google/wiki40b huggingface dataset:
חקלאות מדייקת

חקלאות מדייקת (באנגלית: Precision Agriculture או PA, לפעמים נקראת גם Satellite Farming או Site Specific Crop Management‏ - SCCM) הוא קונספט בניהול חקלאי המבוסס על תצפית, מדידה ותגובה למצב מסוים של חלקה כלשהי. מצבי החלקה או התבואה משתנים במרחב ובזמן וניתנים להתייחסות חישובית וסטטיסטית. הלב של מערכת PA הוא מערכת תומכת החלטה (מכונה DSS, ראשי תיבות של Decision Support System) אשר מסוגלת לבצע החלטות ברמה שחווה שלמה (מכלול של חלקות שונות השייכות למטריית חווה אחת) ואשר נותנת אופטימיזציה של תמורה לעומת עלות ושימור משאבים.
המציאות כיום היא שמשימות שנראות פשוטות לכאורה בהגדרת אזורי ממשק עבור DSS, אזורים מופרדים לשיטות שליטה שונות עבור סוג תבואה אחת בשדה אחד לאורך זמן, הן למעשה מורכבות וקשות לפיתוח.
שיטות נוכחיות (בעיקר במחקר) להגדרת אזורי ממשק כוללות שרטוט ידני של פוליגונים על מפות, סיווג על פי תמונות אוויריות או לווייניות, זיהוי דפוסי יציבות על פי עונות השנה וכיוצא בזה. 
ניתן לומר כי פרקטיקת חקלאות מדייקת נעשתה אפשרית הודות להתפתחות מערכת GPS בפרט ומערכות GNSS בכלל. יכולת החקלאי להעריך באופן מדויק את המיקום בשדה מאפשר יצירת מפה של וריאציות מרחביות של פרמטרים רבים ככל שניתן למדוד (כגון תפוקת התבואה, טופוגרפיה, מאפיינים אורגניים, לחות, רמות נתרן, pH, EC, Mg, K, ועוד). בנוסף, מפות אלו יכולות לשמש באינטרפולציה לרשת עבור השוואה עם נתונים אחרים ו\או מפות אחרות. שינויים באופי התבואה כפונקציה של מיקום מרחבי וזמן הם נתוני הליבה של מערכת חקלאות מדייקת.
ילדי הים האדום

תקציר העלילה

הסדרה מספרת על חברות ילדי הים האדום הכוללת את רון, שיר, רועי, עידו וגל. במהלך הסדרה החבורה פותרת תעלומות ומסכלת מזמינות חשאיות לפגיעה בחיי הים האדום, ים העשיר בצורות חיים ייחודיות. בנוסף לפתירת התעלומות החבורה מתמודדות עם התבגרות, ערכה של ידידות ואהבה.

הדמויות והשחקנים

רוב שחקני הסדרה הם בני נוער מאילת שהיו חסרי ניסיון במשחק.
נאיה פדרמן

ביוגרפיה

נאיה היא נכדתו של איש העסקים דייוויד פדרמן, מבעלי קבוצת מכבי תל אביב בכדורסל ויו"ר רשת לשעבר.
בהיותה בת שבע, הופיעה בפסטיבל שירי הילדים 2009.
ב-2013 גילמה את דמותה של "באנה" במחזמר "ספר הג'ונגל", אשר ביים חנוך רוזן במסגרת "בית צבי".
ב-2015 הופיעה פדרמן בסרט "גויאבות" של קובי מחט, בתפקיד בילי.
שנה לאחר מכן, ביולי 2016 קיבלה פדרמן את דמותה של אלכס בסרט "האוצר מעבר לנהר".
בשנים 2017–2016 שיחקה במחזמר "בילי אליוט".
בסוף אותה שנה, שיחקה לצד צביקה הדר בסדרה "לצבי יש בעיה" בתפקיד מעיין.
במרץ 2017 החל שידור הסדרה "בית הכלבים", בכיכובה של פדרמן, בערוץ ניקלודיאון, שם גילמה את אורי.
ביולי 2017 יצא לאקרנים הסרט "ג'סטה", בבימויו של קובי מחט. ב-2018 שיחקה בסרט ההמשך, "עד הקצה - ג'סטה 2", שם גילמה את שחר. בספטמבר אותה שנה, זכתה בטקס נבחרי הילדים בתואר "הבטחת השנה".
ב-2018 הופיעה פדרמן בסדרת הנוער "טרנינג", אשר שודרה בערוץ KidZ ב-HOT, שם גילמה את גבי לוסטיג.
ב-2019 גילמה את קים הנדריקס בסדרה "כפולה".
פדרמן היא רווקה ומתגוררת לסירוגין בהרצליה פיתוח ובכפר שמריהו.
סטופניצה

תולדות היישוב

סטופניצה נוסדה במאה ה-12, ובשנת 1362 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך פלישת האימפריה השוודית לפולין באמצע המאה ה-17 נחרבה העיירה, והיא שוקמה רק בתחילת המאה ה-18.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

