שעת התה הארוכה והאפלה של הנפש

העלילה

עלילת הרומן, המתארת חקירה נוספת שעורך הבלש הפרטי ההוליסטי דירק ג'נטלי, מתפצלת לעלילות משנה ונעה בזמנים ומקומות שונים, עד אשר מתחברים הקצוות.
בנמל התעופה הית'רו שבלונדון, שוטטה קייט שכטר ברציף 2, בדרכה לקנות כרטיס טיסה לנורווגיה. דרכה מביתה שבלונדון הייתה רצופת מכשולים, ובהגיעה לבסוף לדלפק מסירת החפצים, היא מוצאת שם גבר גדול, בלונדיני ומשונה, לבוש בפרווה ומדבר במבטא נורדי. אדם זה מתווכח עם הפקידה על כך שלא מאפשרים לו לטוס במחלקה ראשונה. כשהתברר שאין לאיש כרטיס טיסה ואף לא אמצעי תשלום כלשהו, מתנדבת קייט לשלם עבורו את מחיר כרטיס הטיסה ורושמת את פרטיה על דף; כאשר מתברר כי לאיש אין אפילו דרכון, קופאת הפקידה בתדהמה, ובעוד הוא מתחיל להתרגז, אוספת קייט את חפציה ומתרחקת מהמקום. רגעים ספורים לאחר מכן, בעודה קרובה ליציאה, רואה קייט את הדלפק כולו נורה דרך התקרה, עטוף בכדור של להבה כתומה. בחקירה שהתפתחת בעקבות הפיצוץ - אשר הרס חלקים נרחבים ממסוף שניים אולם איש לא נפצע בו קשה, פרט לפקידה שנחשבת לנעדרת - לא עלה שום הסבר הגיוני, והמקרה הוכתר כ"אצבע אלוהים". 
קייט, אשר איבדה את הכרתה, מגלה להפתעתה שהיא נמצאת בתוך עולם מלא בארגזי חפצים, כעשירית מתוכם מלאים בזכרונות מעברה - דבר אשר סייע לה להבין כי היא חולמת, אך למרבה תמהונה שאר הארגזים היו מלאים בפינגווינים. כששבה להכרתה, שני לילות לאחר הפיצוץ, מצאה את עצמה בחדר בבית חולים, וכשהחלה לשוטט במחלקה גילתה להפתעתה באחד החדרים את האיש המגודל, שוכב חסר הכרה על מיטה ולצידו פרווה כבדה מונחת על כיסא, מכונת קוקה קולה לא תקינה זמנית ומקבת ישנה מונחת לצידה. לאחר ששמעה רישרוש, והבינה שמקורו מבחוץ, הפרידה קייט בין הווילונות ונדהמה למצוא עיט ענקי שמעגלים מקועקעים על כנפיו ההולם בזעם לחלון. בעודה ממהרת לצאת, התעלפה קייט, וחצי שעה לאחר מכן הוציאה דמות קטנה את האיש על מיטת הגלגלים, ואת מכונת הקוקה-קולה.
חייו של הבלש ההוליסטי דירק ג'נטלי לא יכולים היו להיות מסובכים יותר. ג'אניס פירס, מזכירתו, עזבה אותו לאחר שלא שילם לה משכורת מזה זמן רב; אלינה, עוזרת הבית שלו, מסרבת לנקות את הבית ומנהלת איתו מאבק מתיש לגבי פתיחת המקרר; חובותיו הולכים ומצטברים, וכשניסה לעסוק בקריאה בכף היד, לא די בכך שהיה צריך להתחזות לאישה, הוא אף לא קיבל תמורה בעבור תחזיותיו, אשר התבררו כמדויקות להפליא. "לו רק היה לי לקוח...", נהג דירק להתפלל בכל בוקר, עד שלפתע קלט... כי יום קודם לכן הגיע אליו לקוח אמריקני עשיר ומוזר, אשר דיבר על יצור מדובלל שאיש מלבדו אינו יכול לראות, שבע רגליים גובהו ועיניו ירוקות, ובעל חרמש אשר הציג לו חוזה הכתוב בשפה לא ברורה ואיים על חייו. זמן קצר לאחר מכן נזכר דירק כי לקוחו, ג'פרי אנסטי, ביקש ממנו להיות נוכח בביתו שבשכונת היוקרה, בשעה שש ושלושים בבוקר.
