google/wiki40b huggingface dataset:
זאב זלצר

קריירה כשחקן

נולד בפתח תקווה והחל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי פתח תקווה. כבר כילד גילה כישורי משחק ומנהיגות בולטים. בגיל 18 שיחק בנבחרת הנוער של ישראל. במאי 1964 הוא השתתף בנסיעת נבחרת הנוער לאליפות אסיה בסייגון, אף על פי שהיה אז כבר בן 20. לצורך נסיעה זו זייף את תאריך הולדתו בתעודת הזהות, עבירה עליה הועמד לדין והורשע יחד עם השחקן דני בורסוק. הוא היה חבר בסגל הנבחרת האולימפית ונבחרת הבוגרת.
זלצר שיחק במשך כל הקריירה במכבי פתח תקווה, מלבד שנה אחת בה שיחק בקבוצת לוס אנג'לס טורוס מארצות הברית. שימש כקפטן מכבי פתח תקווה במשך תשע שנים. בחלק גדול משנותיו במכבי פתח תקווה שיתף פעולה על המגרש עם אחיו הכדורגלן, יצחק זלצר.
זלצר שיחק כקשר התקפי והצטיין הן במסירות והן בהבקעת שערים. הוא היה בועט בעיטות ה-11 הקבוע של הקבוצה וגם נהג לבעוט את כדורי הקרן. הוא החזיק בשיא הבקעת שערים במדי מכבי פתח תקווה, 76 שערים, עד שנת 2013 בה נשבר השיא על ידי עומר גולן. בשנת 1976 פרש ממשחק פעיל.

קריירה כמאמן

זלצר הוא בוגר מכון וינגייט. הוא החל לאמן את מכבי פתח תקווה מיד עם פרישתו, וב-1977 פנה לאמן את בני יהודה, עימה עלה לליגה הבכירה ואף העפיל לגמר גביע המדינה. לאחר מכן אימן עונות בודדות בהפועל יהוד ובמכבי תל אביב, וב-1982 פנה לאמן את מכבי יבנה עימה זכה בגביע הטוטו.
ב-1985 החל לאמן את מכבי נתניה. בתקופתו שם, שנמשכה ארבע שנים, זכה להצלחה יחסית. בשנת 1989 פנה זלצר לאמן את בית"ר ירושלים ואימן אותה במשך שנתיים, במהלכן הקבוצה ירדה לליגה הארצית.
ב-1992 רשם זלצר אחד מהשגיו הבולטים כמאמן כשזכה בגביע המדינה עם הפועל פתח תקווה, לאחר ניצחון 1–3 על מכבי תל אביב בהארכה. ב-1993 חזר זלצר לאמן את קבוצת נעוריו, מכבי פתח תקווה, ובמהלך העונה עבר לאמן את מכבי עירוני אשדוד. בעונת 1994/1995 אימן את מכבי הרצליה.
ב-1995 החל זלצר את דרכו בהתאחדות לכדורגל כמאמן על של הנבחרות הצעירות. הוא כיהן בתפקיד זה במשך 13 שנה בהן השיגו נבחרות אלו השגים נאים. במיוחד בלטה נבחרת הנוער ב-1998 שהגיעה למקום החמישי באירופה. כמו כן, שימש שנים רבות כמנהל המקצועי של כל נבחרות הנוער והנערים של ישראל, ונודע כמי שטיפח כישרונות כמו יוסי בניון, יניב קטן, מאור בוזגלו ושחקנים בולטים נוספים שכיכבו בשנים שלאחר מכן בליגת העל הישראלית ובליגות באירופה.
ב-2008 סיים זלצר את כהונתו כמאמן נבחרות הנוער ושב להפועל פתח תקווה כמנהל מקצועי. עד ל-2010, הירצה זלצר לעיתים באירופה, באוניברסיטאות ובקונגרסים של אופ"א. בנוסף, החל לשמש פרשן כדורגל בכיר של הערוצים "ספורט 1" ו"ספורט 2".
באפריל 2010 חתם זלצר עם הפועל תל אביב על העסקתו כמנהל המקצועי של מחלקת הנוער, ובתפקיד זה שימש עד מאי 2013, עת עזב את תפקידו והוחלף באיתי מרדכי. ביולי 2013 מונה למנהל המקצועי של בית"ר טוברוק, ובדצמבר 2014 התפטר מתפקידו. בפברואר 2018 מונה ליועץ מקצועי במחלקת הנוער של מכבי נתניה.
ב-2014 קיבל את "עיטור המופת" מטעם תנועת אומ"ץ על פעולותיו כמאמן וכפרשן למען הוגנות בספורט.

