוס.
גר ביישוב בית אל, נשוי לנחמה ואב ל-6.
בשנת 2007 הקים קובי סלע את "קובי סלע, יחסי ציבור ותקשורת כהלכה", חברה המתמחה ביח"צ ותקשורת למגזר החרדי והדתי. החברה התמזגה ב-2012 לתוך משרד הפרסום "גל אורן".
בשנת 2010 הצטרף קובי לצוות קול ברמה כמגיש המצעד החסידי-מזרחי 'הטבלה'.
בשנת 2011 שימש קובי כחלק מהוועדה המקצועית בתוכנית "בית ספר למוזיקה" בערוץ 2.
סלע התמודד בבחירות 2018 למועצת בית אל ברשימת "יחד". 
כיום סלע מנהל את משרד היח"צ שבבעלותו 'קוביס' הממוקם בקניון רמות, והוא מגיש ברדיו קול חי את התוכנית 'קוביס מוקיר שבת' המשודרת בימי שישי.
תואר כבוד

תואר כבוד הוא תואר המוענק לאדם או לארגון כהוקרה על פעילותו או מעלותיו.
לעיתים כולל התואר שם זהה או דומה לתואר הכולל סמכות ואחריות רשמיים, אך האדם לו מוענק תואר הכבוד לא נושא בחובות כלשהן, מלבד החובות הטקסיות הנלוות לתואר זה.
תוארי כבוד מוענקים במסגרת מגוון תחומים, כגון תארים אקדמיים (למשל דוקטור לשם כבוד), תארים צבאיים, תוארי הוקרה לאומיים (למשל גיבור הפדרציה הרוסית), תוארי הוקרה מוניציפליים (למשל יקיר העיר תל אביב-יפו), תוארי חברות כבוד במסגרת מסדרים שונים (כגון אביר), תוארי הערכה והצטיינות בתחומי עיסוק שונים (כגון תואר האמן העממי), ועוד.
קיימים תוארי כבוד שניתן לרכוש באמצעים כספיים, דבר שעשוי ליצור הונאות שונות בתהליך קבלתם.
פדריקו קייזה

פיורנטינה

קייזה החל את דרכו בקבוצת הנוער של פיורנטינה, אליה הצטרף בגיל עשר מסטיניאנסה.
לקראת עונת 2016/2017 צורף על ידי מאמן הקבוצה דאז, פאולו סוזה הפורטוגלי, לסגל הקבוצה הבוגרת של פיורנטינה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' במהלך המחזור הראשון של העונה, ב-20 באוגוסט 2016, טרם מלאו לו 19, בהפסד 1–2 ליובנטוס. קייזה פתח בהרכב של סוזה למשחק, אך הוחלף במחצית על ידי כריסטיאן טייו. קייזה כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון החוץ 1–2 על קרבאך במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, ב-8 בדצמבר 2016. קייזה כבש את שער הניצחון כרבע שעה לסיום, שלוש דקות לאחר השוויון של קרבאך. בהמשך אותו המשחק הורחק קייזה בכרטיס צהוב שני. בינואר 2017 חתם קייזה על חוזה חדש לשלוש וחצי שנים בקבוצה. בהמשך אותו החודש, ב-21 בינואר, כבש קייזה את שער הבכורה שלו בסרייה א', בניצחון 0–3 על קייבו ורונה. את עונת הבכורה שלו חתם קייזה עם 27 הופעות ליגה, מתוכן 17 בהרכב הפותח, ועם שלושה שערים.
בעונת 2017/2018, לאחר עונת הפריצה תחת סוזה, היה קייזה לשחקן הרכב קבוע אצל המאמן החדש סטפאנו פיולי. קייזה היה שותף ב-36 משחקי ליגה, מתוכם 35 בהרכב הפותח, ותרם שישה שערי ליגה כאשר פיורנטינה סיימה את העונה במקום השמיני, זהה לעונה החולפת, ובמרחק שלוש נקודות מהמקום השביעי המוביל להשתתפות בליגה האירופית.

