google/wiki40b huggingface dataset:
בנייה מעולם אחר

בנייה מעולם אחר (באנגלית: MegaStructures "מבני-על") היא סדרת טלוויזיה דוקומנטרית שמשודרת בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. כל פרק בסדרה סוקר מבנה או פרויקט בנייה בלתי שגרתי, ומציג את תהליך הבנייה, ההכנות לבנייה ואת צוות הבונים והמהנדסים. 
כמעט בכל פרק מוצג ראיון עם מעצבי המבנה או עם מנהלי הפרויקט, וכך ניתן להבין מה היו הבעיות שניצבו בפני הבונים ובאילו שיטות או טכניקות נעזרו כדי להתגבר עליהן. במספר מקרים (למשל מגדלי פטרונס), היה צורך בפיתוח של חומר או מוצר חדש שכעת מהווים חלק בלתי נפרד מתעשיית הבנייה.
הסדרה מתמקדת במבנים גדולים במיוחד ובפרויקטים שאפתנים ויקרים. מוצגים בה המבנים הגדולים ביותר, הגבוהים ביותר, הארוכים ביותר, העמוקים ביותר בעולם וכדומה. לגבי פרויקטים, פרויקט מוצג בסדרה אם הוא ייחודי או ראשון מסוגו בעולם (כמו פרויקט איי התמרים של דובאי).
הפקת הסדרה החלה בשנת 2004.
השר לעניינים חברתיים

השר לעניינים חברתיים  היה בעבר פקיד בממשלה שהיה הממונה על נושאי חברה, ופעל ליצירת שיח ולקירוב בין המגזרים המגוונים בחברה הישראלית.   מינוי זה הוגדר כשר בלי תיק.
תפקידו המרכזי של השר לעניינים חברתיים היה קישור בין נושאי חברה לנושאי תפוצות. דרך העיסוק בחוליים של החברה הישראלית, בשסעים, באתגרים לחיבורו של הפסיפס התרבותי, פעל השר לרתום את יהדות העולם ליתר מעורבות, להזדהות עם החברה הישראלית, להשתתפות ולתרומה בפתרון הבעיות, המעיקות על החברה בישראל.
חודש חשוון - חודש נטול חגים, הוכרז כ-"חודש חברה לכלל העולם היהודי", אשר בו עוסקים בישראל, כמו גם ביהדות התפוצות, בפעילות חברתית. עשרות רבות של קהילות יהודיות בעולם כבר הביעו את נכונותן להשתתף בפרויקט, והן יוזמות התנדבות חברתית בבתי חולים ומועדוניות באזורי מגוריהן.
יוזמה נוספת, שקודמה על ידי השר, הייתה תוכנית "יהדות לכולם", שפעלה ברחבי ישראל. עשרות אלפי ישראלים - שומרי מסורת וחילונים, עולים חדשים וישראלים ותיקים, השתתפו מדי שנה בתוכנית "יהדות של כולם". התוכנית, הנערכת בחגי ישראל, איפשרה לציבור הרחב לחוות את חווית החגים והמסורת באווירה יהודית חמה ופתוחה, במרכזים ציבוריים מחוץ לבתי הכנסת. במסגרת "יהדות של כולם", נדונו תוכני החג המסורתיים תוך עיסוק בסוגיות אקטואליות, הקשורות לתרבות הישראלית.
בממשלות ישראל ה-28 וה-30, כיהן בתפקיד זה מיכאל מלכיאור (ישראל אחת ואחר כך עבודה-מימד). בממשלה ה-29, כיהן בתפקיד זה שמואל אביטל (עם אחד). אז נקרא התפקיד "השר לתיאום חברתי".
Fuck Me Pumps

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי איימי ויינהאוס וסאלאם רמי, והופק על ידי סאלאם רמי. השיר נכלל גם במיני-האלבום המיוחד שהקליטו והופיעו בו אמנים שונים, Sessions@AOL. בנוסף לכך, נכלל השיר גם באלבום ההופעה שיצא לאחר מותה של ויינהאוס, Amy Winehouse at the BBC.
בדומה ל-"In My Bed" ו-"You Sent Me Flying", גם לשני הסינגלים הללו שיצאו כאחד, יצאה עטיפה המכילה את שמותיהם. בעטיפה צונזר שם השיר ל-"Pumps".

