google/wiki40b huggingface dataset:
אליהו צ'ריקובר

אליהו צ'ריקובר (1881 פולטבה - 1943 ניו יורק) היה היסטוריון יהודי, עסק בתולדות יהדות מזרח אירופה, היה אחד ממקימי מכון ייווא.

ביוגרפיה

הוא נולד בפולטבה שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) לחיים וחיה ריזה, משפחתו הייתה חרדית ועסקה במסחר. ב-1898 הוא עבר לאודסה, שם ב-1904 הוא סיים לימודים בבית ספר לציור. לאחר אודסה הוא המשיך ללימודים באוניברסיטה בסנקט-פטרבורג, שם היה פעיל בתנועות סוציאליסטיות מהפכניות. בזמן מהפכת 1905 הוא נעצר במפגשם של המנשביקים, הוא העביר במעצר שנה. לאחר מהפכת 1905 הוא היה פעיל למען השגת זכויות ליהודי רוסיה.
לראשונה צ'ריקובר פרסם מאמר ב-1905 בכתב עת ייברייסקיה ז'יזן (החיים היהודים), במאמר הוא ניתח את יצירתו של מנדלה מוכר ספרים. ב-1909 הוא נענה להזמנתו של דוד גינצבורג לעבוד במערכת של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית, הוא כתב כ-60 ערכים בשביל האנציקלופדיה, בעיקר על תולדות יהודי רוסיה ותרבותם. בין 1911–1914 צ'ריקובר היה עורכו של ידיעון של תנועת מפיצי השכלה, ב-1913 הוא הוציא לאור כרך ראשון של עבודותיו המוקדש לחמישים שנות פעילות של מפיצי ההשכלה. 
עם תחילתה של מלחמת העולם הראשונה הוא עזב לארצות הברית ובקיץ 1915 הוא הגיע לניו יורק. בניו-יורק, בהשפעת בר בורוכוב הוא החל לכתוב ביידיש בשביל עיתונים וכתבי-עת יידישאים.
זמן קצר לאחר מהפכת פברואר הוא חזר לרוסיה, שם הוא היה שותף לתנועות ציוניות סוציאליסטיות. כששמע על כך שברפובליקה העממית של אוקראינה תינתן אוטונומיה תרבותית ליהודים הוא עבר לבירתה, קייב ב-1918. לאחר שהחלו רציחות של יהודי אוקראינה צ'ריקובר התחיל לתעד את האירועים. את תיעוד האירועים הוא הביא אתו ב-1921 לברלין.
צ'ריקובר היה אחד המייסדים של ייווא. עם עליית הנאציזם בגרמניה הוא עבר לפריז. בפריז הוא פרסמם מספר עבודות על יהדות צרפת. ב-1940 הוא הצליח להגיע לניו-יורק.
אחיינו של צ'ריקובר היה ההיסטוריון אביגדור צ'ריקובר.
מועדון צרכנים

מועדון צרכנים הוא התאגדות של לקוחות שמטרתה קבלת הנחות והטבות בפעילות צרכנית, בזכות גודלה של ההתאגדות, המקנה לה כוח קנייה גדול.
ההתאגדות במועדון צרכנים נעשית על פי מאפיין משותף, כגון מקצוע או מקום עבודה.
מבחינת המשווק, מועדון הצרכנים מצדיק מתן הנחות לא רק בזכות גודלו, אלא גם בזכות המאפיין המשותף של חבריו, המאפשר פנייה שיווקית ממוקדת למאפיין זה.
להבדיל ממועדון לקוחות, שהיוזמה להקמתו היא של המשווק, היוזמה להקמת מועדון צרכנים היא של הצרכנים, ללא מחויבות לספק מסוים. בדומה למועדון לקוחות, גם חברות במועדון צרכנים מלווה פעמים רבות בכרטיס מזהה.
חברות כרטיסי אשראי פועלות גם כמועדון צרכנים גדול, בהציען מגוון הנחות למחזיקי הכרטיס. לעיתים מונפק כרטיס אשראי ייחודי לחברי מועדון הצרכנים, המהווה כרטיס אשראי וכרטיס מועדון גם יחד.
קולינן

הקוּלינן (מאנגלית: Cullinan) הוא היהלום הגולמי הגדול ביותר שנתגלה עד כה. הוא התגלה ב-26 בינואר 1905 במכרה פרמייר שבעיירה קולינן שבדרום אפריקה. משקלו היה 3,106.75 קרט  (כ-621 גרם). 
ממשלת הרפובליקה הדרום אפריקאית קנתה אותו כדי להגישו מתנה לאדוארד השביעי מלך אנגליה. 
הקולינן פוצל ל-9 יהלומים מלוטשים, שנקראו בשמות: קולינן 1, קולינן 2 וכן הלאה.
קולינן 1 שובץ בשרביט אדוארד הקדוש, ועד 1985 נחשב ליהלום המלוטש הגדול ביותר בעולם.
Wake Me Up

הפצה מסחרית

השיר הגיע למקום הראשון במצעד ב-22 מדינות, ביניהן אוסטרליה, ניו זילנד, הונגריה, אירלנד, הממלכה המאוחדת, ישראל ומספר מדינות אירופאיות נוספות. זה השיר שזכה להכי הרבה חיפושים באפליקציית Shazam, עם למעלה מ-23 מיליון חיפושים נכון לפברואר 2018.
חיים אבינועם

