google/wiki40b huggingface dataset:
Diamond Life

רקע

לאחר לימודי עיצוב אופנה ותקופה קצרה כדוגמנית, שאדיי החלה לשיר קולות רקע עבור הלהקה הבריטית פרייד, ובמהלך הזמן הזה, היא כתבה שירים גיטריסט/סקסופוניסט הלהקה סטיוארט מתיומן. הם התחילו להופיע בהופעות של פרייד. שיר הסולו של שאדיי, "Smooth Operator" משך את תשומת הלב של חברות התקליטים, ובשנת 1983, שאדיי ומתיומן התפצלו מפרייד, ועם הגיטריסט פול דנמן והמתופף פול אנטוני קוק, יצרו את הלהקה על שמה, שאדיי. עד שהיא ביצעה את ההופעה הראשונה שלה בלונדון, במועדון "Heaven", היא כבר הייתה כל כך פופולרית שכ-1,000 אנשים סורבו כניסה למועדון. במאי 1983, שאדיי הופיעה בפעם הראשונה בארצות הברית, במועדון "Danceteria" בניו יורק. ב-18 באוקטובר 1983 שאדיי חתמה עם אפיק רקורדס, בעוד שאר חברי הלהקה חתמו יחד איתה כקבלנים בשנת 1984.

הקלטה

לפני שחתמו על חוזה ההקלטות, הקבוצה הקליטה את Diamond Life במהלך שישה שבועות בלונדון.
במהלך ההקלטה חברי הלהקה עבדו ביחד על הכיוון המוזיקלי, ערכו חזרות מדוקדקות על כל שיר ואז הקליטו אותו. 
המפיק רובין מילר פגש את הלהקה ב-1983, ולקח את הקבוצה לכיוון של הקלטות באולפן מקצועי, דבר שלא עשו קודם לכן.

צאת האלבום

"Your Love Is King" יצא בתור הסינגל המוביל של האלבום ב-25 בפברואר 1984. השיר זכה להצלחה במצעדים באירופה, והגיע למספר שבע באירלנד. ומספר שש במצעד הסינגלים הבריטי.
השיר היה פחות מוצלח בארצות הברית, שם הגיע בשיאו למקום מספר 54 בבילבורד הוט 100 "When Am I Going to Make a Living" יצא בתור הסינגל השני של האלבום בבריטניה ב-26 במאי 1984, והיה פחות מוצלח מקודמו במצעדים, והגיע למקום מספר 28 במצעד האירי ולמקום מספר 36 במצעד הבריטי.
עם זאת, השיר הצליח באזורים אחרים, והגיע למקום מספר 12 במצעד ההולנדי.
הסינגל השלישי מהאלבום היה "Smooth Operator", אשר היה לשיר המצליח ביותר מתוך האלבום בארצות הברית, אחרי שיצא ב-15 בספטמבר 1984. באירופה השיר גם הצליח, והגיע בשיאו למקום מספר 19 בבריטניה, ולטופ-20 באוסטריה, שווייץ, צרפת וגרמניה. השיר היה להצלחה עצומה בארצות הברית, שם הגיע למקום מספר חמש בבילבורד הוט 100 ובמצעד Hot R&B/Hip-Hop Songs, והגיע למקום הראשון במצעד Adult Contemporary של בילבורד.

ביצועי האלבום

האלבום הגיע למספר שתיים בבריטניה האלבום תרשים, ונמכר ביותר מ־1.2 מיליון עותקים בבריטניה. האלבום היה גם להיט בינלאומי, והגיע למקום הראשון במספר מדינות, ולטופ-10 בארצות הברית, שם הוא נמכר ביותר מ־4 מיליון עותקים. המכירות הבינלאומיות של Diamond Life עלו על 6 מיליון עותקים, והוא הפך לאחד מאלבומי הבכורה הנמכרים של שנות ה-1980 והנמכר ביותר אי פעם על ידי אישה בריטי, עד שדאפי שברה שיא זה ב-2008. האלבום גם היה הצלחה מסחרית בצרפת שם הוא הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד האלבומים הצרפתי, והוסמך כרב-פלטינה לאחר שנמכר ב־1,348,400 עותקים.
הר באטל

מקור השם

ההר נקרא על שם בן באטל (Ben Battle), גאומורפולוג מאוניברסיטת מקגיל, אשר טבע בעת שחצה נחל קפוא שהחל להימס בסמוך לאגם גליישר, במהלך משלחת חקר של המכון הארקטי של צפון אמריקה, בשנת 1953.
כס הכסף