חיים אישיים

זלצר נשוי לדרורה, בתו של מאמנה לשעבר של נבחרת ישראל בכדורגל, יצחק שניאור.
ג'יי. בי. ביקרסטאף

ביוגרפיה

ביקרסטאף נולד וגדל בעיר דנוור שבקולורדו. בשנת 1997 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של אורגון ולשחק בקבוצת הכדורסל שלה, ולאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת מינסוטה. בעונתו האחרונה במינסוטה קלע 10.9 נקודות בממוצע למשחק מעמדת הסמול פורוורד, אך לא נבחר בדראפט ה-NBA 2001.
בשנת 2004 מונה לעוזר מאמן של קבוצת שארלוט בובקאטס, תחת אביו ברני שהיה המאמן הראשי. בשלוש עונותיו כעוזרו של אביו רשמו הבובקאטס מאזן כולל של 77 ניצחונות ו-169 הפסדים (31.3%). בשנת 2008 עבר למינסוטה טימברוולבס, שם שימש כעוזר המאמן של רנדי ויטמן, קווין מקהייל וקורט ראמביס עד שנת 2011. בשלוש עונותיו במינסוטה השיגה הקבוצה מאזן של 56 ניצחונות לעומת 190 הפסדים (22.8%).
בעונת 2011/2012 חזר לשמש כעוזרו של מקהייל, לאחר שמונה לעוזר מאמן ביוסטון רוקטס. ב-4 העונות הבאות הציגו הרוקטס שיפור הדרגתי עד שבעונת 2014/2015 רשמו מאזן חיובי 56–26 והעפילו בפלייאוף עד שלב גמר המערב. לאחר שפתחה את עונת 2015/2016 עם 7 הפסדים ב-11 משחקיה הראשונים, פיטרה יוסטון את מקהייל ומינתה במקומו את ביקרסטאף כמאמנה הראשי. עד סיום אותה עונה העמידו הרוקטס מאזן חיובי 37–34, הודות ליכולת מצוינת של כוכבה ג'יימס הארדן, אך הודחו בסיבוב הפלייאוף הראשון מול גולדן סטייט ווריורס בתוצאה 1–4. לאחר ההדחה הודיע ביקרסטאף שלא ימשיך לאמן את הרוקטס, ובמקומו מונה מייק ד'אנטוני כמאמן הראשי.
ביוני 2016 מונה ביקרסטאף לעוזר המאמן של דייוויד פיזדייל בממפיס גריזליס. בעונתו הראשונה בממפיס ניצחה הקבוצה 43 משחקים, והודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי סן אנטוניו ספרס בתוצאה 2–4. פציעה של רכז הקבוצה מייק קונלי במשחק ה-13 של עונת 2017/2018 אילצה אותו להחמיץ את כל המשך העונה, ולאחר שהפסידו בששת המשחקים הראשונים בלעדיו, פיטרו הגריזליס את פיזדייל ומינו את ביקרסטאף כמחליפו הזמני. עד סיום העונה, תחת ביקרסטאף, הפסידה ממפיס ב-50 משחקים וניצחה ב-15 בלבד, וסיימה את העונה עם המאזן השני הכי נמוך בליגה, 22–60 (26.8%).
לקראת עונת 2018/2019 הכריזה ממפיס על מינויו של ביקרסטאף כמאמן הראשי הקבוע של הקבוצה. בסיום אותה עונה, בה רשמו הגריזליס מאזן שלילי 33–49, פוטר ביקרסטאף מתפקידו.
במאי 2019 מונה לעוזרו של מאמן קליבלנד קאבלירס, ג'ון ביליין.
הארמייה ה-14 (בריטניה)

היסטוריה

הארמייה נוצרה עם פיצול הארמייה המזרחית ויצירת הפיקוד המזרחי בשנת 1943. הארמייה המזרחית הייתה אחראית על הגבול של האזורים בשליטה הבריטית במזרח הודו כנגד הצבא היפני, עם עליית הפעילות הצבאית היפנית באזור, פוצלה הארמייה המזרחית לכוח הגנתי באחריות הפיקוד המזרחי החדש וכוח התקפי שהוא הארמייה ה-14. במהלך קיום הארמייה היו תחתיה ארבעה קורפוסים, שני הקורפוסים הראשוניים ששירתו תחתיה היו הקורפוס ה-4 שמפקדתו באסאם (הודו) והקורפוס ה-15 שמפקדתו באראקן (בורמה).