יהודי סטופניצה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-17, אז קיבלו היהודים היתר לבנות במקום בית כנסת ולקדש בית עלמין. בשנת 1754 התכנסו בעיירה נציגי גליל סנדומייז'-קרקוב של ועד ארבע הארצות.
בשנת 1919 נערך פוגרום ביהודי היישוב, בו הוכו ונשדדו יהודים רבים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-3,300 יהודים, כשלושה רבעים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות.
ב-8 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הציתו את בתי הרובע היהודי בה, ורצחו בה מספר יהודים. בד בבד בזזו פולנים מקומיים את חנויות ודירות היהודים ביישוב. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום סכומי כופר. בערב פסח ת"ש, אפריל 1940, רצחו הגרמנים 13 יהודים מהעיירה שהסבו לשולחן הסדר.
בתחילת 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו הועסקו בעבודות כפייה. בהמשך, הובאו לגטו זה מאות פליטים יהודים מרחבי פולין, ומספר יושביו הגיע לכ-5,300 איש. כתוצאה מרעב וממגיפות, מתו כ-400 מיהודי הגטו.
ב-5 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה אנשי ס"ס ושוטרים פולנים ואוקראינים, ורצחו בו למחרת כ-400 יהודים, רובם קשישים. כ-1,500 יהודים שולחו למחנה עבודה בסקרז'יסקו-קמיינה, וכ-3,000 היהודים הנותרים שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
מהירות על-קולית

מהירות על-קולית הוא מצב שבו עצם נע במהירות שעוברת את מהירות הקול (1 מאך). עבור עצמים הנעים באוויר יבש בטמפרטורה של 20 מעלות צלזיוס בגובה הים, מהירות זו היא בערך 343.2 מטרים לשנייה (או 1,235 קמ"ש). מהירות שגדולה פי חמישה ממהירות הקול (5 מאך) ומעלה בדרך כלל מכונה מהירות שגיא-קולית.
קול הוא תנודות הנעות בצורת גלים דחוסים בתוך תווך אלסטי. בגז, קול נע למרחק במהירויות שונות, בעיקר בתלות במסה המולקולרית והטמפרטורה של הגז, כאשר ללחץ יש השפעה מעטה. מאחר שטמפרטורת והרכב האוויר משתנים משמעותית בתלות בגובה, מספרי מאך למטוסים עשויים להשתנות למרות מהירות נסיעה קבועה. במים בטמפרטורת החדר, מהירות על-קולית מושגת במהירות של 1,440 מטרים לשנייה.
מרג'ורי פלמינג

מרג'ורי פלמינג (15 בינואר 1803 – 19 בדצמבר 1811) הייתה ילדה סקוטית שנפטרה בגיל שמונה. יומנים שכתבה הקנו לה פרסום לאחר מותה.

חייה

פלמינג נולדה בקירקלדי שבסקוטלנד ב-1803 כבתם השלישית של ג'יימס ואיזבלה פלמינג. אביה היה רואה חשבון. בגיל 6 עברה לגור עם דודה בן ה-17 באדינבורו. 
מרג'ורי חזרה לעיר הולדתה ב-1811. מספר חודשים לאחר מכן היא חלתה בחצבת. למרות שהבריאה, היא נפטרה זמן קצר לאחר מכן, ככל הנראה מדלקת קרום המוח. היא מתה חודש לפני יום הולדתה התשעי.
כמו ילדים רבים בתקופתה היא כתבה יומן. לאחר מותה הוא נשמר בספרייה הלאומית של סקוטלנד.
היומן התגלה כחמישים שנה לאחר מכן על ידי עיתונאי לונדוני בשם הנרין פרין. הוא פרסמו בספר "מרג'ורי: סיפורה של ילדה לפני חמישים שנה". הספר כולל יומן שכתבה שנה וחצי לפני מותה. הספר הפך לפופולרי בתקופה הוויקטוריאנית וזכה להתייחסויות רבות.
גביע הליגה הצרפתית

