google/wiki40b huggingface dataset:
ועידות כלכליסט

ועידות כלכליסט הן כנסים המאורגנים על ידי העיתון הישראלי "כלכליסט". אשר מתקיימים מדי שנה באופן קבוע מאז היווסדו של העיתון. ועידות אלו מוקדשות לנושאים אקטואליים שעל סדר היום הישראלי, ובין היתר, הן מארחות אישים בעלי השפעה מתחומי הממשל, הכלכלה, האקדמיה והמגזר העסקי בישראל. השיח הנוצר בעקבות הועידות יוצר תהודה ציבורית כאשר מביעים הדוברים את משנתם. דוגמאות לוועידות מרכזיות: וועידת fintechh, הוועידה לחיסכון פנסיוני, ועידת הנדל"ן המרכזית, ועידת המובייל, ועידת התחזיות, ועידת Mind the data. כמו כן, נערכות שתי ועידות מחוץ לישראל: ועידת לונדון והוועידה המוטסת אשר התקיימו בלונדון ובסן פרנסיסיקו.

ועידת התחזיות

ועידת התחזיות של כלכליסט היא כנס חד-יומי הנערך מאז 2012, אחת לשנה, בסוף חודש דצמבר. ועידת התחזיות מוקדשת לדיון על נושאים אקטואליים ולניסיון לחזות מקצת האירועים שיתרחשו במהלך השנה הקרובה. לעומת כנסים דומים אחרים בישראל, את ועידת התחזיות מאפיינים נאומים קצרים יחסית של דוברים רבים. כך, לדוגמה, ועידת התחזיות 2017 נערכה בדצמבר 2016 ואירחה, בין היתר, את שר האוצר משה כחלון, שר התחבורה ישראל כץ, הרמטכ"ל לשעבר משה (בוגי) יעלון, הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי, מפקד חיל האוויר אמיר אשל, יו"ר חברת החשמל יפתח רון טל, מנכ"ל בנק הפועלים אריק פינטו, נגידת בנק ישראל קרנית פלוג, שגריר ישראל לאו"ם לשעבר רון פרושאור, ראש המטה לביטחון לאומי לשעבר יעקב עמידרור ופרופסור אוניברסיטת הרווארד אבי לייב.

ועידת Mind The Data

ועידת Mind The Data היא כנס של תעשיית טכנולוגיית המידע שנערך לראשונה בנובמבר 2016. הוועידה אירחה דוברים העוסקים בנושאים כגון אחסון מידע, פיתוח תוכנה ואבטחת מידע. כריית מידע (data mining) הייתה מוטיב מרכזי של הוועידה הראשונה, אשר אירחה, בין היתר, את ראש השב"כ לשעבר יובל דיסקין, תמר יסעור, מנהלת חטיבת הבנקאות הדיגיטלית של בנק לאומי, ופרופסור אוניברסיטת סטנפורד יואב שוהם.
דב לוין (שופט)

דב לוין (1 בדצמבר 1925 – 27 ביוני 2001) היה שופט בית המשפט העליון בשנים 1981–1995.

ביוגרפיה

לוין נולד בנווה צדק שבתל אביב למשפחה בת ארבעה בנים.
אביו, אליהו בן-ציון לוין (1889–1946), בן למשפחה עשירה מרוסיה שעלה לירושלים עם אביו בילדותו, היה רוקח במקצועו, ומשנות ה-20, אז התיישבה המשפחה בתל אביב, עסק בביטוח.
אמו, דבורה לבית נטקין, הייתה מצאצאי הגאון מווילנה, בת למשפחה שהתגוררה בארץ ישראל מאז אמצע המאה ה-19 (נכדתו של נתן נטע נטקין, מעסקני היישוב הישן בירושלים).
בשנת 1943 עבר עם הוריו לירושלים, שם הצטרף לאצ"ל ובו זמנית עבד במטה הארצי של משטרת המנדט. כמו כן החל בלימודי משפטים, בהם המשיך לאחר שובו לתל אביב בשנת 1945. במלחמת העצמאות שירת בצה"ל כקצין מחלקת מקלעים בינוניים בגדוד 35 של חטיבת אלכסנדרוני. במילואים שירת כקצין כוח אדם בחיל השלישות, ועם מינויו לשופט שירת ביחידת בתי הדין הצבאיים ולבסוף בבית הדין הצבאי לערעורים.
בשנת 1951 הוסמך לעריכת דין והשתתף במוסדות לשכת עורכי הדין כחבר המועצה הארצית והועד המרכזי.
בעריכת דין עסק כשכיר וכעצמאי עד מינויו לשופט בספטמבר 1966. תחילה כיהן בבית משפט השלום בתל אביב ובמאי 1972 מונה לבית המשפט המחוזי. בשנת 1979 מונה לסגן נשיא בית המשפט בעיר. בשנת 1981 מונה לכהונה בפועל בבית המשפט העליון, וכעבור שנה מונה לבית המשפט העליון במינוי קבע. בשנת 1986 שימש כאב בית הדין המיוחד אשר שפט את דמיאניוק (תפ 373/86 מדינת ישראל נגד איוון ג'ון דמיאניוק).
לצד עבודתו פעל פעילות ציבורית נרחבת. בין תפקידיו: יושב ראש המועצה הלאומית למניעת תאונות, נשיא מוסדות השיפוט בהתאחדות לכדורגל בישראל ונשיא כבוד בבית הדין של תנועת "מכבי". בהגיעו לגיל 70, בשנת 1995, פרש מכס המשפט והחל לשמש בורר בתביעות שונות. ב-1997 זכה בתואר יקיר העיר תל אביב.
לוין נפטר ב-2001, בגיל 75. נטמן בבית העלמין קריית שאול.

