google/wiki40b huggingface dataset:
מות המחבר

מות המחבר היא גישה ביקורתית בתורת הספרות המודרנית,  שאותה הגה מבקר הספרות רולאן בארת, במאמר הקצר "מות המחבר" שפורסם בשנת 1967. טקסט קצר זה הוא אחד מאבני הדרך בשיח הספרותי הפוסט-מודרניסטי.
לפי גישה זאת, קיימת לגיטימציה לקורא המודרני לפרש לפי אמונתו והבנתו כל טקסט כתוב, אף אם לא זו הייתה כוונת המחבר. העמדה היסודית של המאמר "מות המחבר" היא עמדה אנטי-הגמונית, המנסחת את היעלמות המחבר מן השיח הביקורתי על הספרות ואת החלפתו בקורא עצמו. משמע, על הקורא להתעלם מקיומו של המחבר בקונטקסט תרבותי והיסטורי מסוים, כדמות המאחדת את יצירת הספרות, כדי שייפתחו לפניו אפשרויות פרשנות בלתי סופיות.
לפי בארת, הקורא החדש של הטקסט הספרותי הוא האחראי על שחרור הפוטנציאל החתרני של הספרות אל העולם. אליו מועברת החובה להביא אל המציאות את האופי הסרבני והאנטי-סמכותני של הספרות.
למעשה, ניתן לומר כי "מות המחבר"  הוא הבסיס לקריאות החתרניות של לימודי התרבות בשני העשורים האחרונים (קריאות פמיניסטיות, קוויריות, פוסט-קולוניאליסטיות ועוד), שבהן מפרשים הקוראים את הספרות על פי המציאות הסובייקטיבית, ואת המציאות (הסובייקטיבית) לפי פירוש מכוון של אותה ספרות.
מדריך לפיד

מדריך לפיד היה מדריך הטיולים העברי המקורי הראשון שפנה לתייר הישראלי היוצא לחו"ל (בפרט למערב אירופה). המדריך, אותו חיבר יוסף (טומי) לפיד, ראה אור לראשונה בשנת 1970 בהוצאת שקמונה וזכה לעשרות מהדורות. 
סגנון הכתיבה היה אישי למחצה והעצות הרבות, שנמסרו מפיו של לפיד ברוח של עצות ידידותיות של איש לחברו, כללו גם הדרכה כללית לגבי ההתנהלות הראויה (כיצד להתכונן לנסיעה, מה לארוז, לא לרוץ בין אתרים שונים ועוד. למשל: "לנוסע השובב והצעיר: אנא, לטובתך, אל "תרים" מזכרות, אנא, לטובתנו, אל תהיה קולני... ואנא, לטובת האנושות, אל תרשום על קירותיהם של אתרים היסטוריים כי 'ענת ורונן ביקרו פה'"). 
המדריך שיקף את אותה תקופה שבה הישראלי הממוצע הצליח לראשונה להרוויח דיו על מנת לצאת לטיול בחו"ל ושטיול כזה לא נתפס עוד כמותרות יוצאי דופן, אך עם זאת עשה זאת בחשש ובחרדה של חסר ניסיון. 
לפיד הקפיד להתייחס לנקודה היהודית בכל אתר ואף נטה לקבוע בהחלטיות את יחסם של בני המקום ליהודים ולישראלים (למשל: "יחס חם אל היהודים, המוצא ביטוי גם ביחס לישראלים, שמור בליבם של הולנדים רבים, בייחוד מהדור הישן"). 
מסלולי הטיולים המוצגים הם השגורים והפופולריים ביותר, ללא כל יומרה לחידוש, מקוריות או ייחוד, והמדריך מוביל את הנעזר בו באופן מדויק ומדוד. עם זאת, תיאוריו של לפיד שופעים דמיון ומחיים את המראות הנגלים לעין המבקר. כך למשל בקולוסיאום ברומא: "מה שתופס את דמיונך הוא קול טפיפת סנדלי הרומאים הבאים למפגש, רחש הציפיה של ההמון הצמא לדם, שאגת החיות העולה מהכלובים ויללת העבדים המושלכים טרף לחיות".
"אירופה, למאות אלפי ישראלים, הייתה זו שטומי לפיד שירטט למענם".
אברהם פוגל

אברהם פוגל (1868 – 29 באפריל 1939, מוצאי שבת י"א באייר ה'תרצ"ט) היה מראשוני אחוזת בית בתל אביב הקטנה ונמנה עם מייסדי תל אביב. התגורר בבית אברהם פוגל, הבית השני שנבנה באחוזת בית. בשנת 1939 נרצח, והרצח לא פוענח.