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ ה-Vevo של הזמרת ב-23 בדצמבר 2009, קרוב לחמש שנים מצאתו המקורית. לאורכו של הקליפ נראית ויינהאוס, כשהיא הולכת על כביש, ומיקרופון בידה. לבסוף, ויינהאוס מורידה את נעלי העקב שלה, מניחה את המיקרופון על הרצפה ועוזבת את המקום.
נכון לדצמבר 2017, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-22 מיליון צפיות.
סלוני

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
סלוני נבנתה במהלך המלחמה עם הטורקים, והוזכרה לראשונה בכתובים במאה ב-12. המבצר היה רכושה של משפחת פרנקופאן האריסטוקרטית, מאז המאה ה-15. במאה ה-16 העיר נהרסה במהלך המלחמה נגד העות'מאנים, אך בסוף המאה ה-17 היישוב נבנה מחדש. בתקופת השלטון הצרפתי הקצר שהיה באזור משנת 1809 ועד 1813, חוותה סלוני פריחה כלכלית כאשר רחובות ,מתקני אחסון ומפעלים נבנו וכרמים ועצי תות נשתלו בה.
סלוני הוזכרה לראשונה בכתובים על ידי ההיסטוריון יוהאן וייקרד פון ולוואסור  שכתב עליה בשנת 1689. הציור הראשון של טחנות המים של רובע ראסטוקה (Rastoke) צויר ב-1789.
עד לשנת 1918 סלוני הייתה חלק מממלכת הבסבורג, עם ייסודה של ממלכת יוגוסלביה הייתה לחלק ממנה, ולאחר מלחמת העולם השנייה הייתה סלוני לחלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. מאז מלחמת העצמאות של קרואטיה סלוני היא חלק ממדינת קרואטיה.
על פי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2011, בסלוני כ-1,700 תושבים בעיירה, וכ-5,000 תושבים בכלל הרשות המקומית הכוללת את סלוני וישובים קטנים נוספים. על פי נתוני 2011, 87.9% אחוז מהאוכלוסייה הםקרואטים, ו-10.5% סרבים.
תמימות המוסלמים

הפקת הסרט

הסרט הופק ובוים בידי מארק בסלי יוסף, נודע בעבר כ-נאקולא באסילי נאקולא. נאקולא הסביר שיצר את הסרט כדי לחשוף את הצביעות של האסלאם. תחילה הוצג המפיק כיהודי-ישראלי בשם "סם בסילה", אך אזרח בשם זה אינו מוכר לרשויות בישראל ורישיון נהיגה לאדם בשם זה לא קיים בקליפורניה. מאוחר יותר טען סטיב קליין, היועץ של באסילי לסרט, שפגש את באסילי ושהוא איננו ישראלי או יהודי. לדבריו, מאחורי הסרט עומדים נוצרים קופטים ואוונגליסטים.
סוכנות הידיעות AP פרסמה ריאיון עם נאקולא באסילי, נוצרי-קופטי בן 55, שהורשע בעבר בביצוע עבירות הונאה ובשימוש בזהויות בדויות, אשר אמר כי השתתף בהפקת הסרט אך טען שהבמאי היה אדם בשם כסאם באסיל ומסר את מספר הטלפון שלו. מבדיקת המספר התברר שהוא רשום על שם נאקולא. ב-15 בספטמבר זומן נאקולא באסילי נאקולא לחקירה במשטרת קליפורניה לבדיקה אם בפרסום הסרט באינטרנט הפר את תנאי שחרורו.

המהומות בעקבות פרסום הקדימון

בעקבות פרסום הקדימון לסרט באתר האינטרנט "יוטיוב", ובמיוחד לאחר הוספת כתוביות בשפה הערבית, התעורר גל הפגנות ומחאות של מוסלמים נגד ארצות הברית. בלטו ההפגנות בארצות ערב מול שגרירויות וקונסוליות ארצות הברית, תוך כדי שריפת דגליה. הותקפו גם נציגויות של מדינות מערביות נוספות ונשרפו גם דגלי ישראל.
במצרים הותקף בסיס של הכוח הרב-לאומי בסיני ושניים מהמשרתים בו נפצעו. הפגנות נערכו גם בתימן, בבנגלדש, באינדונזיה, בישראל באוסטרליה ועוד. בחלק מההפגנות נהרגו אחדים מהמפגינים.

פניות לחברת גוגל

הממשל בארצות הברית הגיש בקשה לחברת גוגל, בעלת השליטה באתר שיתוף הסרטים יוטיוב, להסיר את הסרט. גוגל ענתה לבקשה בשלילה, משום לטענתם אין הסרט נוגד את תנאי השימוש של האתר. עם זאת, הסכימו בגוגל לחסום את הצפיה בסרט בלוב ובמצרים בהן פרצו המהומות, וכן בהודו ובפקיסטן.
פוסיפר

