google/wiki40b huggingface dataset:
בית הקברות סנהדריה

בית הקברות סנהדריה הוא בית קברות יהודי השוכן בצפון ירושלים בסמוך לשכונת סנהדריה, ובסמוך לצומת הרחובות שמואל הנביא, שדרות אשכול ובר-אילן (צומת סנהדריה).
בית הקברות סנהדריה, ממוקם כמה מאות מטרים מגן עירוני ובו קברים מתקופת בית שני המוכר בשם קברי הסנהדרין.

היסטוריה

עד מלחמת העצמאות היה בית הקברות בהר הזיתים בית הקברות העיקרי של יהודי ירושלים. עם פרוץ המלחמה, הפכה התנועה העברית להר הזיתים למסוכנת בשל מעבר הדרך בשכונות ערביות. עד סוף חודש פברואר 1948 התנהלה קבורה חפוזה באמצע הלילה פעמיים בשבוע בליווי בריטי, אולם לאחר מכן שוב לא התאפשרה התנועה להר הזיתים. החברה קדישא העיקרית של ירושלים, "קהילת ירושלים", השיגו את השטח של חוות ניסיונות חקלאית בשולי שכונת סנהדריה לצורך קבורה, והמקום היה לבית הקברות סנהדריה. מספר אישים נקברו בבית העלמין בשכונת שערי צדק. לשאר חברות הקדישא העדתיות שפעלו בירושלים לא היו שטחי קבורה והן שבתו מפעולה עד לחידוש הקבורה בהר המנוחות בסוף 1951. 
הנקברים הראשונים בבית עלמין זה היו ארבעים ושניים (מבין 58) חללי מכונית התופת שפוצצה ברחוב בן יהודה. הקבורה במקום נמשכה למרות מחאות תושבי סנהדריה שטענו שהקבורה במקום תפגע בהתפתחות השכונה.
בט' באייר תש"ח, 18 במאי 1948, נהיה המצב בסנהדריה מסוכן וחפשו מקום אחר לקבורת המתים. בימי ההפוגה הראשונה נעשה ניסיון לחזור ולקבור בבית הקברות סנהדריה, אולם לאחר שאחד מחברי החברה קדישא נהרג מירי צלף, שבו לקבור בשייח' באדר.
לאחר מלחמת העצמאות, משהתברר שאין אפשרות לחדש את הקבורה בהר הזיתים שהיה תחת שליטה ירדנית, הפך בית הקברות סנהדריה לבית עלמין קבוע. באותה תקופה שכן בית הקברות בקצה העיר בסמוך לקו העירוני, למול גבעת התחמושת. 
עד סוף 1951 התקיימה קבורה זמנית בבית העלמין שייח' באדר ועל כן רבים העדיפו להקבר בסנהדריה, בה הקבורה נחשבה קבורת קבע, ועבור הקבורה בה גבתה החברה קדישא מחיר גבוה יותר.
בעקבות פתיחת בית הקברות הצבאי בהר הרצל, הוחל ביוני 1951, בפינוי החיילים שנקברו בסנהדריה להר הרצל. 
לאחר מלחמת ששת הימים הועברו חלק מהנקברים במקום אל בית העלמין בהר הזיתים. לאחר מלחמת ששת הימים נבנו השכונות רמת אשכול ומעלות דפנה, ובית הקברות הפך למובלעת בתוך תחום ירושלים.

אופי בית הקברות

בבית הקברות סנהדריה קיימים קברי שדה רגילים או "זוגיים" ורק חלקה אחת של קבורה רוויה (בקומות). כיום בית הקברות אינו מתרחב, מאחר שנשארו בו מעט מקומות קבורה פנויים. 
בניגוד למנהג הרגיל בירושלים, לפיו בבתי קברות ליהודים אשכנזים המצבות שוכבות ולא עומדות, בבית קברות זה ישנן גם מצבות עומדות.

אזכורים נוספים

בחיבורו 'מסע בחלל הפנוי' מספר דב אלבוים את זכרונות ילדותו מבית הקברות סנהדריה:
"למסלול ההליכה הקבוע שלי הייתה נקודת-מוצא קבועה: בית-הקברות היוקרתי של שכונת סנהדריה, השוכן באחד הצמתים ההומים שבצפון העיר, לא הרחק מבית הורי. הייתי מגיע אל חומות האבן הגבוהות שלו, משתדל להסיט את מבטי מפנסי המכוניות החולפות, והוגה תמיד בכתובת הגדולה המתנוססת מעליו - "בית מועד לכל חי", מליצה מעודנת לבית-קברות, שיש בה איום מוחשי על כל מי שעובר בצומת דרך שגרה. בעודי חולף על פני החומות, הייתי נזכר בהתגנבויות הילדות שלי ושל חברי אל תוך בית-הקברות בשעות הלילה שנראו בעינינו התמימות כמבחן אומץ..."
בשירו "אהבתי" מספר המשורר נח שלומוביץ זכרונות ילדות של נער שגר בסמיכות לבית הקברות:
"אהבתי את בית הקברות של סנהדריה
מצבות עומדות
מטפסים וקופצים.
ליד החומה רחוק מהמתים.
שלא יראו. כמה גדלת,
(את כבר צריכה חזיה).
התרגשנו. צחקקנו.
בסוף גם התנשפנו.
קצת.
כולם פה מתים.
ואני, מת עלייך..."
לטיסיה בק