היסטוריה

גביע הליגה הצרפתית שוחק בעבר בפורמטים מעט שונים. בין השנים 1953-1965 שוחק בצרפת גביע שארל דראגו, שהכיל את הקבוצות שנשרו מהגביע הצרפתי, בשנת 1963 שוחק לראשונה במקביל גביע הליגה, וכעבור שנתיים שני המפעלים נסגרו.
בשנת 1982 שוחק לראשונה הטורניר בשם ליגת הקיץ, כטורניר מקדים לליגה הצרפתית, ונועד בעיקר על מנת לבחון שחקנים. בנובמבר 1994 שינתה הליגה לכדורגל מקצועני המפעל את הפורמט לפי גביע הפוטבול ליג האנגלי, והוא כלל את קבוצות שתי הליגות הראשונות, וכן את קבוצות הליגה השלישית שלהן רישיון של קבוצה מקצוענית, רישיון שנמצא בתוקף שנתיים מאז הירידה לליגה השלישית. הזוכה הראשונה במפעל המחודש הייתה פריז סן-ז'רמן, שניצחה בגמר את בסטיה, והשלימה זכייה כפולה, בגביע הליגה ובגביע הצרפתי, באותה העונה.
ב-2003 הוצג לראשונה הגביע החדש, גביע מוזהב שעוצב על ידי האמן פאבלו ריינוסו. הראשונה לזכות בו הייתה מונקו, שגברה בגמר 4-1 על סושו.
לקראת עונת 2006/2007, הציגה הליגה לכדורגל מקצועני מספר חידושים לפורמט, כשקבעה כי תאריכי המפעל ישתנו, וכעת יתקיימו החל מחודשים אוגוסט-ספטמבר ועד לחודשים מרץ-אפריל. כמו כן, הוצגו שינויים בתהליך ההגרלה, בו חולקו הקבוצות לפי ארבע קבוצות דירוג, והקלות ניתנו לקבוצות המשחקות במקביל בליגת האלופות. החלטה זו עוררה תרעומת בקרב הקבוצות שנכללו בקבוצות הדירוג הנמוכות יותר.
לאחר עונת 2008/2009, עם סיום זכויות השידור על המפעל, הועמד קיומו בסכנה, עקב ביקוש נמוך לזכויות שידור ותלונות על עומס בקרב קבוצות המשחקות במקביל במסגרת הליגה האירופית. למרות זאת, נמכרו זכויות השידור, אמנם בסכום נמוך יותר, והוצגו הקלות נוספות לכל המועדונים המשתתפים במקביל במסגרות אירופיות.
עקרון ההתאמה של בוהר

עקרון ההתאמה של בוהר פותח על ידי נילס בוהר בשנת 1923, ולפיו כאשר מערכת קוונטית שואפת אל הגבול הקלאסי, משמע בעבור מספרים קוונטיים גדולים (וחבורת גלים) ההתנהגות של המערכת תתאים לתוצאות הקלאסיות. במילים אחרות, עבור סדרי גודל גדולים, או אנרגיות גבוהות, המשוואות הקוונטיות יתנו את התוצאות הקלאסיות, אותן ניתן לקבל מחוקים כמו חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול.
בנוסף ניתן להראות על ידי עקרון ההתאמה כי בגבול של מהירויות נמוכות תורת היחסות מנבאת את התוצאות הקלאסיות.

תיאור הבעיה

עקרון ההתאמה נובע מהשאלה הבסיסית אשר הועלתה על ידי פיזיקאים בעקבות פיתוח מכניקת הקוונטים (המתארת חלקיקים בסדר גודל אטומי) - מתי הערכים והנוסחאות של המכניקה הקלאסית נכונים לשימוש לצורך תיאור התנהגותה של המערכת, ומתי יש להשתמש בכלים הקוונטיים.
בעוד שמכניקת הקוונטים מתארת ברמה מדויקת למדי את תוצאות הניסויים ותצפיות בקנה המידה התואם, משמע חלקיקים בעלי מספר קוונטי קטן או בעלי אנרגיה כוללת בסדר גודל של מסת המנוחה של החלקיק, בקנה מידה היומיומי חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול מתארים ומנבאים ברמת דיוק גבוהה את התוצאות הנצפות בניסויים. בקנה מידה כזה ניתן להתעלם באופן כללי מההשפעות הנובעות מתופעות קוונטיות, כמו עקרון אי הוודאות של הייזנברג.

עקרון ארנפסט

עקרון ארנפסט ניתן באופן מסוים לתיאור כפתרון לבעיה הזו. על פי עיקרון זה, הממוצעים של ערכי מדידה קוונטיים מקיימים את משוואות התנועה הקלאסיות. הביטוי המתמטי לעיקרון זה הוא

כאשר  הוא הקומוטטור (יחס חילוף) של האופרטור A ו<.> מצינים את התוחלת של הערך בכתיב דיראק. H הוא ההמילטוניאן, i הוא מספר מדומה.
לצורך דוגמה, נבחר חלקיק חופשי במימד אחד ונבחן את המיקום שלו, ידוע כי יחס החילוף מקיים

כעת נציב במשפט ארנפסט ונקבל
, תוצאה
התואמת את התוצאה הקלאסית הידועה: .
הצגת הקולנוע האחרונה