ביוגרפיה

אברהם פוגל נולד ב-1868 באודסה ליעקב. אביו ניסה להגר לארצות הברית, אולם משלא קיבל ויזה, החליטו בני המשפחה ב-1904 לעלות לארץ ישראל יחד עם שני בניהם, משה בן הארבע ויעקב בן השנה.
המשפחה השתקעה ביפו ופוגל סחר בפחם-עץ אך הפסיד את הונו והחל לעבוד כפועל בבית חרושת לברזל. כעבור כשנתיים עבד פוגל בקונסוליה הרוסית כאחראי על הדואר.
בכ' בניסן תרס"ט, 11 באפריל 1909 היה אברהם פוגל אחד האנשים שהתכנס להגרלת 60 המגרשים הראשונים של אחוזת בית. בנו הגדול משה היה הילד שעליו הוטל לשלוף את הגורל בטקס בקיץ 11 באפריל 1909. ואז בנה את ביתו באחוזת בית ברחוב שדרות רוטשילד 12, אשר נקרא לימים "בית אברהם פוגל". לפי נחום גוטמן בספרו "בין חולות וכחול שמים", בשדרות רוטשילד היו בהתחלה רק שני בתים: "של מאיר דיזנגוף ראש העיר הראשון של תל אביב, ושל מחלק המכתבים - אברהם פוגל" אברהם ורבקה פוגל הצטרפו לאחוזת-בית, וביתם בשדרות רוטשילד 12 זכור כבית שגינתו מטופחת במיוחד.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה גורש למצרים בשל היותו נתין רוסי, כששב אחרי המלחמה קיבל משרת פקידות במחלקת המיסים של העירייה.
ב-29 באפריל 1939, נרצח פוגל, שהיה אז בן 71, במטבח ביתו במוצאי שבת בשעה 9:30, בנסיבות שלא פוענחו. הרצח הסעיר את היישוב וגרם לו לטלטלה גדולה כפי שפורסם אז בעיתונות. המשטרה חשדה שאת פוגל רצחו בנו הקטן יעקב פוגל ואהובתו זהבה ציטרנבוים, שעבדה במשרדו של בנו הבכור משה, זאת עקב הטענה שאברהם פוגל לא ראה בעין יפה לכאורה את נישואיהם, ועצרה את שניהם. הם שוחררו כעבור שלושה שבועות, ואיש לא הועמד לדין. הרצח נותר לא מפוענח עד היום.
SBS 9

היסטוריה

SBS Broadcasting הודיעה כי בכוונתה להשיק ערוץ רביעי בהולנד כבר בשנת 2009. ב-22 באוגוסט 2014 פרסמה החברה באופן רשמי את תוכניותיה המפורטות להקמת ערוץ חדש שמושך את הצופים. הערוץ קיבל את שמו SBS 9 ב-27 בנובמבר 2014. תאריך השקת הערוץ נקבע לינואר 2015.
רודריגו גולדברג

קריירה

גולדברג גדל באוניברסידד דה צ'ילה, קבוצת צ'יליאנית מובילה מעיר הבירה, סנטיאגו דה צ'ילה. בשנת 1989 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון ושיחק במדיה עד לשנת 1997, למעט בשנים 1992–1993 שבהן נדד ליריבה העירונית, סנטיאגו וונדררס.
בשנת 1997 הגיע לישראל וחתם בקבוצת מכבי תל אביב תחת המאמן אברהם גרנט. גולדברג כבש חמישה שערים בחצי עונה אך איכזב, הושאל לאוניברסידד קתוליקה ונפצע במהרה. 
בשנת 2000, עם תום חוזהו הקודם ולאחר שחזר מהפציעה הקשה, שב גולדברג לקדנציה שנייה במכבי תל אביב, והפך לאחד השחקנים המובילים בקבוצה לאחר שהחליף בהרכב את פרנץ הורבאט שנפצע.
גולדברג ציין את החזרה המחודשת שלו למדים הצהובים עם שער בדרבי נגד הפועל תל אביב שהחל חצי עונה מוצלחת בה כבש שמונה שערים. בין השאר הוא כבש צמד בניצחון 0–7 על בית"ר ירושלים בליגה, אך השער החשוב הגיע בגמר גביע המדינה נגד מכבי פתח תקווה. גולדברג כבש את השער הראשון בניצחון 0–3 וחגג תואר ראשון במדי הקבוצה.
בעונת 2001/2002 כבש גולדברג 19 שערים ב-46 משחקים בכל המסגרות, מתוכם 12 בליגה, 5 בגביע המדינה ו-2 בגביע אופ"א. מכבי תל אביב סיימה את העונה עם גביע שני ברציפות כאשר לגולדברג היה חלק משמעותי בזכייה, עם שלושער בניצחון 0–6 ברבע הגמר נגד עירוני קריית שמונה, וצמד בניצחון 1–5 בחצי הגמר נגד הפועל פתח תקווה.
בעונת 2002/2003 כבש גולדברג תשעה שערי ליגה, כאשר החשוב מכולם הגיע מול כ-38 אלף צופים באצטדיון רמת גן שהגיעו לחזות בדרבי התל אביבי בתחילת חודש מרץ. שער בודד של גולדברג בדקה ה-22 הכריע את המאבק בין שתיים מהמתחרות העיקריות לתואר האליפות. השער הזה התברר כאחד השערים החשובים ביותר באותה עונה, שכן בסיומה חגגו הצהובים אליפות דרמטית שהוכרעה במחזור הסיום על הפרש שערים. 
באוגוסט 2003 הודיע גולדברג על פרישה זמנית מכדורגל מקצועני לאחר שנכשל בניסיונות ההתאוששות מפציעותיו הרבות. בשנת 2005 הצטרף לסנטיאגו מורנינג, הקבוצה הרביעית שבמדיה שיחק מעיר הבירה של מולדתו, לאחר שזו עלתה לליגה הבכירה, ופרש כשנה לאחר מכן.
גולדברג רשם 13 הופעות במדי נבחרת צ'ילה בשנים 1995–1997, שבהן כבש ארבעה שערים.
יצחק לבב