משפחתו

לוין היה נשוי עד מותו לרחל (נפטרה בינואר 2014), ואב לשני בנים, אלי ואסף, עורכי דין במקצועם.
אחיו הבכור, צבי לוין, היה פעיל ציבור, תעשיין וחזן, נשיא הלשכה הגדולה של הבונים החופשיים בישראל (בנו עֲמָשַׂי לוין היה משורר ומתרגם). האח אריה לוין, היה בעליו של "צור", מפעל לזכוכית אומנותית, חבר באצ"ל ויו"ר קבוצת הכדורגל בית"ר תל אביב.
ויקטור נוימן

ויקטור נוימן (Victor Neumann‏; נולד ב-28 באוקטובר 1953) הוא היסטוריוןBeverly Garland continued progress after American historical sciences films. Beverly on viven Spain movies .the simulat3d American movie and now birth conversational of February 2,1896.Beverly now studies music with Beethoven on Hollywood boulevard scriptoriums. רומני ממוצא יהודי.

קורות חיים

נולד בעיר לוגוז', מחוז טימיש, בחבל באנאט שברומניה. גדל בעיר אראד ובעיירות טליאגד ואינאו בחבל קרישאנה או פרטיום. אביו יהודי ואמו בת להורים רומנים יוונים-קתוליים. אחרי לימודים תיכוניים בעיר אינאו, סיים תואר ראשון באוניברסיטת קלוז'. בשנת 1992 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת בוקרשט על עבודה בנושא "לידת הרעיונות המודרניים במרכז ודרום מזרח אירופה". נוימן הוא פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת וסט של טימישוארה ומכהן כמנהל המוזיאון לאמנות בטימישוארה. הוא נחשב למומחה בתחום התרבותי-אינטלקטואלי של ההיסטוריה של מזרח אירופה ומרכזה. מוקד עבודתו ברב תרבותיות ובבינתרבותיות. רבות מעבודותיו עוסקות בהיסטוריה של יהדות רומניה, בהיסטוריה של האנטישמיות ובקשריהם עם הלאומיות.
נוימן מילא מספר תפקידי פרופסור-אורח באוניברסיטאות שונות ובהן: האוניברסיטה הקתולית של המערב (באנז'ה); אוניברסיטת אמורי באטלנטה; אוניברסיטת ג'ורג'יה באת'נס; במרכז הלאומי להשתלמויות ביחסי חוץ; באוניברסיטת וינה; וכמשתתף בתוכנית פולברייט, באוניברסיטה הקתולית של אמריקה.
גדי רבינוביץ'

ביוגרפיה

בילדותו עסק הרבה בכדורגל וכדורסל. ב-1991 סיים שלוש שנות לימודי משחק בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי. משמש כסמנכ"ל שיווק ותקשורת והכרוז של קבוצת הפועל חולון בכדורסל. התפרסם כשהחל לגלם את דמותו של עורך הדין המרושע ישעיהו טנצר בקומדיית המצבים הטלוויזיונית "שמש". בשנת 2011, במשקל שיא של 171 קילו וכשהוא מזוהה ביותר עם דמותו של טנצר המניאק גדול הממדים מ"שמש", עבר ניתוח שרוול קיבה שלאחריו הסיר 65 קילוגרמים.
נשוי ואב לבן ובת, מתגורר באזור.

תיאטרון

ב-1992 החל לשחק בתיאטרון הקאמרי במשך 12 שנה: ב-1992 השתתף בהצגה "בית העלים הכחולים" שכתב ג'ון גואר וביים גדליה בסר. ב-1993 השתתף בהצגה "ענבי זעם" שכתבו ג'ון סטיינבק ופרנק גלאטי וביים אילן רונן; ובהצגה "חלום ליל קיץ" שכתב שייקספיר וביים ליביו צ'וליי. ב-1993 השתתף בהצגה "מבקר המדינה" שכתב אילן חצור על פי ניקולאי גוגול וביים אילן רונן. ב-1994 השתתף בהצגה "הסוחר מוונציה" שכתב שייקספיר וביים עמרי ניצן. ב-1995 השתתף בהצגה "בויטרה הגזלן" שכתב (על פי משה קולבק) וביים הלל מיטלפונקט. ב-1996 השתתף בהצגה לילדים "מסע הניסים והנפלאות" שכתבו יורם טהרלב ויוסף כרמון שגם ביים. ב-1997 השתתף בהצגה "אדון וולף" שכתב הלל מיטלפונקט (על פי "וולפונה" מאת בן ג'ונסון) וביים אילן רונן. ב-2001 השתתף בהצגה "כטוב בעיניכם" שכתב שייקספיר וביים עמרי ניצן. ב-2002 השתתף בהצגה "רווקים ורווקות" שכתב חנוך לוין וביים אלדד זיו.

