google/wiki40b huggingface dataset:
מבצע מרגרטה

מבצע מרגרטה (בגרמנית: Unternehmen Margarethe) היה מבצע צבאי שערכה גרמניה הנאצית בחודש מרץ 1944. במבצע זה כבשה גרמניה את הונגריה, מחשש שזו תחליף צדדים במלחמת העולם השנייה. המבצע היה קצר, והסתיים ללא שפיכות דמים. מאוחר יותר תכננה גרמניה לצאת למבצע מרגרטה 2 כדי לכבוש את רומניה באותו אופן, אולם המבצע לא יצא לפועל.

מרגרטה 2

כמו הונגריה, רומניה לחמה לצד גרמניה במלחמה, אלם בהדרגה, בעיקר בשל קרב סטלינגרד וההוצאות הכלכליות הכבדות של המלחמה, נקעה נפשה של רומניה מהמלחמה. היה ברור שרומניה תפרוש מהמלחמה בהזדמנות הראשונה, ולנוכח הצלחתו של מבצע מרגרטה הראשון, החל היטלר לתכנן את "מבצע מרגרטה 2" לכיבוש רומניה, שבו ייקח חלק גם הצבא ההונגרי. אולם, בהפיכת 23 באוגוסט 1944, הדיח מיכאי הראשון, מלך רומניה את יון אנטונסקו הפרו-נאצי, והודיע על יציאתה של רומניה מהמלחמה. שבוע לאחר מכן נכנס הצבא האדום לבוקרשט. לפיכך בוטלה התוכנית.
דורון פיילס

ביוגרפיה

דורון פיילס נולד, גדל והתחנך בעיר בחיפה. הוא בוגר בית ספר לאו באק.
בשנת 1987 סיים במסגרת העתודה האקדמית, לימודי תואר ראשון במשפטים בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב. שירת בענף הייעוץ והחקיקה, בתביעה הצבאית, כסנגור הפיקודי של פיקוד הצפון וכסגן פרקליטת חיל האוויר.
בשנים 1992–1994 שימש שופט משפטאי צבאי באזור יהודה ושומרון. ב-1995 מונה לשופט בבית הדין הצבאי המחוזי. שימש סגן נשיא בית הדין הצבאי של פיקוד הדרום ושל זרוע היבשה וכסגן נשיא בית הדין הצבאי של פיקוד המרכז ושל חיל האוויר. בשנת 2000 מונה לנשיא בית הדין הצבאי המחוזי במחוז שיפוט מרכז, ונשיא בית הדין הצבאי של חיל האוויר.
שימש שופט בבית הדין הצבאי לתעבורה, ב-2008 מונה למשנה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים וב-2011 קודם לדרגת תת-אלוף. 
באוגוסט 2016 מונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים והועלה לדרגת אלוף.
פיילס בעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
תמונת המזבח של גנט

תמונת המזבח של גנט (הקרויה גם הערצת השה המסתורי או שה האלוהים) הוא פוליפטיכון פלמי מוקדם מן המאה ה-15. הפוליפטיכון מורכב מתריסר לוחות, מהם שמונה תריסים התלויים כשתי כנפיים בצדי החלק המרכזי. תריסים אלה מצוירים משני צדדיהם, כך שהתמונה המתקבלת בעת פתיחתם ובעת סגירתם שונה בתכלית. להוציא את ימי ראשון וימי חג, אותן כנפיים היו סגורות ולעיתים מכוסות בד. היצירה הוזמנה מהוברט ואן אייק, אשר מעט מאוד ידוע על אודותיו. ככל הנראה, הוא היה האחראי על העיצוב הכללי, אך הלך לעולמו בשנת 1426. נראה שהיצירה הושלמה על ידי אחיו הצעיר והמוכר יותר יאן ואן אייק בין השנים 1430-1432. כיום לא ניתן להפריד באופן חד משמעי בין מלאכתם של שני האחים.
מאז יצירתה, נחשבת תמונת המזבח לאחת מיצירות המופת הגדולות ביותר של האמנות הצפון-אירופית. במהלך השנים, הייתה היצירה קרובה להרס, עקב התפרצויות של איקונוקלאזם, ונזקי שריפות. חלק מהלוחות נמכרו, ואחרים נבזזו בעתות מלחמה. הלוחות אשר נלקחו על ידי הכובש הגרמני הוחזרו לקתדרלת סנט באבו אחרי מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1934, שני לוחות, "שופטי הצדק" ו"יוחנן המטביל", נגנבו. "יוחנן המטביל" הוחזר על ידי הגנב, אך מקומו של "שופטי הצדק" נותר בגדר תעלומה עד ימינו. הנאצים גנבו את יצירת המופת, והפקירו אותה לבלייה במכרה מלח, אשר פגע בה קשות. בשנת 1945, אחרי ששהתה במשך רוב שנות מלחמת העולם השנייה במכרה, תמונת המזבח הוחזרה לבלגיה. אמן השחזור הבלגי ג'ף ואן דר וקן יצר העתק של לוח "שופטי הצדק", כחלק ממאמץ שחזור מקיף.
חיים הכהן רפפורט (אוסטרהא)

רבי חיים הכהן רפפורט (השני; נפטר בל' בחשוון ה'ת"ר, 7 בנובמבר 1839) היה רב פולני בן המאה ה-19. רבה של אוסטרהא, ומחבר ספר השו"ת מים חיים.

