טומו שוקוטה

דינמו זאגרב

שוקוטה החל את הקריירה במדי סמובור מעיר הולדתו, ורשם את עונת הבוגרים הראשונה שלו בעונת 1996/1997. כבר בעונת הבכורה שלו רשם 11 שערי ליגה ב-24 הופעות בליגת המשנה הקרואטית, וסייע לקבוצתו לסיים בפסגת מחוז מערב של הליגה, ולהעפיל לליגה הבכירה.
דינמו זאגרב (אז בשם קרואטיה זאגרב) זיהתה את הפוטנציאל של שוקוטה, והחתימה אותו בקבוצה לקראת עונת 1997/1998. בעונת הבכורה שימש שוקוטה כשחקן מחליף, ותרם ארבעה שערים ב-12 הופעות ליגה בדרך לזכייתה של הקבוצה באליפות קרואטיה. זאגרב השלימה זכייה בדאבל באותה העונה, ושוקוטה שולב פעמיים כמחליף בצמד משחקי הגמר מול ואראז'דין. עונה לאחר מכן כבר זכה לדקות משחק נרחבות יותר בדרך לזכייה באליפות שנייה ברציפות.
עונת הפריצה של שוקוטה הייתה עונת 1999/2000. דינמו זכתה באליפות שלישית ברציפות, ובהיעדרם של חלוציה הבולטים מהעונות הקודמות, בהם איגור צביטנוביץ' ומארק וידוקה, היה שוקוטה למוציא לפועל העיקרי של הקבוצה. דינמו שייטה לזכייה בתואר ב-14 נקודות פער בראש הטבלה, ושוקוטה, עם 21 שערי ליגה בשלושים הופעות, זכה בתואר מלך השערים של הליגה. עונה לאחר מכן איבדה דינמו את התואר להיידוק ספליט בפער נקודה בלבד בראש הטבלה, אך שוקוטה שמר על קצב כיבושים גבוה, עם עשרים שערי ליגה ב-29 הופעות, וזכה בתואר מלך שערי הליגה עונה שנייה ברציפות. על אף האכזבה בליגה, גברה דינמו בגמר הגביע הקרואטי על האלופה החדשה. במשחק הראשון בחוץ כבש שוקוטה את השער הראשון של קבוצתו בדרך לניצחון 2-0, ועם ניצחון 1-0 בגומלין הבטיחה דינמו את הזכייה בתואר.
בסך הכול בארבע עונות במדי הקבוצה, זכה שוקוטה בשלוש אליפויות ושני גביעים, וכבש 49 שערי ליגה ב-92 הופעות.

מעבר לפורטוגל

בעקבות ההצלחה במדי דינמו, עבר שוקוטה לקבוצת הפאר הפורטוגלית, בנפיקה ליסבון. הקבוצה שפעה חלוצים בולטים, בהם סימאו סברוסה, נונו גומש ואחרים, ושוקוטה התקשה לפלס את דרכו להרכב, בין היתר בגלל מספר פציעות אותן ספג לאורך שנותיו במועדון. בשתי עונותיו הראשונות שותף שוקוטה בעשרים משחקי ליגה בסך הכול, כבש שישה שערים, ולא זכה למקום משמעותי ברוטציה. עונתו הבולטת ביותר בקבוצה הייתה עונת 2003/2004, אז כבש 11 שערי ליגה ב-29 הופעות, ואף סייע לקבוצתו לזכות בגביע הפורטוגלי, כשפתח בהרכב במשחק הגמר מול פורטו (הוחלף בדקה ה-55), בו ניצחה בנפיקה 2-1 לאחר הארכה. עם זאת, באותה העונה היה עד לרגע טראומטי, כאשר נכח על המגרש במשחק החוץ מול ויטוריה דה גימארייש ב-25 בינואר 2004, בו מצא את מותו חברו להתקפה, מיקלוש פהר.
בעונה לאחר מכן תרם שוקוטה ארבעה שערים ב-11 הופעות בזכייתה של בנפיקה באליפות פורטוגל. עם זאת, לאחר כחצי עונה הסתכסך עם הנהלת הקבוצה על רקע סירובו לחדש את חוזהו במועדון. בעקבות כך, הועבר שוקוטה לקבוצת המילואים, ונותר בה עד לתום עונת המשחקים. עם תום העונה פג חוזהו של שוקוטה במועדון, והוא עבר ליריבתה של בנפיקה, פורטו, בהעברה חופשית.
תקופתו של שוקוטה בפורטו הייתה רצופה פציעות חמורות, שכמעט ומנעו ממנו לשחק כלל במדי הקבוצה. כבר בשלביה הראשונים של העונה ספג פציעה קשה, וחזר לשחק רק במחזור הנעילה של הליגה, וסיים את העונה עם שתי הופעות בלבד. הפציעה הקשה הבאה לא איחרה לבוא, והגיעה כבר בקדם-העונה הבאה. בעקבות כך, שב שוקוטה למגרשים רק בפברואר 2007. שוקוטה שוחרר מהמועדון חודש לאחר מכן, כשאמתחתו שלוש הופעות ליגה בלבד בשתי עונות במדי הקבוצה.