ביוגרפיה

יצחק לבב נולד בשנת 1939 בארגנטינה בעיר מסיה שבאנטרה ריוס במשפחה יהודית. הוא נרשם בשנת 1956 ללימודי רפואה באוניברסיטת בואנוס איירס, אותם סיים בשנת 1962. בהמשך השתלם בהצטיינות בשנים 1963–1967 בפסיכיאטריה באוניברסיטת מקגיל במונטריאול. לאחר מכן, בשנים 1967–1969, למד לתואר שני במדעים בתחום הפסיכיאטריה החברתית והקהילתית באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. באותה תקופה עבד למשך שנתיים בבית החולים הפרסביטריאני בניו יורק. מאוחר יותר היה עמית מחקר ופרופסור אורח באוניברסיטת קולומביה בניו יורק (1987-1979)
לבב היה, בין השאר, תלמידו של הפסיכיאטר והפסיכואנליטיקאי מאוריסיו גולדנברג ((ספ')‏ 2006-1916), שקידם בארגנטינה גישה רב-תחומית וקהילתית ברפואת הנפש ושניהל לפי גישה זו את המרכז לבריאות הנפש בלנוס שליד בואנוס איירס. בשנים 1969–1971 ניהל לבב את מחלקת הפסיכיאטריה החברתית שהוקמה אז במרכז בלנוס.
בשנת 1971 עלה לישראל ועִברת את שם משפחתו ללבב. עבד בהתחלה בבית החולים הדסה ובאוניברסיטה העברית בירושלים, שם לימד כמרצה בכיר בשנים 1980–1989.
למשך מספר שנים פעל לבב בוושינגטון בראש התוכנית האזורית לבריאות הנפש של ארגון הבריאות הפנאמריקני וארגון הבריאות העולמי. הוא פעל כיועץ של ארגון הבריאות הפנאמריקני בהגדרת המדיניות הציבורית של הרפורמה בשירותי בריאות הנפש באמריקה הלטינית ברוח הצהרת קאראקס מ-14 בנובמבר 1990.
לבב חקר, בין היתר, בתחום הילדים ניצולי השואה והדור השני לשואה, בסוגיית התחלואה הגופנית אצל חולים בהפרעות פסיכיאטריות, ההתנהגות האובדנית, השפעת גורמים סוציו-אקונומיים, סכסוכים צבאיים וטרור על בריאות הנפש, התמכרויות והטיפול בהן מתוך גישה כוללנית, ועוד.
ניהל בעבר את המכון "שילוב" לטיפול משפחתי וזוגי בירושלים.
לבב גר בירושלים, נשוי למריה לואיסה לבית מלר, ולהם שני ילדים.

ציטוטים

אני לא חושב שאף אחד מאתנו יערער על העובדה שהאוכלוסייה בישראל נמצאת תחת לחץ מתמיד. אנחנו חוקרים את האוכלוסייה בצורה הכי טובה שאפשר ולא מוצאים באוכלוסיית ישראל במצב של סטרס יותר גבוה מאשר אוכלוסיות אחרות בעולם. אנחנו חלק ממחקר בין לאומי של עוד עשרים ושבע ארצות, והשווינו את התוצאות שלנו. או שהכלים כולם רקובים, ואינני חושב כך, או שיש חוזקה מסוימת באוכלוסיה שלנו, שבגלל החוסן שלנו אי אפשר לנבא באופן ישיר סטרס והתמוטטות. למדתי די הרבה בנושא הזה שכל אלו טעונים בדיקה
(בוועדת המשנה לנושא דו"ח מבקר המדינה על ההתנתקות 24 במרץ 2008 - הכנסת ה-17, מושב שלישי)
אי-שוויון ברנולי

באנליזה מתמטית, אי-שוויון ברנולי הוא אי-שוויון יסודי ושימושי, המאפשר להעריך את הביטוי . האי-שוויון קובע ש-  לכל מספר שלם  ולכל מספר ממשי . את האי-שוויון אפשר להוכיח באינדוקציה. 
בעזרת אי-שוויון זה אפשר להראות שהסדרה  עולה בזמן שהסדרה  יורדת, וכך להגדיר את בסיס הלוגריתם הטבעי, , כגבולן המשותף.