ביוגרפיה

בק נולדה באנטוורפן, שבבלגיה, ובגיל שש עלתה לישראל עם הוריה (בשנת 1998).  בשל חיבתם של הוריה למשחק הגולף הקימו את ביתם בקיסריה, שם נמצא מועדון הגולף קיסריה, אחד משני מועדוני הגולף היחידים בישראל. בשנת 2004 זכתה באליפות ישראל הפתוחה לנשים בקטגוריית הבוגרות, כשהייתה בת 12 בלבד. גם בשנה שלאחריה זכתה באליפות. כשהייתה בת 14 עברה ללמוד באקדמיית IMG  בפלורידה למשך ארבע שנים. בשנת 2007 השתתפה באליפות בקטגוריית הגברים, והגיעה למקום החמישי. באותה שנה השתתפה בתחרות המאסטרס האירופי לנוער עד גיל 16 שהתקיימה בצרפת, והגיעה למקום השמיני. 
בשנת 2008 נבחרה בק לאחת מחמשת ספורטאי העשור, כחלק מחגיגות ה-60 למדינת ישראל. איתה ברשימה נבחרו אברהם גרנט, פיני גרשון, יוסי בניון ושחקנית הכדורת דשא לעיוורים רחל בוכניק.
בשנת 2010, לאחר שסיימה את לימודיה באקדמיית IMG, קיבלה מלגה והחלה לייצג את נבחרת הגולף של אוניברסיטת דיוק. בשנתה הראשונה במכללה זכתה בתואר רוקי השנה של ה-ACC, האזור שבו משחקת המכללה במסגרת ליגת המכללות האמריקנית, NCAA.
שיא נוסף בקריירה הגיע באוגוסט 2011, כאשר העפילה לראשונה לאליפות קנדה הפתוחה, טורניר מסדר הגודל השני בחשיבותו בסבב הגולף העולמי לנשים, ה-LPGA. ב-2014 רשמה את הישג השיא שלה כאשר נכנסה לסבב הגולף העולמי לנשים.
בשנת 2016, ייצגה את ישראל באולימפיאדת ריו לאחר שדורגה במקום ה-42 בעולם.
הדיוויזיה ה-305 (ורמאכט)

הקמה ראשונה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 בדצמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד קורט פלוגראדט. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה השישית, ובהמשך לחמה כחלק מהקורפוס ה-51 בקרב סטלינגרד במסגרת הארמייה השישית, וב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי.

הקמה שנייה

ב-5 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בברטאן שבצרפת, ובספטמבר אותה שנה נשלחה לאיטליה, שם לחמה בקרבות השונים כחלק מהארמייה העשירית עד סוף המלחמה.
אדריאן שמפר

קריירת מועדונים

שמפר נולד בזאגרב שבקרואטיה, וגדל במחלקת הנוער של דינמו זאגרב. בשנת 2015 החל לשחק בדינמו זאגרב II, קבוצת המילואים של המועדון, מהליגה הקרואטית השנייה. ב-6 במאי 2016 ערך שמפר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 3-0 על סלאבן בלופו במסגרת המחזור ה-35 בליגה. זו הייתה הופעתו היחידה בעונת 2015/2016, שהסתיימה באליפות קרואטיה.
ב-14 בספטמבר 2016 ערך שמפר את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות בהפסד 3-0 לאולימפיק ליון במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2016/2017.
Electronic Industries Alliance

Electronic Industries Alliance (בראשי תיבות: EIA; עד שנת 1997: Electronic Industries Association) הוא ארגון תעשיות האלקטרוניקה בארצות הברית. מכון התקנים האמריקני משתף את הארגון בקביעת תקנים בנושאי רכיבים אלקטרוניים, מוצרי אלקטרוניקה, תקשורת מחשבים ואבטחת רשתות מחשבים.
ה־EIA פרסם תקנים בנושאי החיבורים הפיזיים שבין מחשבים אישיים והתקנים חיצוניים (מדפסות, מודמים, ושאר רכיבי הציוד של תקשורת הנתונים). בין התקנים - RS-170, EIA-708 וכן תקנים לתקשורת סריאלית, בהם EIA-422, RS-449, EIA-485, RS-232d.
חבורת A4