עלילה

בתחילת הספר יוסטס סקראב (שהופיע גם בספר "המסע בדורך השחר") וחברתו ללימודים, ג'יל פול, בורחים מבריונים הנטפלים אליהם בבית הספר הניסיוני שבו הם לומדים, ומגיעים באורח קסם לנרניה. אסלן מסביר לג'יל שתפקידם הוא למצוא את ריליאן, בנו של המלך כספיאן (גיבור הספר "הנסיך כספיאן") שנעלם בנסיבות לא ברורות.
לג'יל ויוסטס מסייע דר ביצות פסימי ודיכאוני בשם עכרור השלולית (Puddleglum). ג'יל ויוסטס מגיעים לאזור הביצות בצפון נרניה, חוצים את נהר שריבל, גבולה הצפוני של נרניה, ונכנסים לארץ הענקים ולהרפאנג, עיר הענקים, שם הם נמלטים מענקים "ידידותיים" שרוצים לאכול אותם. במהלך הבריחה הם מגיעים לארץ תת-קרקעית המאכלסת מגוון רב של יצורים שונים, ושם הם מוצאים את הנסיך, שנחטף בידי מכשפה ששולטת בשכלו בכשפיה, גורמת לו להאמין שהיא מיטיבתו, ומתכננת להשתלט באמצעותו על נרניה.
לאחר שהגיבורים מצליחים לשחרר את הנסיך מהכישוף, המכשפה מנסה לשכנע אותם לוותר על משימתם. כשהיא נכשלת בכך, היא הופכת עצמה לנחש, והנסיך הורג אותו. לאחר מכן מוצאת החבורה את דרכה חזרה אל מעל פני האדמה ואל נרניה, שבה הנסיך ריליאן זוכה לפגוש את אביו כספיאן לפני שזה נופח את נשמתו.
הילדים, יחד עם כספיאן המת, מושבים לתחומו של אסלן, ושם אסלן מעניק לכספיאן חיים חדשים באמצעות דמו. כספיאן מבקש הזדמנות לבקר בעולמם של הילדים (כלומר, המציאות שלנו) והוא ואסלן מצטרפים אל הילדים לביקור קצר בעולמם, שבו הם מספיקים לתקוף את בית הספר הניסיוני, לחרדתם של התלמידים המבוהלים, ולהביא להתקנתם של סדרים חדשים במוסד.

פרשנויות לעלילה

בדומה ליתר ספרי הסדרה, גם בספר זה מופיעים רעיונות רבים הלקוחים מתחום המחשבה הנוצרית והפילוסופיה של לואיס].
רעיון אחד הוא חשיבותה של האמונה, והעדפתה על פני ההיגיון. ג'יל מצווה לשנן מדי בוקר וערב את ארבעת האותות שנתן לה אסלן, ולנהוג לפיהם, אף אם הם נראים בלתי הגיוניים או בלתי אפשריים בזמן שהיא תיתקל בהם. ג'יל ויוסטס נכשלים בהליכה אחרי שלושת האותות הראשונים, ונתקלים בשל כך בקשיים רבים ואף בסכנת מוות. לבסוף הם נוהגים לפי האות הרביעי ובכך מצילים את הנסיך, את חייהם ואת ממלכת נרניה כולה. מוטיב נוצרי - יהודי נוסף בספר הוא חשיבותה של חזרה בתשובה: הליכה על פי האמונה בסוף הדרך מצליחה להתגבר על הקשיים שנוצרו עקב חוסר האמונה בתחילתה.
בעיקר בולט הוויכוח הרעיוני, לקראת סופו של הספר, בין עכרור השלולית לבין המכשפה, המעמת גישות של ספקנות מול אידיאליזם: המכשפה, שכמעט מצליחה לשכנע את הילדים שהעולם שתחת האדמה הוא העולם הקיים היחיד, ולא ייתכנו עולמות אחרים פרט לו, לוחצת עליהם לנטוש את אמונתם בקיום העולם שמעל האדמה, ולפטור אותה כשיגיון ילדות דמיוני. עכרור השלולית, בטענה נגדית, גורס שגם אם העולם שמעל האדמה אינו אלא דמיוני, הוא עדיין עדיף בהרבה על המציאות העלובה שמתחת לאדמה, ולכן הוא ימשיך לדבוק ולהאמין בו אפילו אם רק כאפשרות דמיונית. בכך הוא מבהיר את חשיבותה של אמונה לשמה, גם בהיעדר ביסוס רציונלי לתמוך בה.
עוד רעיון ממקור נוצרי הנראה בספר הוא שיבתו לחיים של כספיאן, על ידי דמו של אסלן, המייצגת את חיי הנצח בעולם הבא המתאפשרים למאמינים באמצעות קורבנו של ישו, על-פי הנצרות.
ייצוג בית-הספר הניסיוני, כפי שהוא מופיע בספר, מהווה ביקורת חריפה על החינוך החופשי, שהחל להתפתח לראשונה בדורו של לואיס (דוגמת בבית-הספר סאמרהיל). בית-הספר מוצג כמקום שבו ילדים אינם נענשים, וכתוצאה מכך מתאפשר לקבוצה קטנה של בריונים לרדות בתלמידים האחרים. הספר מציג בביקורתיות גם את העובדה שבבית-הספר אין מלמדים בכלל דת, ואת העובדה שלומדים בו בנים ובנות ביחד, ובראש המוסד עומדת אישה.
שמואל אומני

שמואל (שמוליק) אוֹמָני (אוּמַנְסקי) (נולד ב-7 בספטמבר 1934) הוא שחקן ומפיק ישראלי. בעלה של הזמרת מירי אלוני.