תקציר העלילה

אנארין היא עיירה קטנה ומנומנמת עם 1301 תושבים אי שם בטקסס. חיי התרבות מרוכזים במרכז בו יש אולם ביליארד ובית קפה וכן בית קולנוע, כולם בבעלותו של סם "האריה" (בן ג'ונסון). 
דווין ג'קסון (ג'ף ברידג'ס) וסאני קרופורד (טימותי בוטומס) הם חברי ילדות ועומדים לקראת סיום לימודיהם בתיכון. הם חולקים ביניהם רכב ונוהגים לראות סרטים בבית הקולנוע שם הם מתנים אהבה עם חברותיהם.
לאולם הביליארד צמוד בית קפה ובו מגישה ג'נבייב (איילין ברנן) כריכים וארוחות קלות ותוך כדי שיחה עם הלקוחות היא יודעת על כל הרכילות בעיירה. באולם הביליארד מסתובב גם הנער בילי (סם בוטומס, אחיו הצעיר של טימותי בוטומס) שהוא מפגר שאינו מדבר ואחראי על הניקיון.
הנערים מתעמרים בבילי ומביאים אותו לזונה כדי שיאבד את בתוליו אולם הניסיון נכשל. סם גוער בנערים ומסלק אותם מאולם הביליארד אולם כעבור זמן סולח להם.
סאני מתבקש על ידי מאמן הספורט שלהם להסיע את אשתו, רות פופר, (קלוריס ליצ'מן) לבדיקה במרפאה. רות היא אישה מבוגרת וסאני מבחין שהיא בדיכאון. היא מזמינה אותו לביתה והם מתחילים ברומן הכולל יחסי מין.
חברתו של דווין היא ג'ייסי פארו (סיביל שפרד - בהופעת בכורה), בת לאב עשיר שעשה את הונו מקידוחי נפט בשטח שלו. אמה, לויס (אלן בורסטין) היא שתיינית עצבנית שאינה מרוצה מחייה ונישואיה ומנהלת רומן עם אבילן (קלו גולאגר), אחד מהפועלים של בעלה. ג'ייסי דוחה את חיזוריו של דווין ומעדיפה להיענות להצעתו של לסטר (רנדי קוויד) ולהשתתף במסיבה של בובי שין העשיר שם שוחים כולם בעירום. לאחר שבובי זונח אותה ומתחתן עם אחרת. היא מתפתה ליחסי מין עם אבילן, המאהב של אמה ולבסוף מקיימת יחסים עם דווין. בפעם הראשונה הוא נכשל ובפעם השנייה הוא מצליח לדעתו אך לא לדעתה.
סאני ודווין נוסעים להתפרע במקסיקו. בשובם נודע להם כי סם מת ובצאוותו הוריש את בית הקולנוע לקופאית מיס מוזי, את בית הקפה לג'נבייב, את אולם הביליארד לסאני וכן 1000 דולר לבנו של הכומר.
דווין עוזב את העיירה והולך לעבוד בקידוחי נפט, ג'ייסי המתוסכלת מתחילה ביחסים עם סאני שמפסיק את יחסיו עם רות ללא הודעה. כאשר דווין חוזר לעיירה מתחיל ריב מכות עם סאני שנגרם בפציעתו בפנים של סאני על ידי דווין.
דווין וג'ייסי מחליטים להתחתן ונוסעים לאוקלהומה אך מוחזרים על ידי משטרה שהוזעקה על ידי הוריה. ג'ייסי עוזבת את העיירה ועוברת ללמוד בקולג'.
לבסוף הולך סאני לביתו של דווין. הם נפגשים ומתפייסים. דווין מודיע לו כי התגייס לשאת במלחמת קוריאה. הם הולכים לבד לקולנוע שם מקרינה מיס מוזי בפעם האחרונה את המערבון נהר אדום עם ג'ון ויין ולבסוף אומרת מיס מוזי כי היא סוגרת את בית הקולנוע בגלל שאינה יודעת לנהל אותו ובעיקר בגלל התמעטות המבקרים בגלל הבייסבול והטלוויזיה.
ביל המפגר נהרג על ידי משאית וסאני נושא אותו ומניחו בפתח אולם הביליארד. כשהוא בדיכאון הוא חוזר לרות המבוגרת שכועסת עליו בתחילה על שעזב אותה אך לבסוף מקבלת אותו.
ואטרה דורניי

גאוגרפיה

ואטרה דורניי ממוקמת בצפון-מזרח רומניה, בחלק הדרום-מערבי של מחוז סוצ'אבה, במרחק 110 קילומטרים מבירת המחוז, סוצ'אבה, ובמרחק 330 קילומטרים מבירת רומניה, בוקרשט. העיר נמצאת באזור מפגש הנחלים ביסטרציה ודורנה, בהרי הקרפטים המזרחיים בגובה 808 מטר. בזכות ההרים המקיפים את ואטרה דורניי, העיר היא אתר סקי וספא, מהוותיקים ברומניה. ואטרה דורניי מחוברת למערכת הרכבות הרומנית ובעיר שתי תחנות רכבת.

היסטוריה

התיעוד הכתוב המוקדם ביותר להתיישבות באזור ואטרה דורניי היא משנת 1592. יחד עם היישובים בוקובינה, ואטרה דורניי הייתה תחת שליטת ממלכת הבסבורג (לאחר מכן אוסטרו-הונגריה) בין השנים 1775 עד 1918. זו הייתה תקופה של פיתוח לעיירה, שהפכה למקום נופש ידוע בתחילת המאה ה-19. בין השנים 1925 עד 1950, ואטרה דורניי הייתה חלק ממחוז העבר קמפולונג. מאז 1950 ואטרה דורניי חלק ממחוז סוצ'אבה.