תחולה

אי השוויון נכון לכל  ממשי, ובלבד ש- (את ההכללה אפשר להוכיח על ידי השוואת הנגזרות של שני האגפים). כאשר n טבעי זוגי, אי השוויון נכון לכל , וכאשר n אי-זוגי, הוא נכון לכל  (ואף מעט משמאל לנקודה 2-).

הוכחה באינדוקציה לאי-שוויון ברנולי

בסיס האינדוקציה:  ואכן מתקיים ש:  כלומר:  .
הנחת האינדוקציה: נניח את נכונות הטענה עבור  כלשהו, כלומר נניח ש: , נשים לב לכך שמכיוון ש- אז: , ולכן ניתן לכפול את שני אגפי האי-שוויון של ההנחה ולקבל ש:   כלומר:  
צעד האינדוקציה: צריך להוכיח את נכונות הטענה עבור  כלומר צריך להוכיח 
ש-, כלומר: , אבל מתוך הנחת האינדוקציה הראינו כי: , הביטוי   חיובי (כי  וגם ) ולכן ממילא מתקיים ש-.
ביקור התזמורת (מחזמר)

תקציר העלילה

אל עיירה מדברית שבישראל מגיעה תזמורת של נגנים ממצרים שהלכו לאיבוד. הם מגיעים אל בית קפה מקומי, בבעלותה של דינה. דינה והתושבים המקומיים מארחים בביתם למשך הלילה את הנגנים האבודים, והעיר הישנונית מתחילה להתעורר לחיים.
דארל גרין

מכללה

ב-1982, גרין נבחר להיות קפטן הקבוצה וזכה בתואר ה-MVP של חטיבת הכוכב הבודד בפוטבול. במהלך שנתו האחרונה, היו לגרין 56 תיקולים, ארבע חטיפות ושתי החזרות בעיטות הרחקה לטאצ'דאון. בנוסף לפוטבול התחרה גרין באתלטיקה. עד היום גרין מחזיק בשיא חטיבת הכוכב הבודד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.08 שניות. ב-1982 ו-1983 הוכתר גרין כ-MVP של חטיבת הכוכב הבודד באתלטיקה. ב-2004 נבחר להיכל התהילה של פוטבול המכללות.

קריירה מקצוענית

גרין נבחר בדראפט של שנת 1983 על ידי וושינגטון רדסקינס כבחירה 28 בסיבוב הראשון. בעונתו הראשונה היה מועמד לפרס רוקי השנה ב-NFL. במהלך הקריירה נבחר גרין שבע פעמים למשחק הפרובול, זכה בשני משחקי סופרבול וזכה לתואר איש השנה של וולטר פייטון בשנת 1996. גרין מחזיק בשיא של 20 עונות רצופות בקבוצה אחת (יחד עם השחקן ג'קי סלאטר). עד היום גרין שיאן הרדסקינס בחטיפות עם 54 חטיפות.
איבתיסאם מחאמיד

איבתיסאם מחאמיד (בערבית: ابتسام محاميد; נולדה ב-1960) היא פעילת שלום ערבייה-ישראלית מפוריידיס, כלת פרס "Unsung Heroes" לשלום מאת הדלאי לאמה (2009). יושבת ראש עמותת "השלום מתחיל מבפנים".

פעילה למען זכויות האישה

בשנת 1998 התמודדה ברשימה עצמאית בבחירות לתפקיד ראש הכפר פוריידיס שליד זיכרון יעקב, בו היא מתגוררת עם בעלה סובחי ושלושת ילדיהם. בפעילותה היא מתמקדת בנושא זכויות האישה. מחאמיד חברה בוועדה המייעצת של תנועה ש.י.ן (לשוויון ייצוג נשים) שהוקמה בשנת 1989 על ידי ד"ר אסתר הרצוג; לצדה פעילות נשים כגון יונת קלר, רע’דה מסאלחה, וד"ר רבקה נרדי. בנוסף הקימה ב-2002 על ידי ש.י.ן ועמותת "השלום מתחיל מבפנים", את "אנואר" - קבוצת מנהיגות של נשים יהודיות וערביות. הקבוצה מונה עשרות פעילות יהודיות וערביות הנפגשות במגמה לקדם נושאים חברתיים ופוליטיים, כגון אי צדק חברתי, שלום עם המדינות השכנות, זכויות האישה הערבייה, והבטחת איכות חיים הוגנת לכל קבוצות האוכלוסייה בישראל.

קירוב לבבות

מחאמיד פעילה גם בעמותת "מורשת אברהם אבינו", הפועלת בשיתוף עם נוצרים, מוסלמים ויהודים. היא מנחה דיונים מסוג "מעגלי הקשבה" בין יהודים לערבים. כפעילת שלום ושוויון לנשים, היא חברת הוועד המנהל של "פרלמנט נשים".