חבורת 'A4' הייתה חבורה ישראלית של אמני קומיקס, בראשם דודו גבע, שיזמו, יצרו ומכרו יחד עבודותיהם בין 2003 ל-2004.
חבורת 'A4' הוקמה בשנת 2003 על ידי דודו גבע, יובל כספי, ניר מטרסו, רפאל פוגל, פאולינה פוגל, אורן ג'קמן וגלנדון ואיזבלה. רעיון היוזמים היה יצירת קבוצה פתוחה שתדפיס במסגרת עצמאית יצירות קומיקס אינדיבידואליות של מגוון אמנים, ותמכור אותן, בצורה משותפת ובפורמטים שונים, לקהל הרחב. הקבוצה, שהוקמה ביוזמתו הראשית של גבע, קמה כאלטרנטיבה לאמנים, מחוץ למסגרות ממסדיות כמו מערכות עיתונים והוצאות ספרים.
רעיון אנטי-ממסדי זה הפתיע אמנים ומעריצים רבים של גבע, שראו בו, למרות החתרנות והעוקצנות הרבה של עבודותיו, אמן ממוסד, וזאת עקב עשרים שנות עבודותיו האחרונות, שכללו מדורי עיתונות בעיתונים כמו "הארץ" ו"מעריב" וספרים שיצר במשך השנים לבדו ועם קובי ניב. החלטה משונה זו של גבע הייתה חלק מהשינוי האידיאולגי שעבר, בו החליט ללכת נגד העיתונים וההוצאות הגדולות. בראיון לעיתון "ידיעות אחרונות" אמר גבע: "העיתונות לדעתי לא מעניינת ולא תשרוד עוד הרבה זמן ולכן כדאי לברוח כבר עכשיו. כל החוברת שאני מוציא עכשיו התחילו מקומיקס שהעורכים והמו"לים סירבו להוציא".
גבע חבר לחבריו האמנים, ביניהם יובל כספי ומשפחת פוגל, במטרה להוציא קומיקס עצמאי חסר גבולות ופשרות, במטרה לתת לאמנים, מוכרים ולא מוכרים, במה עצמאית ופתוחה: "דודו חש שיש יוצרים רבים וטובים שלא מקבלים במה בגלל לחץ של עורכים ושל הממסד" אמר יובל כספי: "וכך הוחלט להוציא את סדרת חוברות 'A4'". לאחר יצירת הרעיון הכללי והמטרות, הוחלט על פורמט; "חוברות" קומיקס נפרדות על נייר פשוט בגודל A4 מקופל לשניים, כך שנוצרים שער, שני עמודים פנימיים ושער אחורי. הוחלט שכל אמן המשתתף במיזם ייצור עמוד A4 מאויר משל עצמו באותו הפורמט, ועמוד זה יימכר בשקל חדש אחד בלבד.
במהרה הצליחו היוזמים ליצור קשר עם רוב אמני הקומיקס האלטרנטיביים, ששמחו להיות חלק מהחבורה החדשנית, עד שכעבור זמן נוצרו 100 חוברות A4. בין האמנים שהשתתפו בפרויקט: זאב אנגלמאיר, אורי פינק, אמיתי סנדי, שז, בועז קדמן וגיל לביא, דדי דובי, הוברט הוברט, אמיר דורי, נדב יהל, מושיק גולסט, רחלי רוטנר, חבורת "כלום בפיתה" וכמובן גבע, כספי, גלנדון, איזבלה, מטרסו וג'קמן עצמם. החבורה הצליחה להמריא ולגבש קהל קוראים, רובם מסצנת הקומיקס והאמנות התל אביבית. רוב החוברות נמכרו באירועים עצמאיים של החבורה וחלקם באירועי קומיקס שונים ברחבי הארץ. החבורה הוציאה שש חוברות אוספים, שבכל אחת מהן התפרסמו שש-עשרה עבודות.
בשנת 2004 התפרקה החבורה מסיבות שונות. אך יוזמיה, חבריה ומשתתפיה המשיכו לפרויקטים שונים בתחום הקומיקס והאיור; חלקם מפרסמים חומריהם במסגרות אישיות (לרוב אתרי אינטרנט) וחלקם פונים למסגרות ולחבורות קומיקס שונות: למשל לפרויקט החדשני שדודו גבע יזם בשנת 2005- פרויקט ספרות זולה: "כמעט כל המשתתפים ב'ספרות זולה' הם אנשים שהכירו בחבורת 'A4'" אמר כספי בראיון. 

בפברואר 2005 נפטר גבע מהתקף לב, רוב חברי הקבוצה, אותם גילה גבע, השתתפו במחוות שונות לכבודו; ביניהן הפרויקט שיצרו ילדיו של גבע יחד עם עפרה רודנר, ומחוות עיתונאיות שונות.
Pretty Girls

רקע ושחרור

בחודש אפריל צולמו ספירס והזמרת איגי אזליה ביחד לצילומי הווידאו של הסינגל.
ב-25 באפריל, חשפה ספירס כי תוציא לאור את הסינגל ב-4 במאי.