ביוגרפיה

נולד למשפחת רבנים כהנים מיוחסת מבית רפפורט. אביו היה רבי דב בריש רפפורט אב"ד מזריטש, בנו של רבי אריה ליב הכהן רפפורט אב"ד ור"מ לבוב, ואמו הייתה בתו של רבי מאיר מקונסטנטין בנו של רבי יעקב עמדין. הוא נקרא על שם סב אביו - רבי חיים הכהן רפפורט, רבה של לבוב. נישא להענא ציפורה בת הגביר ר' אבא'לה הכהן זוסמן מאוסטרהא ועבר להתגורר בעירה. בני העיר כינו אותו ר' חים ציפורה'ס על שם אשתו. סמוך על שולחן חמיו העשיר, השקיע את מרצו בלימוד תורה והתכתב עם גדולי דורו, כמו רבי אפרים זלמן מרגליות, ובמשך הזמן התפרסם שמו. הוא ענה לשאלות בהלכה שנשלחו אליו ועסק גם בהתרת עגונות. בשנת ה'תקע"ה החליט ועד הקהילה המקומי ליזום צעד רשמי שיכיר בו כתלמיד חכם, ומאחר שסירב לקבלת מלגת קיום מקופת הקהילה, שלח לו הוועד "כתב סמיכת חכמים" ובו נאמר שבשל היותו תלמיד חכם החליט הוועד לפטרו מתשלום מיסי הקהילה. על מסמך זה החתימו את הדוכס, שליט העיר קרול יבלינובסקי, כדי להעצים את תוקפו והוא נמסר לידי הרב רפפורט.
עם פטירת רבה של העיר, רבי בצלאל מרגליות בשנת ה'תקפ"ב, 1822, הכתירו אותו כממלא מקומו ברבנות אוסטרהא.
נמנה עם גדולי דורו ובא בכתובים בשאלות הלכתיות עם רבים מהם. תשובותיו כונסו בספר השו"ת מים חיים. בין היתר, ישב בראש בית הדין ששפט בדין תורה שהתנהל בין מדפיסי ברדיטשוב ומדפיסי סלאוויטא על זכויות הדפסת הספר "חק לישראל".
הוא כיהן ברבנות אוסטרהא שבע עשרה שנים. בזקנותו התקשה לנהל את ענייני בית הדין המקומי ולבקשתו מונה בנו הרב יעקב הכהן רפפורט תחתיו כאב"ד העיר. הוא נפטר בל' בחשוון ה'ת"ר, 7 בנובמבר 1839, ונקבר בחלקת משפחת זוסמן באוסטרהא. לאחר פטירתו מילא בנו את מקומו גם כרבה של העיר.
אריה קילמניק

ביוגרפיה

אריה קילמניק נולד ברחובות בשנת 1935 להורים ילידי האימפריה הרוסית. הוא למד בבית חינוך לילדי עובדים ברחובות ועל מוריו נמנתה נעמי סמילנסקי. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 החל ללמוד אמנות ב"בצלאל". שם, למד הדפס אצל אמנים כיעקב אייזנשר, איזידור אשהיים, יעקב שטיינהרט, משה טמיר, יעקב פינס ויוסי שטרן. בין השנים 1963–1970 שהה בניו יורק, ארצות הברית. שם, למד אמנות והתמחה בטכניקות ההדפס. לאחר סיום לימודיו לימד בבית הספר "קופר יוניון והקים שם סדנה להדפס רשת. בשנת 1974 הקים את סדנת ההדפס ירושלים. הסדנה משרתת אמנים ישראלים ובינלאומיים רבים המוזמנים ליצור בטכניקות ההדפס השונות. במסגרת פעילות הסדנה פיתח קילמניק מספר טכניקות הדפסה ייחודיות, כשהידועה מכולן היא "בסיס לבן אלבה טינטה" (או "אלבה טינטה ירושלים").
יצירתו המוקדמת של קילמניק, משנות ה-60 של המאה ה-20, מאופיינת בהשפעת אמנות הפופ האמריקאית. בהדפסיו מאותה עת ועד לשנות ה-80 הופיעו דימויים הקשורים למלחמת וייטנאם לצד דימויים אנטי-מלחמתיים אחרים. בשנת 2015 הציג את תערוכת היחיד "איתקה" הדפסים, ציורים ורישומים של סירות ומסעות ימיים, לצד שפיריות.
DTM&H

DTM&H (בשמה המלא Diploma of Tropical Medicine and Hygiene) - תעודה מקצועית ברפואה טרופית ובגיהות. התעודה ניתנת בבריטניה על ידי אגודת הרופאים המלכותית (Royal College of Physicians - RCP) והיא ייחודית ברמת ההכרה העולמית שניתנת לה.