ביוגרפיה

אבינועם נולד בליטא, ומספר חודשים לאחר לידתו עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בכפר יחזקאל. בצעירותו עברה המשפחה להתגורר בירושלים, בחיפה (בה סיים את לימודיו בבסמ"ת) ולבסוף בתל אביב. בגיל 14 הצטרף לארגון "ההגנה" ובשנת 1941 היה מראשוני הפלמ"ח ושירת עם פלוגה ד' במשמר העמק ובבית אלפא.
בשנת 1942 הוכשר כמפקד כיתה ומונה למדריך בקורס מפקדים. לאחר מכן הוכשר כמפקד מחלקה וכקצין מודיעין, בסיומו שימש מפקד מחלקות בפלוגה ד' ששירתו בשדה נחום ובבית השיטה. לאחר מכן מונה אבינועם למפקד פלוגה ד' ושימש בתפקיד זה בליל המשטרות בפעולת התקיפה של הפלוגה על בסיס הכוחות של משטרת המנדט הבריטי בג'נין. בתקופת הסזון שימש רכז חוליה בירושלים ונעצר על ידי הבריטים. בין תפקידיו בתקופה שקמה למלחמת העצמאות נכללו תפקידי חבלה, מודיעין ופיקוד. במלחמה שימש סגן מפקד הגדוד הראשון, תחת פיקודו של דן לנר, ושימש קצין הדרכה בחטיבת יפתח. אבינועם השתתף בקרבות מלכיה, כמפקד הפעולה בבלד א-שיח' (1 בינואר 1948), וכן בפעולה נגד צבא ההצלה במשמר העמק. בקרב זה נגד צבא ההצלה סירב אבינועם למלא אחר פקודותיו של משה מן והביא להעברת הפיקוד על האזור לידי יצחק שדה.
בהמשך מלחמת העצמאות עבר אבינועם למרכז הארץ והשתתף בקרבות באל-קבאב, אל בורג' ולטרון. לאחר מכן עבר לקיבוץ רוחמה ומונה לקצין הדרכה בתל מונד. בסיום מבצע חורב ופירוק הפלמ"ח הוא מונה למפקד גדוד בחטיבה 9 ובהמשך שימש קצין אג"ם של הנח"ל. במסגרת שירותו בצה"ל היה אבינועם מפקד חטיבת עודד, מפקד חטיבת כרמלי (1963–1964) ובתפקידו האחרון שימש ראש מטה פיקוד מרכז. שירותו הסתיים תקופה קצרה בטרם מלחמת ששת הימים.
לאחר שחרורו מצה"ל עבד אבינועם במכון וולקני ושימש מנכ"ל "פוספטים בנגב". עם מינויו של יגאל אלון לשר העבודה הוא מונה למשנה למנכ"ל המשרד, ולאחר מינויו של אלון לשר הקליטה מונה אבינועם למשנה למנכ"ל המשרד.
בהזמנתו של מולה כהן היה אבינועם בין מייסדי המשמר האזרחי וסייע בגיבוש תורת ההפעלה של הארגון החדש. במשטרת ישראל היה בתפקיד סגן ראש אגף מבצעים ובשנת 1976 קודם לראשות האגף. בשנת 1978 מונה למפקד המחוז הצפוני. את שירותו סיים בעקבות פציעה ממסור חשמלי שהפעיל בביתו בקריית טבעון. לאחר מכן המשיך לשמש בתפקידים שונים בתעשייה פרטית.
ברוך נבו

ברוך נבו (נולד ב-19 בספטמבר 1941) הוא פרופסור אמריטוס ישראלי לפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה. נבו היה נשיא המכללה האקדמית צפת, המקים והמנהל הראשון של המרכז הארצי לבחינות והערכה.

קריירה

את לימודיו לתארים ראשון, שני ודוקטורט בפסיכולוגיה השלים באוניברסיטה העברית בירושלים. שימש כפסיכולוג קליני בבית הילדים בני ברית, כפסיכולוג גדודי בסיירת חרוב, וכפסיכולוג אוגדתי בחדשים שלאחר מלחמת יום הכיפורים. בסיום לימודיו עבר להתגורר בחיפה והצטרף כחבר סגל לחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה (1970). תחומי המחקר של פרופסור נבו הם: הערכה ומדידה, גיוס ומיון עובדים, בניית מבחנים ושאלונים, אינטליגנציה אנושית, מחוננות. פרופ' נבו כתב מאמרים וספרים בנושאים אלה. 
פרופסור נבו ביצע שורה של תפקידי מחקר והוראה במוסדות רבים מסביב לעולם, בהם אוניברסיטת מיינץ בגרמניה, אוניברסיטת ייל, האוניברסיטה הלאומית של סינגפור, ואוניברסיטת ברנדייס.