הצגות ילדים

ב-1999 גילם את אבא של בילבי, קפטן לונגסטוקינג, בהצגת הילדים "בילבי" בהשתתפותם של דנה דבורין, מיכל צפיר, ירון לוי סבג, חיים זנאתי ויעל עמית. ב-2009 גילם את אדון חמדנוב לצד אמיר פיי גוטמן, יעל דואני, ושרון צור בהצגה "מכולת קטנה ומדליקה" שביים אבי דור. ב-2010 גילם את הענק לצד גלית גיאת ומיכל מוכתר בהצגת הילדים "הענק וגנו הקסום" שכתב וביים ליאור כלפון על פי אוסקר ויילד. במחזמר "הנסיך הקטן" גילם את המלך הטייס והשיכור.

קולנוע וטלוויזיה

ב-1994 גילם לצד יגאל עדיקא את בנו של בעל המסעדה (גבי עמרני) בסרטו של רמי נעמן "הגמל המעופף". באותה שנה השתתף לצד אלי יצפאן, יוסף שילוח ואביתר לזר בסרט האמריקאי "שרשרת פיקוד" שביים דוד וורט. ב-1997 החל לגלם את עו"ד ישעיהו טנצר המניאק בסיטקום המצליח "שמש" לצד צביקה הדר, גלית גיאת, אליעד נחום, זבולון מושיאשווילי ואורלי ויינרמן. באותה שנה גילם את כח בסדרת הטלוויזיה "כחול עמוק". ב-1998 גילם את טנצר בסדרת הטלוויזיה "המופע של גרי וגוגול" ששודרה בערוץ הילדים. בין השנים 2005–2006 גילם את ישעיהו טנצר המניאק ואת עצמו בסדרת הטלוויזיה "השיר שלנו". גילם את אפי רינת בפרק 28 של העונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "הפיג'מות". ב-2010 גילם שומר ראש בסרטו של חיים בוזגלו "כבוד" ובסדרת הטלוויזיה המהווה הרחבה של סרט זה "הכבוד של מרציאנו". ב-2011 גילם את אמנון בסדרת הטלוויזיה "יוני והמחוננים". בשנת 2019 הצטרף לקאסט הסדרה "פוראבר", שוב בדמותו של ישעיהו טנצר המניאק.
אליקים ירון

אליקים ירון (11 בפברואר 1937 – 24 בינואר 2016) היה עיתונאי, מתרגם, מחנך, ומרצה לתיאטרון. היה מבקר התיאטרון, המחול והאופרה בעיתון "מעריב" עד לסגירתו.

ביוגרפיה

נולד בתל אביב. בתקופת לימודיו בתיכון הצטרף לתיאטרון הנוער "קלעים" ביוזמתו ובניהולו של עודד קוטלר. במסגרת זו השתתף במספר הצגות בבימויו של איזי אברהמי. תקופה זו היוותה עבורו פתיחה מעשית לעיסוק בתיאטרון. 
לפני גיוסו לצה"ל הוסמך להוראה בסמינר הקיבוצים. 
שירת בצבא בשנים 1960-1957 בלהקת פיקוד הגדנ"ע, וכאסיסטנט של שולמית הראבן בתוכנית "חץ וקשת" בגלי צה"ל.
מתום שירותו הצבאי ועד לשנות ה-80 שימש מחנך ומורה לתולדות האמנות בבית הספר התיכון העירוני י"ד (ויצ"ו) בתל אביב, ולימד גם אנגלית בסמינר הקיבוצים בתל אביב. כשנפתח בית הספר לדרמה בסמינר הקיבוצים ב-1970 לימד בו דרמה ותולדות התיאטרון, מיום היווסדו ועד לפרישתו של ירון מהוראה בשנת 2003.

בשנות ה-70 היה מרצה בחוג לתולדות התיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים, ובו בזמן הרצה בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
עד הפרישה לגמלאות בשנת 2008 לימד בתוכנית הרב-תחומית באוניברסיטת תל אביב נושאים בתרבות המערב. 
אליקים ירון היה נשוי לנילי, אב לשני בנים וסב לשני נכדים. נפטר בתל אביב ב-2016, בגיל 79. נטמן בבית העלמין קריית שאול.

תארים אקדמיים

בשנת 1973 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב, בחוג לספרות עברית ובחוג לספרות אנגלית.
 
בשנת 1979 קיבל תואר שני בלימודי התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1982 הוענק לו תואר דוקטור באוניברסיטת תל אביב. נושא עבודת הדוקטור: "הוראות הבמה – מקומן ותפקידן בדראמה האירופית שלאחר מלחמת העולם השנייה", בהדרכת פרופ' אריה זקס.

