google/wiki40b huggingface dataset:
אוסבלדו לפורט

ביוגרפיה

אוסבלדו לפורט נולד בחואן לקאסה  שבאורוגוואי, שלישי מבין ארבעה אחים.
אחותו טרסה לפורט גידלה אותו כשהיה קטן מכיוון שאביהם היה צריך לעבוד זמן רב במפעלים.
בשנת 1976 כאשר היה בן 20,עבר לאוסבלדו ל"ארגנטינה", כדי להגשים את חלומו להיות שחקן טלנובלות מפורסם.
באותה שנה הוא התחיל ללמוד משחק בבית הספר של לואיס טסקה. כדי לממן את לימודיו הוא נאלץ לעבוד כעבודות מזדמנות בתור ליצן, עובד מחסן, בנאי.
בשנת 1979 הוא פגש את ויויאנה סיאס, במסדרונות בית הספר.הם התחתנו שנה לאחר מכן.
בשנת 1980 קיבל אוסבלדו תפקיד בהצגה "להתראות נעורים" (בספרדית: Adiós Juventud) ובאותה ההצגה הוא שבה את עיניו של הבמאי סנטיאגו דוריה, אשר הציע לו להשתתף בהצגה חדשה
בשם "The Importance Of Being Earnest".
בשנת 1983 חזר לפורט לעבוד עם לואיס טסקה, הפעם על אופרת סבון בשם "Cara a Cara".
הצלחתו הטלוויזיונית הייתה אדירה, ובשנת 1990 הוא קיבל תפקיד ראשי לצד ג'נט רודריגז בטלנובלה Pobre Diabla.
בשנת 1991 שיחק בטלנובלה המצליחה קציר החטאים כלוקה ונסיני, לצד השחקנית לואיסה קוליוק. הטלנובלה סחפה אחריה צופים רבים והרבה טוענים שבזכות הטלנובלה הזו לפורט החל לסלול את דרכו אל ההצלחה הגדולה. ואכן, מאז שיחק אוסבלדו במספר לא מבוטל של טלנובלות כמו:מיליידי, האלופים, המורה פרנקו, אני צועני, מישהו שומר עליי ועוד רבות.
כיום, כבר יותר מ25 שנה שאוסבלדו מנהל מערכת יחסים עם השחקנית ויויאנה סיאס, יש להם בת משותפת ששמה יסמין.
אוסבלדו פעיל בעמותת: ACNUR התומכת בפליטים בדרום אמריקה. הוא מקפיד להיפגש עם פליטים ממדינות כמו צ'ילה, קולומביה וארגנטינה ולתת להם תמיכה הן כלכלית\פיזית, והן חברתית.
עקעק איברי

מאפיינים

העקעק האיברי הוא ציפור ממשפחת העורבים. אורכו 35-31 ס"מ, הוא דומה באופן כללי לעקעק זנבתן, אבל הוא רזה יותר עם רגליים קטנות יחסית. ומשויך לסוג עקעק תכול. בעל ראש שחור מבריק וגרון לבן. חלקו התחתון וגבו הם בצבע חום אפור בהיר, הנוצות של הזנב הארוך (20-16 ס"מ) הם כחול תכלת. העקעק מתגורר בסוגים שונים של יער מחטניים (בעיקר אורן) ויער רחב, כולל פארקים וגנים באוכלוסיות המזרחיות.

תפוצה ובתי גידול

נפוץ בחלקים הדרום-מערביים והמרכזיים של חצי האי האיברי, בספרד ובפורטוגל. המין זו מטופלת בדרך כלל כקונספיסי עם עקעק תכול מצוי. עם זאת, אוכלוסייה זו נמצאת במרחק של 9,000 ק"מ מאלה שבמזרח אסיה. [ניתוח גנטי לאחרונה הוכיח כי העקעק האיברי ואת עקעק כחלחל הכנפיים נבדלים ברמת המינים.

התנהגות ואקולוגיה

לעיתים קרובות איברים מאורגנים למצוא מזון כקבוצה משפחתית או בלהקות עד 70 ציפורים. הקבוצות הגדולות מתקיימות לאחר עונת הרבייה ובמהלך חודשי החורף. הדיאטה שלהם מורכבת בעיקר של בלוטים (זרעי אלון ) וצנוברים, בתוספת נרחב על ידי חסרי חוליות הזחלים שלהם, פירות רכים וגרגרים, וגכן פסולת בפארקים ובערים.
מין זה בדרך כלל מקנן במושבות פתוחות עם קן אחד בכל עץ. בדרך כלל יש 6-8 ביצים מודגרת במשך 15 ימים.
יעל משאלי

תולדות חייה

נולדה בשם יעל תובל. גדלה בבני ברק וקיבלה חינוך דתי.
למדה באולפנת כפר פינס ושירתה שירות לאומי של שלוש שנים. יועצת משפחתית בהכשרתה.
כתבה טורים ב-ynet וב-Nrg. כותבת סיפורי ילדים, סיפורת למבוגרים ועיון.
בשנת 2007 זכתה בפרס היצירה לסופרים ומשוררים.
משאלי נשואה לד"ר דודי משאלי, מנהל המחלקה לכירורגית לב ילדים במרכז הרפואי שיבא. היא אם לשבעה, גרה בשוהם.
אוראשו נואו