רקע

פוסיפר החלה את דרכה בשם זה רק ב-2007, ולמרות זאת הלהקה הייתה קיימת עוד מ-2003 בשמות שונים. אז הייתה קשורה הלהקה לכל מניי סדרות וסרטים, בהם המסור. לסרט מלחמת האופל (Underworld) וסרט ההמשך מלחמת האופל 2 (Underworld: Evolution), אף הוקלט פסקול סרט שלם על ידי ההרכב.
על פי הוגה הפרויקט, מיינארד, פוסיפר הוא "מגרש משחקים לקולות שבראשי", "זה הוא פשוט תהליך שקורה כאשר אתה נמצא בחברת מוזיקאים אחרים". מלבד היותו מוזיקלי, מגדיר מיינארד את הפרויקט גם כ- "מותג ופרויקט קולנועי", כאשר בעצם עם יציאת השירים יוצאים גם DVD המלווים אותם בעזרת סרטונים הנעשים על ידי שילוב של קטעי וידאו עם גרפיקה ממוחשבת.
את הפרויקט מאפיין גם הרבה הומור ובוטות, כאשר ניתן אפילו להגדיר אותו כ"פרודיה" לסוגות שונות של מוזיקה. כמובן חוץ מתוכן השירים, הרבה עניין סובב גם סביב הופעתם של האלבומים המלווים בעטיפות ציניות, ראינות קומיים של מיינארד, והופעות רוק בסגנון קברט.
 דוגמה לכך ניתן למצוא בשיר Country Boner, פרודיה לשירי קאנטרי ידועים.
סך הכל הפרויקט הוציא כשני אלבומי אולפן, כאשר השני הוקלט יחד עם השחקנית והזמרת מילה יובוביץ'.

הופעות חיות

מאז ההופעה הראשונה ב-2009, נהג להופיע מיינארד עם הרכב משתנה בהופעותיו עם פוסיפר על במות שונות בארצות הברית. הופעותה של פוסיפר ידועה לרוב בשל ססגוניותה המשתנה והשימוש הרב במצגים ומוניטורים אלקטרוניים על הבמה. ובכל זאת למרות הביקוש הרב להופעות חיות, לא נהג הפרויקט לצאת למסעות ברחבי העולם, אלא הסתפק בהופעות בודדות בתאריכים פעמיים ביעדים כגון לאס וגאס.

אמנים חוברים

לפי חשבון המייספייס של מיינארד, האמנים אשר שותפים לפרויקט הם:
מיינארד ג'יימס קינן ודלת מסתובבת של אנשים מוכשרים. הרשימה העדכנית של מוזיקאים אורחים... הגיטריסט רנהולדר, מילה יובוביץ', ליסה ג'רמנו, ג'וש יוסטיס, סאטאנס מיוז, ועוד.
- מיינארד ג'יימס קינן, מייספייס 2008
בנוסף לרשימה זאת, הקליט מיינארד גם עם טרנט רזנור (סולן Nine Inch Nails, ההרכב לאסטמורד, ג'וני פולונסקי, טים אלכסנדר, בראד ווילק, ג'ואי ג'ורדיסון, אנייג'ל איימי, טלפון תל אביב, גיל שרון, טריי גאן, ועוד אמנים רבים ואחרים.
התנוונות משולבת סאב-אקוטית של חוט השדרה

תסמינים קליניים

ממצאים פתולוגיים של מחלה זו כוללים אזורים של אובדן מעטפת המיאלין בעמודות אלו. החולים מציגים תמונה קלינית הכוללת חולשה ברגליים, בגו, תחושת נימול ועקצוץ שמחמירות פרוגרסיבית. הסימנים ההתחלתיים כוללים תחושת בגפיים הדיסטליות (כגון, כף היד והרגל), ולאחר מכן התפתחות של שיתוק מוטורי עם אטקסיה. שינויי ראיה ושינויים במצב המנטלי יכולים להתרחש גם הם- שינויי ראיה יכולים לכלול אטרופיה של עצב הראיה וסקוטומה (ליקוי בשדה הראיה המרכזי). שיתוק ספסטי יכול להתפתח עם הזמן, ותחושות מהמערכת הסנסורית כגון תחושות טמפרטורה, ויברציה ומגע נעלמות עם הזמן. סימן בבינסקי חיובי לעיתים נראה במהלך ביצוע בדיקה נוירולוגית. מחסור ממושך בוויטמין B₁₂ עלול להוביל לנזק לא הפיך למערכת העצבים.

בדיקות מעבדה והדמיה

בבדיקות מעבדה בחלק מן המקרים קיימת אנמיה מגלובלסטית. רמת ויטמין B₁₂ היא נמוכה. אם הסיבה למחסור בוויטמין B₁₂ היא מחלות הקשורות לספיגת ויטמין זה מהמעיים, הרי שמבחן שילינג הוא פתולוגי. 
בדיקות אלקטרופיזיולוגיות מצביעות על מעורבות של עצבים פריפריים, ובדיקת פוטנציאלים מעוררים evoked potentials יכולות להראות אבנורמליות המצביעה על מעורבות של עמודות אחוריות בחוט השדרה. 
MRI הנעשה לחוט השדרה יכול להראות תמונה אבנורמלית של עמודות אחוריות בחוט השדרה.

טיפול

הטיפול יתבצע על ידי מתן ויטמין B₁₂ על ידי זריקה תוך שרירית פעם ביום למשך שבועיים, ולאחר מכן אחת לשבוע למשך חודשיים ולאחר מכן מדי חודש. 
אצל מטופל הסובל מחוסר משולב בוויטמין B₁₂ וחומצה פולית, יש לטפל ראשית במחסור הנובע כתוצאה מ-B12, על מנת להימנע מזירוז תהליך של מחלה זו.
אברהם אזולאי

רבי אברהם אזולאי (ה'ש"ל (1570) - כ"ד בחשון ה'ת"ד (1643) ויש אומרים שנפטר כ"א בחשוון) היה מקובל, סבו או אבי-סבו של הרב החיד"א.