הופעות חיות

ב-22 באפריל 2015, לאחר הרבה ספקולציות, בילבורד והפקות קלארק דיק אישרו שספירס ואזליה יופיעו לראשונה עם הסינגל בטלוויזיה בטקס פרסי בילבורד המוזיקה 2015, בלאס וגאס ב-17 במאי, והוסיפו "זאת תהיה אחת ההופעות הכי גדולות של מוזיקת הפופ של השנה עד כה." מאוחר יותר ציינה ספירס ששיר זה יתווסף לרשימת הלהיטים שלה במופע שלה בלאס וגאס.
ג'ורג' המילטון

לורד ג'ורג' פרנסיס המילטון (אנגלית: George Francis Hamilton‏, 17 בדצמבר 1845 – 22 בספטמבר 1927) היה מדינאי בריטי, חבר המפלגה השמרנית. שימש כלורד הראשון של הימייה וכשר לענייני הודו.

ראשית חייו

המילטון היה בנו השלישי של ג'יימס המילטון, הדוכס הראשון מאייברקורן, ולואיזה, בתו של ג'ון ראסל, הדוכס השישי מבדפורד. הוא התחנך בהארו, שירת ברגימנט הרובאים של הצבא הבריטי, ולאחר מכן ברגימנט משמר קולדסטרים (Coldstream Guards), שבו התקדם עד דרגת לוטננט.

קריירה מדינית

המילטון כיהן כחבר פרלמנט מטעם מחוז מידלסקס בין השנים 1868–1885, ומטעם אילינג בין 1885–1906. הוא שירת תחת בנג'מין ד'יזראלי כסגן השר לענייני הודו בין השנים 1874 ו-1878, וכסגן נשיא ועדת החינוך בין 1878 ו-1880. הוא מונה כחבר במועצה המלכותית בשנת 1878.
הוא מונה לחבר קבינט בתפקיד הלורד הראשון של הימייה תחת ראש הממשלה לורד סולסברי בשנת 1885, תפקיד שאותו מילא עד שנת 1886, ואז שוב בין השנים 1886–1892. בשנת 1894 נבחר לשמש יו"ר ועד החינוך של לונדון (London School Board). כאשר לורד סולסברי הקים את הקבינט השלישי שלו בשנת 1895, המילטון מונה כשר לענייני הודו, והוא החזיק בתפקיד זה עד שנת 1903 (בשנה האחרונה תחת בלפור כראש הממשלה).

תפקידים נוספים

המילטון כיהן בין 1915 ל-1919 כיו"ר חברת הרכבת התחתית של לונדון. הוא קיבל שני תוארי דוקטור לשם כבוד, האחד מאוניברסיטת גלאזגו, והשני מאוניברסיטת אוקספורד. הוא כיהן תקופה מסוימת כשופט זוטר. כמו כן כיהן כנשיא האיגוד המלכותי לסטטיסטיקה.

חייו האישיים

המילטון התחתן עם מוד קרוליין, בתו של דוכס הרווד, ולזוג נולדו שלושה בנים. הוא מת ב-22 בספטמבר 1927, בגיל 81.
טמש דויטש

ביוגרפיה

דויטש נולד וגדל בבודפשט בן למשפחה יהודית.

1985

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בז'נבה, שווייץ בשנת 1985 זכה דויטש בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.42 דקות ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.18 שניות.

1988

באולימפיאדת סיאול (1988) סיים דויטש במקום 14 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.42 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:03.17 דקות ועלה מהמקום העשירי. נוסף לכך, הוא סיים במקום 28 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.65 שניות ובמקום 16 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:52.24 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 58.52 שניות.

1989

בתחריות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי 1989 זכה דויטש במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.87 דקות, אחרי מייקל קנר מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 2:05.50 דקות ולפני ערן גרומי שקבע שיא ישראלי חדש של 2:07.48 דקות. כחודש לאחר מכן, באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבון, גרמניה אותה שנה הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.56 שניות.

1991

באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 סיים דויטש במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.25 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט הואתה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.35 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.30 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.59 שניות.

1992

באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים דויטש במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.06 דקות ובמקום 13 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.70 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 56.47 שניות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא הונגריה חדש של 3:42.03 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 56.18 שניות.

1993

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשפילד, אנגליה בשנת 1993 זכה דויטש במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.35 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.96 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.97 שניות.

1994

באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1994 זכה דויטש בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.69 שניות, אחרי מרטין לופז זוברו מספרד שקבע שיא אליפות חדש של 55.17 שניות וג'ף ראוס מארצות הברית (55.51 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא הונגריה חדש של 3:39.47 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:37.74 דקות ורוסיה (3:38.28 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.31 דקות.