חיים אישיים

נבו הוא יליד קיבוץ גבעת השלושה. שירת בצה״ל בחטיבת הנח"ל כלוחם וכקצין. נישא בשנת 1966 לעפרה נבו-אשכול. לשניים 2 בנים (אשכול נבו ונועם נבו) ו-5 נכדים.
אריה ליב ברנשטיין

אריה לֶיְבּ (לֶייבּל) ברנשטיין (כ"ז בכסלו תרנ"א, 9 בדצמבר 1890 – 16 במאי 1965) היה עגלון ביפו ובתל אביב, מראשוני המתנדבים לגדוד נהגי הפרדות וחבר בניל"י.

ביוגרפיה

אריה ברנשטיין נולד בעיר העתיקה בירושלים, בנם של יוספה ויהושע הכהן ברנשטיין, יליד חברון. עוד בראשית ילדותו עברו הוריו ליפו ולאחר מכן לרמלה, שם החזיק אביו את ה"חאן", תחנת עגלות. למד בבית הספר למל בירושלים. לאחר מכן עבד ביקבי ראשון לציון ובחקלאות והיה מהעגלונים היהודים הראשונים ביפו ואחר כך בתל אביב. ב-1912 נישא לנחמה בת צבי גינצבורג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורש עם אשתו ובנו מארץ ישראל למצרים בגלל אזרחותו הרוסית. באלכסנדריה היה מראשוני המתנדבים לגדוד נהגי הפרדות היהודי ונלחם במסגרתו בגליפולי. אבשלום פיינברג, שהגיע ב-1916 למצרים, גייס אותו למחתרת ניל"י, ובמסגרתה פעל ברנשטיין להעברת כסף וכלי נשק ליהודים בארץ ישראל ולקבלת מידע מהם, מידע שהועבר לבריטים. לאחר המלחמה היה מראשוני החוזרים לארץ עם הצבא הבריטי.
במאורעות תרפ"א נתפס על ידי כנופיה ערבית, אך ניצל הודות להיכרותו עם מפקדהּ. בשנת 1927 נקטעה רגלו עקב מחלה שהחלה בעת שירותו בניל"י, ומאז היה מרותק לביתו.
ברנשטיין נפטר בחודש מאי 1965, ונקבר בדברת.
ילדיו הם בן ציון ענבר ("בנץ", מפקד גדוד 22 של כרמלי במלחמת העצמאות), יהושע, בתיה כהן ויוספה שוורצמן.
שחף (סוג)

איזכור השחף בתרבות

הספר "ג'ונתן ליווינגסטון השחף", שחיבר ריצ'רד באך, היה בראש רשימת הספרים הנמכרים ביותר בארצות הברית במשך כ-38 שבועות רצופים בין השנים 1972–1973.
שחף היה גיבור עלילת ספרה של סיגל מגן "לעוף".
לורטה ריינולדס

ביוגרפיה

ריינולדס נולדה בבולטימור שבמרילנד. סבה שירת בחיל הנחתים ואביה היה פועל בתעשיית הפלדה. ב-1986 סיימה תואר ראשון במדע המדינה באקדמיה הימית של ארצות הברית, במחזור השביעי בלבד שהתיר לנשים ללמוד במוסד. במהלך לימודיה הייתה חברה בקבוצת הכדורסל נשים של האקדמיה ובשנתה האחרונה שימשה קפטן הקבוצה.
לאחר הלימודים עברה קורס קצינים וקורס קציני קשר בחיל הנחתים. שירתה כקצינת קשר בדיוויזיית הנחתים הראשונה, שימשה מפקדת מחלקת קשר, קצינת מבצעים וקצינת אלחוט. ב-1990 הוצבה בגדוד הקשר של כנף הנחתים הראשונה באוקינאווה שביפן. בשנים 1991–1994 שימשה קצינת פרויקטים בפיקוד הציוד של חיל הנחתים. לאחר מכן שימשה מפקדת צוערים בבסיס קוונטיקו. ב-1995 הוצבה בגדוד הקשר התשיעי של להק הסיור, ריגול ומודיעין הראשון, שימשה עוזרת קצין מבצעים ומפקדת פלוגה. בשנים 1997–2000 פיקדה על לשכת גיוס של הנחתים בהאריסברג שבפנסילבניה. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצי שירתה במחלקת התקשורת, מחשבים ובקרה במטה חיל הנחתים. 
ביוני 2003 מונתה למפקדת גדוד הקשר התשיעי של הנחתים, הגדוד בפיקודה הוצב בפלוג'ה שבעיראק מפברואר 2004 עד מרץ 2005. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצבא שירתה בשנים 2006–2008 באגף הקשר במטות המשולבים. במרץ 2009 מונתה למפקדת קבוצת הפיקוד במטה כוח המשלוח הראשון של הנחתים. בשנים 2010–2011 הוצבה עם כוח המשלוח בבסיס לדרנק שבמחוז הלמנד באפגניסטן. 
ביוני 2011 קודמה לדרגת בריגדיר גנרל ומונתה למפקדת בסיס הגיוס וההכשרה של הנחתים באי פריס. היא הייתה בכך האישה הראשונה לכהן בתפקיד זה. ביולי 2014 מונתה לראש תחום מדיניות בדרום-מזרח אסיה במחלקת ההגנה של ארצות הברית. בספטמבר 2015 מונתה למפקדת פיקוד הסייבר של הנחתים. ביולי 2018 הועלתה לדרגת לוטננט גנרל ומונתה סגנית מפקד חיל הנחתים ללוחמת מידע ומפקדת הפיקוד האסטרטגי של הנחתים.
ריינולדס בוגרת תואר שני במדיניות ביטחון לאומי במכללת המלחמה של הצי ותואר שני בלימודי ביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצבא.
אחי, זאת הרוח שלי!