נבחרת איטליה

במרץ 2017 זומן קייזה לראשונה לסגל נבחרת איטליה עד גיל 21 על ידי המאמן לואיג'י די ביאג'ו. בסוף אותו החודש ערך את הופעות הבכורה שלו בנבחרת הצעירה, במשחקי הידידות מול נבחרות פולין וספרד. חודשיים לאחר מכן כבר זומן על ידי ג'אמפיירו ונטורה, מאמן הנבחרת הבוגרת, למשחק ידידות לא רשמי מול סן מרינו. קייזה אף שותף באותו המשחק, כאשר נבחרתו ניצחה בסיום בתוצאה 0–8.
ביוני 2017 זומן קייזה על ידי די ביאג'ו לסגל איטליה לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017 בפולין. לאחר ששותף כמחליף בשני משחקיה הראשונים של איטליה בשלב הבתים, עלה קייזה בהרכב הפותח בניצחון 0–1 על גרמניה בסיום שלב הבתים. איטליה העפילה לחצי הגמר, שם פתח קייזה בהפסד 1–3 לספרד. עד לסוף אותה השנה הוסיף קייזה ארבע הופעות בנבחרת הצעירה במשחקי ידידות, בהם כבש שלושה שערים. בסך הכול לזכותו עשר הופעות ושלושה כיבושים במדי הנבחרת הצעירה.
במרץ 2018, כאשר די ביאג'ו שימש כמאמנה הזמני של הנבחרת הבוגרת במקומו של ונטורה שסיים את תפקידו, זכה קייזה לזימון בכורה רשמי לנבחרת האיטלקית. קייזה ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי איטליה ב-23 במרץ 2018, כאשר פתח בהרכב והוחלף בדקה ה-61 בהפסדה של איטליה 0–2 לארגנטינה במשחק ידידות. ארבעה ימים אחר כך עלה מהספסל במשחק הידידות מול אנגליה, שהסתיים בשוויון 1-1.
מאמן הנבחרת החדש, רוברטו מאנצ'יני, בחר להשאיר את קייזה בסגל הנבחרת עם כניסתו לתפקיד. קייזה רשם שלוש הופעות תחת המאמן החדש בתקופת משחקי ההכנה למונדיאל 2018, אליו כשלה איטליה להעפיל. קייזה ערך את הופעתו הרשמית הראשונה במדי איטליה בשוויון 1-1 מול פולין, במשחקה הראשון של איטליה במסגרת ליגת האומות 2018/2019.

סטטיסטיקות

נכון ל-30 בספטמבר 2018
רככת בית הקול

סיבות

הסיבה להופעת רככת בית הקול איננה ידועה. ייתכן כי קיים איחור בהבשלה של סחוסי הגרון הגורמת לגמישות יתר של סחוסים אלה. כמו כן, נמצא כי טונוס הגרון והתפקוד התחושתי-מוטורי שלו אינם תקינים ברככת בית הקול.

סימנים

הסימנים הראשונים מופיעים בדרך כלל בשבועות 2-4 לאחר הלידה. התינוקות משמיעים קול רעש גבוה (המכונה סטרידור) בעת שאיפת אוויר. אופייני שרעש זה מתחזק בזמן בכי, אכילה ושכיבה על הגב.

אבחנה

האבחנה נעשית על פי ההיסטוריה הרפואית ובדיקת בית הקול באמצעות צינור דק וגמיש המכיל סיבים אופטיים. הבדיקה מתבצעת בערנות כאשר הצינור מוחדר דרך האף. 
באופן כללי ניתן לזהות בבדיקה 5 סוגים של רככת בית הקול:
א. צניחה פנימה של הקפלים הארי-אפיגלוטיים בזמן שאיפה.
ב. מכסה בית קול (אפיגלוטיס) ארוך וצינורי.
ג. תמט קדמי ומדיאלי של סחוסי האריתנואיד.
ד. צניחה אחורית של מכסה בית הקול כנגד הדופן האחורית של הלוע, או תמט תחתון של מכסה בית הקול לכיוון מיתרי 
הקול.
ה. קפלים אריאפיגולטיים קצרים.

מהלך

בדרך כלל הסימנים מתגברים בחודשים הראשונים לחיים, ולאחר מכן נחלשים בהדרגה עד העלמות מוחלטת בגיל 18 עד 24 חודשים.
במרבית המקרים תתרחש הבראה עצמונית כך שלא נדרש כל טיפול פרט למעקב.
יחד עם זאת, חלק קטן מהתינוקות (כ-5 אחוז) סובלים מהפרעות קשות יותר, בהם הפרעות אכילה, קושי נשימתי ניכר ודום נשימה בשינה, והם יצטרכו לעבור טיפול ניתוחי.

טיפול ניתוחי

הטיפול בניתוח מתבצע בהרדמה כללית באמצעות מיכשור המוכנס לבית הקול דרך הפה. במהלך הניתוח מבצעים חיתוך דו-צדדי של קפלי הרירית המחברים בין סחוס האריטנואיד לבין סחוס מכסה בית הקול (אפיגלוטיס). לעיתים נדרש גם חיתוך של השוליים הצדדיים של סחוס מכסה בית הקול. החיתוך מתבצע באמצעות קרן לייזר או מספריים מתאימים. שיעור ההצלחה של הטיפול הניתוחי הוא גבוה ביותר.