ההגנה על הודו

בתחילת 1944, כוחות הארמייה החלו לנוע לכיוון דרום-מזרח כדי לשחרר את האזורים שנכבשו על ידי היפנים, כתגובה לכך הצבא היפני החל במתקפות נגד לאורך החזית באזורי בורמה וצפון-מזרח הודו. המטרה היפנית הייתה שבירת כוחות בעלות הברית עוד בבסיסיהם ומפקדותיהם ובכך למנוע את המאמץ לכיבוש מחדש של בורמה.
ההתקפה הראשונית היפנית הייתה מופנית כלפי מערב בורמה ודרום-מזרח בנגל, בסיסי ומפקדות בעלות הברית באזור נפלו תחת ההתקפה, כולל מפקדת הקורפוס ה-15 במה שמכונה קרב אראקאן. הצבא הבריטי הטיס אספקה ותגבורות לחיילים הנצורים באראקאן שהחזיקו כנגד ההתקפות היפניות. ההתקפה היפנית העיקרית כנגד מערב בורמה ואראקן כשלה אך לצד התקפה זו שלחו היפנים כוח לכיוון צפון, לצפון-מזרח הודו (כיום שבע האחיות ובנגלדש) כנגד כוחות בעלות הברית אשר ישבו שם, בהם מפקדת הקורפוס ה-4 באסאם. היפנים תקפו באימפל וקוהימה בין מרץ ליולי 1944, כנגד התקפות אלו הטיסו הבריטים יחידות מאזור בורמה היכן שההתקפות היפניות כשלו והעבירו גם את יחידות הקורפוס ה-33 מדרום הודו לצפון-מזרח הודו לעזרת הכוחות המגינים.
הנסיון של הצבא היפני ב-1944 לכיבוש בורמה והודו והרס כוחות בעלות הברית באזור נכשל באופן גורף, כאשר היפנים איבדו כ-85,000 חיילים במתקפה לרוב כתוצאה מאספקה לקויה ומחלות.
אויב הציבור

אויב הציבור או אויב העם (בלטינית: Hostis publicus או Hostis populi) הוא מונח שמקורו במשפט הרומי. הכרזה על אדם נושא משרה ציבורית, אשר התנהגותו חרגה מכללי החוק באופן קיצוני ועקבי, כ"אויב העם" הייתה נתונה לסמכותו של הסנאט הרומי. כך למשל נהג הסנאט בנירון קיסר בשנת 68. 
בתקופת המהפכה הצרפתית נעשה שימוש תכוף במונח "אויב העם" (בצרפתית: ennemis du peuple) כדי להצדיק את שלטון הטרור. 
במהלך מהפכת אוקטובר, מועצת הקומיסרים העממיים, שבראשה עמד לנין, קבעה כי בעלי הקרקעות, הבנקאים, הקוזאקים ובעלי בריתם הם אויבי העם. ב-28 בנובמבר 1917 פרסמה מועצת הקומיסרים צו שבו נקבע כי המפלגה הדמוקרטית החוקתית, אשר הייתה מפלגה ליברלית מובילה באימפריה הרוסית וכונתה קדטים, היא מפלגה של אויבי העם ומנהיגיה נאסרו בעילה זו. המונח אויב העם זכה לאיזכור אף בסעיף 131 של החוקה הסובייטית משנת 1936. בעת שלטונו של יוסיף סטלין, במהלך הטיהורים הגדולים, הוכרזו רבים כ"אויב העם" או "אויב מעמד הפועלים" בהתאם לסעיף 58 של החוק הפלילי של ברית המועצות משנת 1927. ניקולאי יז'וב, ראש המשטרה החשאית הסובייטית, הנ.ק.ו.ד., בתקופת הטיהורים הגדולים, פרסם מאמר תעמולה בעיתונות הסובייטית, בינואר 1937, בעת שהתנהלו משפטי מוסקבה ובו יצא כנגד אויבי העם, זמן קצר בטרם נגזר דינם של הנאשמים. אף יז'וב עצמו זכה לגורל דומה, הוא נאסר ב-10 באפריל 1939 כאויב העם המסוכן באופן קיצוני והוצא להורג ב-4 בפברואר 1940. האדם האחרון שהוכרז כאויב העם בהיסטוריה הסובייטית היה לברנטי בריה, אשר עמד בראש הנ.ק.ו.ד. משנת 1938. בריה נאסר ב-26 ביוני 1953 והוצא להורג בחודש דצמבר.
בנאום הסודי של חרושצ'וב, שבו עסק בפולחן האישיות של סטלין, הוא הצביע על סטלין כמקור הבלעדי למונח "אויב העם" בתרבות הסובייטית. בספר הלימוד "ההיסטוריה של המפלגה הקומוניסטית בברית המועצות" (1938), אשר היה הספר הנפוץ ביותר בתקופת שלטונו של סטלין וייצג נאמנה את האידאולוגיה סטליניסטית, נכתב: "הממשלה הסובייטית הענישה ביד קשה את החלאות הטרוצקיסטיות זינובייביות כאויבי העם ובוגדים במולדת." המונח, אויב העם, זכה אף לאזכורים חוזרים ב"פראבדה", הבולט בעיתונים הסובייטים, והפך לחלק מאוצר המילים הסובייטי בתקופת סטלין.
המונח זוכה לשימוש עד היום במשטרים טוטליטריים במדינות שונות. בשנת 2013 נעצר והוצא להורג צ'אנג סונג-טק, דמות מפתח במשטר הצפון קוריאני וגיסו של מנהיגה הקודם של קוריאה הצפונית, קים ג'ונג איל. לאחר שנעצר, הוא זכה בעיתונות הצפון קוריאנית לכינוי אויב העם.
בארצות הברית נהוג מאז שנות ה-30 המונח "אויב הציבור" (public enemy). אף שמקורו של המונח הוא במונח הרומי, משמעותו שונה במקצת. ה-FBI האמריקני עשה שימוש במונח לתיאור מנהיגי פשע מאורגן, או פושעים נמלטים, שהתנהגותם לאורך זמן נמצאה מזיקה לציבור. כך למשל זכה, ג'ון דילינג'ר לכינוי זה.
גאוכימיה