יהודי אוראשו נואו

יהודים החלו להתיישב בכפר בסוף המאה ה-18 ועיקר פרנסתם היה בעסקי החקלאות למיניה ומעט בעלי בתי מרזח ובעלי מלאכה. עד סוף המאה ה-19 הוקמו בקהילה בית כנסת, מקווה ובית עלמין. רב הקהילה היה רב משותף עם קהילת נגרשט-אואש, הרב שמואל טייטלבוים בנו של הרב ישראל יעקב טייטלבוים.
בזמן מלחמת העולם השנייה הועברו יהודי הכפר לגטו בסאטו מארה ומשם הועברו ביוני 1944 למחנה ההשמדה אושוויץ.
סיינטיפיק אמריקן

היסטוריה

המגזין נוסד על ידי רופוס פורטר. לאורך שנותיו הראשונות, נהג המגזין לשים דגש על דיווחים בנוגע לפטנטים חדשים במשרד הפטנטים האמריקאי. המגזין דיווח אודות תחום רחב של המצאות שביניהן מכונות תנועה נצחית, התקן על שם אברהם לינקולן משנת 1849 לציפה של כלי שיט, והמפרק האוניברסלי שכעת מצוי כמעט בכל כלי רכב. בגליונות עכשוויים מצוי מדור "היום הזה בהיסטוריה" שבו מוצג מאמר שבמקור פורסם לפני 50,100, ו-150 שנה; במדור זה מוצגות לעיתים קרובות אבני דרך מהותיות בהיסטוריה של המדע.
פורטר מכר את העיתון בשנת 1846 לצמד אלפרד אליי ביץ' ואורסון דסייקס מון, ועד 1948 הוא נותר בבעלות חברת Munn & Company. תחת נכדו של מון, התפתח העיתון למעין התגלמות של המגזין 'מדע פופולרי'. לאחר רכישת הבעלות ממון הפכו המוציא לאור ג'רארד פיאל, העורך דניס פלאנאגאן וכן המנהל הראשי דונלד מילר ג'וניור, את גירסת המגזין כפי שהיא מוכרת כיום. מילר פרש בשנת 1979, ועד שנת 1984 פרש גן פלאנאגאן כאשר ג'ונתן בנו של ג'רארד פיאל הפך לנשיא ועורך; התפוצה של המגזין גדלה פי 15 מאז 1948. בשנת 1986 הוא נמכר לקבוצת Holtzbrinck מגרמניה ומאז המגזין בבעלותם. ג'ון רני הוא העורך הבכיר כיום.

מגזין ראשון

בראשית הדרך המגזין היה "הסניגור של התעשייה והיוזמה" ו"מגזין השיפורים המכניים". על גבי עמוד השער של הגיליון הראשון הייתה חקוקה הכתובת "קרונות רכבת משופרים". בפתיח העיתון הופיע ההסבר הבא:
"סיינטיפיק אמריקן היוצא לאור, על ידי רופוס פורטר, כל יום חמישי בבוקר ב-Spruce Street מספר 11 שבניו יורק, ברחוב סטייט סטריט 16 בבוסטון וברחוב ארקייד 21 בפילדלפיה.
כל גיליון יכיל שניים עד חמישה תרשימים שרובם אלגנטיים ומבהירים המצאות חדשות עקרונות מדעיים ועבודות מסקרנות; בנוסף כל גיליון יכיל חדשות עדכניות בנושאי מדע, הודעות בנוגע להתקדמות בתחום השיפורים המדעיים והמכניקה; אמריקאיים וזרים.
שיפורים והמצאות; קטלוגים של פטנטים אמריקאיים; מאמרים מדעיים המבהירים עקרונות מדעיים; מידע שימושי בנוגע למלאכות ועיסוקים שונים; ניסויים פילוסופיים מסקרנים; מוזיקה ספרות ובינה.
העיתון נותן חסות למכניקה ולתעשייה והוא העיתון היחיד באמריקה המוקדש לעניין חוגים אלה.
העיתון שימושי במיוחד עבור חקלאים שכן הוא יבשר להם אודות פיתוחים בתחום המכשור החקלאי וכן יגן עליהם מפני ניצול.
כעיתון משפחתי, הוא יעביר יותר מידע לילדים ולצעירים, מאשר חמש פעמים מחיר העברת המידע בבית ספר. מנוי יעלה כשני דולרים לשנה. דולר אחד ישולם מראש ויתר הסכום ישולם בעוד 6 חודשים. 5 עותקים ישלחו לכתובת אחת במהלך 6 חודשים עבור תשלום של 4 דולרים מראש. מי שיזמין שניים או יותר מנויים יהיה זכאי להחזר של 25 סנטים לכל מנוי.
— עמוד השער של הגיליון הראשון.
משרד ההגנה (הממלכה המאוחדת)