פרס הדלאי לאמה לשלום

ב-25 באפריל 2009 קיבלה את פרס הדלאי לאמה לשלום. מאז היא מרואיינת בערוצי תקשורת שונים ברחבי העולם, ופעילה בפעילויות שלום מגוונות ביותר, בעולם. בנוסף רואיינה לספר "שישים שנה שישים קולות", הכולל ראיונות עם נשים יהודיות וערביות, ולתערוכה "עטויות" של הצלם מיכה שמחון.
מעיין חם

מעיין חם הוא מעיין בו נובעים מי תהום חמים שהתחממו בעומק קרום כדור הארץ. מעיינות חמים נפוצים בכל רחבי כדור הארץ. 
ישנן שתי סיבות להיווצרות מעיין חם. הראשונה היא קיומו של גוף מגמטי רדוד וחם המצוי מתחת לקרקע, הגורם לחימום המים. במקרים אלו, המעיין נמצא באזור געשי פעיל. במקרים מסוימים המים מתחממים לטמפרטורה גבוה מאוד, הופכים לקיטור, ומתפרצים באופן מרשים בצורת גייזר. הסיבה השנייה אינה קשורה בפעילות מגמטית אלא נגרמת כתוצאה ממי תהום באקווה המצויה בעומק רב. בעומקים אלו שכבת הסלע חמה מאוד והמים מתחממים כתוצאה מהמגע עם הסלע. המים החמים יכולים לעלות לפני השטח לאורך העתק עמוק, דרכו הם יכולים לפרוץ החוצה. 
בדרך כלל, במי מעיינות חמים ריכוז גבוה של מינרלים שונים, הנחשבים בעלי ערך רפואי לגוף האדם, ולכן נהוג לכנותם "מעיינות מרפא". מעיינות חמים רבים מהווים יעד פופולרי לתיירות ונופש, במיוחד עבור אנשים הלוקים במחלות שונות, המגיעים אליהם כדי לטבול בהם למשך מספר ימים או שבועות, בהנחה כי הדבר יתרום לשיפור במצבם הבריאותי.
בישראל קיימים מספר מעיינות חמים. מרביתם מצויים באזור הכנרת וים המלח, שם המים החמים נובעים באזור ההעתק הפעיל המצוי באזורנו והוא חלק מהבקע הסורי-אפריקני. הידועים בהם הם חמת גדר, חמי טבריה, חמי זוהר, חממאת מעין וחמאם אל-מליח. מספר מעיינות חמים נובעים גם באזורים אחרים כדוגמת חמי יואב וחמי געש.
גיב (משחקי מחשב)

גיבים (מאנגלית: Gibs, קיצור ל-Giblets) הם חלקי הגוף - איברים פנימיים, עצמות, גפיים של דמות במשחק מחשב הנשארים לעיתים לאחר שהיא מתפוצצת, לרוב על ידי רימון יד (Frag) או תחמושת נפיצה אחרת, אך הגיב יכול לנבוע לעיתים גם מנפילה קטלנית או Telefrag. זהו סלנג של גיימרים שפירושו "חלקים (רסיסים/שאריות) של אנשים". את המונח טבע לראשונה אדריאן קארמק, אחד ממייסדי חברת id Software.
משתמשים במילה כדי לתאר אויב שלא רק מת (לרוב כשנורה למוות מתחמושת רגילה) על ידי "סתם פראג" (באנגלית: Frag) אלא גם התפוצץ, והעיף חלקי גוף בכל האזור. להרוג מישהו באופן זה נקרא לבצע בו גיב (או, על ידי אנשים רבים, "לעשות גיב" - To gib someone).
ביצוע גיב באויב נחשב להישג גדול מאשר הריגתו בדרך רגילה. רוב המשחקים אינם מתייחסים לאופן ההריגה (הריגה רגילה או ביצוע גיב מקבלים ניקוד זהה), אך יש כבוד מסוים על ביצוע גיב, ואף אלמנט מסוים של השפלת היריב. עם זאת, ישנם משחקים המתייחסים לשני האופנים בצורה שווה מבחינת ניקוד, אך מודיעים כשמישהו נהרג באמצעות גיב. כמו כן, במשחקים מסוימים דוגמת Quake 2, עשיית גיב לאויב היא במקרים רבים הכרחית - כדי למנוע ממפלצות עם כוחות ריפוי להחזיר את האויב מן המתים.
ישנה מחלוקת על דרך הביטוי הנכונה למונח. קארמק, כמו גם אנשים אחרים ששמעו את המונח, מבטאים זאת ג'יב (Jib), בעוד שכמות עצומה של אנשים שרק קראו את המונח באינטרנט מבטאים זאת גיב (Gib). עקב העובדה שמספרם של האנשים בקבוצה השנייה גדול יותר, צורת הביטוי הנפוצה יותר היא "גיב" והיא גם המקובלת יותר כיום.
גיבים מופיעים בעיקר במשחקי פעולה בגוף ראשון בהם המטרה היא להרוג כמה שיותר אויבים בלי להיהרג בעצמך. אחד המשחקים הראשונים בהם הופיע הגיב היה דום, ומאז הופיעו הגיבים במשחקים רבים אחרים. גיבים מופיעים גם בסוגות אחרות כגון "משחק המכות" מורטל קומבט. רוב ההתייחסות לגיבים מופיעה במשחקי רשת מרובי שחקנים, ולא במשחק לשחקן יחיד, ולרוב במשחקים מסוג Deathmatch בהם המטרה היא להרוג מספר רב ככל האפשר של אויבים בפרק זמן נתון.
ברוב משחקי המחשב הגיבים נעלמים (לרוב כשהשחקן אינו מסתכל) על מנת לחסוך זמן עיבוד ולמנוע ירידה בקצב הפריימים לשנייה.
בכמה משחקים קיימת אפשרות הגיב המיידי (Instagib). כשאפשרות זו מופעלת, כל פגיעה עם כל נשק תגרום לגיב מידי של השחקן הנפגע.
שחזור סיפורים עתיקים