היסטוריה

התעודה הראשונה ברפואה טרופית ניתנה באוניברסיטת אדינבורו בשנת 1899. באותה שנה נוסדו בתי הספר לרפואה טרופית בלונדון ובליברפול. תעודת DTM&H הראשונה ניתנה על ידי אוניברסיטת קיימברידג' ב-3 בנובמבר 1903.
קפסולה (בקטריולוגיה)

קפסולה חיידקית (באנגלית: Bacterial capsule) היא מעטפת רירית המורכבת, על פי רוב, מפוליסכרידים וחלבונים מעטים, המאורגנים היטב בשכבה חיצונית הממוקמת מחוץ לדופן הפפטידוגליקנית בחיידקים גראם-חיוביים ומחוץ לקרום החיצוני בחיידקים גראם-שליליים. הקפסולה החיידקית צמודה ומהודקת היטב אל החלק החיצוני של החיידקים. מעטפת רירית שלא מהודקת היטב ועוברת תהליך של דיפוזיה אל הסביבה החיצונית בה נמצא החיידק נקראת Slime layer. במיקרוביולוגיה הקפסולה וה-Slime layer מוכרים גם בתור גליקוקליקס (Glycocalix).
קפסולה חיידקית ו-Slime layer מהווים גורם פתוגניות מרכזי בפני מערכת החיסון של המאכסן.
אורי לייזרוביץ'

ביוגרפיה

לייזרוביץ' נולד להורים עולים מפולין (אביו) ורוסיה (אמו). הוא נולד וגדל בראשון לציון. בנערותו היה חבר בלהקת הנוער השכנים של צ'יץ'. הוא למד שלוש שנים פיתוח קול אצל ריקי בוגטין ובוגר קורס פיתוח קול אצל מאיה אבידן. בנוסף, למד בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.

בתיאטרון

לייזרוביץ' שיחק במספר מחזות. בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער שיחק במחזה "התפקיד הראשי". בתיאטרון תמונע שיחק במחזה "שופרא". בתיאטרון צוותא שיחק במחזה "דלתות". בתיאטרון המדיטק שיחק במחזה "מומו". בתיאטרון הקאמרי שיחק במחזה "שרוליק".
כמו כן, שיחק במחזות "אדם", "הסעודה האחרונה", "חופשת הקיץ של שירה" ו"ילד, הנה ציפור".
כיום, משתתף גם במחזה "ההצגה חייבת להיגמר".

בטלוויזיה ובקולנוע

בשנת 2003 שיחק בתפקיד הראשי את דמותו של רועי בסרט הסטודנטים "קרון מסע".
ב-2004 שימש ככתב שטח בתוכנית הטלוויזיה "יש מצב", ששודרה בערוץ הראשון, בהנחייתה של עדן הראל. בשנת 2005 שימש ככתב שטח בתוכנית הנוער "אקזיט" וכמנחה בתוכנית "זאפ לראשון". בשנת 2007 השתתף במערכוני התוכנית "שלום אנד גוד איבנינג" בכיכובו של אלי יצפאן ששודרה בערוץ 2.
משנת 2014 גילם את דמותו של אלבז בסדרה "זגורי אימפריה" ששודרה בהוט 3. בשנת 2015 שיחק בסרט הקולנוע "איביזה". בשנת 2016 שיחק בסרט "הלהקה האחרונה בלבנון" ובתוכנית הבידור "זה המצב". בנוסף, החל לשחק בסדרה הקומית "מפלצות קטנות" בזכיינית ערוץ 2, רשת. על תפקידו בסדרה הוא היה מועמד לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2016 בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית".
בשנת 2017 שיחק בסרטו של שבי גביזון "געגוע". כמו כן הוא משתתף בעונה השנייה של תוכנית הבידור "הכל הולך" של רשת.
ובאותה שנה גם השתתף בסדרת הקומדיה של ערוץ הילדים "המלון של פיני" בתפקיד יריבו של פיני (ישראל קטורזה) רודי קונטיננטל.
בשנת 2018 שודרה ב-HOT הסדרה "שבאבניקים" בה הוא משחק את דמותו של גדליה לצד דניאל גד, ישראל אטיאס ועומר פרלמן. על משחקו בסדרה זו זכה ב"פרס האקדמיה לטלוויזיה" בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה. באותה שנה עלתה לשידור גם הסדרה "כפולה" בה הוא מגלם את הכוריאוגרף גרשום, לצד נועה קירל. בשנה זו גם נתן את קולו לתפקיד הראשי בסרט האנימציה של חנן קמינסקי "אגדת המלך שלמה". באותה שנה השתתף גם בפסטיגל.
ב-16 בינואר 2019 הצטרף לקאסט הקבוע של "ארץ נהדרת", שם חיקה בין השאר את אלירז שדה, ארז טל, יהונתן מרגי ובן זיני.
ב-2019, נשעה פרזנטור של קוקה קולה, וקיבל שם מיני סדרה, מעין מערכונים, בערוצם ביוטיוב, "Coke-TV"