הקמה

ראשיתו של משרד ההגנה היה כאשר במהלך מלחמת העולם השנייה, ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל הקים את המסגרת של משרד ההגנה במטרה לאגד את משרדי הממשלה העוסקים בכוחות המזוינים ובביטחון המדינה. משרדים אלו כללו את משרד המלחמה (אשר ניהל את הצבא הבריטי), האדמירליות (אשר ניהלה את הצי המלכותי) ומשרד האוויר (אשר ניהל את חיל האוויר המלכותי). 
משרד ההגנה המודרני הוקם בשנת 1964 על ידי איחוד מספר רשויות ומשרדים ממשלתיים אשר עסקו במרכיבים השונים של הכוחות המזוינים הבריטים. משרדים אלו היו משרד הביטחון (בגרסתו הישנה יותר), משרד המלחמה, האדמירליות, משרד האוויר ומשרד התעופה (שניהל את התעופה האזרחית והצבאית). איחוד זה ביטל את כל המשרדים הקודמים והשאיר במקומם רק את משרד ההגנה בגרסתו המודרנית.
אברהם קרן

ביוגרפיה

קרן נולד כאברהם קירכנר ב-1889 בקוסוב שבגליציה (כיום באוקראינה). מגיל 14 היה פעיל בתנועת הנוער הציוני. בשנת 1908 עלה לארץ ישראל ועבד כפועל ברחובות, לאחר מכן שב לחו"ל והתיישב בסטניסלבוב, שם התמסר לפעולה תרבותית ותחיית השפה העברית. ב-1913 השתתף כציר באספה לתחיית השפה העברית. בשנת 1924 נבחר למועצת הקהילה היהודית במקום. ב-1918 נשא לאשה את שרה שוואלב. בשנת 1925 עלה ארצה בשנית, עם אשתו ובנו אריאל (לימים מנהל בעיריית כפר סבא), ביחד עם חברי קבוצת שילר, שהוא היה אחד ממייסדיה.
ב-1927 התיישב במושבה כפר סבא, ומשנת 1928 היה חבר בוועד המושבה וחבר בהנהלת חבר המועצות המקומיות. ב-1939 נערכו לראשונה בחירות למועצה המקומית בכפר סבא ובהן נבחר אברהם קרן לנשיא המועצה כנציג ההסתדרות. לאחר מכן נבחר עוד שלוש פעמים לתפקיד זה. בתקופתו נבנו שיכונים רבים לעולים חדשים ופועלים, נחנך מפעל המים במושבה, נבנה בית חולים לחולי שחפת (כיום נקרא מרכז רפואי מאיר), נבנה בית היולדות (שמבנהו הוסב ב-1984 למוסד גריאטרי) ובית משפט השלום. ב-1944 נבחר קרן כציר לאספת הנבחרים הרביעית. בשנים 1945–6 שימש כיו"ר חבר המועצות המקומיות (כיום מרכז השלטון המקומי בישראל). ב-1951 התפטר מתפקידו כיו"ר המועצה המקומית בכפר סבא. בין השנים 1951–1956 שימש כחבר בהנהלת מפעל הפיס ותרם להקמתו והתפתחותו.
בשנת 1990 נקרא על שמו רחוב בעיר כפר סבא.
קרפיון

היסטוריה

קיימות עדויות קדומות בכתבי אריסטו ופליניוס הזקן על הימצאותו של הקרפיון בעולם המערבי, וכן עדויות קדומות יותר על ביותו של הקרפיון בסין. במרוצת אלפי השנים של ביות ובהשפעת תנאים סביבתיים קיצוניים נוצרו זנים שונים של קרפיונים, הנבדלים זה מזה בהתנהגותם ובתכונותיהם המורפולוגיות.
לישראל הובא קרפיון הראי (חסר הקשקשים) היוגוסלבי לראשונה בשנות השלושים, ובשנות השישים והשבעים הובאו למטרות טיפוח פרטים נוספים של קרפיונים מהולנד ומיוגוסלביה. לאותה מטרה הובא בשנת 1970 גם הקרפיון המקושקש שמוצאו מסין. הקרפיון ניכר בקשקשים הגדולים שלו, בסנפיר הגב הארוך ובארבעה בינים ליד הפה. הוא ניזון בפאונה של הקרקעית שהוא נובר בה ומחפש בה את טרפו. בטבע עיקר מזונו הם חסרי חוליות קטנים, המרכיבים את המקרו-פלנקטון של בית הגידול. בבריכת דגים הוא הנהנה העיקרי מהמזון המוסף - גרעיני דורה וכופתיות.
אלפרד מסנה