ההרכב הכימי של כדור הארץ

בשנת 1889 פרסם הגאוכימאי האמריקאי פרנק קלארק (Frank Wigglesworth Clarke) את הראשון מבין דוחות תפוצת היסודות והתרכובות בכדור הארץ שהרכיב. את הנתונים אסף מאלפי סקרים גאוכימיים של סלעים ברחבי העולם והראה בטבלאות שיצר כי ההרכב הממוצע של הקרום ביבשות השונות דומה מאוד וכך גם תפוצתם של יסודות הקורט. קלארק חישב ומצא כי היסוד הנפוץ ביותר בקרום כדור הארץ הוא חמצן (כ-47%) וכי תחמוצות מהוות את המרכיב העיקרי בסלעים, כפי שניתן לראות בטבלה. בשנת 1924 אישר סקר מקיף אשר נשען על יותר מ-5,000 ניתוחים את נתוני דוחות התפוצה, וחישוביו של קלארק נותרו בעינם גם לאחר בדיקות בטכנולוגיות מתקדמות שהתפתחו מאז תקופתו.

טבעות ליסגאנג

טבעות ליסגאנג הן תופעה הנצפית במערכות כימיות העוברות תגובת שיקוע בתנאי ריכוז מסוימים ובהיעדר זרימת חום. תופעה זו נקראת על שם הכימאי הגרמני רפאל ליסגאנג, אשר הבחין בה לראשונה בשנת 1896 כאשר תמיסת כסף חנקתי טפטפה בטעות על שכבת ג'ל דקה של אשלגן דיכרומט. לאחר כמה שעות הופיעו טבעות קונצנטריות של כסף דיכרומט לא מסיס. כאשר נוסה התהליך במבחנה באמצעות פעפוע מרכיב אחד מראשה, נוצרו רצועות ואף סלילים ספירליים כתגובת שיקוע. הופעת הטבעות הציבה אתגר למדענים במשך זמן רב ותאוריות שונות ניסו להסבירה, אולם בשנת 2003 התגבשה תאוריה הנתמכת בתוצאות ראשוניות של ניסויים. טבעות ליסגאנג נצפות במינרלים (אגט) ובסלעים (צור ואבן חול). תאוריה כזו עשויה לשפוך אור על היווצרות אגט, נושא שיש בו עדיין שאלות פתוחות רבות.

גאוכימיה מודרנית

אחד מן הנושאים המרכזיים במחקר הגאוכימי הוא מיחזור של החומרים בכדור הארץ המתרחש בכמה אופנים: היווצרות בזלת ביבשה ובאוקיינוסים שמקורה בחומרי מעטפת מומסים, חילוף מסידן לנתרן במגעה של בזלת אוקיינית עם מי הים, שינוי הרכבם של סלעים אלה וסלעי המשקע שנוצרו עליהם באזורי הפחתה ועוד.
נושא חשוב אחר הוא שיפור הבנת הביוספירה וכיצד משפיעים חיים – ובהם גם חיים אנושיים – על הגאוכימיה של כדור הארץ. תופעות כהתחממות עולמית ועמעום עולמי הדגישו את הצורך לראות בכדור הארץ מערכת אקולוגית מורכבת ולהבין עד כמה האיזון העדין המתקיים בה רגיש ופגיע. בין היתר פותחו מחקרים על מעבר יסודות ותרכובות בין מערכות ביולוגיות ומערכות אי-אורגניות.
גאוכימיה משתתפת גם במחקר גופים אחרים ביקום בכלל ובמערכת השמש בפרט, מחקר ההולך ומתפתח מאז נחיתת האדם הראשון על הירח ונמצא בעיצומו בכוונה לשלוח משימה מאוישת למאדים.

כלים ושיטות

מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 התפתחו שיטות מחקר כימיות רגישות ביותר המאפשרות לגלות כמויות מזעריות של חומרים ויסודות קורט. יסודות כימיים שונים מובלים על ידי גופי מים, כך שמדידה שיטתית של כל יסוד יכולה לסייע באיתור מקורו. באופן זה ניתן לזהות מקורות של פחמימנים (המרכיבים הראשיים בנפט, גז טבעי ודלקי מאובנים אחרים), וכן מקורות של זיהומים שונים.
גאוכימיה משתמשת בכל הכלים בהם משתמש מדע הכימיה המודרני ותחומי המשנה שלו: כימיה אנליטית, ספקטרוסקופיה, אלקטרוכימיה, כימיה גרעינית ועוד, בין היתר לקביעת גילם הגאולוגי של סלעים תוך שימוש באיזוטופים (תיארוך רדיומטרי).