עלילה

הסדרה עוקבת אחר חייו של ספנסר רייט, נער בן 14, קולנוען צעיר, שעובר להוליווד עם משפחתו. הוא מגיע לאחוזה של בן המשפחה הרחוק שלו, כוכב הפופ בילי ג'ו קוברה. ספנסר מקבל עזרה מחבר חדש לאורח חיים שונים בהרבה מהוליווד: רוחו של כוכב הפופ המפורסם, בילי ג'ו קוברה.
יחסי הוותיקן–רוסיה

יחסים אקומניים

יחסי הוותיקן-רוסיה מקושרים ליחסים האקומניים בין הכנסייה האורתודוקסית, הרווחת ברוסיה והכנסייה הקתולית שהוותיקן הוא מקום מושבה.
ברוס קמפבל

חייו האישיים

קמפבל נולד ברויאל אוק, מישיגן לג'ואן לואיז וצ'ארלס ניוטון קמפבל, ולו אח בשם דון ואח חורג בשם מייקל.
קמפבל חיי בחוות לבנדר בג'קסונוויל שבמחוז ג'קסון באורגון עם אשתו מעצבת התלבושות אידה גירון.
קמפבל התחיל לעבוד בתעשיית הקולנוע כאשר נפגש עם סם ריימי בתיכון. השניים נהיו חברים טובים מאוד והתחילו לכתוב סרטים ביחד, בעוד שקמפבל עבד על כישוריו כשחקן באוניברסיטת מישיגן.

קולנוע וטלוויזיה

כמה שנים לאחר מכן, קמפבל וסם ריימי נפגשו עם חברים ומשפחה כדי לעבוד על הסרט "מוות אכזרי", שבו שימש כעוזר מפיק ושחקן ראשי, בעוד שריימי כתב, ביים וערך את הסרט. למרות העובדה שהתקציב לסרט היה דל הוא זכה להצלחה גדולה, מה שתרם לצילומם של שני סרטי המשך לסרט - "מוות אכזרי 2" ו"צבא האופל" שזכו לתוצאה דומה. אף ב-2008 קמפבל ביים, הפיק וכיכב בסרטו "שמי הוא ברוס" שזה בעצם פארודיה עצמית על סדרת "מוות אכזרי", הסרט לא היה חביב על המבקרים אבל זכה להצלחה רבה מהמעריצים ותוכנן סרט המשך.
בשנת 2002 הופיע קמפבל בסרט האימה/קומדיה "Bubba Ho-Tep" בתפקיד אלביס פרסלי.
קמפבל הופיע בתפקידי אורח ברבים מסרטיו של סם ריימי, ביניהם דארקמן, טרילוגיית סרטי הקומיקס ספיידרמן. 
בנוסף, קמפבל השתתף במספר תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה כלויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן, רצח מאדום לשחור, תיקים באפלה, אמריקן גות'יק, מכושפות ותפקיד יותר בולט בתור אוטליקוס בסדרות הרקולס: המסעות המופלאים וזינה הנסיכה הלוחמת (שבה גם ביים שני פרקים). היה כוכב הראשי בסדרת המערבון-מדע בדיוני "בריסקו קאונטי ג'וניור" מ-1993 וגם בסדרת אקשן-קומדיה "ג'ק המרגל" (Jack of all Trades) מ-2000 למרות המחמאות קבלו שתי הסדרות הם בוטלו כבר באמצע העונה השנייה. ב-2006 שיחק בסרט האימה "היער", לצדה של פטרישה קלארקסון. החל מיוני 2007 הוא השתתף בסדרת הריגול המצליחה סוכן מחוק במשך כל שבע עונותיה.
בשנת 2012 השתתף בסרט הדרמה "טר", שבוים על ידי 12 סטודנטים באוניברסיטת ניו יורק. בסרט גילם את גודי, לצידם של ג'יימס פרנקו, מילה קוניס וזאק בראף. 
ב-2019 החל לדבב בסדרת האנימציה "הילדים האחרונים בעולם" בנטפליקס.
אנדריאס אשבך

ביוגרפיה

אשבך למד הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת שטוטגרט, אולם לא סיים לימודים אלה ועבד כמפתח תוכנה ויזם. הצלחתו כסופר איפשרה לו בהמשך להקדיש את עצמו לספרות.
התחיל לכתוב ספרות מגיל 12. סיפורו המדע בדיוני הראשון Dolls (בובות) פורסם בשנת 1991 במגזין הגרמני למחשבים C't.
בשנת 1994 זכה במלגת הלימודים של קרן ארנו שמידט המיועדת לסופרים הגרמנים החדשים המוכשרים ביותר.
את הרמון הראשון "אורגי השערות" כתב בשנת 1995.
שבעה מספריו זכו בפרס קורד-לאסוויץ, אחד הפרסים היוקרתיים ביותר בתחום המדע הבדיוני בגרמניה.
ארבעה רומנים שלו זכו בפרס המועדון הגרמני למדע בדיוני והחל משנת 2000 הוחלט שלא ישתתף בתחרות עקב יתרונו המובהק לעומת שאר המתחרים.
חלק מספריו תורגמו לשפות רבות, כולל אנגלית, צרפתית, איטלקית, רוסית, טורקית ויפנית.
אנדריאס אשבך התגורר על יד שטוטגרט. אחרי 2003 גר עם אשתו השנייה, מריאנה, בחבל ברטאן בצרפת.
ערכת שבבים

ערכת שבבים (Chipset) היא קבוצה של מעגלים משולבים (שבבים) אשר מתוכננים לעבוד ביחד, ובדרך כלל מסומנים כמוצר אחד. לדוגמה: ערכת שבבים של כרטיסי הרחבה למחשב אישי.