ביוגרפיה

נולד למרדכי אזולאי בפאס שבמרוקו, למשפחה שעל פי המסורת מקורה בחבל קסטיליה שבספרד. בשנת שס"ו לערך, בעקבות צרות שעברו יהודי פאס משכניהם המוסלמים, וכן רעב ומגפות, החליט לעלות לארץ ישראל. בדרכו ארצה, טבעה האונייה עם כתביו, אך הוא ניצל. כאות תודה לקב"ה החל לצייר מאז את חתימתו בצורת אונייה.
עם הגעתו ארצה התיישב בחברון. בשנת 1619 (ה'שע"ט) נאלץ לעזוב את העיר ולעבור להתגורר בירושלים, בשל מגפת דבר שפרצה בחברון. לאחר תקופה בירושלים, פרצה המגפה גם בה, אז עזב את העיר ועבר להתגורר בסביבות העיר חברון לתקופה קצרה, שם נדר נדר שאם יזכה לשוב לעירו חברון יפרסם בה את חידושי התורה שכתב במשך השנים "בשקידות העיון ובטירחא יתירה". הישועה הגיעה לו ממקום אחר, כאשר פסקה המגפה בעזה . בי"ט אב אותה שנה עבר רבי אברהם להתגורר זמנית בעיר, ושם כתב את ספריו "חסד לאברהם" ("לזכור חסדי ה' אשר גמלני ומחרב מלטתני") ו"בעלי ברית אברהם". בעיר שימש אז המשורר רבי ישראל נג'ארה כרב הקהילה היהודית, שאף כתב שיר קצר לכבוד אחד מספריו. עם סיום המגפה חזר לחברון, שם בילה את שארית חייו.
למד את תורת הקבלה אצל הרב חיים ויטאל, וגם עם בנו, הרב שמואל ויטאל. הושפע רבות גם מתורת הקבלה של הרמ"ק.
לפי המסופר בהקדמת הספר אוצרות חיים, הרב אזולאי ורבי יעקב צמח נסעו לקברו של רבי חיים ויטאל בסוריה, שם עשו יחודים עד שקיבלו מרבי חיים ויטאל רשות לחפור בקברו ולהוציא משם את כתביו הגנוזים. אחד הכתבים שהוצאו היה הספר אוצרות חיים, שהוא בעצם מהדורה קמא לספר עץ חיים.
בספריו מתאר פעמים רבות את המעלות הרוחניות של הישיבה בארץ ישראל, ובפרט בעיר חברון.

פטירתו

על פטירתו נפוצה אגדה, שמופיעה גם בספר "זיכרון ירושלים". לפי המסופר, בשנת ה'ת"ד (1643), בא פחה מאיסטנבול לבקר בחברון ובמערת המכפלה, וכשהציץ פנימה למערה התת-קרקעית נפלה חרבו היקרה לתוכה. הפחה הוריד אל המערה את משרתיו באמצעות חבלים, אולם הם מתו לפני שהספיקו להשיב את החרב. בשל כך גזר על היהודים להיכנס להוציא את החרב מהמערה. היהודים ערכו גורל, והרב אזולאי נבחר לבצע את המשימה. הוא טבל במקווה ובמשך לילה שלם למד ועסק בקבלה. לקראת הבוקר ביקש מחבריו שיתפללו עליו שלא יאונה לו רע והלך למערה, שם קשרו אותו בחבל וירד פנימה. לאחר שמצא את החרב, קשר אותה אל החבל והחזירה למעלה. הוא נכנס עמוק יותר למערה, שהיא אחד מפתחי גן עדן, וראה שם את אליעזר עבד אברהם. זה האחרון הובילו פנימה אל גן עדן, ושם ראה את האבות. בשל הפחד שאפף אותו, הוא התעלף, ולאחר שהריח בשמים, קם וסיפר לאבות על סיבת בואו. מכיוון שראה כי זהו גן עדן, לא רצה לצאת מתוכו, והאבות אמרו לו ש"זה אינו אפשר. עכשיו צא ומחר אתה עמנו". הרב אזולאי הועלה מהמערה בחבלים, ושב לביתו שמח, וכל הלילה דרש בפניו חבריו בקבלה. עם שחר טבל במקווה, לבש תכריכים, קרא "שמע ישראל", ונפטר. נכדו הרב חיים יוסף דוד אזולאי לא מזכיר את האגדה בחיבוריו.
נקבר בבית העלמין העתיק בחברון.
ספורטקס

הדמות

ספורטקס גר בספינת אוויר מעל נווה עצלנות. הוא מעודד את ילדי השכונה לאכול פירות וירקות (אותם הוא מכנה "סוכריות טבע") ולשחק בחוץ במקום לשבת בבית. הוא רוצה לוודא שכולם בנווה עצלנות מאושרים, ויודע שכדי שיהיו מאושרים עליהם להיות בריאים ובכושר. אחרי ספורטקס רודף רובי רקב, המבקש להחזיר את העיר למצבה הקודם: העיר עצלנית.
ספורטקס עונד גביש קסום הנדלק במקרה של קבלת קריאה מתושב נווה עצלנות. דמותו סבלנית, אדיבה ומבינת עניין. ספורטקס נמנע מלומר לילדי נווה עצלנות מה לא לעשות, אך הוא מעדיף להשתמש בדוגמאות.