1995

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1995 זכה דויטש במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:40.88 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.67 דקות ובמקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.64 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:56.18 דקות.

1996

באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים דויטש במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:40.84 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 56.54 שניות ובמקום 25 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.96 שניות.
נאוול גוסמאן

קריירה

גוסמאן התאמן בנעוריו בקבוצת ניואל'ס אולד בויס מארגנטינה.
ב-8 באוקטובר 2006 רשם את הופעת הבכורה שלו במדי ניואל'ס אולד בויס מול בלגראנו במסגרת ליגת העל הארגנטינאית אך לצערו ולצערם של הקבוצה, הקבוצה הפסידה 1-0 משער של פרנקו פפינו.
במשך עונת 2006/07 נשאר גוסמאן על הספסל.
ב-1 ביולי 2007 הושאל לקבוצת אינדפנדיינטה ריבדביה שהייתה בליגות הנמוכות בארגנטינה.
גוסמאן שיחק באינדפנדיינטה ריבדביה במשך שנתיים הופיע 30 משחקים במסגרת הליגה.
כשחזר לניואל'ס אולד בויס בעונת 2009/2010 המשיך להיות שוער משנה של הקבוצה ורשם הופעה אחת במחזור האחרון של הליגה מול סן לורנסו, המשחק הסתיים בהפסד 2-1 לטובת סן לורנסו שסיימה במקום ה-15 בליגה.
ב-15 בנובמבר 2010 במשחק מול ראסינג קלאב כשעדיין היה בספסל, ואף קיבל כרטיס אדום בדקה ה90' למשחק והושעה ל2 משחקים.
גם בעונת 2011/2012 לא הרשים ולא רשם הופעה אחת במדי הקבוצה.
בעונת 2012/13 הוא הפך לשוער המועדף בקבוצה ורשם 44 הופעות בכל המסגרות ואף שיחק בגביע הליברטדוס ואף הגיע עם הקבוצה עד לשלב חצי הגמר.
ב-30 במאי 2013 שיחק במשחק הגומלין מול בוקה ג'וניורס בשלב רבע הגמר שם הגיעו לשלב בעיטות העונשין שיכריע מי תפעיל לשלב חצי הגמר, המשחק הסתיים ב10-9 בבעיטות עונשין לטובת ניואל'ס אולד בויס שמי שבעט את הבעיטה שהעלתה את הקבוצה היה גוסמאן.
בעונת 2013/2014 הפך רשמית לשוער הפותח בקבוצה ורשם הופעות בכל המשחקים בעונה.
ב-4 ביולי 2014 חתם בקבוצת טיגרס ממקסיקו שגם הפך להיות שוער ראשון בקבוצה. אבל גוסמאן זכה עם הקבוצה בליגת העל המקסיקנית.
בעונת 2014/15 בגביע הליברטדוס העפיל גוסמאן עם הקבוצה לשלב הגמר מול ריבר פלייט, גוסמאן הצליח לשמור במשחק הגמר הראשון על שער נקי, אבל במשחק השני של הגמר ספג שלושה שערים וריבר פלייט זכתה בגביע.
בעונת 2015/16 המשיך להפגין יכולת טובה והמשיך להשתפר במדי הקבוצה וזכה עמם שוב בליגת העל המקסיקנית.
בעונת 2016/17 העפיל שוב פעם עם קבוצתו לשלב הגמר של גביע הליברטדוס נגד פצ'וקה המקסיקנית שמשחק הגמר הראשון הסתיים בתוצאה של 1-1 והמשחק השני הסתיים ב1-0 לטובת פצ'וקה והקבוצה לא זכתה גם בפעם הזאת,
אך לטובתו של גוסמאן הוא המשיך להפגין יכולת מרשימה ואף זכה איתם באליפות שלישית ברצף בליגת העל המקסיקנית.
ב-21 בפברואר 2018 רשם לראשונה הופעת בכורה במדי הקבוצה עם סמל הקפטן בליגת האלופות של CONCACAF מול הרדיאנו, המשחק הסתיים בתוצאה של 2-2.
לצערו גם הקבוצה הודחה משלב רבע הגמר של הטורניר מול טורונטו.