קריירה

מסנה נולד וגדל בעיר ברצלונה, בירת קטלוניה, ובצעירותו שיחק בקבוצת הילדים של ברצלונה, הקבוצה הבכירה בעיר ובאזור. מסנה, ששיחק כקשר שמרבה לכבוש שערים בעזרת בעיטותיו החזקות ומשתמש ביכולת הכדרור שלו לעיתים קרובות, החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצה המקומית איקס, עמה זכה באליפות קטלוניה פעמיים, ב-1907 וב-1908. בהמשך שיחק באספניה דה ברצלונה במשך שנה בודדת, לפני שעבר לאספניול, גם שם היה שנה בלבד.
ב-1911 עבר מסנה לקבוצה הבוגרת של ברצלונה, שם בילה במשך חמש שנים, לצד שחקנים כדוגמת מנואל אמצ'סורה, ג'ק גרינוול, רומה פורנס ופאולינו אלקנטרה. במדי ברצלונה ערך 131 הופעות בהן כבש 30 שערים - 22 מתוכם בשנים 1912 ו-1913. עם ברצלונה זכה פעמיים בגביע הספרדי, ב-1912 וב-1913, כשהוא פותח בשני משחקי הגמר. בנוסף היה שותף עם ברצלונה לשתי זכיות באליפות קטלוניה ולשתי זכיות בגביע הפירנאים, מהטורנירים הבינלאומיים הראשונים בהיסטוריית המשחק, בו השתתפו קבוצות מאזור הרי הפירנאים.
ב-1916, בתום תקופתו בברצלונה, יצא מהעיר ברצלונה ועבר לשחק בטראסה. כעבור שנה חזר לעיר על מנת לשחק במדי אספניול, לה עזר לזכות באליפות קטלוניה ב-1918, ולאחר מכן פרש ממשחק.
בנוסף לדרכו במועדונים, ערך מספר הופעות במדי נבחרת קטלוניה, שקיימה מספר משחקי ידידות באותה תקופה.
ב-1924 הלך מסנה לעולמו, בגיל 32 בלבד. אחיו, סנטיאגו, היה כדורגלן גם הוא, ונכדו, טטה מונטוליו, היה פסנתרן ג'אז שזכה להצלחה בינלאומית.
יעקב בן ראובן

יעקב בן ראובן היה חכם ופרשן מקרא קראי שחי בסביבות המאות ה-11 וה-12, ככל הנראה בקונסטנטינופול, בירת האימפריה הביזנטית (כיום איסטנבול).
במהלך חייו נסע אל ארצות שונות במטרה להפיץ את היהדות הקראית ברחבי העולם ולאסוף כתבי יד שיש בהם פרשנות של קראים למקרא. בפירושים אלה השתמש בחיבורו שלו, "ספר העושר".

ספר העושר

חיבורו החשוב ביותר של יעקב בן ראובן, נקרא על ידו "ספר העֹשר", משום שלפי דבריו בהקדמה לספר, הקורא ימצא בפנים מספיק מידע ולא יאלץ לעיין בפרשנויות ארוכות ובעלות מספר רב של כרכים שהוא כבר קרא בעצמו. ואכן ספר זה מכיל פירושים מקוצרים בעברית לכל עשרים וארבעה ספרי המקרא. הוא מבוסס על דברי פרשנות של חכמים קראים שקדמו לחכם יעקב בן ראובן, שהיו כתובים בעברית או מתורגמים לעברית מהשפה הערבית, בה נכתבה רוב היצירה הקראית בתור הזהב של היהדות הקראית בארץ ישראל. יעקב בן ראובן התבסס בחיבורו בעיקר על דברי החכם יפת בן עלי ועל דברי החכם ישועה בן יהודה.
הפירוש שלו מכיל הרבה מונחים ביוונית-קראית וביוונית, שהייתה שפת האימפריה הביזנטית. מכך ניתן ללמוד שיעקב בן ראובן היה כנראה יליד קונסטנטינופול שיוונית הייתה שפתה. ממילים אלה אפשר ללמוד על מטבעות הלשון שהיו מקובלים בקרב הקראים באימפריה הביזנטית.
ההסבר של המחבר לכל קטע נתון לרוב נפתח בקיצור "מע'" או "יע'" (שמשמעותם בערבית היא "מַעְנָהֻּ" או "יעני" = כלומר), ולאחריהם מופיע הפירוש. כאשר קיימים הסברים אחרים של פרשנים נוספים, מופיע בדרך כלל בין פרוש לפרוש הקיצור "ד"א" שמשמעותו "דבר אחר" או "דברי אחרים".
עותקי כתב יד של "ספר העֹשר" נמצאים בסנקט פטרבורג, בפריז ובליידן שבדרום הולנד.
שמחה פינסקר הדפיס קטעים מתוך הפירוש לתורה בספרו 'ליקוטי קדמוניות', ודוקס הדפיס קטעים מתוך הפירוש לתהלים.
קטע אחר מ"ספר העֹשר", מירמיהו ועד דברי הימים (מלבד תהילים) הודפס תחת הכותרת הכללית "מבחר ישרים", יחד עם פירוש "המבחר" של החכם אהרון בן יוסף הרופא לנביאים ראשונים ולישעיהו, על ידי החכם אברהם פירקוביץ', ביבפטוריה ה'תקצ"ד (גוזלווא, 1835).
מדינה בדרך

מדינה בדרך היא תוכנית רדיו אשר משודרת בתחנת הרדיו גלגלצ מאז 1993. התוכנית משודרת בימים א'-ה' בין השעות 10:00-7:00, ומורכבת בעיקר ממוזיקה ודיווחי תנועה.
החל מינואר 2016 מגישים אותה הדר מרקס (בימים א'-ד') ועומר גפן (ביום ה').
על פי סקר TGI מיולי 2017, "מדינה בדרך" היא תוכנית הרדיו המואזנת ביותר בישראל.