היסטוריית הדמות

ב-Áfram Latibær ("קדימה, נווה עצלנות!"), ההצגה האיסלנדית המקורית שעליה התבססה סדרת הטלוויזיה היה ספורטקס שדון בשם "האלף האתלטי", שדון בעל כוחות מאגיים. תלבושתו הורכבה מטוניקה כחולה, ממכנסים ירוקים רחבים ומכובע גדול שרוף בצבע אמבר. היו לו גם שפם בלונדיני גדול ועבה וזקן של עז.
בהצגה השנייה, Glanni Glæpur í Latabæ ("רובי רקב בנווה עצלנות"), החל ספורטקס לקבל מראה דומה יותר למראהו בתוכנית הטלוויזיה. הוא טייל מעל העיר בכדור פורח ולבש בגדים צהובים וחומים.
בתוכנית הטלוויזיה לובש ספורטקס חליפה כחולה ולבנה עם וסט שהיה סגור על ידי הגביש. הוא לבש כובע שחור וכחול עם משקפי מגן בצבע כחול בהיר. מגפיו היו בגוון כהה בין כחול לסגול, עם פסים אדומים, שחורים ולבנים. הוא עונד לידיו מגינים כחולים ממתכת. עיניו כחולות ושפמו שחור ומחודד.
הנמל התת-ימי בקיסריה

רקע

בשנת 31 לפנה"ס קיבל הורדוס את היישוב, יחד עם כל חופה של ארץ ישראל, מהקיסר הרומי אוגוסטוס לאחר שהאחרון ניצח בקרב אקטיום. בתגובה על שי זה, העיר שנבנתה מאוחר יותר (בין השנים 10-22 לפנה"ס) נקראה קיסריה על שמו של הקיסר אוגוסטוס. את נמלה של קיסריה הימית (מריטימה), החל המלך הורדוס לבנות לפני הקמת העיר. הנמל היה נמל המזחים הראשון במזרח התיכון, ומיקומו נבחר בשל הסמיכות לאזורים חקלאיים ודרכי גישה נוחות. המניע לבנייתו היה אסטרטגי כלכלי, מלבד הפגנת העוצמה והשגת ההשפעה הפוליטית המלווים את קיומו של נמל מפואר בתקופה בה נמלי החוף התבססו על מעגנים טבעיים. הנמל אפשר עגינה של לפחות 100 ספינות גדולות, המזחים הושקעו בים על גבי דוברות מעץ, ולצדם נבנו גם מגדלור ושוברי גלים. שובר הגלים היה באורך 600–700 מטר. רוב המסחר שהיה נהוג בנמל היה של תבלינים (שכללו גם חומרי שימור וריפוי, קוסמטיקה וצבע), טקסטילים יקרים ואבני חן בשל ביקוש הולך וגובר ברחבי האימפריה הרומית מאז שלטונו של אוגוסטוס קיסר. תהליך בניית הנמל המלאכותי המפואר, על חופיה החוליים של קיסריה, וכן בניית העיר נערך במשך 12 שנים, ובתומן (2-10 לפנה"ס) הסתיימה בנייתם. העיר והנמל הפכו תוך מן קצר למרכז הכלכלי והפוליטי של הארץ.
בימים ההם השיט היה שיט חופים וספינות ששטו ממצרים ליוון לא חצו את הים התיכון אלא שטו לאורך החופים ועגנו במפרצים טבעיים או בפתחי נחלים. לאורך חופי ארץ ישראל לא היה נמל משמעותי מכיוון שהחופים חוליים. ממזרח לנמל הוקמו גם מחסנים רבים לסחורות היצוא והיבוא; שרידי מחסנים אלו נמצאים כיום (בשנת 2017) מול הנמל, מזרחה, בתוך העיר הצלבנית. מעל למחסנים יצר האדריכל משטח נרחב, ועליו נבנו המקדשים לאוגוסטוס ולאלילה רומא. כמו כן נבנו בנמל אכסניות ליורדי ים.