דמוגרפיה

עד לשנות ה-50 של המאה ה-20 הייתה בעיר אוכלוסייה מעורבת של רומנים, אוקראינים, יהודים וגרמנים. אולם כיום נותרה במקום האוכלוסייה הרומנית. בית הכנסת הגדול בכניסה לעיר ובית העלמין היהודי הם עדות לקהילה היהודית הגדולה שהייתה במקום.
העיר הגיעה לשיא אוכלוסייה בשנת 1992, כאשר חיו בגבולותיה כ-18,500 תושבים. מאז אוכלוסיית העיר הצטמצמה בהדרגה. נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2011, העיר מונה 13,659 נפש. ואטרה דורניי היא בעלת האוכלוסייה החמישית בגודלה במחוז, אחרי בירת המחוז, סוצ'אבה, והערים פלטיצ'ן, רדאוץ וקמפולונג מולדובנסק.

תיירות

ואטרה דורניי היא אתר סקי נודע בהרים הקרפטיים. בסמוך לעיירה ישנם מדרונות סקי, המושכים תיירים בעונת החורף. ואטרה דורניי מוקפת באזורים מיוערים רבים, המתאימים לתיירות אלפינית. בעיר ובסביבתה מצויים מעיינות מים מינרלים, שעזרו לעיר להתפתח בתחום המרחצאות.
בעיר מלונות אחדים, שני מוזיאונים (המוזיאון האתנוגרפי ומוזיאון מדעי הטבע) ומבנים מעטים בעלי משמעות היסטורית ואדריכלית ובההם: הקזינו, בניין המרחצאות הראשי, שתי תחנות הרכבת ובניין העירייה.
מריה ניקיפורובה

ילדותה, נעוריה וחייה בגלות

נולדה באלכסנדרובסק שבאימפריה הרוסית (כיום זפורוז'יה שבאוקראינה) ב-1885. אביה היה קצין וגיבור המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). בגיל שש עשרה עזבה את הבית והחלה לעבוד במגוון עבודות, בהן שמרטפית, פקידת מכירות, ולבסוף, שוטפת בקבוקים במזקקת וודקה. באותה תקופה הצטרפה לקבוצה אנרכו-קומוניסטית מקומית.
ניקיפורובה דגלה בתפיסה שיש לנקוט בפעולות חבלה אלימות כנגד "סוכני הדיכוי המעמדי" מהבורגנות, והשתתפה במספר פעולות חבלה, ופעולות "הפקעה" לטובת מעמד הפועלים והארגון האנרכיסטי, בהם שודי בנק. ב-1907 נתפסו מרוסיה וחבריה על ידי המשטרה בחרסון. מרוסיה נשפטה בעוון מספר פעולות "הפקעה" וארבעה מעשי רצח, ונידונה לעונש מוות, שהומר לאחר מכן במאסר עולם.
היא ריצתה חלק מהעונש שלה במבצר פטרופבלובסקיה בסנקט פטרבורג, לפני שהוגלתה לסיביר ב-1910. משם ברחה לאחר מכן ליפן, ממנה לארצות הברית, משם לספרד, עד שלבסוף נחתה בפריז בסביבות 1912, שם נישאה לחברה, האנרכיסט הפולני ויטולד בז'וסטק.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה צידדה בעמדתו של האנרכיסט פיוטר קרופוטקין שתמך במדינות ההסכמה במאבקם נגד גרמניה. היא צידדה בו לא רק בתאוריה, אלא גם בפרקטיקה, כשהשלימה לימודים באקדמיה צבאית צרפתית בדרגת קצינה, ושירתה בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה.
ז'ורז' למטר

תחילת חייו

למטר נולד בשרלרואה, שם למד בבית ספר תיכון ישועי. בגיל 17 עבר ללמוד הנדסה אזרחית באוניברסיטה הקתולית של לוון. לימודיו נקטעו ב-1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, כששירת בצבא בלגיה כקצין תותחנים. על הפגנת אומץ ליבו, הוענק לו, בסופה, עיטור צלב המלחמה הבלגי.
עם שחרורו החל ללמוד מתמטיקה ופיזיקה, במקביל ללימודי כמורה. ב-1920 קיבל דוקטורט על "קירובים של פונקציות רבות משתנים ממשיים", בהדרכתו של שארל דה לה ואלה פוסן, וב-1923 הוסמך לכמורה. באותה שנה החל ללמוד אסטרונומיה באוניברסיטת קיימברידג', בהדרכתו של ארתור אדינגטון שלימד אותו קוסמולוגיה, אסטרונומיה ואנליזה נומרית. ב-1924 נסע לשנה אחת בקיימברידג', מסצ'וסטס, שם עבד עם הארלו שייפלי במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד, והחל דוקטורט ב-MIT בנושא "השדה הגרוויטציוני בספירה זורמת של צפיפות אינווריאנטית אחידה לפי תורת היחסות" ("The gravitational field in a fluid sphere of uniform invariant density according to the theory of relativity"). הוא חזר ללוון ב-1925 וקיבל משרה חלקית כמרצה, כשבמקביל המשיך במחקר לדוקטורט ב-MIT. אחרי השלמת הדוקטורט ב-1927 התמנה לפרופסור בלוון.