ביוגרפיה

נולד וגדל בקיבוץ עין חרוד, בנם של טוביה ומרים אומני. שירת בסיירת צנחנים. לאחר שחרורו מצה"ל עבד כמכונאי רכב ואחר כך היה מנופאי בנמל חיפה. בסוף שנות ה-50 למד משחק בחוג לדרמה שייסד פיטר פריי בחיפה, אך כשנפסקה פעולת הסטודיו, זנח את התחום. ב-1963 התקבל לתפקיד ראשי, ביטניק אמריקאי בשם ג'רי, בסרטו של פריי "אשת הגיבור".
בין השנים 1968–1971 למד תיאטרון באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1970 שיחק בלינקולן סנטר בניו יורק בהצגה "קמינו ריאל", כשבתפקיד הראשי השחקן אל פאצ'ינו. לאחר שובו ארצה היה בעל מסעדה.
לאחר שהיה נשוי שלוש פעמים, בשנת 1984 נישא ברביעית לזמרת מירי אלוני, ולהם נולדו שני בנים. לאחר נישואיו לאלוני הסב את עיסוקו והיה למנהלה האישי. בין השאר הפיק עבורה את המופע "נשים על פי ברכט", שזכה להצלחה בשנות ה-80.
אומני הורשע מספר פעמים בעבירות אלימות שונות, בהן אונס (של מלצרית בפאב שבבעלותו, 1978), תקיפה, איומים, העלבת עובד ציבור וגרימת נזק לרכוש.
פורטריו

פורטריו (Fortriu) או ממלכת פורטריו הוא שמה, בקרב ההיסטוריונים, של ממלכת הפיקטים. בשל היות ממלכה זו הממלכה העיקרית של הפיקטים, הכינוי משמש לעיתים לתאר את כל אזור ממלכות הפיקטים (פיקטלנד). ממלכה זו הייתה ממוקמת באזור מוריי ואיסטר רוס שבצפון סקוטלנד אולם יש היסטוריונים הסבורים כי הממלכה הייתה ממוקמת גם באזור סטראת'רן במרכזה של סקוטלנד.

הגייה

המונח "פורטריו" הוא מונח מודרני המתבסס על המונח ששרד בשפה האירית הקדומה לממלכה - "פורטרן" (Fortrenn) או "פורטרין" (Fortrinn) אשר, על פי הכללים של ההגייה בשפות השונות, היה נהגה על ידי הפיקטים בצורה: "אוארטוריו" (Uerturio), כאשר את הצליל "אואה" נוהגים בשפות ברטוניות להגות כ"פו".

זיהוי מיקומה

השירה האפית המכונה "נבואת ברכאן" שנכתבה במאה ה-12 אולם נסמכת על נבואה שנובאה לכאורה בתקופה קדומה יותר, מציינת כי "מק בת'ד, המלך המהולל של פורטריו יכבוש את סקוטלנד". נבואה זו מתייחסת לכאורה למקבת' אשר היה מורמאר מוריי (שליט מוריי) קודם להפיכתו למלך סקוטלנד. משמעות זיהויי זה הוא מיקום הממלכה בצפונה של סקוטלנד ולא במרכזה.
ממלכת פורטריו שהחלה באזור מוריי התפשטה דרומה בתקופת שלטונו של ברידיי הראשון אשר כבש את נורת'מבריה בקרב נכטאנסמיר.
מיקומה של פורטריו באזור מוריי (בניגוד להיסטוריונים שחשבו כי היא ממוקמת דרומה יותר) מסביר את פשיטות הויקינגים הרבות על הממלכה.
יחסי לבנון–עיראק

היסטוריה

היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1943, והתחזקו בתקופת שלטונו של סדאם חוסיין, אשר הידק את היחסים עם בשיר ג'ומאייל, ולאחר מכן עם אחיו אמין ג'ומאייל. היחסים התחזקו עוד יותר כאשר ממשלת עיראק תקפה את מעשיה של ישראל במלחמת לבנון השנייה.
כמה דמויות במיליציות השיעיות החזקות בלבנון מקיימות קשרים אישיים הדוקים עם ההיררכיה הדתית בנג'ף, וחלק מהשיעים הלבנונים עוקבים אחר מקורותיהם המשפחתיים חזרה לעיראק. היחסים בין לבנון ועיראק הדרדרו באמצע שנות התשעים, לאחר שסוכנים עיראקיים הרגו מתנגדים להם בביירות, אבל המדינות שמרו על השגרירויות שלהם זו אצל זו, והמשיכו בכך גם לאחר הפלישה לעיראק על ידי ארצות הברית בשנת 2003.

ביקורים רשמיים

באוגוסט 2008 ביקר ראש ממשלת לבנון פואד סניורה בעיראק, והיה זה הביקור השלישי של מנהיג ערבי בבגדד מהפלישה לעיראק בשנת 2003. במהלך ביקורו נפגש סניורה עם ראש ממשלת עיראק נורי אל-מאלכי, וחתם עמו על הסכמים לייצוא נפט ללבנון.

יחסים דיפלומטיים

לבנון מחזיקה בעיראק שגרירות בבגדד, מאידך, עיראק מחזיקה בלבנון שגרירות בביירות.
פרד קלי

ביוגרפיה

קלי נולד בבומונט, קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת דרום קליפורניה.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה קלי במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.1 שניות, לפני חבריו לנבחרת ג'יימס וונדל (15.2 שניות) ומרטין הוקינס (15.3 שניות).

אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בשיקגו, אילינוי בשנת 1913 זכה קלי במדליית זהב בריצת 120 יארד משוכות בתוצאה של 16.4 שניות. באליפות ארצות הברית שנערכה בניוארק, ניו ג'רזי בשנת 1916 הוא זכה במדליית כסף בריצת 120 יארד משוכות, אחרי רוברט סימפסון שקבע שיא עולם חדש שלה 14.8 שניות ובאליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה בשנת 1919 הוא זכה שוב במדליית כסף בריצת 120 יארד משוכות, אחרי רוברט סימפסון שקבע תוצאה של 15.2 שניות.
האגודה הכימית

האגודה הכימית (באנגלית: The Chemical Society), היא אגודה מקצועית אנגלית, שנוסדה בשנת 1841 כתוצאה מהתעניינות גוברת בנושאים מדעיים. עם היווסדה נקראה "האגודה הכימית של לונדון".
אחת ממטרות האגודה הייתה להיפגש כדי לקיים "התקשרות ודיון בתגליות ותצפיות, ואשר דין וחשבון אודות אלו יפורסם בידי האגודה". חשיבותה של האגודה זכתה להכרה בשנת 1847 באמצעות צ'רטר מלכותי, אשר הרחיב את מטרות האגודה מקידום המדע לפיתוח יישומי מדע הכימיה בתעשייה. על חברי האגודה נמנו כימאים מפורסמים מרחבי העולם כגון אוגוסט וילהלם פון הופמן (von Hofmann), אשר התמנה לנשיא האגודה בשנת 1861.
פעילויות האגודה התרחבו במרוצת הזמן, וכללו את הפיכתה, בסופו של דבר, למוציא לאור מרכזי בתחום הכימיה. בשנת 1980 התמזגה האגודה עם המכון המלכותי לכימיה, אגודת פאראדיי, והאגודה לכימיה אנליטית, ויחדיו יצרו את האגודה המלכותית לכימיה.
כריסטינה ראיקו קופר

כריסטינה ראיקו קופר (נולדה ב-1971) היא צ'לנית ישראלית-אמריקאית.

קורות חיים

אבי-סבה של ראיקו קופר מצד אמהּ היה משורר הייקו וסבה היה מלחין. אמה יפנית במוצאה ואביה אמריקאי. שני הוריה מוזיקאים ואביה הוא בעל תואר דוקטור במוזיקה מג'וליארד. בגיל עשר החלה ללמוד לנגן בפסנתר וכעבור זמן קצר עברה לצ'לו. 
כריסטינה ראיקו קופר למדה מוזיקה בבית הספר למוזיקה ג'וליארד והשתלמה שם עד לקבלת תואר דוקטור במוזיקה. היא מופיעה בקונצרטים וברסיטלים ברחבי העולם ובמשך השנים נגנה עם התזמורת הסימפונית של אוסקה, התזמורת הסימפונית של טורונטו, התזמורת הסימפונית סן סלבדור, התזמורת הקאמרית של פראג ותזמורת יומיורי מטוקיו. הופיעה בצפת עם נגן הכליזמרים, הקלרניתן גיורא פיידמן. היא בין מייסדי רביעיית המיתרים ויטמן.  
כריסטינה ראיקו קופר הוציאה עד היום 15 אלבומי מוזיקה ו-DVD, חלקם במסגרת ההרכבים שלישיית אינטרסקשן ורביעיית ג'לאטו. נשואה ללן רוזן, מנכ"ל הסניף הישראלי של ליהמן ברדרס, שבעקבותיו התגיירה. מלמדת באקדמיה למוזיקה בירושלים.
קומליניים

מאפיינים

מיני הקומליניים תורבתו כצמחי נוי, אך גם כוללים עשבים שוטים. מאפיין משותף של צמחים אלו הוא הגבעול המוצק, לרוב עם בליטות בכל הצטלבות. עלים מסורגים, תמימי שפה ומוארכים, לעיתים סוקולנטים. צמחים דו-מיניים, קיימים מינים עם האבקה עצמית. פורחים לתקופה קצרה, לעיתים יום אחד בלבד. הפרחים בעלי שלושה עלי כותרת (לעיתים רק שניים בולטים לעין), לרוב עם שישה אבקנים פוריים ושחלה עלית. הפירות הם הלקטים, המונים מספר מצומצם של זרעים. מרבית הסוגים מעוטי או נטולי צוף.

תפוצה

סוגי המשפחה מצויים ביבשות אירופה, אמריקה, אסיה ואפריקה, בפזורה רחבה. מינים רבים במשפחה הועברו למקומות חדשים כצמחי נוי.
הגדה האנגלית

הגדה האנגלית או המזח האנגלי (ברוסית: Англи́йская на́бережная - אנליסקיה נברז'ניה) הוא רחוב על גדת נהר הנבה במרכז סנקט פטרבורג שברוסיה.
הגדה האנגלית ממוקמת בין התעלה האדמירלית החדשה לבין כיכר הדצמבריסטים, בסמוך לגדת האדמירליות.