חיים פרטיים

לאחר מספר שנות מגורים בשכונת פלורנטין שבתל אביב, עבר לגור בהרצליה.
בפברואר 2019 לייזרוביץ' סיפר בראיון ל"פנאי פלוס" שהוא מעדיף לא להגדיר את עצמו בתור סטרייט או גיי
בגדי המלך

בגדי המלך הוא מחזה מקורי מאת נסים אלוני. המחזה נכתב בשנת 1961 כסאטירה מז'אנר "מחזות המלוכה" של נסים אלוני. ניתן לפרש את המחזה כהמשך אקטואלי לאגדת הילדים "בגדי המלך החדשים" (הנס כריסטיאן אנדרסן). המחזה בנוי משלוש מערכות: סתיו, חורף, אביב, כאשר כל אחת מהן מחולקת לתמונות.

מערכה ראשונה - סתיו

נקודת הפתיחה של המערכה הראשונה היא סופו של סיפור הילדים המקורי. בתמונה הראשונה מאזינים ראש הממשלה זום ועוזרו סזארו לצעקות הרמות של מורד הקורא: "המלך הוא עירום!".
בהמשך מתברר לצופים כי ראש הממשלה עצמו שיתף פעולה עם מורד מארגון המחתרת וביקש ממנו להופיע בפומבי כשהוא צועק "המלך עירום!". 
להפתעת המלך, המורד לא נמנה עם ארגון המחתרת כפי שסבר תחילה, אלא מדובר במשורר העונה לשם הקטור אשר החליט על דעת עצמו לזעוק את האמת הפשוטה כאשר נוכח כי המלך אכן עירום. למרות הבלבול, מנצל ראש הממשלה את האירוע ומאלץ את הקטור להציג את עצמו כנציג של ארגון המחתרת. להקטור שני חברים: דמפוני ומארי איתה הוא שואף לקיים קשר רומנטי. 
בסוף הסתיו מסתבר כי מאחורי הקלעים פועלים צמד החייטים טורנו וקורבו אשר הגיעו מארץ רחוקה. צמד החייטים זוכים להערצה גדולה של העם והמלך ומטילים אימה על ראש הממשלה.

מערכה שנייה - חורף

במערכה זו מופעל לחץ על הקטור לשאת את בת המלך, לוסי לאישה כאות מחווה של רצון טוב וחרטה. אולם הקטור דוחה זאת על הסף.
בהמשך מוזמן הקטור לתוכנית אירוח בה הוא צועק שוב "המלך הוא עירום! כולכם עירומים!" (ניתן צו לכל בעלי המשרות הגבוהות "להתלבש" בבגדי המלך).
האירוע הזה משמח מאוד את ראש הממשלה המייחל לנפילת המלך עד בוא האביב.

מערכה שלישית - אביב

במערכה זו חלה תפנית. המלך נעשה חולה מאחר שלא לבש כסות ממשית על גופו במהלך כל ימות החורף. הקטור הוא המועמד לרשת את כס המלוכה לאחר שנשא לבסוף לאישה את בת המלך. המלוכה משנה את הקטור. הוא זונח את ערכי המוסר שלו ותום ליבו ומשתכר מהכוח שבשררה. המחזה מסתיים באופן טרגי כאשר הקטור הורג את מארי, אהובתו לשעבר כיוון שמרדה במלכותו.
שלוש המערכות מקוריינות על ידי שדר הרדיו בובו פורטונה ושתי זונות בשם מרתה וטרזה.
פאן-גרמניות