התפשטות היקום והמפץ הגדול

ב-1927 פרסם בכתב עת מדעי בלגי את המאמר שהביא לו לאחר זמן הכרה בינלאומית: "יקום הומוגני בעל מסה קבועה ורדיוס גדל מסביר את המהירות הרדיאלית של ערפיליות חוץ-גלקטיות". במאמר זה העלה לראשונה את רעיון התפשטות היקום לפי תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין וצירף חישוב מוערך של מה שאחר כך נקרא קבוע האבל. בלי קשר אליו, חישובים דומים נעשו כמה שנים לפני כן בברית המועצות על ידי הפיזיקאי אלכסנדר פרידמן, אולם למטר לא ידע עליהם - עד ששוחח עם איינשטיין לראשונה בכנס סולווה ב-1927. באותו זמן איינשטיין לא חשב שהיקום מתפשט, ואמר ללמטר על עבודתו: "חישוביך נכונים, אך הפיזיקה שלך איומה". לימים, השניים נפגשו עוד שלוש פעמים: בבריסל, ב-1932; בקליפורניה, ב-1933; ובפרינסטון, ב-1935. 
בגלל שמאמרו של למטר התפרסם בצרפתית, בכתב עת בלגי שלא היה מוכר בקהיליה המדעית העולמית, הוא זכה לתשומת לב מועטה, עד שב-1930 פרסם ארתור אדינגטון ב"Monthly Notices of the Royal Astronomical Society" פרשנות למאמרו של למטר מ-1927, אותו כינה "פתרון מבריק לבעיות יוצאות הדופן של הקוסמולוגיה". ב-1931 פורסם באותו כתב עת מאמרו המקורי של למטר - הפעם בתרגום לאנגלית, ביחד עם תשובות להערותיו של אדינגטון.
בעקבות כך הוזמן למטר להשתתף בלונדון בכינוס "האגודה הבריטית לקידום המדע" שהוקדש לקשר שבין היקום הפיזיקלי לרוחניות. שם לראשונה הוא הציג את רעיון התפשטות היקום מנקודה התחלתית, לה הוא קרא "האטום הקדמוני"; למטר תיאר את התאוריה שלו גם כ"ביצה קוסמית שהתפוצצה ברגע הבריאה". הוא פרסם דברים אלה גם במאמר ב"Nature".‏ ובכך למטר היה הראשון שהציע את מה שנקרא, לימים, תאוריית "המפץ הגדול" - כינוי שטבע ב-1940 פרד הויל, תוך כדי שניסה ללעוג לרעיון, לו הוא התנגד בחריפות.
איינשטיין, שהתנגד תחילה לרעיון התפשטות היקום, שינה דעתו, וב-1933 הוא השתתף ביחד עם למטר במסע הרצאות בקליפורניה. באחת מהן, בתום דבריו של למטר, קם איינשטיין ואמר: "זה ההסבר היפה והמספק ביותר לבריאה ששמעתי מעודי".

המשך עבודתו

למטר המשיך במחקריו בתחומי האסטרונומיה והקוסמולוגיה. בנוסף, שם עם השנים דגש יותר ויותר גדול על חישוב נומרי, והתעניין במחשבים ובתכנות. הוא היה הראשון שהכניס מחשב לאוניברסיטה שלו. אחד מתלמידיו אף טען שהוא היה מעורב בפיתוח של התמרת פורייה מהירה.
נבחר כחבר באקדמיה האפיפיורית למדעים עם יסודה מחדש ב-1936 וב-1960 מונה לנשיאה, תפקיד בו כיהן עד מותו. ב-1953 היה הראשון לזכות במדליית אדינגטון.
דנידין הרואה ואינו נראה

העלילה

דנידין (בהתחלה: דני תפוחי) היה ילד רגיל שגר ברחוב שמשון מס' 6 בשכונת הברושים, תל אביב. בפתיחת הספר הראשון בסדרה, ב-1961, שותה דנידין הצמא נוזל סגול שהניח פרופ' קתרוס לרגע על אדן החלון, והופך מאותו רגע לרואה ואינו נראה.
עלילותיו של דנידין מתארות את זווית המבט המיוחדת של מי שרואה ואינו נראה. בספרים הראשונים, דנידין מסייע לילדי השכונה, ונכנס לצרות, בעקבות היותו בלתי נראה. בהמשך הסדרה, המוקד החשוב הוא הגשמת משימות לאומיות שאין הממסד יכול לבצע עקב מגבלותיו, ולכן הממסד פונה אל הילד בעל כוחות ההיעלמות המיוחדים.