תוכן היצירה

הספרים המשוחזרים באוסף מסווגים כמשויכים ל"אסכולת דברי הזוטרים", שעיקר עיסוקה היה בתיעוד דברים שנשמעו "ברחוב".
על פי ההקדמה לאוסף ,מקור השם "אסכולת דברי הזוטרים" הוא בצורת איסוף ורישום המידע: הפקידים הזוטרים שימשו אזניים למלך בקרב האוכלוסייה, ומקור להבנת הלך רוחו של הציבור, והידיעות שהביאו "גם אם היו אלו להגי ניחוש או להגיו של משוגע" קובצו ונרשמו.
על פי אותה הקדמה, הסיבה לעיסוק בסיפורי שדים שכאלו הוא הבאתם לעיסוק בענייני הדאו.

חשיבות היצירה

לוּ שׂוּ'ן תיעד בדקדקנות את המקורות מהן ליקט את היצירות, ואף ציין הבדלי גרסאות, ובנוסף נתן משקל רב לאותנטיות של מקורות ונמנע משימוש במקורות חשודים בזיוף. הדבר מוסיף ליצירה אמינות ודיוק ברמה אקדמית.
האוסף נחשב מקור חשוב במיוחד ללימוד ספרות פופולרית בסין העתיקה, ז'אנר שזכה להתעלמות לאורך ההיסטוריה של סין מצד חוקרים וכותבי ביבליוגרפיות. לוּ שׂוּ'ן עצמו השתמש בו בכתיבת ספרו החשוב קוים להיסטוריה של הרומן בסין
הוא פורסם רק לאחר מותו של לוּ שׂוּ'ן על ידי "הועדה להנצחת אדון לוּ שׂוּ'ן" ב-1939, ונכלל באוסף "כל כתבי לוּ שׂוּ'ן" במהדורות 1938, 1947, 1951 ו-2012.

מקורות היצירה

הציטוטים מהם מורכבים השחזורים נאספו בעיקר מספרים המוזכרים ברשימות בספר הָאן, ספר סְווֵי וספר טאנג החדש, זאת על מנת להגן על האיסוף ככל האפשר מזיופים מאוחרים. בנוסף נעשה שימוש מקורות מאותם ספרים המסווגים תחת קטגוריות אחרות, וביצירות ללא אזכור במקורות ההיסטוריים. בסך הכל משתמש האוסף בכ80 מקורות.

תהליך הכתיבה

את עבודת הליקוט החל לוּ שׂוּ'ן בשנת 1898. בשנת 1909 חזר לסין מלימודיו ביפן והחל לכתוב ולארגן סיפורים מטרום תקופת שושלת טאנג. העבודה על האוסף נסתיימה ב-1911 והוא קיבל את שמו "שחזור סיפורים עתיקים".
עשתורת

בכתבי אוגרית

במיתולוגיה האוגריתית בעלילות בעל וענת היא מוצגת כמי שמנסה לעצור את בעל מלעשות מעשים פזיזים בחמתו. פעם היא אוחזת בו ביחד עם ענת בידיו לבל יהרוג את שליחיו החצופים של האל ים ובפעם אחרת היא נוזפת בו על שהרג את ים שלא לפי חוקי המלחמה.