היסטוריה

בניית הבתים לאורך גדת נהר הנבה באזור התעלה האנגלית החלה בשנת 1763. הגדה קיבלה את שמה בשל מיקומה של השגרירות האנגלית ששכנה ברחוב זה עד שנת 1918, וכן בשל כנסייה אנגליקנית (במספר 48) שנבנתה בשנים 1814–1815 על ידי האדריכל ג'אקומו קוורנג'י.
השגרירות הבריטית עברה מאתר זה בעקבות המהפכה הרוסית בשנת 1917 ועם העברת הבירה למוסקבה.
כיום ההו רחוב יוקרתי. מבני האצולה הולאמו בעקבות המהפיכה, ולאחר פירוק ברית המועצות הפכו בעיקר למבני משרדים.
בניין הסנאט והסינוד הממוקם בגדה משמש את בית המשפט החוקתי של רוסיה.

"מפרשי הארגמן"

מדי שנה, ב-22 ביוני נערך משט "מפרשי הארגמן" - מסורת שהחלה לאחר תום מלחמת העולם השנייה במסגרת נחגג סיום שנת הלימודים בהפלגת פריגטה (ספינת מפרש תלת תרנית) עם מפרשי ארגמן, בהשראת הרומן "מפרשי הארגמן" מאת אלכסנדר גרין. האונייה מפליגה לאורך הגדה האנגלית, גדת האדמירליות וארמון החורף. הפלגה זו נערכת מדי שנה כחלק מפסטיבל הלילות הלבנים.
נעצוץ

נעצוץ הוא צמח קוצני המוזכר בתנ"ך. במאה ה-20 הוא זוהה עם הגה מצויה, עם עץ האלון, או עם החוח.

זיהויו

על פי המסורת, ההגה המצויה היא הנעצוץ. זהו "עשב רע" המפריע לאיכרים ולגננים, ופוצע את המרחיקים אותו. לכן נבחר לייצג את הצמח שיוחלף בברושים - כפי שאכן קרה בחקלאות בראשית ההתיישבות היהודית החדשה. 
חנה ונגה הראובני הציעו לזהות את עץ האלון כנעצוץ המקראי, על פי קרבת שמו לנהלולים המוזכרים באופן דומה על ידי ישעיהו, ושמו של העץ שהשתמר בערבית ליד נהלל, מקום גידולו של אלון התבור. זאת בהתאמה עם כך שה'אלון' המוזכר בתנ"ך הוא אלה מצויה - זיהוי המוסכם בקרב חוקרי הצמחייה המקרא. 
יש הסוברים כי דווקא צמח החוח, הדומה מעט במבנהו לברוש - הוא הנעצוץ, כמו שהסרפד דומה במידה מסוימת להדס מוקטן, אלא שזה קטן ומזיק, וזה גדול, ריחו טוב, והוא משמש למצווה.

תכונות הנעצוץ

ההגה המצויה היא צמח דוקרני במיוחד, רב-שנתי ונמוך. הצמח נפוץ בכל הארץ. שורשיו מעמיקים ביותר ולכן קשה לעוקרו. הוא פורח בקיץ. הפרחים ערוכים על הקוצים, צורתם פרפרנית וצבעם דומה לצבע הלילך. הפרי הוא תרמיל מוארך המכיל מספר זרעים קטנים.

שמו בערבית

בהמות אינן יכולות לאכול את ההגה המצויה בשל קוצניותה ורק גמלים אוכלים אותה. לכן היא נקראת בערבית: "שאאוך אל-ג'מל" - קוץ הגמל.
מקהלת מונטוורדי

מקהלת מונטוורדי נוסדה בשנת 1964 על ידי ג'ון אליוט גרדינר לביצוע "תפילות ערבית" Vespers
של מונטוורדי (1610) בקפלת קינגס קולג', קיימברידג'. המקהלה, כהרכב המתמחה בבארוק, עשתה לה שם במחויבותה הסגנונית וברפרטואר רב המידות שלה, המקיף מוזיקה מן הבארוק המוקדם עד למוזיקה קלאסית של המאה ה-20.

צליינות הקנטטות של באך

בשנת 2000 לקחה עליה המקהלה, יחד עם סולני הבארוק האנגליים מסע הופעות שאפתני, מסע צליינות לביצוע קנטטות הקודש של באך ביותר מ-60 כנסיות, לציין את יובל ה-250 למות המלחין. ההקלטות שנעשו במהלך צליינות הקנטטות של באך יצאו בחברה שהקים ג'ון גרדינר אליוט בעצמו, "סולי דאו גלוריה" (לטינית: "תהילה לאל לבדו", אחד משלושת העקרונות של הנצרות הפרוטסטנטית, והמילים בהן חתם באך רבים מכתבי היד של הקנטטות שלו).
ברייתא דמלאכת המשכן

ברייתא דמלאכת המשכן היא חיבור קצר בן ארבעה עשר פרקים העוסק במשכן ובכליו, הברייתא מתמקדת במשכן שבמדבר, ורק לעיתים מועטות יחסית היא מוסיפה השוואות למקדש שעשה שלמה או למקדש שעשו "בני הגולה", דהיינו בית שני.