סקר גאוכימי

סקרים גאוכימיים הם כלי ראשוני להבנת ההרכב הכימי של כדור הארץ, ואחד השימושים הנפוצים שלהם הוא איתור מחצבים במרבצים תת-קרקעיים. בסקרים כאלה דוגמים ריכוזים של מתכות בקרקעות על פני אזור נרחב, ומיפוי של הריכוזים מצביע על מוקדי המרבצים. שימוש נוסף בסקרים נועד לבדוק את הרכבם של מי תהום ומי בארות לקראת שאיבה.
L'oiseau et l'enfant

גרסאות כיסוי

בשנת 2016 ביצעה הלהקה מבית קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים, "קידס יונייטד" (ילדים מאוחדים) את השיר. ביצועם הצליח להגיע למצעד הצרפתי באוגוסט 2016 ובכך לחזור אליו לאחר ארבעים שנים של היעדרות, השיר יצא מהמצעד כעשרה חודשים לאחר מכן, ביוני 2017.
מזכיר צבאי לנשיא המדינה

מאפייני התפקיד

המזכיר הצבאי הוא קצין בדרגת תת-אלוף.
יצחק בוכובזה

שנים ראשונות

בוכובזה נולד במעברת סקייה להורים יוצאי לוב בשנת 1951. שירת בצה"ל בחיל השריון ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן. בבחירות לרשויות המקומיות שנועדו לאוקטובר 1973, היה אמור בוכובזה להיות במקום השני ברשימת הליכוד, אולם פלוני החליף את הרשימות בדרך להגשת הרשימה והשמיט את שמו של בוכובזה. אחרי מלחמת יום כיפור ובתוך שירות המילואים שנמשך אחריה, נקט בוכובזה בשורה של הליכים משפטיים שהביאו לפסילת הבחירות. ביולי 1974 התקיימו בחירות חוזרות בהם התמודד בוכובזה בראש רשימה עצמאית בשם "אור יהודה שלנו", שזכתה בשני מנדטים. בהמשך חתם על הסכם קואלציוני עם המערך והמפד"ל אך בסופו של דבר הוקמה קואליציה אחרת ובוכובזה נותר באופוזיציה.
בשנת 2012 הוציא לאור רומן אוטוביוגרפי: "הילד מהכניסה השלישית", העוסק בילד מהפריפריה החברתית מראשית המדינה ועד עצם היום הזה.

ראש מועצה

בשנת 1978 התמודד על ראשות המועצה, ועלה לסיבוב השני בקבלו 30% מהקולות, כאשר ראש המועצה המכהן, מנשה יצחקי, זכה ב-36% מהקולות. בסיבוב השני גבר על יצחקי בקבלו 51% מהקולות ונבחר לכהן כראש המועצה. בתחילה הקים קואליציה עם רשימתו של שלום חי, אך הקואליציות התחלפו שוב ושוב.
כראש מועצה בוכובזה החליף חלק מנושאי התפקידים ומראשי המחלקות. בוכובזה קיבל את המועצה עם גירעון גדול ופעל לאזן אותה תקציבית. בין השאר הוא סגר את מחלקת הנוער של המועצה וריכז את כל הפעילות בתחום בידי המתנ"ס, ביטל את מפעל ההזנה שההשתתפות בה התדלדלה וסגר בית ספר שהיו בו מעט תלמידים. בוכובזה חווה לא פעם אירועי אלימות קשים ובין היתר פוצצו רימוני רסס ברכבו ובביתו. התנכלויות נוספות היו גם באמצעות רימוני הלם והצתות בבית וברכב. בוכובזה פעל לקבלת הטבות של עיירת פיתוח עבור המועצה. בשנת 1981 פעל עם הורים להשבית את מערכת החינוך במועצה, בגלל רמתה הירודה לטענתו.
בוכובזה פעל לקידום סוציו-אקונומית של אור יהודה תוך התרחבותה ושיפור מערכת החינוך שלה. לשם כך הביא אלפי משפחות לרכוש את דירותיהם מעמידר ולהרחיבן. על המהלך הזה וההישגים נוספים זכתה אור יהודה בפרס קפלן. בוכובזה התנגד לבניית שיכונים נוספים על ידי משרד השיכון וכן התנגד למתן דירות בשכירות סוציאלית. הוא פעל להקמת שכונה חדשה על ידי יזמים פרטיים שתמשוך אוכלוסיות חזקות לאור יהודה.
בשנת 1988 הפכה אור יהודה לעיר. בתחילת שנות התשעים אושרה הקמת שכונה גדולה במרכז העיר בשם נוה סביון, אשר נבנתה על ידי אפריקה ישראל. בשנת 1993 פרש בוכובזה מתפקידו, לטובת חזרה לעיסוקו כעורך דין. זמן קצר לאחר מכון מונה לתפקיד סגן ראש הוועדה הקרואה בבני ברק. לאחר שלוש שנים בתפקיד זה שב בוכובזה והתמודד על ראשות העירייה באור יהודה. את תפקידו מילא עד פברואר 2007. בשנת 2008 הביע תמיכה באיחוד של אור יהודה עם יהוד וסביון.
בשנת 2005 סירב לרשום 42 ילדי עולים חדשים ממוצא אתיופי לבתי הספר בעיר. לאחר מאבק ממושך הורו מבקר המדינה ומשרד החינוך לבוכובזה לקבלם.
רודולפו פריידה