פאן-גרמניות (בגרמנית: Pangermanismus או Alldeutsche Bewegung) היא רעיון פוליטי כלל-לאומי שקדם להתהוותה של גרמניה המודרנית ב-1871. הפאן-גרמניות כמושג הגותי ופוליטי התייחסה בראשיתה לאיחוד כלל גרמני של דוברי השפה הגרמנית באירופה, לכדי מדינת לאום אחת שתהווה את "גרמניה הגדולה".
לרעיון הפאן-גרמניות נודע משקל רב בפוליטיקה הגרמנית של המאה ה-19, ובייחוד במהלך איחוד גרמניה בשנות ה-60 של המאה, בעת שהאימפריה הגרמנית הפכה למדינה לאומית לאחר מלחמת פרוסיה-צרפת - בהותירה את אוסטריה מחוצה לה. מאוחר יותר התגלגל הרעיון אל תוך המאה העשרים וכלל בתוכו את הישויות המדיניות של האימפריה הגרמנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית.
בסוף המאה ה-19, התארגנו הוגים פאן-גרמניים ב"ליגה הפאן-גרמנית" (1891), ואימצו בחלקם השקפות אתנוצנטריות ואידאולוגיות גזעניות. יש הרואים באידאולוגיה הנאצית ובמדיניות החוץ של המשטר הנאצי גלגול מאוחר של מושג הפאן-גרמניות כפי שנוסח ב"ליגה הפאן-גרמנית". זאת משום שהפאן-גרמניות הנאצית ביקשה להכיל בתוך תחומי הרייך השלישי את כלל האוכלוסייה דוברת הגרמנית באירופה במסגרת תפיסת מרחב המחיה הגרמני.
כתוצאה מהאסון שהמיטה מלחמת העולם השנייה על אירופה והעולם, הפך רעיון הפאן-גרמניות לטאבו אידאולוגי בתקופה הבתר-מלחמתית, הן במערב גרמניה והן במזרח גרמניה. כיום נישא דגל הפאן-גרמניות בידי קבוצות לאומניות בגרמניה ובאוסטריה.
מקובל לראות בהוגים מתנועת הרומנטיקה הגרמנית את ראשוני הפאן-גרמניים - אישים דוגמת פרידריך לודוויג יאן וארנסט מוריץ ארנדט. במהפכות 1848-1849 קיבל רעיון הפאן-גרמניות תנופה ונפוץ בקרב אנשי רוח ויצירה רבים שראו בתקופה המהפכנית הזדמנות ליצירתה של "גרמניה הגדולה". עליהם ניתן למנות את ריכארד ואגנר, האחים גרים, פרידריך ליסט ופאול אנטון לגארדה. רעיון הפאן-גרמניות חדר אף להגותם של סוציאליסטים גרמנים דוגמת קרל מרקס ופרדיננד לסל, שהעדיפו את הפדרציה הכלל גרמנית על יצירתה של קונפדרציה רופפת בין המדינות הגרמניות.
ברוך בן יצחק אבן אלבאליה

קורות חיים

היה בנו של רבי יצחק בן ברוך אבן אלבאליה, ולמד ממנו תורה. כשנפטר אביו היה ברוך בן 17 שנים. האב, שהיה מצוי במחלוקת קשה עם הרי"ף, קרא לבנו לפני מותו, כשכמעט ולא היה יכול לדבר, ולחש לו: "לך לרב יצחק בן אלפאסי, ואמור לו שהרי אני יוצא מהעולם הזה ונכנס לעולם הבא, וכבר מחלתי לו על כל הדברים קשים שדבר אלי, בין בכתבים בין על פה. וכמו כן אני מבקש ממנו שימחל לי כך, וילמד אותך תורה, ועמוד לפניו לשמשו, ויודע אני שיעשה לך טובה רבה מאוד וילמד אותך בכל לבו".
ואכן, אחרי מות אביו הלך מיד לאליסנה (Lucena), בה שימש הרי"ף כראש ישיבה, ואמר לו את כל דברי אביו. הרי"ף התרגש, וניחם את הבן, והבטיח לו להיות לו לאב. בביתו של הרי"ף שהה עד שלמד ממנו את כל התלמוד.
בפטירתו של הרי"ף התפרסמו שניים מבכירי תלמידיו: רבי ברוך והר"י מיגאש, שנולדו באותה שנה. רבי ברוך נפטר כ-15 שנה לפני הר"י מיגאש, באלול ד'תתפ"ז, וכך התפרסם הר"י מיגאש יותר ממנו.
רבי ברוך היה בעל ידע בפילוסופיה בנוסף לתורתו וחכמתו, והעמיד תלמידים רבים. בין תלמידיו נמנה בן אחותו, רבי אברהם אבן דאוד (הראב"ד הראשון), שהעלה פרטים לתולדותיו בספרו ההיסטוריוגרפי "ספר הקבלה".
תלמי מנשה

תלמי מנשה הוא מושב אשר נוסד בשנת 1953, ה'תשי"ג על ידי תנועת הציונים הכלליים.
שטחו של המושב הוא כ-1,800 דונם והוא מורכב מ-62 משקים חקלאיים ו-5 משקי עזר.
המושב נמצא בתחומי המועצה המקומית באר יעקב. המושב גובל עם באר יעקב ממערב, מחנה צריפין מצפון, כביש 44 ממזרח ורמלה מדרום.