דפוסים

הברייתא נדפסה לראשונה בצפת בשנת שמ"ז בידי ר' מנחם די לונזנו, אך מדפוס זה נותר דף השער בלבד. הדפוס הראשון המצוי בידינו הוא דפוס ונציה שס"ב, ובו נדפסה הברייתא כנספח לספר "משפטי שבועות". כל שאר הדפוסים המסורתיים מבוססים על דפוס זה. הברייתא זכתה לשתי מהדורות מודרניות, הראשונה יצאה לאור בידי מאיר איש שלום בשנת 1908 והשנייה יצאה לאור בידי רוברט קירשנר בשנת 1992.
טלפון חירום מובנה ברכב

טלפון חירום מובנה ברכב הוא מערכת טלמטיקה שנועדה לזהות באופן אוטומטי כל פגיעה ברכב, ובפרט מקרים של תאונת דרכים, באמצעות חיישני תאונה.  במקרה כזה, נוצרת מיידית, במתכונת אינטרקום, שיחה למוקד חירום העומד בקשר עם כוחות ההצלה. מוקד החירום מסוגל לספק לכוחות ההצלה את מיקומו המדויק של הרכב בעזרת GPS המותקן ברכב ולברר את מצב הנוסעים ברכב באמצעות שיחה עמם. 
רוב מערכות טלפון החירום המובנה ברכב הקיימות כיום משלבות שירותי הצלה במקרה של תאונת דרכים ולחצן מצוקה המאפשר לנהג או לנוסעים ברכב ליצור קשר עם מוקד החירום במקרה של מצוקה בריאותית או ביטחונית, שירותי מידע ושירותים כמו אבחון מרחוק של תקלות ברכב.
אברקיים

אַבְרָקַיִם הם מכנסיים קצרים המגיעים עד הברך ולעיתים עד הקרסול. היו פופולריים במיוחד כפריט לבוש במאות ה-17 וה-18. בדומה לניקרבוקרס ההולנדיים, הם מכנס הנסגר סביב הברך. שימשו הן לאירועי יום-יום והן לרכיבה. אברקיים הפכו לסמל ל"משטר הישן" שלפני המהפכה הצרפתית והתקופה המודרנית, ובמהלך המהפכה כינו עצמם פעילים קיצוניים "סנקילוטים", 'חסרי אברקיים'. הפריט עודנו נפוץ בחצרות מלוכה כחלק ממדי המשרתים. כמו כן, הוסיף לשמש בצבאות שונים: לדוגמה, הן הוורמאכט והן צבא מזרח גרמניה הנהיגו אותם כחלק ממדי השרד במאה ה-20.
זרח אלתר מושלי

זרח אלתר מושלי (1850 פולין - 23 ביוני 1919 ישראל) היה שען, ממייסדי שכונת נווה צדק. מושלי התקין את השעונים במגדל השעון ביפו.

ביוגרפיה

זרח אלתר מושלי נולד ב-1850 בעיירה בנפת פלאווי שבפלך לובלין בפולין. אביו היה אברהם אליעזר מושלי. ב-1857 עלתה משפחתו ארצה והתיישבה בירושלים. תחילה למד בצפת ובירושלים והתפרנס מכספי החלוקה, אך לאחר זמן מה החליט לפרנס את עצמו ולמד את מקצוע השענות. ב-1874 עבר ליפו והחל לעסוק במקצוע אותו למד. יחד עם השען מוריס שיינברג, טיפל בהתקנת השעונים במגדל השעון ביפו. 
ב-1887 היה בין מייסדי שכונת נווה צדק. בערוב ימיו סייע לבנו לנהל פרדס בפתח תקווה.
נישא ב-1865, כשהיה בן 15, ליוכבד בובא ממשפחת פישמן מצפת. לזוג נולדו 4 ילדים: יעקב, מרדכי, אסתר ושרה (אשת אבא נאמן). לאחר מותה של יוכבד בובא (ב-10 באוקטובר 1887) נישא מושלי בשנית להניה רומאן. 
מושלי נפטר ב-1920 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
סוליימאן קרימוב

ילדות וקריירה

סולימאן קרימוב נולד ב-12 במרץ 1966 בדרבנט, דאגסטן למשפחה מוסלמית ממוצא לזגיני. אביו אבו סעיד קרימוב היה משפטן שעבד במדור הפלילי של המשטרה המקומית. אמו עבדה כרואת חשבון בסברבנק, בעת שהיה בנק ממלכתי בשליטת המדינה. 
סולימאן היה צעיר הבנים במשפחה ובילדותו אהב לעסוק בהיאבקות ובג'ודו והיה לא פעם אלוף בתחרויות אזוריות. עם סיום חטיבת הביניים בדרבנט ב-1983, עבר ללמוד מדעים מדויקים מאחר שמתמטיקה הייתה המקצוע החביב עליו. הוא למד בפקולטה לבניין של טכניון דאגסטן במחצ'קלה. לאחר הקורס הראשון גויס לצבא ובשנים 1984-1986 שירת בחיל הטילים האסטרטגיים.
בשובו מהצבא, המשיך את לימודיו, ולמד בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת דאגסטן והשלים את לימודיו ב-1989. הוא נישא לבת כתתו, פירוּזה. פעיל מפלגה בכיר בשם טסט, סייע לו להתקבל לעבודה ככלכלן במפעל "אלטאב", בו עבד מ-1989 ועד 1995 ועשה מקפצה אדירה מתפקיד כלכלן זוטר לתפקיד עוזר המנכ"ל לעניינים כלכליים. ב-1993 מפעל אלטאב רשם במוסקבה את בנק התעשייה הפדרלי וקרימוב נסע למוסקבה כדי לייצג את המפעל בבנק החדש. לאחר שהרחיב את חוג מקורביו במוסקבה הצליח להתקבל לעבודה בחברת סויוז-פיננס במוסקבה ב-1995.