גילוי הנמל העתיק

מיקומו של הנמל התת-ימי העתיק נשכח עד לגילויו בשנת 1960. החפירות התת-ימיות נערכו בעיקר בין השנים 1975–2004 מטעם המרכז ללימודי ים באוניברסיטת חיפה בהובלת פרופסור אבנר רבן. זהו הנמל הקדום ביותר שנתגלה, אשר נעשה בו שימוש בהמלצות ההנדסיות של ויטרוביוס, מהנדס רומי בן-דורו של הורדוס. בכך היה לנמל המלאכותי הראשון בהיסטוריה, הגדול והמודרני ביותר ברחבי האימפריה הרומית בזמנו.
מגילת הכבוד לאזרחי בריטניה חללי מלחמת העולם השנייה

מגילת הכבוד לאזרחי בריטניה חללי מלחמת העולם השנייה (באנגלית: Civilian War Dead Roll of Honour 1939 - 1945) היא ספר זיכרון בן תשעה כרכים, המכיל את פרטיהם של כ-67,000 אזרחי בריטניה, שנספו עקב פעולת אויב במהלך מלחמת העולם השנייה. הספר מוחזק למשמרת ולתצוגה במנזר וסטמינסטר בלונדון.

יצירת המגילה

בשנת 1941, עם הגידול במספר האזרחים הבריטים שנהרגו בהפצצות הגרמניות על המדינה הציע פביאן וייר, מייסד הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה, כי הוועדה תאסוף ותשמר את פרטיהם. באותה שנה תוקן בהתאם הצו המלכותי להקמת הוועדה. באמצעות מידע שסופק לוועדה על ידי הממשלה וגופי השלטון המקומי נערכה רשימת חללים ראשונה ובה כ-43,000 שמות, רובם חללי ההפצצות הגדולות בשנים 1940-‏1941. ב-1942 הועמדה הרשימה לעיון הציבור ולקבלת הערותיו. באותה שנה הגיעה הוועדה להסכמה עם ראשי מנזר וסטמינסטר כי רשימת החללים תופקד בו, אך הוחלט כי הדבר ייעשה לאחר תום מעשי האיבה וסיום איסוף שמות החללים בהם.
ששה הכרכים הראשונים של המגילה נמסרו לראשי המנזר על ידי נשיא הוועדה האימפריאלית בטקס שנערך ב-21 בפברואר 1956. הכרך השביעי והאחרון באותה עת נמסר למנזר ב-1958. כולם יחד כללו 66,375 שמות של חללים אזרחיים.
בשנת 2017, במהלך תפילה שהתקיימה במנזר לציון מאה שנים להקמת הוועדה, נמסרו לו שני כרכים משלימים של המגילה (ראו לעיל).
כרכי המגילה מוצגים בחלקו המערבי של המנזר, ליד הכניסה לקפלת ג'ורג' הקדוש. הם נתונים בתיבת תצוגה מעשה ידיו של סטפן דייקס באואר (Stephen Dykes Bower), מעובדי המנזר. אחד הכרכים פתוח בכל עת והעמודים המוצגים בו מוחלפים מדי פעם.
מעל תיבת המגילה מוצב לוח זיכרון לפרנקלין דלאנו רוזוולט, שהיה נשיא ארצות הברית במהלך רוב ימי מלחמת העולם השנייה.

המגילה

כרכי המגילה, בממדים של 35X20 סנטימטרים כל אחד, כרוכים בכריכת עור בעיצובו של רוג'ר פאוול (Roger Powell). שמות החללים מוצגים בהם תחילה בחלוקה לפי מחוזות בריטניה, ובתוך כל אחד מהם לפי שמות הרשויות המקומיות בהם, ולאחר מכן לפי סדר אלפביתי. לגבי כל חלל נרשמו שמו, גילו, קשר המשפחה שלו (שמות בן זוג או הורים), כתובתו והמועד והמקום שבהם נספה. 
בכרך השביעי רוכזו פרטי החללים שנספו על סיפון אוניות ומחוץ לגבולות בריטניה, לרבות אזרחים שמתו במחנות שבויים. כרך זה הוא גם כרך מילואים (addenda) של קודמיו. 
הכרכים השמיני והתשיעי של המגילה מכילים מאות שמות נוספים של חללים. שמות אלו לוקטו בעקבות מחקר נוסף שנערך במהלך השנים.

העיון במגילה

עיון בפרטי חלל מסוים במגילה המופקדת במנזר מתאפשר בתיאום מראש, אך צילום מן הכרכים נאסר מטעמי שימור. עותק נוסף של המגילה נמסר לספריית מוזיאון המלחמה האימפריאלי והוא זמין לעיון. מלבד זאת זמינים פרטי החללים האזרחיים לעיון באמצעות מאגר הנתונים האינטרנטי הפתוח של ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
גדי גולן

גדי גולן (נולד בשנת 1955) הוא מהנדס אלקטרוניקה ישראלי, פרופסור לאלקטרוניקה, נשיא מכון טכנולוגי חולון מאוקטובר 2011 עד דצמבר 2012 ולאחר מכן נשיא מכללת אורט הרמלין ומרצה באוניברסיטת אריאל בשומרון בפקולטה להנדסת חשמל ואלקטרוניקה.