שם המושב

המושב נקרא על שמו של מנשה מאירוביץ' אגרונום, סופר, מאנשי ביל"ו, איש העלייה הראשונה אשר כונה "אחרון הביל"ויים", שכן האריך ימים והיה לבילויי היחידי שזכה לחזות בהקמתה של מדינת ישראל.

היסטוריה

המושב הוקם על חורבות הכפר הערבי "אבו פאדל" שננטש במהלך מלחמת העצמאות ונקרא תחילה "תלמי ביל"ו" (שם שניתן אחר כך למושב אחר, תלמי ביל"ו שליד העיר נתיבות). קומץ המשפחות המייסדות הגיעו למושב ב-1953 במסגרת תנועת "מן העיר אל הכפר" שבה היו חברים נציגי תנועות ההתיישבות. רוב בני המשפחות המיסדות היו ילדי הארץ או ניצולי שואה.
עד הקמת מושב הקבע גרו המתיישבים בפחונים, עיבדו את הפרדסים הנטושים של הערבים, וחילקו את רווחי העבודה ביניהם.
המושב תוכנן והוקם על ידי הסוכנות היהודית והתאחדות האיכרים ועל כן כונה בתחילה מושבה. ולכל נחלה הוקצב סכום כסף במטרה להקים בה משק חקלאי, בנוסף כל מתיישב שילם דמי השתתפות עצמית בסך 3000 לירות על מנת לשלם על בניית ביתו. באפריל 1954 נחנכו בתי הקבע. באוקטובר 1955 נחנך כביש הגישה ליישוב. בשנת 1959 הודיעו תושבי המקום על מעבר לתנועת המושבים בגלל שהתאחדות האיכרים לא סייעה להם בעת מצוקתם הכלכלית.
למתיישבים ניתנה אפשרות לבחור להתפרנס בין שני ענפים חקלאיים: עופות ובקר, או מגידולים חקלאיים. הגידולים הנפוצים בשנותיו הראשונות של המושב היו פירות הדר ומשמשים.
החקלאים הקימו את "אגודת החקלאי תלמי מנשה", אגודה חקלאית שיתופית, על מנת שתייצג אותם מול גופים מסחריים ומנהליים.
בשנות התשעים ובתחילת שנות האלפיים הוקמו הרחבות מגורים על השטחים החקלאיים לטובת צאצאי בעלי הנחלות. 
ב-2006 נחתמה עסקה בה העביר המושב חלק מאדמותיו לטובת הקמת שכונת חתני פרס ישראל בבאר יעקב.
בשטח תלמי מנשה נמצא הבניין הנטוש של מפקדת חסן סלאמה במלחמת העצמאות.
קובזה

קובזה (ברומנית: Cobză) היא כלי מיתר שצובטים את מיתריו. הכלי הוא ממשפחת הלאוטה ונפוץ במזרח אירופה.
לקובזה יש תיבת תהודה נפוחה, ועל פניה פתחים צרים היוצרים צליל יבש אופייני. היא משמשת בעיקר ככלי ליווי ורק לעיתים רחוקות לניגון סולו. הקובזה מקובלת כאחד הכלים הקבועים בטאראף.
מבצע ארז

מבצע ארז היה מבצע צבאי של חטיבת גולני במלחמת העצמאות לכיבוש כפרים ברכס הגלבוע ובפתח ואדי ערה, כהכנה לקראת המבצע לכיבוש ג'נין (מבצע יצחק).

רקע

חטיבת 'גולני', אשר הייתה עסוקה מאז אמצע חודש מאי 1948 בעצירת הפלישה הסורית בעמק הירדן, והפלישה העיראקית בחזית קיבוץ גשר-כוכב הירדן, נתפנתה בסוף מאי למשימות התקפיות.
הכפר זרעין חלש על עמק יזרעאל. תושבי הכפר פונו ובמקומם ישבו חיילים מצבא ההצלה של פאוזי אל קאוקג'י. הם צלפו על העובדים בשדות ועל התנועה בכביש עפולה-בית שאן. ב-20 באפריל 1948 נכשל כוח של  הפלמ"ח מחטיבת יפתח בניסיון לכבוש את הכפר.