ביוגרפיה

נולד בבואנוס איירס בספטמבר 1920 (על פי מקורות אחרים, ב-1922) למשפחה של ארגנטינאי, איש עסקים ממוצא גרמני בשם לודוויג פריידה (1889-1956). במהלך מלחמת העולם השנייה רודולפו סייע לאביו, שהיה נשיא המועדון הגרמני בבואנוס איירס. בשנים 1941-1945, על פי כמה מקורות, שיתף פעולה עם המשטרה החשאית של הרייך השלישי.
רודולפו היה חלק מפמלייתו של פרון, אשתו אוויטה ואחיה, חואן דוארטה. 
בשנים 1944-1945, רודולפו היה עוזרו של פרון, כשהלה החזיק במשרת שר העבודה ולאחר מכן כסגן נשיא המדינה. ב-1946, כאשר פרון מונה לנשיאות המדינה, לודוויג פריידה סיפק לו תמיכה כספית, רודולפו ("רודי", כפי שהוא כונה על ידי פרון), השתתף במערכת הבחירות כמזכירו האישי של פרון, לאחר בחירתו של פרון  לנשיאות הוא מינה את רודולפו למנהל השירותים החשאיים "מחלקת מידע" (בספרדית: División Informaciones), שמאוחר יותר הפכה למזכירות המודיעין והוטלה עליה המשימה לפעול כשירות המודיעין והריגול על כוחות האופוזיציה במדינה, מעקב אחר שגרירויות זרות ופעילות קומוניסטית באמריקה הלטינית. כראש המודיעין הארגנטינאי, רודולפו השתתף בפעילויות של ארגון יוצאי אס אס והענקת מחסה בארגנטינה לפושעי מלחמה נאצים כמו אדולף אייכמן ואריך פריבקה.
אחרי ההפיכה הצבאית של 1955 רודולפו לא היה מעורב עוד בפעילויות פוליטיות. הוא מת ב-2003, על פי מקורות אחרים, ב-2006.
אלרון

היסטוריה

החברה נוסדה בחיפה בפברואר 1962 על ידי עוזיה גליל והחלה לעסוק בייצור מכשירים אלקטרוניים על סמך ידע מהאוניברסיטאות בישראל. בכך נמנתה עם חברות ההיי-טק הראשונות בישראל. בשנת 1964 החברה ייצרה, בין השאר, מכשיר לבדיקת כדוריות דם אדומות, ספקטרומטר מוסבאואר, מכשיר למדידת קרינה רדיואקטיבית ומכשירים למחקר גרעיני.
ב־1966 ייסדה אלרון עם משרד הביטחון את אלביט שהתמקדה בתחום הביטחוני והתפצלה מאוחר יותר לשלוש חברות נפרדות. בשנת 1968 ייסדה אלרון בשותפות עם קונצרן מונסאנטו מארצות הברית את מונסאל לייצור מכשירי מדידה אלקטרוניים. אלרון החזיקה ב-40% מהמניות. בשנת 1973 מכרה אלרון את חלקה למונסאנטו. ב-1969 הקימה אלרון מתוכה את אלסינט שעסקה בפיתוח מערכות הדמיה רפואית. ב-1972 הייתה אלסינט החברה הישראלית הראשונה שהונפקה בנאסד"ק. מאז הקמת אלסינט הפכה אלרון לחברת אחזקות ולא עסקה במישרין בפיתוח או ייצור.
ב-1978 הקימה את פיברוניקס שעסקה בציוד תקשורת מחשבים ובייחוד בטכנולוגיות סיב אופטי. באותה שנה הקימה גם, בשותפות עם ישקר, את "אלרון-ישקר מכשירים רפואיים". ב-1981 הקימה את אופטרוטק, שהייתה החלוצה בפיתוח מערכות אופטיות אוטומטיות לבדיקת מעגלים מודפסים והתאחדה עם אורבוט לחברת אורבוטק.
ב-1983 הייתה אלרון מעורבת בהקמת חברת צורן. ב-1993 הייתה שותפה יחד עם רפא"ל בהקמת RDC שהקימה ב-1998 את גיוון אימג'ינג. במקביל פנתה אלרון לתחום האינטרנט והקימה את נטוויז'ן.
במהלך השנים מכרה אלרון חלק מאחזקותיה והייתה שותפה בהקמת חברות נוספות.