בתקשורת

בשנות ה-60 המאוחרות היה מבקר תיאטרון בעיתונים "הבוקר" ו"היום" עד לסגירתם. כמו כן היה מבקר תיאטרון ואמנות בשבועון "מבט חדש" עד לסגירתו.

החל בשנות ה-80 ועד לסגירת העיתון בשנת 2014 היה מבקר תיאטרון ומחול בעיתון מעריב. המאייר זאב נהג להצמיד קריקטורה משלו לביקורות שפרסם ירון. כמו כן שימש מבקר התיאטרון ברשת ב' בקול ישראל. 
במשך שנים רבות היה מבקר פעיל בתוכנית הרדיו "בימות ובדים", שהייתה בעצם ההזדמנות הראשונה שלו לעסוק בביקורת תיאטרון. במסגרת עיסוקיו הרב-תחומיים בתולדות האמנות ערך והגיש ברדיו פינה אישית קבועה בשם "תמונות בתערוכה", שבה תיאר בפירוט רב ובהקפדה יצירות אמנות הממוקמות במוזיאונים שונים בארץ.
פרשת וזאת הברכה

הפטרה

הגמרא קובעת: "ליו"ט האחרון קורין כל הבכור מצות וחוקים ובכור ומפטירין (מלכים א ט, א) ויהי ככלות שלמה, למחר קורין וזאת הברכה ומפטירין (מלכים א ח, כב) ויעמד שלמה."
עם זאת, מובא בסדר רב עמרם גאון ש"יש שמפטירין בראש יהושע ויהי אחרי מות משה עבד ה' עד רק חזק ואמץ", המתארת את מה שהתרחש מיד אחרי מות משה.  במשך ימי הביניים, היו קהילות שנהגו בשני המנהגים, והיום נוהגים כולם להפטיר ביהושע.
סמור אפריקאי

מאפיינים

הסמור האפריקאי הוא אחד הטורפים הקטנים ביותר באפריקה. אורכו של פרט בוגר 27–32 סנטימטר. משקלם הממוצע של הזכרים הוא 339 גרם ושל הנקבות 251 גרם. גופו של הסמור שחור עם ארבעה פסים גדולים לבנים-חיוורים לאורך הגוף עד לראש. הזנב לבן וגם חלקו העליון של הראש. הראש קטן יחסית ואוזניים לא בולטות. יש לסמור בלוטות ריח הפולטות נוזל בעל ריח חריף כשהסמור מרגיש מאוים.
סמורים אלה נפוצים ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה במגוון בתי גידול ומדינות. הם נמצאים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו עד קניה בצפון ועד לדרום אפריקה בדרום. הם חיים בעיקר בסוואנות אבל גם ביערות ואפילו באזורים הרריים נמוכים.
הסמורים הם ציידים ליליים נמרצים ואוכלי בשר של יונקים קטנים, זוחלים וציפורים ובעיקר מכרסמים קטנים. הם נושכים את טרפם בצוואר בעזרת ניביהם הארוכים וכך הורגים אותו. לעיתים הם לוקחים את טרפם למאורה שלהם.
הם חיים לבד או במשפחה, במאורה שחפרו בעצמם או שמצאו. הזכרים טריטוריאליים מאוד וכאשר ייתקלו אחד בשני יתחילו מריבה אגרסיבית וקולנית ביותר.
מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי

חייו

אל-ח'ווארזמי נולד בעיר חיווה שבמדינת ח'אנות חיווה באזור ח'ווארזם, הנמצאת כעת באוזבקיסטן. זמן מה לאחר מכן עברה משפחתו לאזור בגדאד, שם יצר אל-ח'ווארזמי את עיקר כתביו, בשנים 833-813. עיקר עבודתו המדעית נכתבה בערבית, שפת המדע בסביבתו של אל-ח'ווארזמי, אך שפת האם שלו הייתה פרסית. דתו המקורית הייתה זורואסטרית, אך הוא התאסלם. ]
מושג האלגוריתם קרוי על שמו, ומקורו בשיבוש שמו בתרגום הלטיני של השם אל-ח'ואריזמי ל-Algorithmi. בנוסף תרם תרומה משמעותית לפיתוח תחומי מדע נוספים: טריגונומטריה, אסטרונומיה, גאוגרפיה וקרטוגרפיה. גישתו השיטתית לפתרון משוואות הביאה לפיתוחה של האלגברה, מילה שמקורה בשם ספרו משנת 830, "חיסאב אל-ג'אבר ואל-מוקאבלה" ("חשבון ההשלמה וההקבלה"). אף שתרומתו העיקרית נבעה ממחקר מקורי, הוא תרם גם לאיסוף וסידור של הידע הקיים בתחומי התמחותו, ממקורות יווניים, הודיים, יהודיים ואחרים. בין השאר הביא להפצת השימוש בספרה אפס ובספרות המוכרות לנו היום (ספרות הודיות-ערביות). הוא אף כתב חיבור על לוח השנה היהודי ופיתח שיטה להשוואתו ללוח השנה הסלווקי שהיה נהוג באזורו.
ח'ואריזמי הוא שגילה את נוסחת המשוואה הריבועית.
בנוסף, פיתח ח'ואריזמי את מחקריו של תלמי בגאוגרפיה (כתב היד של ספרו בנושא זה התגלה בשנת 1878), וגם פיקח על עבודתם של 70 גאוגרפים שיצרו את המפה הראשונה של העולם (כפי שהיה ידוע באותה עת). במחקריו האסטרונומיים עסק באצטרולב ובשעון השמש.
התרגום ללטינית של עבודתו הגיע לאירופה והשפיע במידה מכרעת על התפתחות המדע שם. ספר האלגברה שלו שימש עד המאה ה-16 כספר העיקרי לנושא זה באוניברסיטאות אירופה.
הוא נפטר בבגדאד. על שמו נקרא מכתש אל ח'ואריזמי (Al-Khwarizmi) על הירח.
אוייזד (פרובינציית לודז')