ערכת שבבים של לוח אם של מחשב אישי

בתחום המחשבים האישיים, המושג ערכת שבבים מתייחס לרוב לשבבים מיוחדים המיועדים ללוחות אם. היצרן של ערכות שבבים אלו יכול להיות יצרן עצמאי שאינו קשור ליצרן של לוח האם. בנוסף, ערכות שבבים אלו תומכת לרוב במעבדים שונים (כגון AMD ואינטל). תפקידה של ערכת השבבים הוא לסייע למעבד המרכזי בניהול משאבי הזיכרון, שליטה על זרימת המידע וניהול פעולת הציוד ההיקפי. ה-Chipset קובע במידה רבה את סוג המעבד שהמחשב יוכל לעבוד איתו ואת מהירותו, והוא אחד הרכיבים המשמעותיים ביותר לביצועי המחשב בכלל.
בלוחות אם המיועדים לעבוד עם מחשבים תואמי PC, בעלי מעבדי אינטל ו-AMD, המושג "ערכת שבבים" מתייחס לרוב לשני שבבים: הגשר הצפוני והגשר הדרומי. הגשר הצפוני מגשר בין המעבד לבין חלקי חומרה שהמידע צריך לעבור בינם לבין המעבד במהירות גבוהה. דהיינו מקשר אל הזיכרון הפנימי ואפיק כרטיס המסך (ה-AGP או ה-PCI Express). כמו כן הגשר הצפוני מקשר את המעבד אל הגשר הדרומי. בנוסף, בגשר הצפוני ממוקם בקר הזיכרון, מה שקובע למעשה את סוג הזיכרון שיתאים למחשב וממוקם בו גם בקר המסך.
כיוון שהגשר הדרומי אינו מקושר ישירות למעבד הוא מקושר לשאר ההתקנים שלא צריכים גישה מהירה למעבד כמו כרטיסי הרחבה למיניהם (PCI ו-ISA), התקני IDE ועוד.
השונות בין ערכות שבבים שונות מתבטאת בחלוקת התפקידים בינן לבין הרכיבים האחרים של לוח האם (למשל, יש מחשבים שבהם בקר הזיכרון נמצא דווקא בגוף המעבד ולא בגשר הצפוני) במתחים של האותות החשמליים העובדים בינם לבין הרכיבים האחרים ובצורתם. הבדל צורני בולט הוא קיומו או אי קיומו של גוף קירור על הגשר הצפוני.

יצרניות

בין היצרניות הבולטות של ערכות השבבים ניתן למצוא את AMD, אינטל, nVidia ו-SiS.
אגודה מקצועית

אגודה מקצועית היא התאגדות של העוסקים בתחום מסוים, לשם קידום הידע המקצועי של העוסקים בתחום זה. אגודה מקצועית היא בדרך כלל מוסד ללא כוונת רווח והיא מגשימה את מטרתה באמצעות הוצאה לאור של כתבי עת מקצועיים, ארגון כנסים ופעילות לניסוח תקנים הקשורים בתחום פעולתה. 
קיימת הבחנה בין אגודה מקצועית, שמטרתה העיקרית היא קידום הידע של חבריה, לבין איגוד מקצועי, שמטרתו העיקרית היא שיפור תנאי העבודה של חבריו, אם כי לעיתים עוסק גוף אחד בקידומן של שתי מטרות אלה גם יחד.
האגודה המקצועית הגדולה בעולם היא IEEE, אגודה בינלאומית של העוסקים בהנדסת חשמל ובאלקטרוניקה, המונה, נכון לשנת 2012, יותר מ-400,000 חברים ביותר מ-160 מדינות. 
בזכות עוצמתה הכלכלית והטכנולוגית של ארצות הברית, אגודות מקצועיות הפועלות בה מושכות מצטרפים מכל רחבי תבל.
איגור קוקושקוב