כאשר יצא לבסוף מביתו, בשעה 11:30 לערך, החל דירק לחשב מה יעשה בכסף אשר ירוויח, אך בהגיעו לשם, הופתע למצוא בחזית הבית שלוש ניידות משטרה החוסמות את הרחוב, לשמוע קטע משיר אשר מתנגן מתוך המרתף, חוזר על עצמו כתקליט שרוט: "אל תחזיק אותו ביד, תחזיק אותו ביד, תח-", ובכניסה למרתף לפגוש בסמל ג'ילקס, אשר מספר לו על מעטפה מלאת כסף המחכה לו. בהיכנסו לחדר, נדהם דירק למצוא את ג'פרי אנסטי יושב בנחת מול מערכת הסטריאו, כשראשו מונח באמצע התקליט אשר מסתובב על גבי הפטיפון, והסמל ג'ילקס הטיל עליו להסביר כיצד אדם אשר ישב בחדר נעול ומבוצר, יכול היה למות וככל הנראה - להתאבד. בעודו עומד בחצר, מנסה להיזכר בפרטים שמסר לו לקוחו ולהתגבר על רגשות האשם אשר מכים בו, מופרע דירק על ידי אישה הדורה ונאה שנראית כעובדת בתחום הפרסום, אשר שואלת אותו אם יש לו קשר לכל... זה. לאחר שמצא דירק את מי להאשים, הוא רושם לאנשי המחלקה לזיהוי פלילי תאוריה כיצד יכול היה מר אנסטי להתאבד בסיוע כלי מטבח, מנורה וכיוצא באלה, לאחר שפסלו את האפשרות כי המנוח ניהל חוזה שטני עם ישות על טבעית וזהו למעשה התשלום. דירק לוקח את השכר אשר קיבל, ובעודו עולה במדרגות מבחין בקולות של שידורי טלוויזיה, אי שם בקומות העליונות. הוא מתחיל לשוטט בבית, ובחדר האמבטיה מגלה תקליט זהב התלוי על הקיר, ומעיד על מכירת חמש מאות אלף עותקים של תקליט בשם ברזל מלובן, ומזהה שאותו התקליט התנגן בפטיפון של מר אנסטי המנוח. כשניסה דירק להזיז מעט את התמונה אשר 'ישרה מדי', הבחין במעטפה אשר נפלה מאחורי התמונה, מודבקת בפיסות סלוטייפ רבות, ועליה שמות של אנשים רבים, מחוקים בקו, פרט לשמו של ג'פרי אנסטי. בתחתית המדרגות המובילים לעלית הגג שמע דירק את הטלוויזיה, וכשעלה במדרגות הבחין בחדר אמבטיה זעיר, אשר ממנו יוצא צינור השקיה המוביל לחדר הסמוך, המתגלה כחד קטן ומבולגן שבמרכזו יושב על כורסה נער מוזנח כבן 13, אשר צופה באדיקות בטלוויזיה ואינו מגיב לנוכחותו של דירק. כאשר דירק, בניסיון נואש למשוך את תשומת לב הנער, מכבה את הטלוויזיה, נוגח בו הנער ובעודו צורח ומתעלם מכאביו של דירק שאפו נשבר, מדליק מחדש את הטלוויזיה, חוזר לבהות במסך ומעיר לדירק "היית יכול לחכות לפחות עד החדשות". כשהחלו חדשות הצהרים והנער החל לגלות עניין בנעשה מחוץ למרקע, הבחין דירק בתמונה של הפקידה הנעדרת, והופתע לגלות שזוהי מזכירתו לשעבר. בעודו תוהה איזה אל יכול להסתובב במסוף שניים של נמל התעופה הית'רו, חזר הנער, אשר הלך לחדר המקלחת, והתמקם שוב מול הטלוויזיה. כשירד במדרגות ונתקל שוב בסמל ג'ילקס, הסביר לו דירק שישנו עד בעליית הגג ובפיו מידע מעניין, אך כדאי קודם לכבות את הטלוויזיה. כשיצא דירק מן הבית, צלל אליו עיט מן השמיים וכמעט הפיל אותו מהמדרכה.
במשך כעשרים דקות לאחר מכן נשמעו קולות וצווחות מחרידות מהקומה העליונה של הבית, אמבולנס אסף את שרידיו של מר אנסטי וגם שוטר שפניו זבות דם, ועשרים דקות לאחר ששוטר גדול ומגושם הגיע ויצא משם אף הוא, לופת את אפו, הגיעה למקום מכונית משטרה וממנה יצא שוטר הנושא בידיו מכשיר טלוויזיה נייד, וכשיצא מהבית הוביל אחריו נער צייתני בן שלוש עשרה, המאושר על הצעצוע החדש. כשהתרוקן הבית, הופיעה מאי שם דמות גדולה, שעירה וירוקת עין, אשר נופפה בחרמש שבידה לעבר אחד הרמקולים, טבלה אצבע ארוכה בשלולית הדם שנקוותה על לוח הפטיפון וסימנה קו על שוליו התחתונים של גיליון נייר עבה, ונעלמה.
בבית חולים פרטי, הנקרא ווּדְסְהֶד, המנוהל בידי הפסיכולוג רַלְף סְטֶנְדִישׁ, מאושפזים חולים בעלי תסמינים אשר אינם ידועים בתחומי הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה, אשר המכובד שבהם הוא אדם זקן בעל עין אחת, המכונה מר אוֹדְווִין, או ווֹדִין, והוא בעצם האל אוֹדִין, אשר נהנה מאוד משהייתו במקום בתנאים מפנקים הכוללים סדיני פשתן, ואינו מעוניין בהתרחשויות אשר יפריעו לשלווה שלו, בייחוד לא מצד אלים אחרים הכפופים לו.