בצה"ל

במהלך הספרים דנידין משתף פעולה עם הצבא בהגנה על המולדת, כשבהתחלה ב-1964 ("דנידין בשירות הריגול") הוא בחיל המודיעין, ואחרי שנתיים ("דנידין במלחמת ששת הימים") הוא בחיל השריון. בספר "דנידין בשבי" הוא מועלה לדרגת אלוף-משנה, כדי שניתן יהיה להחליפו בעסקת שבויים עם קולונל מצרי.
במהלך שרותו זכה דנידין בעיטור הגבורה ("דנידין גיבור ישראל"), בחמישה צל"שי מח"ט (אחד ב"דנידין בשירות המודיעין" וארבעה ב"דנידין במלחמת ששת הימים") וצל"ש אלוף ממפקד חיל האוויר ("דנידין במטוס החטוף"). כמו כן הוא הרג 720 חיילים עיראקים בספר "דנידין משגע את סדאם", ומספר לא ידוע של מצרים בספר "דנידין במלחמת ששת הימים".

עיבודים

היה מחזמר על דמותו של דנידין בשם "הרפתקאות דני דין הרואה ואינו נראה" שיצא גם כתקליט "הרפתקאות דנידין הרואה ואינו נראה" מאת "און שריג" (גפני) בתיאטרון לילך עם יגאל סלע-לוי ואבירמה גולן שהופיעה בתור דני דין. מ. אריה היה צייר ההצגה. ספרים 20 ו-21 בסדרה הם עיבוד שלו.

בתרבות

במדור ההומור "ZOO הארץ" אותו פרסמו ב. מיכאל, חנוך מרמרי, קובי ניב, אפרים סידון, דודו גבע ודיק קודור בשבועון "העולם הזה" הופיעה ב-11 בספטמבר 1974 פרודיה בה הופיעה הדמות "זלמנזל - הילד השומע ואינו נשמע".
ב-1975 הוצגה בתוכנית הטלוויזיה ניקוי ראש פרודיה בשם "ירמיהו מיאו, הנוזל ואינו מנוזל בשירות המטאורולוגי" מאת "שאון חריג".
הסיפור הפארודי גדידין בהרפתקאות נגד הריגול הנגדי בקובץ געגועי לקיסינג'ר (אתגר קרת, 1994) כתוב מנקודת ראותו של גדי, בנו של דנידין, המתאר כיצד נעזב אביו בידי הממסד הביטחוני ובידי פרופסור קתרוס ומת מנזק לכבד שנגרם בגלל הנוזל הסגול ששתה. הסיפור מסתיים כאשר ירון זהבי מחסמבה, שהפך לסוכן בכיר במוסד, רודף אחר גדי דין כדי להשיג מסמכים סודיים שהיו כביכול בידי אביו.
Mylo Xyloto

סגנון

מיילו זיילוטו הוא אלבום קונספט ולפי כריס מרטין, סולן הלהקה, האלבום "מבוסס על סיפור אהבה עם סוף שמח", עם שתי דמויות עיקריות: מיילו וזיילוטו, שחיים בסביבה אורבנית מדכאת ונפגשים במסגרת כנופיה שנקראת "הבנים האבודים" שם הם מתאהבים.מקורות ההשפעה העיקריים על אווירת האלבום והתכנים שבו הם תנועת הוורד הלבן, סדרת הטלוויזיה האמריקאית "הסמויה" והגרפיטי האמריקאי.

סינגלים

ב-31 במאי 2011, הודיעה הלהקה ששירם החדש "Every Teardrop Is a Waterfall" יהיה זמין להורדה ב-3 ביוני. באותו חודש פורסם באתר הלהקה שאלבום EP קצר יהיה זמין להורדה דיגיטלית ב-26 ביוני ויכלול 3 שירים: "Every Teardrop Is a Waterfall", "Major Minus" ו-"Moving to Mars".
הסינגל השני מתוך האלבום, "Paradise" שוחרר ב-12 בנובמבר 2011. באותו יום חשף כריס מרטין שהזמרת ריהאנה תשתתף בשיר "Princess of China". 
ב-19 באוקטובר פרסם מגזין בילבורד האמריקאי ש-"Princess of China" יהיה הסינגל השלישי מתוך האלבום, בתגובה הודיעה הלהקה ששיחרור השיר כסינגל כלל לא נקבע עם חברת התקליטים שלה.
ב-20 בנובמבר הודיעה הלהקה שהסינגל הבא מתוך האלבום הוא "Charlie Brown" והוא ישוחרר באופן רשמי ב-10 בינואר 2012. השיר הושמע לראשונה כסינגל שיווקי מן האלבום בשווייץ, ולאחר מכן בגרמניה. בנוסף, הלהקה אישרה שוידאו קליפ לסינגל יופק במקביל לשחרורו כסינגל רשמי בכל שאר המדינות, ב-10 בינואר 2012.
שעון זר השושן הצחור

שעון זר השושן הצחור (ברוסית: Букет лилий) הוא ביצת פברז'ה מעוטרת שהכין התכשיטן הרוסי פטר קארל פברז'ה בשנת 1899 עבור הצאר האחרון של רוסיה, ניקולאי השני.
ניקולאי העניק את הביצה במתנה לרעייתו, הצאריצה אלכסנדרה פיודורובנה.
כיום הביצה מוצגת במוזיאון נשקיית הקרמלין שבמוסקבה.