היסטוריה

"מדינה בדרך" היא התוכנית הוותיקה ביותר בגלגלצ, ומשודרת מיום הקמת התחנה בשנת 1993. בין השדרנים שהגישו אותה לאורך השנים ניתן למצוא את אמיר אשר, יואב גלזנר, אודיה בוגאי, הדס אהרן, ערן אליקים, עומר גפן והדר מרקס. מאז תחילת שידוריה, התוכנית כללה מוזיקה לצד דיווחי תנועה. בשנות ה-90 ועד אמצע שנות ה-2000 התקבלו דיווחי התנועה בין היתר באמצעות מסוק ובו צוות מדווח - בנוסף לדיווחי המאזינים. כיום נעשה שימוש גם באפליקציית "Waze" ובאמצעים דיגיטליים אחרים.

מבנה התוכנית

התוכנית נפתחת מדי יום בשעה 07:00, ומציעה מוזיקה עברית ובינלאומית בעלת אופי קצבי ומשפחתי– על מנת שקהל היעד העיקרי שלה, הנהגים שעומדים בפקקי הבוקר, יצלחו בנעימים את הדרך לעבודה. מדי רבע שעה משודרים דיווחי התנועה העדכניים ביותר, אותם מגיש בני כבודי – עורך התנועה הראשי של גלגלצ, ביחד עם מרקס. השניים גם משוחחים על ענייני היום - חדשות, רכילות וכל דבר העולה על דעתם.

אמנים אורחים

מדי יום שני מגיע לתוכנית אמן להגשה זוגית עם הדר מרקס. במהלך האירוח האמנים מגישים את דיווחי התנועה, משחקים משחקי רדיו ומבצעים את אחד השירים שלהם – עם שינוי חלק מהמילים, כך שיתייחסו לנושאים בהם עוסקת התוכנית. למשל, מירי מסיקה ביצעה את "זוכר את לה גוארדיה" (על בסיס שירה "נובמבר"), עידן רייכל הופיע עם "מהמחלפים" (על פי לחן של "ממעמקים"), רוני דלומי ביצעה את "איש של בוקר" (בלחן "איש של לילה") ועוד.

שידורים מיוחדים

במהלך השנתיים בהן משודרת התוכנית בפורמט הנוכחי, יצאה "מדינה בדרך" לשידורי חוץ ממקומות שונים – כמו הר חרמון וחוף הקשתות באשדוד. בנוסף, התוכנית ליוותה בשידור חי מתגייס בדרך לבקו"ם עם משפחתו וכן ליוותה את הנהגים מהפקקים בכביש החוף (בתוכנית מיוחדת בשם "מדינה מהדרך").

עריכה מוזיקלית

המרכיב המרכזי בתוכנית הוא מוזיקה, כשהאופי המוזיקלי הוא משפחתי וקצבי. בעריכה משולבים להיטים עכשוויים לצד להיטים מכל הזמנים. קיים שילוב בין מוזיקה עברית למוזיקה בינלאומית, כשהדגש הוא על להיטים ישראלים.
מחלת קווסאקי

שכיחות המחלה

מחלת קווסאקי היא מחלה נדירה. 80% מהמקרים מתרחשים אצל ילדים עד גיל 5 והמחלה שכיחה יותר בקרב בנים לעומת בנות.
המחלה נפוצה בעיקר ביפן, אך מקרים מתוארים ברחבי כל העולם.

הגורם למחלה

הסיבה למחלת קווסאקי עדיין אינה ידועה. קיים חשד לגבי מחולל זיהומי. ההערכה היא כי רגישות יתר או הפרעה בתגובת מערכת החיסון בעקבות זיהום נגיפי או זיהום חיידקי בילדים בעלי רגישות גנטית מסוימת, גורמות להפעלת תהליך דלקתי הגורם נזק לכלי הדם. המחלה אינה מדבקת.

חומרת המחלה

החומרה משתנה מילד לילד. מרבית החולים לא יפתחו מעורבות לבבית.
מפרצות בעורקים הכליליים תופענה רק בכ-2 מתוך 100 ילדים שקיבלו טיפול למחלת קוואסקי.
ללא טיפול, 25% מהילדים עלולים לפתח סיבוכים לבביים. 
בקרב התינוקות מתחת לגיל שנה בדרך כלל לא מופיעים כל הסימנים האופייניים ולכן אבחון המחלה קשה יותר. המחלה היא מחלת ילדות, קיימת צורה דומה של דלקת בכלי הדם במבוגרים אך הביטוי הקליני בהם שונה.