חזרה לדינמו זאגרב

במרץ 2007 חזר שוקוטה לדינמו זאגרב, אם כי לא יכול היה לשחק עד לפתיחת עונת 2007/2008. גם לאחר חזרתו, התקשה שוקוטה להשתקם לחלוטין מהפציעות הקשות שפקדו אותו, ולא שב למעמד בו עזב את הקבוצה מספר שנים קודם לכן. בעונת החזרה שלו היה לאופציה השלישית בהתקפה (אחרי מריו מנדז'וקיץ' ויוסיפ טאדיץ') הוא כבש חמישה שערי ליגה ב-14 הופעות, וסייע לזכייתה הדומיננטית של קבוצתו בדאבל המקומי. עונה לאחר מכן, עם הצטרפותו של איליה סיבוניץ', נדחק שוקוטה לשולי הרוטציה בחלק הקדמי, עם שער ליגה בודד בשש הופעות.
לאחר צמד עונות מאכזבות מבחינה אישית, סיים שוקוטה את דרכו במועדון. בסך הכול בשש עונות בהן שיחק במדי הקבוצה, כבש שוקוטה 55 שערי ליגה ב-112 הופעות, וזכה בחמש אליפויות וארבעה גביעים.

שלהי הקריירה

לקראת עונת 2009/2010 הצטרף שוקוטה ללוקרן מליגת העל הבלגית. באותה העונה נלחמה הקבוצה כנגד הירידה, ושרדה בליגה הבכירה כשסיימה מקום אחד מעל לקו האדום. לראשונה לאחר שש עונות, רשם שוקוטה מעל לעשרים הופעות ליגה, וסיים את העונה עם חמישה שערים ב-27 הופעות בסך הכול.
לאחר עונה אחת בבלגיה, הצטרף שוקוטה לאולימפיה ליובליאנה מליגת העל הסלובנית. הקבוצה לא עמדה בציפיות וסיימה במקום הרביעי בלבד, מרחק עשרים נקודות מהפסגה. שוקוטה תרם באותה העונה שבעה שערי ליגה ב-19 הופעות, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 34.

נבחרת קרואטיה

שוקוטה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת קרואטיה במשחק קריטי עבור הנבחרת, משחק הגומלין בפלייאוף ההעפלה במוקדמות יורו 2004. לאחר שוויון 1-1 בבית, התארחה קרואטיה אצל סלובניה, כאשר שוקוטה רושם בכורה בהרכב של אוטו באריץ', והיה ליחיד באותו המשחק שעורך הופעת בכורה. את המשחק ניצחה קרואטיה 1-0, והעפילה לטורניר הגמר. בהופעתו השנייה במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול טורקיה, כבש שוקוטה את שער הבכורה שלו כבר לאחר שתי דקות, ועשר דקות לאחר מכן סיים את דרכו במשחק והוחלף על ידי איוויצה אוליץ'.
לאחר שרשם שלוש הופעות נוספות במשחקי הידידות לקראת הטורניר, במהלכם כבש את שערו השני בנבחרת, זומן שוקוטה לסגל הסופי של באריץ' לטורניר. שוקוטה פתח בהרכב בכל שלושת משחקיה של קרואטיה בשלב הבתים. קרואטיה פתחה בשוויון 0-0 מול שווייץ, סיימה בשוויון 2-2 עם צרפת (שוקוטה הוחלף כרבע שעה לסיום), וסיימה את דרכה בעקבות ההפסד 4-2 לאנגליה במשחק השלישי.
בהמשך סבל שוקוטה מפציעות קשות, שלא הצליח להתאושש מהן. הוא זומן לקראת מונדיאל 2006, אך איבד את מקומו בסגל בעקבות פציעה. למעשה, שוקוטה לא שב לשחק עוד מאז טורניר היורו, וסיים את דרכו בנבחרת עם שני שערים בשמונה הופעות בלבד.