יהודי אוייזד

בשנת 1764 נמנו בעיירה 14 משפחות יהודיות, ואלה עבדו, לעיתים ללא שכר, עבור אנשי האצולה הפולנים שהחזיקו בעיירה.
בשלהי המאה ה-18 נפתחו בעיירה מחסני ברזל, אשר בהם הועסקו גם יהודים רבים. כמו כן, השתלבו היהודים בתעשיית האריגה בעיירה. במאה ה-18 השתייכו לקהילת אוייזד גם יהודי העיירה הסמוכה אינובלודז' והכפרים הסמוכים. בין הרבנים הראשונים בעיירה היה הרב יחזקאל קליינבאום (נפטר ב-1828), אשר ישב על כס הרבנות 20 שנה. בשנת 1855 נבנה בעיירה בית כנסת חדש.
בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהחרם הכלכלי על יהודי פולין, ואירעו בה מספר תקריות אנטישמיות, ובהן שוד ורצח היהודייה שיינה גבירץ ביולי 1937, שלאחריו הפגינו הפולנים המקומיים ואיכרי הסביבה לשחרור רוצחיה, תוך איום לפגיעה ביהודים.

בשואה

עם פלישת הגרמנים לפולין, בספטמבר 1939, חיו בעיירה כ-800 יהודים. בימי המלחמה הראשונים הופצצה העיירה קשות, ורוב בתיה נהרסו. חלק מיהודי העיירה עזבו אותה ללודז', ובהם גם רב הקהילה, הרב ברוך לאזנובסקי.
ביוני 1941 החלו פליטים ומגורשים יהודים להגיע לעיירה, ובסתיו 1942 הגיע מספר היהודים בה לכאלף.
גטו באוייזד הוקם כנראה בקיץ 1942, ויהודיו הועסקו בעבודות כפייה על ידי הגרמנים, ובעיקר בפינוי ההריסות בעיירה. כעשרים יהודים נרצחו בעת גירושים למחנות עבודה.
באוקטובר 1942 גורשו מרבית תושבי הגטו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
החל מנובמבר 1942 ריכזו הגרמנים בגטו חדש שהוקם בעיירה כ-2,000 יהודים מכפרי הסביבה, אשר נמלטו ליערות בזמן הגירושים. גטו זה חוסל ביום 6 בינואר 1943. כל תושביו גורשו לטרבלינקה, וכ-70 יהודים נרצחו בעיירה עצמה, ונקברו בשדות הסמוכים אליה.
ליאור חפץ

ליאור חפץ (נולד ב-23 באוקטובר 1976) הוא במאי ישראלי.