נבחרת לאומית

גוסמאן שיחק בנבחרות הצעירות של ארגנטינה בעיקר במשחקי הידידות.
ב-13 באוקטובר 2014 גוסמאן זומן לראשונה לנבחרת ארגנטינה על ידי חרארדו מרטינו.
ב-14 באוקטובר 2014 רשם את הופעת הבכורה של בנבחרת מול נבחרת הונג קונג, המשחק הסתיים בתוצאה 7-0 לטובת ארגנטינה.
ב-18 בנובמבר 2014 זכה לשחק עם נבחרתו באולד טראמפורד כחלק ממשחק ידידות מול נבחרת פורטוגל שהסתיים בהפסד ל1-0 לטובת פורטוגל.
לשמחתו של גוסמאן הוא סומן על ידי מאמן נבחרת ארגנטינה חורחה סמפאולי לסגל לקראת מונדיאל 2018.
לאחר הזימון התגלה שהשוער שהיה צפוי לפתוח במשחקי המונדיאל, סרחיו רומרו נפצע וסומן על ידי התקשורת שהוא זה שיחליף אותו.
יעקב שמאי

ביוגרפיה

שמאי נולד בירושלים. שירת בצה"ל בשנים 1958–1961.
פעילותו הציבורית החלה כחבר הסתדרות העובדים הכללית בסיעת "תכלת לבן" של תנועת החירות. החל משנת 1982 שימש כראש סיעת הליכוד בהסתדרות ומחזיק מטעם המפלגה בתפקידים שונים, בהם: ממלא מקום יו"ר ההסתדרות (משנת 1998), ראש אגף מנהל משאבי אנוש (1998–2002) ויו"ר רשת "עמל" (2002–2008). בין השנים 1997–1999 כיהן גם כחבר דירקטוריון חברת החשמל.
בשנת 1985 הושבע לכנסת ה-11 במקומו של יצחק זיגר. כהונתו נמשכה לאורך הכנסת ה-12 וה-13, במהלכן היה חבר ועדת הכספים וועדת העבודה והרווחה.
שמאי היה נשוי למרים ואב לשלוש בנות. בתו יפעת נשואה לשר יריב לוין, שמכהן אף הוא בכנסת מטעם הליכוד.
יעקב שמאי נפטר בראש השנה תשע"ז, 4 באוקטובר 2016. נקבר בבית העלמין בגבעת עדה.
זכריה מנדל בן אריה לייב

רבי זכריה מנדל בן אריה לייב (נפטר תס"ו, 1706 בערך) היה רב, פרשן ה"שולחן ערוך", מחכמי יהדות פולין בתקופת האחרונים. רבה של בלז וראש הישיבה בה. מראשי ועד ארבע ארצות, מחבר הספר "באר היטב" על חלקי יורה דעה וחושן משפט שבשולחן ערוך.

ביוגרפיה

בנו בכורו של הרב אריה לייב בן זכריה מנדל, רבה של קראקא, ונקרא על שם סביו המכונה "רבי זכריה הנביא". גיסיו היו רבנים נודעים: רבי שמואל מפיורדא, מחבר הספר "בית שמואל", רבי יחזקיה יהושע פייבל תאומים ורבי שאול בן רבי השיל מקראקא שנשאו את שלוש אחיותיו. לאחר פטירת אביו בט"ו באייר תל"א, 25 באפריל 1671, התמנה לרבו של בית הכנסת הגבוה של עדת בוהמיה בקראקא. מקראקא עבר לטורבין, ובשנת תמ"ט (1689) התמנה כרבה של בלז, משרה בה החזיק כשבע עשרה שנה עד פטירתו.
הפיגוע במלון גרנד בברייטון

הפיגוע במלון גרנד בברייטון שבבריטניה התרחש ב-12 באוקטובר 1984, כאשר פצצת השהיה שהניח איש ארגון הצבא האירי הרפובליקני הזמני התפוצצה במלון. היה זה ניסיון התנקשות בחייה של ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר ושרי ממשלתה, ששהו במלון לרגל ועידת המפלגה השמרנית שנערכה בעיר. תאצ'ר לא נפגעה, אך חמישה אנשים נהרגו בפיגוע ו-34 נפצעו.

הפיגוע

חבר הצבא הרפובליקני האירי הזמני פטריק מגי (Patrick Magee), בן 33, התאכסן במלון בסוף השבוע של 14 עד 17 בספטמבר 1984 תחת השם הבדוי רוי וולש. הוא שהה בחדר מס' 629 ובמהלך שהותו שם הטמין מטען חומר נפץ תחת אגן האמבטיה בחדר. לטענת חפרפרת בריטית באותו ארגון היה המטען במשקל של תשעה קילוגרמים. הוצמד אליו מתקן השהיה שהותקן מרכיבי מכשיר וידאו טייפ.
המטען התפוצץ ב-12 באוקטובר בשעה 02:54 לפנות בוקר, ערב יומה האחרון של הוועידה בת השבוע. חלקים משלוש קומות בחלקו המרכזי של הבניין קרסו והותירו חור פעור בחזיתו. חלק מהנפגעים נפלו מהקומה השישית דרך ההריסות. לדברי מכבי האש ניצלו חיי רבים כאשר הבניין הבנוי היטב בסגנון הוויקטוריאני נותר עומד על תילו.
חמישה אנשים נהרגו בפיגוע - חבר הפרלמנט אנתוני ברי מהמפלגה השמרנית, פעיל אזורי בכיר של המפלגה ושלוש נשים - נשותיהם של פעילים במפלגה. אחת ההרוגות ובעלה לנו בחדר שבו הוטמנה הפצצה. 34 אנשים אחרים נפצעו ואושפזו, וביניהם שר המסחר נורמן טביט.
מרגרט תאצ'ר, ששהתה בסוויטה בקומה הראשונה של המלון, הייתה עדיין ערה בעת ההתפוצצות ועסקה בהכנת נאומה לוועידת המפלגה. ההתפוצצות גרמה נזק חמור לחדר הרחצה שלה, אך חדר השינה וחדר הישיבה שלה לא נפגעו. תאצ'ר ובעלה, שלא נפגעו, הובלו דרך ההריסות אל מחוץ למלון והוסעו לתחנת המשטרה בברייטון.