תיאור הביצה

הביצה היא שעון המוצב על בסיס. הביצה עשויה זהב ומעוטרת באמייל על חריטה מסוג "גִיוֹשֶה" ("Guilloché"). השעון כולל שנים עשר חלקים המעוטרים בחגורת יהלומים. חגורת היהלומים מסתובבת, ועלייה מצוירות שתים עשרה ספרות רומיות. את השעה ניתן לראות על פי ראש חץ עשוי יהלומי סלע המצביע על השעה (החץ קבוע, וחגורת השעות היא המסתובבת סביב הביצה).
בסיס הביצה מעוטר ועליו כתוב תאריך הייצור - שנת 1899 בספרות המשובצות יהלומים. כמו כן הבסיס מעוטר בעיטורי רוזטה (דמויי ורד). מפתח עשוי זהב מותח את מנגנון השעון.
בראש השעון ניצב זר של שושנים צחורות עשוי אוניקס. בכל אחד מהפרחים שלושה יהלומים ורודים, והעלים והגבעולים של הזר עשויים זהב.
הבחירה בפרחים לעיטור הביצה נעשתה על פי המשמעות בשפת הפרחים שהייתה נהוגה באותה תקופת זמן - השושן הצחור מסמל תום וטוהר ואילו הורד מסמל אהבה.
כבכל ביצה פברז'ה, גם בביצה זו הייתה "הפתעה" - ניתן היה לפתוח את הביצה ובתוכה היה תליון עשוי אודם ויהלומים. תליון זה אבד במהלך השנים.
וייל אדנוגה

חיים מוקדמים

ווייל אדנוגה נולד ב-24 בספטמבר 1960 באיפה שבניגריה לאבא שסוחר טבק . הוא למד בפנימיית "Ibadan City Academy". לפני שהוא עבר לקינגס קולג' , אדנוגה הקים להקת פופ אשר התפרקה מאוחר יותר.

הוצאה לאור

אדנוגה למד מנהל עסקים באוניברסיטת לאגוס  בשנת 1971, ועבד במגזין האוניברסיטה בתור קריקטוריסט, שם נעשה במהרה לקריקטוריסט ראשי. בשנת 1975, לאחר סיום הלימודים ושירות ב-"National Youth Service Corps", אדנוגה השיק את הקומיקס "Ikebe Super". הקומיקס הציג דמויות כמו: פאפא אג'סקו , אנאלפביתים, נער הפלייבוי ועוד. מאוחר יותר הצטרפה דמות נשית מובילה בשם "Miss Pepeiye", אשר עוסקת בחפירות זהב. המגזינים האחרים של אדנוגה היו "Super Story", אשר התמקדו בסוגיות סאטיריות לילדים.

הפקת סרטים וטלוויזיה

בסוף שנות השמונים, אדנוגה פרש מתחום האיור עקב דיכאון ומחסור כלכלי. לפני צמחית התעשייה בניגריה, אדנוגה פרסם את הסרט "Papa Ajasco", אשר התבסס על דמותו מהקומיקס "Ikebe Super" שיצא בשנת 1983. אדנוגה עשה היסטוריה בכך שעשה סרט באנגלית בתעשייה שבה שלטה שפת היורובה. בשנת 1995, אדנוגה הוציא את הסרט "Binta My Daughter". כשהפך הסרט לתוכנית טלוויזיה, נוספה הדמות "פא ג'יימס" הנוצרי, כדי למנוע פגיעה במוסלמים במעלליו של גיבור הסרט.

מוסדות

ב-24 בספטמבר, אדנוגה ואשתו הקימו את "Binta International School" (בתרגום חופשי לעברית: בית הספר הבינלאומי בינטה) אשר הוקדש לחינוך יותר טוב בניגריה.
בשנת 2004, אדנוגה הקים את "Pencil Film and Television Institute" (בתרגום חופשי לעברית: מכון סרטים טלוויזיה) אשר כולל קורסים להפקות, בימוי תסריטאות ליצירת סרטי קולנוע. הסרט האחרון שהקרין הבית ספר היה על תעשיית הקולנוע הניגרי, והוא הוקרן בדנמרק.

חיים איישים

אדנוגה נשוי לאשתו אייוונמה מאז שנת 1975. הוא הכיר את אשתו בתור סטודנט באוניברסיטת לאגוס. יש להם ילדים משותפים.