ביוגרפיה

חפץ נולד בהרצליה ולמד בבית ספר תיכון היובל שבעיר.
בשנת 2000 החל ללמוד במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל. בשנת 2002 יצא לחילופי סטודנטים בבית הסרט לאומנות חזותית SVA שבניו יורק, שם החליט להתמקד בלימודי קולנוע, וביים את סרטו הראשון "Avenue-X" שנבחר ליצג את בית הספר בפסטיבל קולנוע בינלאומי בגרמניה.
לאחר חילופי הסטודנטים חזר חפץ לבצלאל כדי להשלים את לימודיו, במהלכם ביים את הסרט הקצר "לילה בשנקין" אותו כתב ביחד עם התסריטאי בוגר בית הספר סם שפיגל אור גוטליב. סרט זה מספר על הרפתקאותיו של דארת' ויידר, הלורד האפל מסדרת "מלחמת הכוכבים", שנוחת עם החללית שלו ברחוב שינקין בתל אביב. הסרט ששילב אפקטים מיוחדים ואנימצית תלת-ממד הפך ללהיט באינטרנט והוצג בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים בעולם.
בשנת 2004 כתב וביים את סרט "אנשי הדומינו" כמיזם גמר. הסרט זכה לתמיכת "פרויקט קולנוע" של קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
לאחר סיום לימודיו פנה ללימודי תואר שני בבימוי קולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת דרום קליפורניה "USC" שבלוס אנג'לס.
בשנת 2006 ביים את הסרט הקצר "פרמדיק" במסגרת הלימודים באוניברסיטה. באותה שנה ביים את הסרט הקצר "טוב שחזרת הביתה" אותו כתב יחד עם התסריטאית טל אורן, בכיכובם של השחקנית לוסי דובינצ'ק והשחקן אייל שכטר. סרט זה הופק במימון "קרן רותם מוריה" לזכרו של רותם מוריה שנרצח בפיגוע בסיני בשנת 2004. הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים ביניהם פסטיבל "Screamfest" - פסטיבל סרטי אימה, הוליווד.
בשנת 2009 ביים את הסרט הקצר '"פרסטו!"' במימון חברת קוקה-קולה שהיה מועמד לפרס Refreshing Filmmaker's Award. באותה שנה ביים את הסרט הקצר '"הסנדקית"' ("The Godmother") שהוקרן בלמעלה מ-40 פסטיבלי קולנוע בינלאומיים וזכה בעשרה פרסים ביניהם פרס הבימוי בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי שנגחאי, פרס הקהל וסרט הפתיחה בפסטיבל האקדמיה לקולנוע בייג'ינג, פרס סרט הטוב ביותר בפסטיבל Methodfest, פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סוהו ניו-יורק, פרס הסרט הטוב ביותר פסטיבל Festivous דנבר, פרס הקהל בפסטיבל הקולנוע היהודי לוס אנג'לס ופרס בימוי בפסטיבל ז'נבה. כמו כן הסרט היה מועמד לפרס Golden Reel Award של איגוד מעצבי פסקול MPSE הוליווד.
משנת 2010 עובד כתסריטאי של סרטים באורך מלא. בין התסריטים שכתב "הרפתקה בשחקים" Sky Raiders, שהגיע לגמר תחרות התסריטים הבינלאומית  2012 PAGE International Screenwriting Awards, ולגמר תחרות הפיצ′ינג ה-2 של פסטיבל ת"א הבינלאומי לסרטי ילדים ונוער 2013.
בשנת 2013 כתב וביים את סדרת הרשת "המכסחים" בכיכובה של עדי רותם.
ב-2019 צולם הסרט האמריקאי "Doorman" אותו כתב יחד עם התסריטאי ג׳ו סוואנסון. הסרט בכיכובם של ז'אן רנו ורובי רוז.
באותה שנה יצא לאקרנים הסרט "הרפתקה בשחקים" אותו כתב וביים. זהו סרט הרפתקאות לכל המשפחה באורך מלא, המספר על שני ילדים בני 13 שמוצאים גרוטאה של מטוס הקרב הראשון של חיל האוויר ומחזירים אותו למצב טיסה בעזרתו של טייס ותיק. הסרט נתמך על ידי קרן הקולנוע הישראלי ומפעל הפיס, והופק על ידי חברת אפיקים מאוחדים וסרטי יונייטד קינג. הסרט נעשה בסיועו של מוזיאון חיל האוויר וכולל את מספר השוטים המכילים אפקטים ויזואלים הגדול ביותר שנעשה בארץ עד למועד יציאת הסרט (כ-483 שוטים במספר).
קייטלין דיוור

ביוגרפיה

דיוור נולדה בפניקס, אריזונה שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. לטים וקתי דיוור, ולה שתי אחיות קטנות. בגיל חמש היא פיתחה עניין באומנויות הבמה כאשר הוריה שלחו אותה לבית ספר למשחק. היא גם השתתפה בהתעמלות, בלט והחלקה על הקרח, עד שהתמקדה במשחק. כשהייתה בת תשע, אביה קיבל את תפקיד המדבב של "בארני הדינוזאור הסגול" בסדרה "החברים של ברני", והמשפחה עברה לדאלאס, שם נרשמה לסטודיו של שחקנים צעירים. היא השתתפה כשחקנית בכמה פרסומות, ובשנת 2012 עברה המשפחה ללוס אנג'לס.

קריירה

תפקידה המרכזי הראשון היה בשנת 2009 בסרט "An American Girl: Chrissa Stands Strong", בו שיחקה בתפקיד מרכזי.
מאז 2011 משחקת בסיטקום "גבר מי שנשאר אחרון", בתור איב, בתו של אב המשפחה מייק בקסטר.
בנוסף ב-2011, לוהקה גם לסדרה "צדק פרטי", בה שיחקה בתפקיד משני בשנים 2011–2015.
בשנת 2012 הייתה מועמדת 3 פעמים לפרס האמן הצעיר, על משחקה בסדרות "גבר מי שעומד אחרון" ו"צדק פרטי" ועל משחקה בסרט "מורה רעה".
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד מרכזי בסרט "טווח קצר 12". בשנת 2014 שיחקה בסרט "Laggies". בשנת 2017 שיחקה בתפקיד מרכזי בסרטים "כל סוף הקיץ", "אנחנו לא שייכים לכאן", "דטרויט" ו"בחוץ פנימה". בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי בסרטים "Them That Follow" ו"חורשות את הלילה". 
בשנת 2016 השתתפה במשחק הווידאו "Uncharted 4: A Thief's End", הרביעי בסדרת המשחקים "Uncharted". היא תרמה את הדיבוב ואת לכידת התנועה שלה לדמות קאסי דרייק, בתם של הדמויות הראשיות במשחק.
בשנת 2019 החל לככב בתפקיד הראשי במיני סדרת הטלוויזיה "לא ייאמן" בנטפליקס. כחלק מיוצרי הסדרה נמנים איילת ולדמן ומייקל שייבון.
ארון מרטון

ארון מרטון (בהונגרית: Áron Márton‏; 28 באוגוסט 1896- 29 בספטמבר 1980), היה בישוף של הכנסייה הקתולית בטרנסילבניה במהלך מלחמת העולם השנייה ובתקופת המשטר הקומוניסטי ברומניה, וחסיד אומות העולם.