לאחר הפיגוע

זמן קצר לאחר ההתפוצצות, בשעה 04:00, נתנה תאצ'ר ראיון לכתב ה-BBC והודיעה שהוועידה תתקיים כמתוכנן. אחד מיועציה שכנע את מפעילי חנות מרקס אנד ספנסר בעיר לפתוח אותה בשעה מוקדמת, כדי שאלו שאיבדו את כל חפציהם בפיגוע יוכלו לקנות לעצמם בגדים חדשים.
בהמשך היום נשאה תאצ'ר את נאומה בוועידה, כמתוכנן. היא השמיטה ממנו את רוב הדברים שתכננה להגיד נגד מפלגת הלייבור. היא גינתה את ההתקפה והכריזה שהניסיון להרוס את הדמוקרטיה הבריטית באמצעות טרור לא יצלח. לאחר נאומה בוועידה נסעה תאצ'ר לבית החולים לבקר את הפצועים.
למחרת נטל הצבא האירי הרפובליקני אחריות להתקפה.
חקירת המשטרה איתרה את מוקד הפיצוץ בחדר 629 וחשפה את מעורבותו של פטריק מגי בפיגוע, לאחר שטביעות אצבע שלו נמצאו על טופס הרישום למלון וזוהו. ב-24 ביוני 1985 הוא נעצר בגלאזגו וביוני 1986 הורשע במשפט מושבעים בלונדון בחמישה מעשי רצח ובמעורבות בפיגוע אחר. נגזרו עליו שמונה מאסרי עולם. ארבעה פעילים נוספים של הצבא האירי הרפובליקני נדונו לעונשי מאסר בגין מעורבות בפיגוע. מגי שוחרר מהכלא ב-1999, לאחר 14 שנות מאסר, במסגרת תנאי הסכם השלום בין העדות בצפון אירלנד (הסכם יום שישי הטוב).
עיתונאי הטלגרף דייוויד יוז כתב כי הפיגוע היה ההתקפה הנועזת ביותר על הממשלה הבריטית מאז מזימת אבק השריפה. משם ואילך הוחמרו מאד אמצעי הביטחון שננקטו במסגרת ועידות פוליטיות בבריטניה.
הפועל דלית אל-כרמל

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1971 והגיעה לשיאה כששיחקה שנתיים בליגה הארצית (הליגה השנייה דאז) בתחילת שנות התשעים, כאשר נתמכה כלכלית על ידי המועצה המקומית, שבראשה עמד פהמי חלבי (אחיו של מועין), מה שאפשר לקבוצה להשקיע שחקני חיזוק רבים. בעונת 1993/1994 הורשעה במתן שוחד בניסיון להטות תוצאת משחק לטובתה, במהלך העונה הקודמת, בניסיון להישאר בליגה הארצית. לקבוצה הופחתו חמש נקודות ליגה, ובסיום העונה היא נשרה לליגה א'. במהלך השנתיים הבאות הקבוצה הידרדרה שתי ליגות נוספות, ובכך רשמה ירידה של שלוש ליגות רצופות בשלוש שנים מהליגה הארצית אל ליגה ג' (הליגה הנמוכה בישראל).
בשנת 1997, שנה לאחר שהקבוצה רשמה את ירידת הליגה השלישית ברציפות שלה, הצליחה להעפיל חזרה לליגה ב', ומאז שיחקה ברציפות בליגה ב' עד עונת 2009/2010. בעונת 2008/2009 סיימה הקבוצה את העונה במקום השני והתמודדה על העלייה לליגה א'. במשחקי המבחנים לעליה ל|ליגה א' ניצחה הקבוצה את משחקה הראשון כשגברה על קבוצת אחווה חיפה מליגה ב' צפון א', אך הפסידה למכבי כפר קרע שנשארה בליגה א' צפון, והשאירה את הפועל דלית אל-כרמל לעוד שנה בליגה ב'.
במרץ 2010 הבטיחה הפועל דלית אל-כרמל את עלייתה לליגה א' אחרי 15 שנות היעדרות, לאחר ניצחון 5–0 על הפועל ערערה. בסיום עונת 2013/2014 נשרה הקבוצה בחזרה לליגה ב', לאחר הפסד למכבי מעלות מליגה ב' במסגרת משחקי המבחן.
בסיום עונת 2018/19 נשרה הפועל דליית אל כרמל לליגה ג אחרי שהפסידה במשחק מבחן למכבי אום אל פאחם שעלתה במקומה לליגה ב.
פרגו