מהלך המחלה

מחלת קווסאקי היא מחלה בעלת שלושה שלבים:
שלב חריף: השבועיים הראשונים למחלה. מתחיל באירוע של חום גבוה שאינו מגיב לאנטיביוטיקה ולתרופות להורדת חום. כעבור כשבוע הסימנים הופכים להוכחות. העין הופכת אדומה עם סימנים סביב האישון, ועיניים יבשות.
שלב תת-חריף: מהשבוע השני ועד השבוע הרביעי. במהלך שלב זה הילד שרוי בסיכון גבוה במיוחד לפתח מפרצת בעורקים הכליליים. 
ירידת החום והפחתה הדרגתית בסימנים האחרים של המחלה. הנזקים ממשיכים ומחמירים עד 4 שבועות מתחילת המחלה. דלקת מפרקים של המפרקים הגדולים יותר מתפתחת.
שלב ההחלמה:מסוף החודש הראשון ועד השלישי. הסימנים הקליניים נעלמים, אולם ערכי בדיקות המעבדה עדיין לא תקינים. שלב ההחלמה מסתיים כאשר כל בדיקות המעבדה שבות לנורמה לאחר 6-8 שבועות, וחלק מהמפרצות בעורקים הכליליים נעלמות או קטנות.

טיפול

יש לפנות למרכז רפואי בכל חשד לילד חולה במחלת קוואסקי לצורך הערכה ובדיקת מעורבות לבבית. על מנת להוריד את שיעור הסיבוכים הלבביים יש להתחיל בטיפול ברגע שנקבעת האבחנה. הטיפול כולל מתן אספירין ועירוי של גאמא גלובולינים, במינון גבוה. הטיפול מוריד את שיעור הדלקת הכללית וכך חולפים סימני המחלה החריפים. מינון גבוה של גאמא גלובולינים מהווה חלק חיוני בטיפול, מאחר שהוא מפחית את הסיבוכים הלבביים בצורה משמעותית. לעיתים רחוקות נדרש גם טיפול בסטרואידים.
נאדין לבקי

ביוגרפיה

ללבקי יש תואר ראשון בלימודי קולנוע מאוניברסיטת סנט ג'וזף, ביירות, אז ביימה את סרט הגמר שלה, 11 Rue Pasteur. הסרט (1997) זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בביאנלה של הקולנוע הערבי במכון העולם הערבי בפריז. ב-1998 היא השתתפה בסדנת משחק בקורס פלורנט, פריז. בהמשך היא ביימה פרסומות וקליפים לזמרים מפורסמים במזרח התיכון שזיכו אותה בכמה פרסים.
בשנת 2006 היא ביימה את הסרט קרמל בו היא השתתפה גם כשחקנית ראשית. הסרט מציג קומדיה העוסקת בחמש נשים לבנוניות כשמרכז העלילה מתרחש בסלון יופי בו עובדות חלק מהם. הסרט עוסק בנושאים כמו אהבה, מיניות, מסורת וציפיות, ואינו נוגע בבעיות הפוליטיות הפוקדות את לבנון. בכורת הסרט הייתה בפסטיבל קאן בשנת 2007, והוא היה להצלחה מסחרית. הסרט נמכר ברחבי העולם וזכה לפרסים רבים בפסטיבלים שונים וזיכה את לבקי בהכרה חיובית כשחקנית וכבמאית.
בשנת 2010 היא ביימה ושיחקה בסרטה השני, "לאן הולכים עכשיו?", המתאר כפר בו קיימים מסגד וכנסייה בשני צדדיו ובו הנשים מנסות לשמור על הגברים המשולהבים מהתחלה במלחמת דת. בכורת הסרט הייתה אף היא בפסטיבל קאן, ואף הוא הפך להצלחה בינלאומית.
מבחנה

מבחנה היא כלי מעבדה המשמש לאחסון דגימות של נוזלים. מבחנה עשויה בדרך כלל מגליל זכוכית אטום מצידו התחתון ובעל פתח הניתן לסגירה בפקק מצידו העליון.
פעמים רבות השימוש במבחנה הוא רב פעמי, למרות שעלות ייצורה נמוך. לחלק ממכוני המחקר והאוניברסיטאות יש בית חרושת קטן לזכוכית המייצר מבחנות.
המבחנה הרגילה אינה כלי אנליטי: לא נרשמים עליה סימונים למידות נפח כלל. קיימות מבחנות ממגוון חומרים, כגון זכוכית ופלסטיק. קיימות גם מבחנות בקטרים שונים ובאורכים שונים.
בנוסף, מבחנה הוא שם כללי לכלים רבים שצורתם הכללית דומה.