אימון קבוצות

קוקושקוב נולד בכפר בנאצקי ברסטובאץ' שביוגוסלביה (כיום סרביה), ולמד באוניברסיטת בלגרד. במהלך לימודיו האקדמיים נפצע בתאונת דרכים אשר פגעה בשאיפתו להפוך לכדורסלן מקצועי, ובשנת 1994 החל את קריירת האימון שלו כעוזר מאמן בקבוצת אוקק בלגרד. בעונת 1995/1996 קודם לתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה, ובכך הפך למאמן הצעיר בתולדות הליגה היוגוסלבית, בגיל 24.
בשנת 1999, לאחר תקופה קצרה כמאמן קבוצת הנוער של פרטיזן בלגרד, עבר לארצות הברית כדי לשמש כעוזר מאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מיזורי, תחת קווין סניידר.
בעונת 2000/2001 קיבל את תפקידו הראשון בליגת ה-NBA, כשמונה לעוזרו של מאמן לוס אנג'לס קליפרס אלווין ג'נטרי. בשלוש עונותיו עם הקליפרס רשמה הקבוצה מאזן כולל של 97 ניצחונות ו-149 הפסדים (39.4%). בעונת 2003/2004 עבר לשמש כעוזרו של לארי בראון בדטרויט פיסטונס, אשר זכתה באליפות ה-NBA באותה עונה. ב-4 העונות הבאות המשיך באותו תפקיד תחת בראון ולאחר מכן תחת מחליפו פליפ סונדרס. בשנת 2008 מונה לעוזרו של מאמן פיניקס סאנס הנכנס טרי פורטר, ונשאר בתפקיד כעוזרם של המאמנים אלווין ג'נטרי ולינדסי האנטר עד סיום עונת 2012/2013.
ב-18 ביוני 2010 קיבל קוקושקוב אזרחות אמריקאית. בעונת 2013/2014 היה עוזרו של מייק בראון בקליבלנד קאבלירס, ובמהלך העונה העוקבת מונה לעוזרו של המאמן הזמני ג'יימס בורגו באורלנדו מג'יק. לקראת עונת 2015/2016 עבר ליוטה ג'אז, בה חזר לשתף פעולה עם קווין סניידר, ונשאר בקבוצה במשך 3 עונות.
ב-2 במאי 2018 מונה קוקושקוב למאמנה הראשי של פיניקס סאנס, בה שימש בעבר כעוזר מאמן. בעת המינוי הפך למאמן הראשי הראשון בתולדות ה-NBA אשר נולד מחוץ לארצות הברית או קנדה. לאחר עונה אחת בלבד, במהלכה רשמה פיניקס מאזן שלילי 19–63, פוטר קוקושקוב מאימון הקבוצה.
ביוני 2019 מונה לעוזרו של מאמן סקרמנטו קינגס, לוק וולטון.

אימון נבחרות

בשנים 2004–2005 שימש כעוזר מאמן בנבחרת סרביה ומונטנגרו, אותה אימן ז'ליקו אובראדוביץ'. באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה הנבחרת במקום ה-11 (מתוך 12), ובאליפות אירופה 2005 סיימה במקומות 9–12 (מתוך 16).
בשנת 2005 מונה למאמנה הראשי של נבחרת גאורגיה, אותה הדריך עד שנת 2015 במקביל לעבודתו בפיניקס ובאורלנדו. הישג השיא של הנבחרת בתקופה זו היה השגת המקום ה-11 באליפות אירופה 2011.
בשנת 2016 מונה למאמן נבחרת סלובניה, ובטורניר היחיד בו השתתף כמאמנה – אליפות אירופה 2017 – הוביל את סלובניה לזכייה במדליית הזהב הראשונה בתולדותיה. לאחר סיום הטורניר הודיע על פרישה מאימון נבחרת סלובניה.
פולמוס מכניסי רחמים

רקע

מחברו של הפיוט "מכניסי רחמים" אינו ידוע, עובדה המעוררת חשד באשר לאותנטיות שלו מחד; עם זאת, הפיוט הוא קדום ביותר, ומופיע כבר בסידורו של רב סעדיה גאון, דבר המלמד על חשיבותו מאידך.
הבעייתיות, לדעת המתנגדים, היא בכך שהפיוט אינו פונה ישירות לקב"ה, אלא פונה לכאורה למתווכים (מכניסי רחמים, מכניסי תפילה, משמיעי צעקה וכו'), דבר המנוגד לעיקר החמישי, בשלושה עשר עיקרי אמונה שכתב הרמב"ם.
בתקופת הראשונים, החלו הרהורים בקרב חכמי ישראל, אם ראוי לומר פיוטים המכוונים אל המלאכים, אך אף אחד לא אסר את אמירתם. מי שהעלה את הספקות על הכתב, כגון: צדקיה בן אברהם, מנחם ציוני, או מהר"י ברונא, קבעו כי אין כל פסול באמירת הפיוט, ואין בו משום שיתוף שם שמים.
הראשון שהביע את התנגדותו בכתב היה רבי יוחנן טרייוויש. אמנם את הפיוט הספציפי לא אסר שכן: "אין לָשׂוּם כוונתם, שנתקן לשון זה כנגד המלאכים כלל ח"ו, רק לחסידים שבדור, מזהיר השליח צבו' לחסידים, שיבקשו רחמים על דורם".
אך על שאר הפיוטים שאינם מכוונים לקב"ה, כתב בחריפות:
"יש לאדם להשתדל ולמחוק מסידורי תפילות כל שם מלאך בבקשה ויהי רצון שכתבום אנשים חסרי דעת, ואף אם היו רגילין במשא ומתן של הלכה, לא היו מבחינים ויודעין לעשו' רע, או אפשר שכתבום תחילה בעלי הכתות מן האמונו' שאינן נכונות, והטעו בהן רבים מהמון העם המוצאים אותם כתובים, ואין בהם דעת נכונה להבחין בין האמת להפכו".