עלילת הסרט

פרגו מציע נקודת מבט קומית על הריונות לא מתוכננים, הוא מספר את הסיפור של אמילי (קייטי ווינסנט) - נערה צעירה שמספרת לנער שאיתו שכבה שהיא בהריון. המצב מחמיר כשהיא מתחילה להבין שהאבא (טאסו מירקוליס) הוא לא בן זוג מתאים.

ביקורות ופסטיבלים

הסרט זכה בפרס ה"קומדיה הטובה ביותר" בפסטיבל מנהטן ב-2015, בפסטיבל הקולנוע בניו יורק וב-12 פסטיבלים ברחבי ארצות הברית.
Oh Daddy

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי נאטי נטשה, גבי מיוזיק, רפאל פינה, ריצ'י ואלנס ולינקולן קסטנידה. כמו כן, לשיר יצאה גרסה בשפה הספרדית, וגרסה באותה השפה, המשלבת בתוכה גם את השפה האנגלית. שתי הגרסאות נכללו באלבום בכורתה של נטשה.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של נאטי נטשה ב-25 באפריל 2019. בתחילת הקליפ, ניתן לראות ילדה, ניגשת אל סבתא שלה. בהמשך, השתיים פותחות אלבום תמונות, וסבתה מספרת לה על מישהו שאהבה פעם.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-160 מיליון צפיות.
פרנסס פאוור קובי

חייה

קובי נולדה בדבלין שבאירלנד ב-4 בדצמבר 1822 לצ'ארלס קובי ופרנסס קונווי קובי. פרנסס פאוור קובי הייתה הצעירה מבין חמשת ילדי המשפחה, והבת היחידה. כאשר הייתה קובי בת 25 נפטרה אמה, ופטירתה הותירה בה ספקות באשר לאמונתו האוונגליסטית של אביה. בעקבות סירובה ללכת לכנסייה עם משפחתה, איים עליה אביה כי ישלול את ירושתה ואף סילקה מן הבית לתקופה קצרה. במהלך חייה זנחה קובי את האמונה האוונגליסטית והפכה לאוניטרית.
במרוצת הזמן הפכה קובי לתומכת ופעילה במגוון רחב של נושאים הקשורים לנשים ולהתנגדות לניסויים בבעלי חיים. היא תמכה בשיפור מצבם של נערות עברייניות ושל עניים, בהשכלה גבוהה לנשים, ובסופרג'יזם. ב-1885 היא פרסמה באופן אנונימי את הכרך הראשון של ספרה "An Essay on Intuitive Morals, Being an Attempt to Popularise Ethical Science". היא לא הזדהתה כמחברת הספר עקב חששו של אביה מנידוי המשפחה. ב-1857 נפטר אביה של קובי, וכך הייתה חופשיה לפעול כרצונה ואף נסעה לתקופות ממושכות לאירופה ולמזרח. בעת נסיעתה לאיטליה פגשה קבוצת נשים ובהן מארי לויד, שהפכה לידידתה הקרובה לאורך שנים. החל משנות השישים של המאה ה-19 לערך הן חיו יחדיו עד פטירתה של לויד, 8 שנים לפני פטירתה של קובי ב-1904.
במהלך שנת 1875 ייסדה קובי את האגודה להגנת בעלי החיים הנתונים לניסויים (SPALV - Society for the Protection of Animals Liable to Vivisection). היה זה הארגון הראשון בעולם שניהל קמפיין נגד ניסויים בבעלי חיים. ב-1898 ייסדה קובי את האיגוד הבריטי לביטול הניסויים בבעלי חיים (BUAV - British Union for the Abolition of Vivisection).
קובי הייתה חברה בוועד המנהל של "האגודה הלאומית בלונדון למען זכות הצבעה לנשים" ומחברת מאמרי מערכת בעיתונים לונדוניים, כמו העיתון הלונדוני Echo, בנושאים שונים כמו סופרג'יזם, זכויות קניין לנשים, והתנגדות לביצוע ניסויים בבעלי חיים. מלבד מאמרי המערכת, קובי פרסמה מגוון רחב של מאמרים וספרים בנושאים בהם תמכה.