כימיה

מבחנות עבור עבודות כימיות כלליות עשויות בדרך כלל מזכוכית, עבור עמידות טובה יותר לחום כימיקלים קורוזיביים ולחיים ארוכים יותר. מבחנות עשויות זכוכית רחבה, בעיקר זכוכית בורוסיליקט יכולות לעמוד בטמפרטורות גבוהות, עד מאות מעלות צלזיוס.
מבחנות שמיועדות למטרות כימיה זמינות במספר רב של מידות, בדרך כלל מ-50 עד 200 מ"מ אורך ומ-10 עד 20 מ"מ רוחב. חלקים עליונים במבחנות לעיתים קרובות כוללות שפות מתרחבות כדי לסייע לשפוך את תכולת המבחנה.
במבחני כימיה יש בדרך כלל תחתית שטוחה, עגולה או חרוטית. כמה מבחנות עשויות לקבל פקק זכוכית או פקק מתברג. המבחנות מסופקות לעיתים קרובות עם זכוכית קרקעית קטנה או אזור זיגוג לבן ליד דף עבור תיוג עם עיפרון.
מבחני הבדיקה נמצאים בשימוש נרחב על ידי כימאים כדי להתמודד עם כימיקלים, במיוחד עבור מבחני ניסוי איכותיים. תחתיות המבחנות מעוגלות על מנת למנוע אובדן המוני כאשר שופכים נוזל, קל יותר לשטיפה, ומאפשר ניטור של הנוזל. הצוואר הארוך והצר מאט את התפשטות הגזים לסביבה.
המבחנות הם מכולות נוחות לחימום כמויות קטנות של נוזלים או מוצקים עם מבער בונזן או מבער אלכוהול. המבחנה מוחזקת בדרך כלל על ידי הצוואר עם מהדק או מלקחיים. על ידי הטיה של המבחנה, התחתית יכולה להיות מחוממת עד מאות מעלות צלזיוס בלהבה, בעוד שהצוואר נשאר קריר יחסית, דבר זה מאפשר לאדים להתעבות על הקירות שלה. צינור רותח הוא צינור בדיקה גדול המיועד במיוחד עבור נוזלים רותחים.
מבחנה מלאה במים וסולדת לתוך מבחנה מלאת מים משמשת לעיתים קרובות כדי ללכוד גזים, למשל: בהדגמת אלקטרוליזה.
מבחנה עם פקק משמשת לעיתים קרובות לאחסון זמני של דגימות כימיות או ביולוגיות.

ביולוגיה

מבחנות משמשות את הביולוגיה והמדעים הקשורים לטיפול בעיבוד כל מיני אורגניזמים חיים, כגון עובש, חיידקים, שתילים, ייחורים בצמחים, וכו'. כמה מתלים עבור מבחנות נועדו להחזיק את הצינורות בצורה אופקית, כדי למלא את פני השטח במבחנה.
מבחנות שמיועדות למטרות ביולוגיה עשויות בדרך כלל פלסטיק צלול (כגון פוליסטירן או פוליפרופילן) על ידי הזרקת פלסטיק ומושלכות לפח האשפה לעיתים קרובות לאחר השימוש. מבחנות פלסטיות עם מכסה בורג נקראות לעיתים קרובות 'מבחנות פלקון' לאחר שיוצרו על ידי בקטון דיקינסון.

רפואה

ברפואה קלינית, מבחנות סטריליות  שהאוויר בהן הוסר, נקראות "וקוטיינר", משמשות לאסוף ולקיים דגימות של נוזלים פיזיולוגיים כגון דם, שתן, מוגלה ונוזל סינוביאלי. מבחנות אלה בדרך כלל אטומות בפקק גומי, ולעיתים קרובות יש תוסף מסוים להציב את הצינור עם צבע פקק המציין את התוסף. לדוגמה, החלק העליון במבחנה כחולה הוא בדיקה של 5 מ"ל המכיל ציטרט נתרן כמו נוגדי קרישה, המשמש לאיסוף דם עבור קרישה ובדיקות גלוקוז-6-פוספט דהידרוגנאז.

שימושים אחרים

מבחנות מועברות לפעמים לשימושים מזדמנים מחוץ לסביבות המעבדה. למשל, כמו אגרטלי פרחים, כלי זכוכית עבור שוטים חלשים מסוימים, או מיכלים עבור תבלינים. מבחנות יכולות לשמש גם לגידול מלכת נמלים במהלך החודשים הראשונים שלה לצורך פיתוח.
פסגת מילר (רכס אקספלוררז)

גילוי הפסגה

הפסגה מופתה לראשונה על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד בין השנים 1964–1963.

מקור השם

הפסגה נקראת על שם ג'וזף הולמס "בוב" מילר (J. H. "Bob" Miller) המודד הראשי ומוביל משלחת המחקר שגילתה את הפסגה.
מיכאל פורשלגר

הרב מיכאל אליעזר הכהן פורשלגר (בכתיב יידי: פארשלאגר; ה'תרמ"ד, 1883 – ט"ו בחשוון ה'תשי"ט 29 באוקטובר 1958) היה רב ולמדן מתלמידי האדמו"ר מסוכטשוב רבי אברהם בורנשטיין.