יישוב אפשרי

בסדור אוצר התפלות נטען כי אין באמת מחלוקת בין הראשונים. לדעתו, כולם מסכימים שאין להתפלל למלאך שישפיע עלינו, כי אין בידו לעשות שום דבר על דעת עצמו, אלא שאמירת מכניסי רחמים הינה בקשה שיכניס המלאך את תפילתינו לפני הקב"ה, ומותר לפיכך לדעת כל הראשונים.
המאפיה הרוסית

המאפיה הרוסית (ברוסית: Русская мафия) הוא מונח המתייחס לארגוני המאפיה ברוסיה, אף שקיים מונח נוסף: בראטווה (Братва), שמשמעותו אחווה והוא מתייחס לארגוני פשיעה במדינות ברית המועצות לשעבר. מאז התפרקות ברית המועצות ב-1991 המאפיה הרוסית התחזקה מאוד והייתה למילה נרדפת לפשע בינלאומי מסוכן. המאפיה הרוסית חדרה כמעט לכל תחומי הכלכלה במדינות אירופה ובארצות הברית, בנוסף להשפעתה במדינת האם שלה, כאשר השתלטה על התעשיות הממלכתיות.
הפושעים הרוסיים מעורבים בסחר לא חוקי בנפט והגיעו לעמדת השפעה חברתית משמעותית בכל רוסיה. הם עסקו בהברחת חומרים גרעיניים והלבנות הון בקנה מידה בינלאומי. "דון סמיון" - סמיון מוגילביץ' נחשב לאחד המנהיגים הבולטים של המאפיה הרוסית, ולפי ה-FBI נחשב לאדם המסוכן ביותר על פני האדמה.

היסטוריה

הפשע המאורגן ברוסיה קיים עוד מהתקופה הצארית בצורת כנופיות מאוגדות שעסקו בזנות, גניבה ופורנוגרפיה. בתקופה הסובייטית,  בזמן מלחמת העולם השנייה, חלה תפנית בתולדות הפשע המאורגן הרוסי, כאשר נכנס לשימוש המונח "גנב בחוק" (ווֹר וְ זאקונֶה), קבוצת אסירים פליליים שקיבלו אישור מרשויות הכלא הסובייטיות לפעול ככל העולה על רוחם, זאת מתוך מטרה להשתלט על בתי הכלא בכלל ועל האסירים הפוליטיים בפרט. בשנות ה-60 ובתקופת ברז'נייב הגנבים בחוק השתלטו על השוק השחור וייבאו למדינה באופן לא חוקי ציוד אלקטרוני, אוכל ולמעשה כל מה שרק היה אפשר. בערך מאותה תקופה, הקג"ב החל להיות מעורב בפשע מאורגן והוא גייס ואימן פושעים שהפכו לזרוע חשאית של הקג"ב. החל מ-1986 התרחשה נדידה בין אנשי הקג"ב שעברו מהמינהל הראשי הראשון (הביון הסובייטי) אל המחלקה הכלכלית והחלו לנסות לעסוק בבנקאות - במהלך תקופת הפרסטרויקה הקג"ב הקים מאות חברות פרטיות והוקמו עסקים רבים, שהיו כיסוי לפעילות קרימינלית. ב-1988 חוק העסקים הפרטיים נכנס לתוקף ברוסיה והשיב את הקפיטליזם למדינה אחרי היעדרות של למעלה מ-75 שנה. החברות הפרטיות עסקו בהלבנת הון. על פי הערכות שונות - אך לא מדויקות - סוכנים לשעבר בקג"ב עסקו בפשע במהלך שנות ה-90, ואבטחו אוליגרכים וראשי פשע מאורגן ברוסיה. 
התפרקות ברית המועצות נחשבת לאירוע המכונן של המאפיה הרוסית, בתקופה זו ילצין וממשלתו קידמו את מדיניות ההפרטה ומכרו את כל חברות התעשייה הגדולות, והללו נרכשו בידי ארגוני פשיעה ונציגיהם - שליטת ארגוני הפשיעה בכלכלה הרוסית הייתה כמעט מוחלטת ורק בשנות שלטונו הראשונות של ולדימיר פוטין (2000-2004), אחיזתם בחברות הופחתה, אך לא ירדה לגמרי - הפשע המאורגן ברוסיה, אף שכוחו פחת מכפי שהיה בתקופת שנות ה-90, עדיין מחופר היטב ברוסיה וישנם חבלים שלמים ברוסיה תחת שליטה מאפיוזית (המאפיה הצ'צ'נית שולטת כמעט באופן מוחלט ברפובליקה הצ'צ'נית, כמו כן כנופיית הפשע של דגסטאן). המאפיה בדרום רוסיה, קשורה בקשר הדוק לראשי השלטון המקומי באזור ומשרד הפנים הרוסי ניצב כמעט חסר אונים אל מול ארגוני פשיעה אלה.