ביוגרפיה

בשנת 1982 קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מהפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. בשנת 1986 קיבל תואר שני בהנדסת חשמל ובשנת 1990 קיבל תואר דוקטור, שניהם מאוניברסיטת תל אביב. יצא לפוסט-דוקטורט בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
בשנת 1991 הצטרף לסגל האקדמי של מכון טכנולוגי חולון. היה דקאן הפקולטה להנדסת חשמל אלקטרוניקה ותקשורת וראש המרכז למיקרואלקטרוניקה ושכבות דקות. באוקטובר 2011 מונה לנשיא המכון. בדצמבר 2012 התבקש לסיים את כהונתו כנשיא המכון. פיתח יחד עם פרופ' אדיב בר-לב, במסגרת האוניברסיטה הפתוחה, את הקורסים "מוליכים למחצה" ו"התקני מוליכים למחצה ומיקרואלקטרוניקה".
תחומי המחקר שלו הם: מיקרוסקופיה אקוסטית, אלקטרואופטיקה, הוראה מרחוק באמצעות תקשורת מחשבים, מידענות, התקני גלי שטח אקוסטיים, מיקרואלקטרוניקה בשכבות דקות.
עומד בראש חטיבת ההתקנים האלקטרוניים של IEEE מאז 1996 והוא כמזכיר הסניף של IET ישראל. עומד בראש הסניף הישראלי של SID – "החברה למידע תצוגות", והוא חבר הנהלה בהתאגדות המהנדסים SEEEI, האגודה הישראלית לתאי שמש ISES, והאגודה העולמית להנדסת הספק – CIGRE. על שמו רשומים 15 פטנטים. יזם שלש חברות הזנק בתחום ההתקנים החשמליים: ATCT, SILBID, MICRO-D.
ויקיפדיה הארמנית

שפה

השפה הארמנית היא בעיקרה הניב הארמני המזרחי. עם זאת, ויקיפדיה הארמנית מכילה גם תוכן בניב הארמני המערבי, אשר מדובר בעיקר בקרב ארמנים גולים ממדינתם.
לערכים מסוימים בוויקיפדיה הארמנית יש גרסאות נפרדות בניבים השונים. במקרים אלו, גרסת הניב המשני של הערכים ממוקמת בפינה הימנית העליונה של הערך בניב העיקרי.

"ערך מאת כל ארמני"

ב-24 במרץ 2014 השיקו ביחד קרן ויקימדיה הארמנית ומערכת התוכנית "הגורם האנושי" (ארמנית: «Մարդկային գործոն») את קמפיין "ערך מאת כל ארמני" (מילולית: ארמני אחד, ערך אחד; ארמנית: «Մեկ հայ՝ մեկ հոդված»), והקמפיין הועלה בכמה תחנות טלוויזיה ארמניות. מטרת הקמפיין הייתה להגדיל את ערכיה של ויקיפדיה הארמנית בכמות ובאיכות. בנוסף להרחבת הנוכחות של דוברי ארמנית בוויקיפדיה, המטרה הייתה להעלות את הרמה של כל ערכים כדי שיסקרו את ההיסטוריה העשירה של העם הארמני, לצד מקומם של הארמנים בעולם היום.
מארגני הפרויקט קיוו לפגישות בין נציגי מדע, אמנות ותרבות, במטרה להכיר אותם עם מסורת הוויקי ולגרום להם לתרום לפיתוח ויקיפדיה הארמנית. 
הקמפיין הושק בתוכנית "הגורם האנושי" בתאריך 24 במרץ 2014 בטלוויזיה הארמנית, ובעקבותיה הופץ גם בערוצי מדיה נוספים.
מסיבת עיתונאים על הקמפיין נערכה ב-27 במרץ 2014.
ביולי 2014 דיווחה רשת BBC News כי בעקבות הקמפיין שנערך עקפה ויקיפדיה הארמנית מספר ויקיפדיות בשפות המדוברות במדינות סמוכות במספר הערכים שלה: בשעה שבוויקיפדיה הארמנית היו יותר מ-125,000 דפים, בוויקיפדיה האזרית היו כ-102,000 דפים ובוויקיפדיה הגאורגית כ-84,000 דפים.]

הקמפיין נתמך גם על ידי ממשלת ארמניה. שר החינוך הארמני ארמן אשותיאן הצהיר בפומבי כי "ערך מאת כל ארמני – אני בהחלט עושה את זה ואני מאמין שגם אתה". שר הביטחון הארמני סיראן אוהניאן הודיע כי הוא יצר ערך על צבא ארמניה.
פרנץ קרום