ביוגרפיה

נולד בעיר ליוביטש הסמוכה לעיר סוכטשוב שבפולין, לאברהם משה ולבלומא. מילדותו היה חולה עיניים ובמשך תקופה לא ראה כלל. למד בילדותו אצל הרב פנחס לבקוביץ, חסיד גור.
מגיל צעיר החל לנסוע בקביעות לסוכטשוב, ופעם אף הלך ברגל מעירו לסוכטשוב מרחק של 25 ק"מ, בשנת תרנ"ח בהיותו בגיל 14, נסע ללמוד בצורה קבועה אצל רבו, הרב אברהם בורנשטיין, בסוכטשוב. באותה התקופה, הפסיק הרב להעביר שיעורים וקיבל אותו ללימוד יחידני.
בהיותו בסוכטשוב למד גם מפי הרב יואב יהושע וינגרטן מחבר "חלקת יואב", ומפי הרב אריה צבי פרומר, הרב מקוז'יגלוב, ראש ישיבת חכמי לובלין. הוא התקרב גם לרב יוסף ענגיל רבה של קרקוב.
בשנת תרס"ב נישא לשרה רייזל פליישמן, מהעיר סוכטשוב. הוריו היגרו לארצות הברית, ובשנת 1921 היגר הוא בעקבותיהם והגיע לארצות הברית, הוא השתקע בבלטימור.
בבלטימור מסר שיעורים פעמיים ביום, בבקר שיעור משניות בבית כנסת 'חיזוק האמונה', שלימים הפך לקונסרבטיבי והוא פרש משם לאחר 26 שנים שמסר שם שיעורים. בערב מסר שיעור בגמרא בבית הכנסת הרוסי, שם כיהן הרב שמואל פלוסקין.
במשך שנים סירב לקבל משרות רבניות, אך רבים מרבני ארצות הברית הכירו בו, התכתבו עמו בהלכה וצירפו אותו במקרים רבים להכרעות כדיין שלישי במושבי בית דין. היה מיודד עם הרב חיים צימרמן, הרב מאיר אמסעל, הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד ורבי יואל טייטלבוים מסאטמאר. סייע בהקמת ישיבת נר ישראל והיה קשור לראש הישיבה הרב יעקב יצחק רודרמן. בשנתיים האחרונות לחייו אף התפלל שם תפילת שחרית כל יום.
בסוף ימיו סבל רבות ממחלות לב, הוא נפטר בט"ו בחשון ה'תשי"ט כבן 75 שנים.
כתב כעשרים אלף גיליונות של דברי תורה, מעט מהם עובדו וכונסו בידי תלמידיו לאחר פטירתו בספר 'תורת מיכאל'.
יהודית אוריין

ביוגרפיה

יהודית אוריין נולדה בשנת 1935 בחיפה, בתם היחידה של שרה לבית יעקובוביץ' ומאיר אוריין, סופר וחוקר ספרות תורנית וחסידות ופעיל ציבור חיפאי. גדלה בחיפה בבית דתי-חסידי. בהמשך חייה נטשה את הדת ועברה לחיים חילוניים.
למדה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב. במשך למעלה מ-20 שנה לימדה בבית ספר תיכון פילוסופיה, ספרות ולשון. במשך שנים רבות הייתה מבקרת קולנוע בשבועון "לאשה" מבית ידיעות אחרונות. כחברה במערכת "ידיעות אחרונות" כתבה ביקורות תרבות, ספרות, תיאטרון וקולנוע. כיום משמשת אוריין לקטור בהוצאת משכל, מבקרת ספרות ויועצת מדעית בענייני לשון.
בעבר הייתה אשתו השנייה של יעקב בן-הרצל, ולשניים בן. מאז סוף שנות ה-70 נשואה בשלישית, לאיתן אבניאון, מנכ"ל הסנה ומנכ"ל בנק הפועלים לשעבר, ובימים אלה בעל הוצאת הספרים איתאב, המתמחה בהוצאת מילון ספיר, לקסיקונים ותזאורוסים.
בשנת 1967 עברה מהפך פוליטי בהשקפת עולמה ונעשתה שמאלנית, היא תומכת בפינוי התנחלויות ובהפלות ומתנגדת לפמיניזם.
Love Beach

ביקורת

הביקורות על האלבום שונות ביותר. רבים רואים באלבום זה כנקודת השפל של הלהקה בשנות ה-70, בעוד שאחרים מתייחסים לכמה שירים כחלק מהפופולריות המתמשכת של הלהקה. במגזין הרולינג סטון, כתב מבקר המוזיקה מייקל ברום: "Love Beach הוא לא רק רע, אך הוא ממש פתטי. מעופש ומלא שיממון, האלבום הזה הופך את שטיפת הכלים למעשה יצירתי יותר בהשוואה". האתר Allmusic כתב: "הקלטה שELP שיחררו רק בגלל שהם חייבים את זה לחברת התקליטים המקורית שלהם, וזה כל אחד צריך לדעת."
נובה מיש

תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-15, ובמאה ה-16 הוענקו לו זכויות עיר, ונבנתה בו טירה. באמצע המאה ה-17 נשרף היישוב כתוצאה מקרבות הפולנים עם הרוסים.
בחלוקת פולין בשנת 1795 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר הסכם ריגה בשנת 1921 נכלל בתחומי הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי נובה מיש

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-630 יהודים, כשליש מתושביה. בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הצבא האדום.
ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה.
בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. בסוף קיץ 1942 נרצחו כל יושבי הגטו מחוץ לעיירה.