המלחמה בפשע המאורגן הרוסי

ברוסיה עצמה את המלחמה בפשע המאורגן מנהלת המחלקה הראשית למאבק בפשע המאורגן של משרד הפנים הרוסי. בארצות אחרות הוקמו אגפים מיוחדים כמו יחידת אלפא למלחמה בפשע המאורגן הרוסי של משטרת צ'כיה, היאחב"ל (היחידה הארצית למלחמה בפשיעה בינלאומית) של משטרת ישראל ואגף הפשע הרוסי בימ"ר תל אביב. כמו כן, אגף C-24 של ה-FBI הוקם כדי להיאבק בפשיעה הרוסית בארצות הברית. כיום שמו שונה והוא עוסק במאבק בפשיעה אירו-אסייתית.
עיריית חיפה

עיריית חיפה היא גוף השלטון המקומי, במעמד של עירייה, האחראי לניהולה השוטף של העיר חיפה. ככל רשות מקומית, עוסקת עיריית חיפה בעניינים מוניציפליים מסוג הסדרת שירותי חינוך, תרבות, רווחה, תשתיות, ניקיון, תברואה וכדומה.

מבנה פוליטי

בראש הפירמידה הפוליטית של חיפה עומד ראש העירייה, הנבחר אחת לחמש שנים בבחירות אישיות. במקביל לבחירת ראש העירייה נבחרים, בפתק הצבעה נוסף ובמעטפה נפרדת, חברי מועצת העיר המתמודדים ברשימות שונות, שאינן בהכרח מקבילות לרשימות המתמודדות לכנסת בפוליטיקה הלאומית.
ראש העירייה הנבחר זקוק לתמיכתם ואמונם של חברי מועצת העיר, ובכדי להשיג חופש פעולה רחב, ירכיב על פי רוב קואליציה גדולה ככל האפשר. ראשי סיעות הקואליציה מתמנים בדרך כלל לסגניו או ממונים לתפקידים בכירים בעירייה.

מועצת העיר

מועצת העיר נבחרת, כאמור, בנפרד מראש העירייה. היא מוסמכת על ידי תושבי העיר להחליט בעניינים הנוגעים להם והנמצאים על סדר היום העירוני. בידי המועצה הסמכות לחוקק חוקי עזר עירוניים ולפקח על אכיפתם, לבקר את פעילות העירייה, לדון במדיניות העירייה ובתוכניותיה, לאשר מינוי בכירים לתפקידים שונים בעירייה, וכן לאשר את תקציב העירייה ולקבל החלטות שונות הנוגעות לו.
בישיבות המועצה מתקיימים דיונים והצבעות הנוגעים להחלטות הוועדות השונות ולענייני הניהול השוטף, עולות הצעות לסדר היום ומובאות שאילתות לנציגי העירייה. ישיבות המועצה מהוות במה לחברי המועצה, בעיקר לחברי האופוזיציה, להעלאת נושאים החשובים להם לדיון גלוי.
בישיבת העירייה שנערכה ב-22 בינואר 1951, קבע ראש העירייה אבא חושי, בצעדו הראשון בתפקיד, כי ישיבות מועצת העירייה ייערכו בדלתיים פתוחות וזאת על מנת שכל הדיונים יהיו פומביים. עד החלטה זו היו כל ישיבות העירייה נערכות בדלתיים סגורות. ישיבות המועצה מתקיימות מדי יום שלישי בראשית כל חודש.

הוועדות

בדומה לכנסת, גם למועצת העיר ישנן ועדות המהוות מוסדות משנה המופקדים על עניינים ספציפיים.
ועדות החובה (ועדות שכל רשות מקומית חייבת להקים) הפועלות לצד מועצת העיר הן: ועדת מכרזים, ועדת ביטחון, ועדת מל"ח, ועדת הנחות, ועדת ערר על שומת הארנונה, ועדת תמיכות, ועדת כספים, ועדה לענייני ביקורת, ועדה לקליטת עלייה, ועדה לבטיחות בדרכים, ועדת חינוך וועדת איכות הסביבה. מליאת מועצת העיר משמשת ועדה המקומית לתכנון ולבנייה. ועדה נוספת היא ועדת הנהלה, המורכבת מנציגי סיעות הקואליציה והדומה באופייה להנהלת הקואליציה בכנסת.
לצד ועדות החובה, ישנן גם ועדות רשות שהקימה המועצה, והן: ועדת קניות, ועדת נכסים, ועדת תרבות, ועדת נוער, ועדת ספורט, ועדת שמות, ועדת תברואה, ועדת רווחה, ועדה תורנית, ועדת בריאות, ועדת פיטורין, ועדת ערר על הוצאה לפנסיה מוקדמת, ועדת רישוי עסק, ועדת ביטוחים, ועדת מינוי עורכי דין ושמאים וועדת אגרות.

פרס יקיר חיפה

אות יקיר חיפה הוא עיטור הוקרה המוענק מדי שנה על ידי ראש עיריית חיפה לנבחרים מבין ותיקי חיפה, שעסקו בפעילות ציבורית למען העיר ותושביה במהלך חייהם, כאות תודה והוקרה על תרומה ארוכת שנים לעיר ולמדינה. האות מוענק אחת לשנה, ל-18 אנשים שנבחרים מקרב ההמלצות והמועמדויות שהוצגו.
בין המעוטרים באות: שלום ואנו, שבח וייס, עמירם חרלף, אברהם ב. יהושע, עמוס כרמלי, צפורה לסקוב, דוד לסקוב, אפי נצר, אברהם סכנין ומשה עמאר.