פעילותו הפוליטית

באפריל 1997 עבר למכון התאגידים הבינלאומי במוסקבה (ארגון אוטונומי לא-מסחרי) ובפברואר 1999 התמנה לסגן נשיא ארגון לא-מסחרי זה. בדצמבר אותה שנה פוטר בשל היבחרו כחבר פרלמנט בדומה השלישית, בה כיהן (בשנים 2000-2003).
אט-אט החל לייצג את דאגסטן והאינטרסים שלה בפני הממשל הפדרלי. קרימוב נבחר ב-7 בדצמבר 2003 לפרלמנט האזורי של בוינאקסק בדאגסטן. בעת הבחירות לנשיאות דאגסטן, רבים ראו בו כמועמד מוביל לנצח בבחירות, אך לבסוף לא הגיש מועמדות רשמית.
בדצמבר 2007, בישיבת נשיאות אספת העם הדאגסטנית (הפרלמנט המקומי), הוצע סולימאן קרימוב כמועמד מטעם הרפובליקה למועצת הפדרציה של רוסיה ומאז הוא חבר במועצת הפדרציה הרוסית. הוא היה חבר בדומה הרביעית והיה סגן יו"ר הוועדה לספורט, ונוער והיה חבר וועדת הביטחון של הדומה הממלכתית.

פעילותו העסקית

ב-2005 פורסם בכלי התקשורת הרוסיים על הקמת עיר למיליארדרים בפרברי מוסקבה, עיר שנועדה לאכלס עד 300,000 תושבים מעשירי רוסיה. פרויקט שמבין יוזמיו נמנה גם סולימאן קרימוב, אף שמאור יוצר העביר את האחריות לנשיא "בין-בנק", מיכאיל שישכאנוב.
רכושו נאמד ב-7.8 מיליארד דולר והיה במקום ה-19 (בשנת 2011) ברשימת 200 האנשים העשירים ביותר של רוסיה, על פי המגזין פורבס.
בשנים 2006-2008 החזיק ב-4,5% ממניות גזפרום, 6% ממניות סברבנק, 37% ממניות חברת פוליוס-זולוטו - מענקיות הזהב הרוסיות, 2% מחברת רשת הטלפון העירונית של מוסקבה וכמעט 75% ממניות "פולי-מטאל" - חברת כריית מתכות, המפיקה השלישית בגודלה בעולם של כסף. נוסף לכך, קרימוב רכש 25% ממניות חברת אוראלקאליי - מפיקת האשלגן הגדולה ברוסיה ובכוונתו לרכוש את סילביניט - חברת האשלגן השנייה בגודלה ברוסיה.
בעקבות הנחיה נשיאותית של דמיטרי מדבדב משנת 2009, חויבו כל הפוליטיקאים ברוסיה להכריז על הכנסותיהם ורכושם ובינואר 2011 הכריז סולימאן קרימוב כי ברשותו 50% ממניות חברת "נפטא מוסקבה", 5% מחברת אלטיטיוד, ו-20% ממניות חברת "אניקטה השקעות בע"מ".

בני משפחתו

הוא נשוי לפירוזה, ממנה יש לו שלושה ילדים.
אמץ אמן

תיאור

בשנת 2012 עסק איתמר בגליקטר במעמדו של האמן הישראלי בחברה. במרץ 2012 הוא פרסם מודעות אנונימיות תחת הכותרת "דרוש מצנט" (2012) בעיתון הארץ ובה חיפש מצנט (פטרון) עבור "אמן פלסטי צעיר ומבטיח לאחר לימודי אמנות מעמיקים בבצלאל".
בהמשך השנה הציב בגליקטר מערך של "קופת התרמה אישית - אמץ אמן" ששימשו כקופות התרמה עשויות קרטון עבור גיוס כספים "[ל]תערוכת יחיד של אמן צעיר ומבטיח". והן לוו בסיסמה: "להרגיש מצנט בלי לשבור קופת חיסכון!". קופות ההתרמה הוצבו במקומות מרכזיים בשדה האמנות בתל אביב-יפו, ביניהם ברחבת הכניסה של מוזיאון תל אביב לאמנות, בית האמנים על שם יוסף זריצקי, גלריה חזי כהן, גלריה הקיבוץ, גלריה שלוש, גלריה נלי אמן, גלריה P8 ועוד. מחוץ לתל אביב הוצבו קופות בבית האמנים בירושלים, במשכן האמנים בהרצליה ובשלב מאוחר יותר הוצבה הקופה גם במוזיאון ינקו דאדא בעין הוד.
הצבת הקופות זכתה לסיקור נרחב בעיתונות הישראלית. ב-6 בספטמבר 2012 נפתחה בבית האמנים בתל אביב-יפו התערוכה "מחאה תרבותית - אין תרבות בלי לחם". התערוכה ביקשה למחות כנגד "מצבם הכלכלי של האמנים בארץ המציגים בגלריות ומוזיאונים ציבוריים ללא שכר עבור עבודתם. האבסורד הוא שאמן המציג במוסד ציבורי מממן מכיסו ומזמנו את ההוצאות על הקמת תערוכה ללא כל תמורה. הכל מתוקצב למעט שכר אמן!" וכן הגדלת תקציב התרבות לאמנות החזותית בישראל. בתערוכה הציגו כ-70 אמנים ובהם כמנשה קדישמן, דב הלר, סיגלית לנדאו, אבנר בר חמא, חוה ראוכר, דורון פולק, יעל בלבן, ליאת לבני, מייק דבורקיס, אריה ברקוביץ, נחמה גולן, שלומית באומן ואחרים.
ביוני 2018 הוזכר הפרויקט במסגרת שאילתה של יעל גרמן למשרד התרבות והספורט.
שרה מקטרנן