מהלך המבצע

בליל 28/29 במאי 1948 נכבש הכפר זרעין על ידי גדוד 14 של חטיבת 'גולני' בקרב קל יחסית, בתי הכפר פוצצו. על מקום הכפר נמצא כיום קיבוץ יזרעאל.
בלילה הבא הוסיפו כוחות גולני וכבשו את הכפרים נוריס ואלמזאר (אזור גן נר בימינו) בפסגת הגלבוע. החלה בריחה מהכפרים ערבונה וסנדלה והם נכבשו ללא קרב.
בגזרה המערבית של המבצע כבש גדוד 14 בליל 30/29  במאי 1948, לאחר קרב קשה, את תל מגידו, הכפר אללג'ון (כיום קיבוץ מגידו) ומשטרת לג'ון (כיום כלא מגידו) והקנו שליטה על הפתח המערבי של ואדי ערה.

שלב הפתיחה של מבצע 'יצחק'

ב-1 ביוני המשיכו כוחות 'גולני', זו הפעם גדוד 13, וכבשו את עראנה, ג'למה ומוקיבלה. כיבוש שלושה כפרים אחרונים אלה נכלל כבר במבצע יצחק.

אחרית דבר

הישגי מבצע ארז איפשרו את השלב הבא של התקפת ג'נין במבצע יצחק. מבצע אחרון זה לא עלה יפה, וג'נין נותרה בידי הערבים. אולם הישגיו הקרקעיים של מבצע ארז השתמרו.
יחסי יוון–סן מרינו

היסטוריה

בין שתי המדינות שורר מצב של שיתוף פעולה הדוק על פי משרד החוץ היווני. הוא התחזק אף עוד יותר בעקבות חתימה על הסכם בילטרלי בנוגע לשיתוף פעולה חינוכי ותרבותי שנחתם ב-10 ביוני 2010. ישנן גם דעות חופפות של השתיים בארגונים בינלאומיים ושתי המדינות מתאמות ביניהן את ההצבעות פעמים רבות.
בחודש יוני 2013 נחתם בסן מרינו הסכם בין שתי המדינות בנוגע למניעת כפל מס.
ב-20 בפברואר 2008 קיבל המלחין היווני מיקיס תיאודורקיס פרס כבוד על תרומה לתרבות מטעם ממשלת סן מרינו.
אזרחי סן מרינו לא זקוקים לאשרת כניסה כדי להיכנס ליוון.

יחסים כלכליים

בין שתי המדינות יחסי סחר מיוחדים. הסחר המקיף בין השתיים הוא מופלג ביותר בהתחשב בגודלה הקטן של סן מרינו.
בשנת 2015 יוון ייצאה לסן מרינו סחורות בשווי 2.06 מיליון דולר, כשחלק הארי של הסחורות היה אלומיניום. באותה השנה ייצאה סן מרינו ליוון סחורות בשווי 4.25 מיליון דולר. חלק הארי של הסחורות היה מטוסים ומסוקים.
מירון צור

ביוגרפיה

מירון צור נולד בשנת 1941, בן לאליעזר ומרים. אמו נפטרה בלידתו והוא גדל בבית אביו ואשתו השנייה, ציפורה גלקין, לצד אחיו הצעירים ממנו, אבנר ואיתמר.
בעל תואר ראשון בחינוך וארכאולוגיה מאוניברסיטת תל אביב. מירון התאלמן מאשתו גילה בשנת 2005. למירון בן, בת וארבעה נכדים: אדר, ניב, עומר וענבר שיין.
צור היה חבר מערכת החדשות ברשת ב' של קול ישראל בשנים 1970 ועד 1995.
משנת 1980 שימש ככתב בכיר לענייני מדע וטכנולוגיה בקול ישראל וכן שימש כראש תא הכתבים לענייני מדע של אגודת העיתונאים.
אחראי על גילוי הסקופ העיתונאי בשנת 1990 לגבי ביקור השרים מודעי ונאמן במוסקבה ופגישתם עם גורבצ'וב, עליו קיבל צל"ש ממנכ"ל רשות השידור דאז, אריה מקל.
ערך תחקיר וכתב תסריט לסרט "הסעיף החמישי", על יהודים במצוקה ברחבי תבל, שהופק על ידי קצין חינוך ראשי.
בשנת 1986 ערך מחקר וכתב תסריט לסדרת טלוויזיה המשחזרת "100 שנות ציונות".
תחקיר ותסריט שכתב לסדרת הטלוויזיה: "הצי החשאי" על "המוסד לעליה ב'" והפלי"ם, שמשו בסיס ומניע לספרו על מוקה לימון.
"מוקה לימון", סיפור קורותיו של מוקה, חושף לראשונה פרטים שהיו חסויים עד כה בפרשת מילוט ספינות שרבורג - ספינות הטילים ממספנות שרבורג ומגולל את סיפורן המלא של פרשיות מרתקות, שמוקה היה מעורב בהן למעלה מארבעים שנה. מירון צור ליקט, ערך וכתב את עלילותיו של מוקה, מימי ילדותו ב"ימייה", על נחל הירקון, דרך הפלי"ם וההעפלה ה"בלתי לגאלית", היותו לאלוף הצעיר ביותר בצה"ל ולמפקד חיל הים ועד לפעולתו בסיוע הישראלי למדינות מתפתחות באסיה ובאפריקה וכראש משלחת הרכש בצרפת.
לין מונטי