במקרא

וולדות הצאן נקראו "עשתורות הצאן", כיוון שייחסו לה את פריון הצאן. כנגד תפיסה זו מייחס המקרא (דברים, ז', י"ג) את הולדתם לאלוהי ישראל. אך טבעי שבפולחנה יהיה בישול גדי בחלב אמו, שמעורר ריח נעים ונחשב למאכל תאווה, כהודיה לה על פריון הצאן.]
עוד בפולחנה היה טקס של האכלת יונים, וגם קיום יחסי מין פולחניים, בין כהנות עשתורת לעובדיה. במקרא מוזכר גם פולחן משפחתי לעשתורת "הַבָּנִים מְלַקְּטִים עֵצִים וְהָאָבוֹת מְבַעֲרִים אֶת הָאֵשׁ וְהַנָּשִׁים לָשׁוֹת בָּצֵק לַעֲשׂוֹת כַּוָּנִים לִמְלֶכֶת הַשָּׁמַיִם וְהַסֵּךְ נְסָכִים לֵאלֹהִים אֲחֵרִים לְמַעַן הַכְעִסֵנִי"(ירמיה, ז', י"ח), שהם כנראה סמלי כוכב נוגה. עדויות ארכאולוגית לפולחן זה נמצאו בתריסר אתרים, חדרי פולחן ביתיים קטנים, המאופיינים באדריכלות דומה ובחפצי פולחן דומים: מזבחות, אצטבאות, מצבות, מקטרים ושרידי מזון, שאריות של קורבנות ומנחות.
פולחנה היה נפוץ מאוד בארץ ישראל בתקופת המקרא בקרב הכנענים והישראליים, במיוחד בקרב נשים. צלמיות רבות של עשתורת נתגלו בחפירות ארכאולוגיות בכל ארץ ישראל ובירושלים בפרט.
בספר שמואל מסופר על הפלשתים שלאחר ניצחונם בקרב הגלבוע, שמו את כליו של שאול המלך ב"בית עשתרות" בעיר בית שאן.
(ח) וַיְהִי מִמָּחֳרָת וַיָּבֹאוּ פְלִשְׁתִּים לְפַשֵּׁט אֶת הַחֲלָלִים וַיִּמְצְאוּ אֶת שָׁאוּל וְאֶת שְׁלשֶׁת בָּנָיו נֹפְלִים בְּהַר הַגִּלְבֹּעַ: (ט) וַיִּכְרְתוּ אֶת רֹאשׁוֹ וַיַּפְשִׁיטוּ אֶת כֵּלָיו וַיְשַׁלְּחוּ בְאֶרֶץ פְּלִשְׁתִּים סָבִיב לְבַשֵּׂר בֵּית עֲצַבֵּיהֶם וְאֶת הָעָם: (י) וַיָּשִׂמוּ אֶת כֵּלָיו בֵּית עַשְׁתָּרוֹת וְאֶת גְּוִיָּתוֹ תָּקְעוּ בְּחוֹמַת בֵּית שָׁן:
— ספר שמואל א', פרק ל"א

ארכאולוגיה

מקדשה המרכזי בארץ ישראל היה במגידו שבעמק יזרעאל. הייתה גם אלת העיר אשקלון בתקופה הרומית. ב-63 לספירה, הוטבעה בעיר זו מטבע ובה יונה, סמלה של עשתרת. כמה מקומות במקרא נקראו בשמה, כמו עשתרות קרניים. גם עירו של עוג מלך הבשן הייתה עשתורות.
מוטיב האישה בחלון שנמצא בעתיקות רבות, כולל ארמון השן של אחאב, וארסלאן טאש שבסוריה, מיוחס לכהנות עשתורת, שהיו יושבות בחלון מקדש האלה מאופרות במיטב מחלצותיהן, ומפתות את העוברים ושבים להיכנס לאקט של מין פולחני. על פי התיאור בספר מלכים ב' (ט', ל'), כאשר איזבל אשת אחאב חשה כי כלתה אליה הרעה ובאו להורגה, על פי הלשון המקראית היא שמה בפוך עיניה, היטיבה ראשה, והשקיפה בעד החלון - להראות שהיא דבקה בפולחן הזה.
בתקופה ההלניסטית נקראה העיר קיסריה "מגדל סְטַרַטוֹן" (מגדל האלה עשתורת), שיבוש שמו של מייסד העיר המלך הצידוני 'עבד עשתורת' (כלומר המלך עובד האלה עשתורת). במקורות חז"ל נקרא היישוב "מגדל שרשון", כשם הגנאי של מגדל סטרטון.
אולף הראשון, מלך דנמרק

ראשית חייו

אולף נולד בשנת 1050 לערך למלך סוון השני ולפילגשו ששמה לא ידוע. במהלך תקופת מלכותו של אחיו הגדול, קנוט הרביעי, כיהן אולף לכאורה כדוכס שלזוויג. ב-1085, נקרא אולף להתגייס למערכה כנגד אנגליה. קנוט לא היה יכול להצטרף למערכה ולאחר שהצי שגויס עייף מלהמתין לו, הפך אולף להיות דוברם של אנשי הצי. קנוט חשש מתמיכה שהייתה לאולף בקרב האצולה, בעוד שלאולף היו חששות בנוגע לתוכניות הירושה של קנוט והוא ראה באחיינו, שארל הטוב, כמתחרה בפוטנציה. קנוט ראה באולף כמעורר מהומות והוא נאסר על ידי אחיו אריק, לימים אריק הראשון. אולף גורש לפלנדריה ושם הושם תחת פיקודו של רובר, רוזן פלנדריה.