ביוגרפיה

קרום החל את קריירת הבוגרים שלו בשנת 1931 בבאיירן מינכן כאשר היה בן 22, והיה חלק מקבוצה חזקה שכללה שחקנים כמו קונראד היידקאמפ, יוזף ברגמאייר ואוסקר רוהר. קרום סייע לבאיירן מינכן לזכות באליפות גרמניה בשנת 1932, שהתנהלה אז בשיטת נוק-אאוט, לאחר שכבש שער בניצחון 2-0 בגמר מול איינטרכט פרנקפורט. קרום שיחק בסך הכל שבע עונות בבאיירן מינכן. ובשנת 1938 חצה את הכביש אל היריבה העירונית מינכן 1860, בה שיחק עד 1943, השנה בה נהרג במלחמת העולם השנייה.
לקרום שתי הופעות בנבחרת גרמניה, בהן כבש שער אחד.
קרום נשלח במלחמת העולם השנייה להילחם בחזית המזרחית, ומצא את מותו בשנת 1943 באוריול שברוסיה, בגיל 33. גם חברו לבאיירן מינכן יוזף ברגמאייר מצא את מותו במלחמה באותו מקום, ארבעה ימים מוקדם יותר.
התפחה

התפחה היא החדרת אוויר לבצק או בלילה על מנת שהמוצר המוגמר יהיה רך וקל. חומרי התפחה המוספים לבצק מגיבים עם לחות, חום, חומצה או גורמים אחרים ויוצרים גז (לרוב פחמן דו-חמצני או אתנול) הנלכד כבועות בבצק.
כאשר מערבבים בצק או בלילה, העמילן שבקמח מתערבב עם המים שבבצק, כך שנוצר מארג (הנתמך לעיתים גם על ידי חלבונים כגון גלוטן או סוכרים כגון פנטוז) הנקרש ומתייצב; החורים שנוצרו על ידי בועות הגז נותרים בו.

התפחה כימית

מתפיחים כימיים הם תערובות או תרכובות כימיות, המשחררות פחמן דו-חמצני או גז אחר כתגובה לחום או לחות; כמעט תמיד הן מבוססות על שילוב של חומצה (לרוב חומצה אורגנית בעלת משקל מולקולרי נמוך) ובסיס. מתפיחים כימיים משמשים בהכנת עוגות בחושות, עוגיות ומוצרים נוספים, בהם תסיסה ביולוגית אינה מעשית או אפשרית.
כדי לייצר חומר התפחה כימי שיהיה גם יעיל וגם חסר טעמי לוואי נדרשת מומחיות בכימיה. לכן חומרים כאלו נמכרים בתערובות מוכנות שמרכיביהן מדודים מראש. תערובות אלו מכונות לרוב אבקות אפייה.
מתפיחים כימיים כוללים אבקות אפייה, סודה לשתייה, זרחות כגון זרחת מונו-סידן וזרחת נתרן אלומיניום, אמוניום ביקרבונט, אשלגן פחמתי, קרם טרטר ועוד.

התפחה מכנית

כאשר מקציפים סוכר עם שומן מוצק (לרוב חמאה) במערבל מזון, גבישי הסוכר חותכים פיזית את מרקם השומן, כך שמוחדרות לתערובת בועות אוויר קטנות. להתפחה מכנית זו מוסיפים בדרך כלל גם מתפיח כימי. שיטה זו משמשת במתכוני עוגיות רבים.
שימוש במטרפה להקצפת נוזלים מסוימים כגון שמנת וחלבוני ביצה יוצר קצף באמצעות פעולה מכנית. הקצפת שמנת יוצרת קצפת. הקצפת חלבוני ביצים היא השיטה המשמשת להכנת עוגות ספוג, בהן מארג חלבון ביצה הנוצר על ידי הקצפה עזה הוא התורם העיקרי למרקמו של המוצר הסופי.
בבריטניה פותחה שיטת אפיית לחם המערבת התפחה ביולוגית ומכנית (השיטה מכונה CBP). בשיטה זו זמן ההתפחה הביולוגית מקוצר כיוון שחלק מההתפחה מבוצע על ידי ערבול עז מאוד של הבצק במהירות גבוהה. לפיכך מקוצר הזמן הדרוש ליצור המוצר הסופי - כיכר לחם. השיטה נחשבת יעילה להתמודדות עם קמח החיטה הרך המופק בחקלאות הבריטית, אולם היא שנויה במחלוקת בשל האיכות הירודה של הטעם והמרקם של המוצר הסופי, כמו גם נחיתותו התזונתית בשל שימוש בכמות גדולה יותר של שמרים ומלח. למרות זאת השיטה אומצה על ידי מאפיות תעשייתיות באזורים נוספים בעולם.

מתפיחים אחרים

אוויר או קיטור עשויים לשמש כמתפיחים כיוון שהם מתרחבים בחום. על מנת לנצל תכונה זו, על האפייה להתבצע בחום גבוה מספיק להפיכת המים לאדים, עם בלילה בה האוויר ילכד ויוותר עד שהבלילה תתגבש באפייה. התפחה כזו משמשת במאפים מסוג פודינג יורקשייר ובמידה פחותה בטמפורה.
חמצן דו-חנקני משמש כחומר מניע במכלי תרסיסי קצפת. התנדפות הגז מקציפה את התרסיס.