ביוגרפיה

שרה מקטרנן נולדה כבת יחידה לאם יחידנית ב-11 במרץ 1994 בסקאריף, אירלנד. לאחר שסיימה את בית ספר התיכון בשנת 2011, היא הלכה לקורס מבוא למקצוע האחות בעיר הקרובה אניס במחוז קלייר. לאחר מכן הלכה ללמוד טכנולוגיה מוזיקלית במכון הטכנולוגי של לימריק למספר חודשים וטוענת כי תמיד דגלה ברעיון שעבודתה תהיה או מוזיקה או עזרה לאנשים. מקטרנן לקחה הפסקה מלימודיה ועבדה כמוכרת ברשת "פריימרק". בספטמבר 2014, חזרה מקטרנן לאוניברסיטת לימריק כדי ללמוד קול וריקוד, אך נשרה בספטמבר 2015. היא מנגנת בגיטרה, פסנתר ומפוחית.
מקטרנן הלכה להיבחן ל-The Voice Of Ireland בחודש אפריל 2015 והגיעה עד לשלב הגמר הגדול. למקטרנן הייתה להקה בשם "The JEDS" שאותה הקימה כדי לחוות את חוויית ההופעה. בלהקה היו חברים גיטריסט, פסנתרן, בסיסט ומקטרנן עצמה שהייתה הסולנית שלה. בנובמבר 2017 הופצו באירלנד שמועות כי מקטרנן עומדת לייצג את סן מרינו באירוויזיון לשנת 2018 שנערך בליסבון, פורטוגל אך השמועות הופרכו כשהוכרז על הפורמט החדש של הבחירה הסן מרינזית - "1in360" בו מקטרנן לא הייתה מועמדת.
ב-8 במרץ 2019 נחשף כי מקטרנן היא נציגת אירלנד באירוויזיון 2019 עם השיר 22. מקטרנן ילדה כאם יחידנית בת ושמה מיה בשנת 2016.
זוראב צ'יאברשווילי

חייו

לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון, ביוני 1994, בחוג לפילוסופיה וסוציולוגיה באוניברסיטת טביליסי, הוא המשיך ללמוד ב"ניו סקול" בניו יורק, בה השלים את התואר השני. הוא חזר לאוניברסיטת טביליסי וסיים, בשנת 1999, כדוקטור לפילוסופיה. 
לאחר שסיים את לימודיו הוא עבד במכון החירות בטביליסי, לקידום החופש הפוליטי והאזרחי בגאורגיה ובמלכ"רים אחרים. בתקופה זו הוא התבלט כמבקר נמרץ של ראש הממשלה הגאורגי לשעבר, אדוארד שוורדנדזה. בעקבות אירועי מהפכת הוורדים אולצו שוורדנדזה וראש ועדת הבחירות להתפטר, וסאקשווילי מינה, בסוף נובמבר 2003, את צ'יאברשווילי לראש ועדת הבחירות המרכזית. הוא נותר בתפקידו עד לקיום הבחירות לנשיאות ולפרלמנט של גאורגיה בשנת 2004, בחירות שהוכרו כבחירות הוגנות על ידי משקיפים בינלאומיים.
ב-14 באפריל 2004, במהלך משבר אג'ריה, סירבו רשויות אג'ריה לאפשר את כניסתו של צ'יאברשווילי למחוז, וההצבעה החוזרת במחוז התבטלה.
ב-19 באפריל 2004 סיים צ'יאברשווילי את תפקידו בוועדת הבחירות המרכזית ומונה לראש עיריית טביליסי. הוא נודע במאבקיו המתוקשרים כנגד השחיתות במנהל הציבורי, ומאבקו כנגד הבנייה הבלתי חוקית בטביליסי. בהתאם להצהרותיו לגבי צמצום הביורוקרטיה השלטונית, ירדה כמות העובדים בעיריית טביליסי. הוא היה פופולרי גם בקרב האופוזיציה אולם הסתכסך עם חברי פרלמנט ממפלגת השלטון בראשות סאקשווילי, התנועה הלאומית - דמוקרטים. כתוצאה מכך הועבר צ'יאברשווילי, ב-12 ביולי 2005, לתפקיד שגריר גאורגיה במועצת אירופה, וגיגי אוגולאווה מונה תחתיו.