מלך

ביולי 1086 נרצח קנוט הרביעי במנזר סנט אלבן באודנסה, במהלך מרד שהתחולל בצפון יוטלנד. אולף הוכרז כמלך באספה שהתכנסה בויבורג, למרות שהוא שהה עדיין בפלנדריה. על פי ההסדר הוחלף אולף באחיו הצעיר נילס, כדי לאפשר לו לשוב לדנמרק. עם שובו של אולף, נמלט אריק לסקונה. אולף היה השלישי מבניו של סוון השני שעלה על כס המלכות הדני.
תקופת מלכותו של אולף עמדה בסימן של כמה שנים רצופות של בצורת ורעב. על פי ההיסטוריון הדני, ארליד הויטפלדט, הייתה עונת האביב בשנים אלה כה יבשה, עד כי השדות נראו כאילו אירעו בהן שריפות ובעונת הסתיו ירדו גשמים כה חזקים לעיתים תכופות, עד שהאנשים שטו על גבי גזעי עצים כדי לקצור את שיבולי החיטה שבצבצו על פני מי השטפונות. הרעב התגבר עד אשר האנשים חפרו באדמה כדי ללקט שורשים. רבים מעשירי דנמרק ירדו מנכסיהם והעניים מתו מרעב. בניסיונות הראשונים להקדיש את קנוט הרביעי, כונה אולף "הרעב" (Hunger), כדי לפאר את שמו של קנוט. באותה עת נטען שהרעב היה עונש משמיים על רציחתו של קנוט. הכרוניקן סקסו גרמטיקוס תיאר את הרעב כתופעה דנית ייחודית, למרות שמאוחר יותר התברר כי התופעה הייתה מנת חלקן של ארצות רבות באירופה באותה תקופה.
אולף ניתק ככל הנראה את קשריה של דנמרק עם הרפורמה הגרגוריאנית ותחת זאת תמך באנטי-אפיפיור קלמנט השלישי. במהלך תקופת מלכותו בוטלו כמה מהחוקים שחוקק קנוט וכוחן של הכמורה ושל המלוכה נחלש לטובת האצולה. כאשר ביקש סקילם היבידה לקבל את תמיכתו של אולף לפעולת נקמה על מותו של אחיו באמצעות מערכה צבאית כנגד הונדים, לא יכול היה אולף לגייס את הכוח הדרוש לכך. האצולה הפכה להיות יותר מעורבת בפעולתה של הכנסייה והאציל מיוטלנד, אסר סוונדסן מונה ב-1089 על ידי אולף להיות הארכיבישוף של לונד.

מותו

אולף הראשון מת ב-18 באוגוסט 1095 בנסיבות מסתורית. קיימות השערות שהוא שלח יד בנפשו או שהוא הקריב את עצמו לטובת עמו חסר המזל. סקסו גרמטיקוס כתב שהוא "מרצונו הקריב את עצמו כדי לשחרר את ממלכתו ממזלה הרע והתחנן שכל אשמתו תחול רק על ראשו". אולף הוא המלך הדני היחידי שמקום קבורתו לא נודע. ההנחה היא שגופתו בותרה וחולקה בין אזורי דנמרק השונים כסוג של כפרה על חטאיה של דנמרק ולהשבת מזלה הטוב. לאחר מותו עלה לכס המלוכה אחיו אריק הראשון.
ברהומט

אוכלוסיית ברהומט

במפקד 2001 נמנו ביישוב 8,513 תושבים. ב-2018 נמנו ביישוב 7,647 תושבים.

היסטוריה

ערב מלחמת העולם השנייה היה ברהומט יישוב כפרי שהיווה מרכז מסחרי במחוז סטורוז'ינץ שברומניה. היישוב סופח לברית המועצות ב-1940. בעת זו היו ביישוב כ-5,000 תושבים, מתוכם כ-1,000 יהודים.
ב-5 ביולי 1941 כבש צבא רומניה את ברהומט, בעת פלישת רומניה לברית המועצות, במקביל לפלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ב"מבצע ברברוסה".
במרס 1944 כבש את ברהומט הצבא האדום והיישוב נכלל באוקראינה הסובייטית. כיום נמצא היישוב ברהומט בשטח אוקראינה.

יהודי ברהומט

יהודי ברהומט עסקו במסחר והיו בהם בעלי מלאכה, סוחרי עצים ובעלי יערות. בברהומט פעלו ארבעה בתי כנסת, שני מקוואות, שלושה חדרי לימוד, ותלמוד תורה אחד. עם הכיבוש בידי הסובייטים ב-1940 הוחרם רכוש יהודי וכן הולאמו עסקים יהודיים. מצבם הכלכלי של יהודים שעסקיהם הוחרמו החמיר. יהודים רבים שהיו בעלי רכוש והואשמו בהשתייכות למעמדות הבורגניים נחקרו וחלקם הוגלו ברכבות עם בני משפחותיהם לסיביר.

יהודי ברהומט בשואה

בשלושת הימים שלאחר הכיבוש הרומני ביולי 1941, פרעו חיילים רומנים ביהודי ברהומט, רצחו בהם ובזזו מהם רכוש. חלק מהיהודים הצילו את רכושם על ידי הסתרתו או העברתו באופן זמני לשכנים נוצרים. לאחר אירועים אלה רוכזו יהודי ברהומט וגורשו ברגל בליווי ז'נדרמים רומנים לסטרוז'ינץ, עיר המחוז. בסטרוז'ינץ רוכזו היהודים בבית הכנסת. גברים יהודים נשלחו לעבודות כפיה. לאחר מספר ימים גורשו יהודי ברהומט בצעדות מוות לטרנסניסטריה.