בעלות

החברה נוסדה על ידי דיסקונט השקעות, קבוצת רוקפלר מניו יורק וקבוצה של מהנדסים בראשות עוזיה גליל. אלרון הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-1972 ובנאסד"ק ב-1981.
ערביה טרה

ערביה טרה או טרה ערביה היא אזור בצפון כוכב הלכת מאדים באזור רביע ערביה של מאדים.
שטחו של האזור כ-6,000 קמ"ר והוא מאופיין במכתשים רבים. האזור מישורי ומשופע, כאשר חלקו המזרחי והדרומי גבוהים בכ-4,000 מטרים מחלקו הצפון מערבי. האזור גובל, בצפונו, שפלות הצפוניות של מאדים.
האזור נקרא בשם זה בשנת 1979 בהתבסס על מפה מעשה ידי ג'ובאני סקיאפארלי משנת 1877. סקיאפארלי קרא לאזור על שם חצי האי ערב.
ימים קפואים

תקציר העלילה

מייאו היא סוחרת סמים צעירה מתל אביב המבלה את לילותיה בשוטטות ברחובות ובמועדונים. היא חיה בדירות ריקות אליהן היא פורצת ואת זמנה החופשי מעבירה מול מסכי מחשב בצ'אטים באינטרנט. ערב אחד, לאחר שהאופנוע שלה נגנב ולאחר שהיא לא מוצאת דירה להעביר בה את הלילה, היא מחליטה לפגוש את אלכס, עמו היא משוחחת בצ'אט. הדרך לפגישה העיוורת רצופה מכשולים, החמצות וטעויות בזיהוי. הם קובעים להיפגש במועדון, אך פיגוע חבלני קוטע את המפגש ביניהם. כשמייאו מוצאת את אלכס בבית החולים שקוע בתרדמת, היא מחליטה לעבור לגור בדירתו הריקה. אט אט היא שואלת את זהותו של אלכס, בגדיו ועבודתו, ומוצאת עצמה שוקעת אל תוך מציאות הזויה ומסוכנת.

הפקה

הסרט הופק על ידי אסף ראב, אלון לרנר ודני לרנר כסרט קולנוע ישראלי עצמאי ודל תקציב בעלות של 25,000 דולר. הסרט החל כסרט גמר אותו ביקש לרנר להפיק מהלך לימודיו לתואר שני בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב. מאחר שלא הצליח לגייס מהאוניברסיטה את הציוד הדרוש להפקה, החליט לרנר להפיק את הסרט, יחד עם שותפיו להפקה, באופן עצמאי.
צוות ההפקה הורכב מסטודנטים לקולנוע ואנשי מקצוע בראשית דרכם שעבדו בהתנדבות. רוב ימי הצילום של הסרט היו בלילות על מנת להקנות לסרט אווירה של סרט אפל וגם בגלל אילוצי עבודה במשרות מלאות או חלקיות של הצוות. על אף התקציב הנמוך לסרט הייתה תוכנית צילומים ברורה, על ידי שימוש בסטוריבורד אותו צייר אלון לרנר. הפקת הסרט ארכה 28 ימי צילום שהשתרעו על פני 4 חודשים בין מאי לאוגוסט 2004.

ביקורות ופרשנות

הסרט היה מועמד לשני פרסי אופיר, בעבור השחקנית הטובה ביותר (קלאוזנר) והצילום הטוב ביותר. בנוסף, זכה בפרס הסרט העלילתי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. חבר השופטים קבע כי מדובר ב"סרט נועז ומקורי מאוד". תא המבקרים בפסטיבל העניק לקלאוזנר גם את פרס השחקנית הטובה ביותר (אותו חלקה עם אסי לוי).
הסרט הוקרן במספר פסטיבלים ברחבי העולם, בהם פסטיבל סינמה נובו בבלגיה (בו זכה בפרס הסרט הטוב ביותר), פסטיבל הסרטים בפניקס (בו זכה לרנר בפרס הבמאי הטוב ביותר), פסטיבל AFI לוס אנג'לס, פסטיבל הסרטים בסידני, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בוורשה, בשנגחאי, בסאו פאולו ועוד.
מבקרי קולנוע ישראלים גם כן שיבחו הסרט. כך, לדוגמה, כתב אורי קליין: "בסרט ניכרת השפעתם של יוצרים כגון רומן פולנסקי...אלפרד היצ'קוק... במאי סרטי האימה האיטלקי דאריו ארג'נטו, ועוד. אך מה שיכול היה להסתמן כחקיינות של תלמיד שקדן בלבד נהפך בסרטו של לרנר למקור השפעה שזוכה לעיבוד נבון, פרטי וייחודי. שמוליק דובדבני הוסיף כי הסרט "מיטיב לתאר את המציאות הישראלית העכשווית כהזיה. במרכזו עומדת חוויה טראומטית – פיגוע של מחבל מתאבד – והחזרה אליה, כלומר הצורך לחוות אותה מחדש כדי, אולי, להשתחרר. העמימות שמאפיינת את הסרט מבטאת, בו זמנית, הן את התודעה הפרטית של הדמות שבמרכזו והן את הנזילות שבהוויה הישראלית – לעולם תחת איום, שרויה במצב טראומטי, ומסתובבת-מסתבכת בתנועה שהיא חסרת מנוחה (ממש כמו הגיבורה כאן), מעגלית, ללא פשר ומוצא."