ביוגרפיה

מרטון היה בן למשפחת איכרים מקבוצת הסקלרים ההונגרים מטרנסילבניה, אז בממלכת הונגריה (היום ברומניה). הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון בשנת 1915, וגויס לצבא האוסטרו הונגרי. הוא היה מעורב בקרבות מלחמת העולם הראשונה בזירות שונות ונפצע מספר פעמים. לאחר המלחמה עבד בתור חקלאי ועובד מתכת במפעל בבראשוב.
ב-1920 החל מרטון בלימודי תאולוגיה באלבה יוליה. לאחר מכן הפך לכומר ולאחר מכן - מורה לתאולוגיה ביישובים שונים בטרנסילבניה. משנות השלושים היה בתפקידים שונים בבישופות אלבה יוליה והכומר של אוניברסיטת קלוז'. בשנת 1938 מונה הגמון של אלבה יוליה על ידי האפיפיור פיוס האחד-עשר.

דבריו למען היהודים

מרטון היה אחד האינטלקטואלים הראשונים שקרא בגלוי - כבר ב-1938 - נגד ההכנות למלחמת העולם השנייה. הוא נשאר בדרום טרנסילבניה, אשר נותר חלק מרומניה אחרי תכתיב וינה. בנאום שנשא בכנסיית סנט מיכאל, במהלך ביקור בקלוז'-נאפוקה במאי 1944, גינה את גירוש יהודי רומניה והונגריה (ראו שואת יהודי הונגריה).
לאחר מספר ימים כתב מכתבים לממשלה ההונגרית, למשטרה ולרשויות אחרות, בבקשה לאסור על הגירוש. כתגובה, גורש מן העיר. על פעילותו במהלך תקופה זו, הוענק לו ב-1999, לאחר מותו, התואר "חסיד אומות העולם" על ידי יד ושם.

תחת הדיקטטורה הקומוניסטית

בשנת 1945, לאחר מותו של החשמן יוסטיניאן סרדי , האפיפיור פיוס השנים עשר ביקש להפוך את מרטון לקרדינל הבא של הונגריה, אבל המפלגה הקומוניסטית ההונגרית התנגדה לו ויוזף מידסנטי  נבחר לתפקיד.
מרטון נשאר במולדתו טרנסילבניה והמשיך להיות טוען נמרץ למען חופש הדת וזכויות האדם. בפעולותיו אלה הצטייר כאויב המפלגה הקומוניסטית של רומניה וכאויבו של המשטר הדיקטטורי שהוקם בשלהי 1947. הוא נעצר ביוני 1948 ונידון למאסר עולם; חמש שנים מאוחר יותר, עם שינוי האקלים הפוליטי ברומניה, תנאי מאסרו הפכו נסבלים יותר. הוא הועבר לווילה בפרבר של בוקרשט וקיבל בחזרה את ספר התפילה שלו, אבל נאסר עליו ליצור קשר עם העולם החיצון. הוא שוחרר ב-1955.
מרטון ביקר באזור הבישופות והתקבל על ידי קהל נלהב. הרשויות הובכו והוא הוגבל למעצר בית. נאסר עליו לעזוב את בניין הבישופות 11 שנה, ורק ב-1967 שוחרר, בעקבות משא ומתן שערך החשמן האוסטרי פרנץ קוניג Franz König בבוקרשט. לאחר מכן נזהר מרטון מהטרדות אפשריות על ידי הרשויות ולווה על ידי קבוצות של סקלרים מתנדבים בכל המסעות שערך בתפקידי כמורה.
מורפולוגיה (אדריכלות והנדסה)