הפצה

"ימים קפואים" יצא בשנת 2006 להקרנות מסחריות בבתי הקולנוע בישראל. בשנת 2007 יצא להקרנות מסחריות בצרפת. כמו כן נמכר להפצה ברוסיה, ליטא, אוקראינה, ברזיל, יוון, תאילנד, פורטוגל, איסלנד, טאיוואן, הודו ו-אוסטרליה.
ספרות בבליות

הסְּפָרוֹת הבבליות עמדו בבסיס שיטת הספירה של הבבלים. הן נכתבו בכתב יתדות על גבי לוחות חרסית רכים. לוחות אלה חוממו והתקשחו, והם השתמרו עד ימינו.
בשיטה זו נעשה שימוש לראשונה בסביבות המאה ה-19 לפני הספירה. היא התבססה על בסיס 60, והיא העתיקה ביותר הידועה שמשתמשת בערכי מיקום (בדומה לשיטה העשרונית המקובלת כיום), כלומר שיטה שבה ערכה של ספרה נקבע לא רק לפי צורתה, אלא גם לפי מיקומה במספר.
השימוש בערכי מיקום היה התפתחות חשובה מאוד מבחינה מתמטית, שכן שיטות שאינן משתמשות בערכי מיקום זקוקות לרוב לסימנים רבים כדי לייצג מספרים בגודל בינוני ומעלה (כך למשל, בשיטת הספרות העבריות יש 22 סימנים, ואילו בשיטת הספרות הרומיות גם מספרים בינוניים יחסית עלולים להיכתב על ידי סדרה ארוכה של סימנים). הבבלים התגברו על הצורך להשתמש בסימן שונה לכל אחת מ-60 הספרות הדרושות לשיטה על ידי כך שהשתמשו במערכת ספירה משנית, המבוססת על קיבוץ: היה להם סימן אחד עבור 1 וסימן אחד עבור 10, וכל אחד מהמספרים בין 1 ו-59 יוצג על ידי כתיבת המספר המתאים של הסימנים (ראו בתמונה למטה).
אף ששיטת ספירה המבוססת על ערכי מיקום זקוקה לסימן מיוחד שייצג את 0, סימן כזה הוכנס לשימוש בספרות הבבליות רק בשלב מאוחר. עד אז הושאר רווח באמצע המספר כדי לציין אפס, וכאשר האפסים היו בתחילת המספר לרוב ניתן היה להבין זאת מההקשר.
מספר תאוריות שונות הועלו באשר לשאלה מדוע נבחר דווקא בסיס 60. תאוריה אחת מדברת על כך שהבבלים חילקו את השנה ל-360 ימים (60 כפול 6 הוא 360). עם זאת, כלל לא ברור שהבבלים לא ידעו כי יש בשנה יותר מאשר 360 ימים. יתר על כן, גם שיטת הספירה של המאיה ייחסה חשיבות למספר 360, והמאיה ידעו שבשנה יותר מ-360 יום. תאוריה אחרת מצביעה על תכונות ההתחלקות היפות של המספר 60: הוא מתחלק ב-1,2,3,4,5 וב-6, כלומר בכל ששת המספרים הטבעיים הראשונים (ולכן גם ב-10,12,15,20 וב-30). להשערה זו מצטרפת השערה נוספת לפיה שיטת הספירה הבבלית היא תוצאת איחוד שתי שיטות ספירה שונות, שאחת מהן השתמשה בבסיס 10 והשנייה בבסיס 6.
לשיטת הספירה של הבבלים יש הדים גם כיום: אנו מחלקים כל שעה ל-60 דקות, וכל דקה ל-60 שניות. כמו כן, כאשר אנו מודדים זוויות באמצעות מעלות, אנו מייחסים להקפה אחת של מעגל ערך של 360 מעלות.
שנות ה-50 של המאה ה-10

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.