מוֹרְפוֹלוֹגְיָה הוא ענף בתחום האדריכלות, ההנדסה והעיצוב, העוסק בחקר החוקיות הגאומטרית של המרחב הדו-ממדי והתלת-ממדי, וביישום חוקים אלו בתכנון של מבנים וסטרוקטורות.
השימוש במושג "מורפולוגיה של מבנה אדריכלי" נועד לתאר את עולם הצורות והחוקים הגאומטריים שקיימים במבנה. ניתן לנתח את המבנה הגאומטרי של מבנים רבים, ולמצוא ביטוי לחוקים שונים של סדר גאומטרי.
במבנים רבים ברחבי העולם, ניתן למצוא כי צורת המבנה מושפעת מחקר הצורות הדו-ממדיות והתלת-ממדיות,
שהתפתח עוד בעת העתיקה, ולזהות שימוש בחוקי הסימטריה ובצורות תלת-ממדיות משוכללות.
הביטוי השכיח ביותר לשימוש בכלים גאומטריים בתכנון של מבנים,  מהעת העתיקה ועד היום, הוא השימוש בטרנספורמציות הבסיסיות של הסימטריה המרחבית: שיקוף, סיבוב והזזה. סימטריית שיקוף וסימטריה סיבובית מופיעים לעיתים קרובות בתוכנית המבנה או בתכנון אלמנטים בחזיתות המבנה. 
שימוש נרחב בטרנספורמציות דו-ממדיות נעשה באלמנטים של אורנמנטיקה (Ornament Art) באדריכלות האיסלאמית. האורנומנטיקה מופיעה באלמנטים של ריצוף, קישוט של קירות, תקרות ובאלמנט אדריכלי הקרוי משרבייה. באורנמנטיקה זו נעשה שימוש בחוקים גאומטריים הקרויים "חבורות סימטריה".
יש הטוענים כי בארמון אלהמברה שבגרנדה, ספרד, ניתן למצוא דוגמאות לכל 17 חבורות הסימטריה הקיימות.
מבנים המבוססים על חוקי הסימטריה של המרחב התלת ממדי, משתמשים בין השאר בצורות של פאונים (פוליהדרה) שונים, אם בצורה הכללית של המבנה או בחלקים שונים המרכיבים את המבנה. אחת הדוגמאות למבנה שמבוסס על חקר הפיאונים הוא כיפה גאודזית, שפותח על ידי האדריכל והמנהדס באקמינסטר פולר.
בית נבולסי (יפו)

בית נבולסי הוא בניין שעמד בשולי יפו (כיום פינת הרחובות המרד - קויפמן בתל אביב-יפו ולמעשה תחם את שדרות ירושלים (יפו) על ידי כיכר.

היסטוריה

בתחילה הבית היה בבעלות משפחת נבולסי משכם שהייתה בעלת נכסים רבים בשטחי ארץ ישראל (הידוע בהם בית נבולסי בכפר יונה).
בבית זה שכנו משרדי "הועד הפועל" של חובבי ציון – שנפתחו על ידי זאב טיומקין בחודש נובמבר 1890, וממנו נוהלו ענייני המושבות היהודיות בארץ ישראל ורכישת הקרקעות. ההחלטות שנתקבלו בין כותלי הבניין הטביעו את חותמן על התפתחות היישוב היהודי בארץ ישראל.
בבניין זה שכן ביתה הראשון של ספרית בית אריאלה שנוסדה ב-1886. הספרייה שירתה בנאמנות את תושביה היהודים של יפו, את איכרי המושבות כמו גם את תלמידיה הראשונים של הגימנסיה העברית "הרצליה" ששכנה בקרבת מקום, ונוהלה במשך השנים על ידי אז"ר.
בבניין זה שכן מועדון "ישורון" שהיה בית הקהילה היהודית ביפו ומרכז לפעילים היהודים של הארץ המתפתחת. במועדון זה נתקבלה החלטה להקים את העיר העברית הראשונה. במועדון זה, בערב קיץ חם בשנת 1906, התאספו כ-120 איש מיהודי יפו. לאותה התכנסות הגיע עקיבא אריה ויס שעלה בחוף יפו באותו הבוקר ממש והבין שנפלה לידיו הזדמנות  - הוא ביקש את רשות הדיבור ונשא דברים בעברית בהם פירט את רעיונו ותוכניתו לבניית עיר עברית עם חשמל, מים ביוב וגנים (חידוש בערי ארץ ישראל של דאז) עיר שבה יחיו חיים עבריים. אחרי שאלות ויכוחים באותה פגישה התקבלה הצעתו ובאותו יום נוסדה האגודה שלימים תקים את "אחוזת בית" אותה שכונה שלימים תשנה את שמה ל'תל אביב' ותתפתח לעיר העברית הגדולה.
בית נבלוסי נהרס בשנות השבעים על מנת להרחיב את נתיב התנועה של שדרות ירושלים לכיוון תל אביב (בקטע בו שדרות ירושלים מתחברות לרחוב פרופ' יחזקאל קויפמן), ולהוסיף מסלולי נסיעה שיהפכו את הרחוב לציר תנועה מרכזי מדרום לצפון העיר.
אנדר (מחוז)

גאוגרפיה

שטחו של מחוז אנדר הוא 6,791 קמ"ר ונמצא בתוך חבל הארץ סאנטר-עמק הלואר, בירת המחוז היא הקומונה שאטורו. המחוז מוקף בשישה מחוזות אחרים: אנדר ולואר, לואר ושר, שר, קרז, ויין והוט-וויין. נכון לשנת 1999, מתגוררים במחוז זה 231,139 תושבים.

תיירות

באנדר יש שני כפרים המסווגים בין הכפרים היפים ביותר בצרפת: סן-בנואה-דו-סו וגארגילס דמפייר.