קורות חיים

מונטי נולדה באלג'יריה למשפחה יהודית חובבת מוזיקה. כבר בילדותה נחשפה הן לשאנסונים הצרפתיים, דוגמת אלו של אדית פיאף וליאו מרז'אן, והן למוזיקה הערבית של אום כולתום ומוחמד עבד אל-והאב. 
לאחר לימודי פיתוח קול החלה קריירת השירה שלה בצרפת, בשפה הצרפתית ובשירת שאנסונים, והופיעה באולמות ובקברטים בפריז. הדיקציה הטובה שלה וקולה החם זיכו אותה בפרס אדית פיאף ובפרסים נוספים, והיא אף יצאה להופיע ברחבי העולם. בהגיעה למדינות צפון אפריקה החלה לבצע יותר מוזיקה ערבית, ובמצרים התקרבה למלחין והזמר פריד אל אטרש. הלהיט שפרסם אותה במיוחד היה השיר "L'Orientale", שעירב במילותיו ערבית וצרפתית. עם הזמן צמצמה את הרפרטואר הצרפתי שלה והתמקדה במוזיקה הערבית בכלל ובזו האלג'יראית המסורתית בפרט, והקליטה שירים חדשים נוספים שחלקם הפך ללהיטים.
ב-1992 שיחקה בתפקיד עצמה בסרט "הסליחה הגדולה" של הבמאי אלכסנדר ארקדי.
ב-2001 יצא מחדש אוסף להיטיה על ידי אספן תקליטים צרפתי, בתקליט בשם Trésors de la chanson Judéo-Arabe - Line Monty ("אוצרות השירה היהודית-ערבית").
נפטרה בשנת 2003.
גלאזגו

ספורט

בתחום הכדורגל, העיר מוכרת בעיקר בזכות שתי קבוצות ליגת העל הסקוטית: גלאזגו ריינג'רס, המשחקת את משחקייה הביתיים באצטדיון אייברוקס ומזוהה עם הפרוטסטנטים, וסלטיק, המשחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון סלטיק פארק ומזוהה עם הקתולים. הדרבי של גלאזגו, בין הריינג'רס וסלטיק, נחשב לאחד ממשחקי הדרבי המפורסמים והטעונים בעולם. בעיר נמצא גם אצטדיון האמפדן פארק, שהוא מגרשה הביתי של נבחרת סקוטלנד בכדורגל ושל קבוצת קווינס פארק מהליגה השלישית.
בשנת 2014 אירחה העיר את משחקי חבר העמים הבריטי, וב-2015 אירחה העיר את אליפות העולם בהתעמלות מכשירים.

קתדרלות

בגלאזגו 4 קתדרלות, לזרמים השונים. הקתדרלות הן קתדרלת מנגו הקדוש של הכנסייה הסקוטית, קתדרלת אנדרו הקדוש של הכנסייה הרומית-קתולית, קתדרלת מריה הקדושה של הכנסייה הסקוטית האפסיקופלית וקתדרלת לוקאס הקדוש של הכנסייה האורתודוקסית היוונית.

יהדות גלאזגו

הקהילה היהודית בגלאזגו מונה כמה אלפי יהודים, והם מחזיקים כמה בתי כנסת, כולל שתי חנויות מכולת כשרות, מסעדה וכן סניפים של שלוש תנועות נוער יהודיות.
בני אל

בני אל הוא שם הבמה של בנימין אלבז, (נולד ב-23 במרץ 1969), זמר ישראלי.

ביוגרפיה

בני אל נולד בארץ, וגדל במושב פתחיה, בן למשפחת מוזיקאים, ביניהם בן-דודו בני אלבז ובנו (של בני) גד אלבז. בבגרותו התגלה אל על ידי אלי בנאי, שהחתים אותו על חוזה הקלטות והופעות.
אל הקליט את אלבומו הראשון "מאמא מיה" בשנת 1990, כאשר שיר הנושא הפך ללהיט בקרב חובבי הז'אנר המוזיקה הים-תיכונית. בהמשך הוציא אלבומים נוספים, כאשר הבולט מתוכם הוא "להיטים לוהטים", אלבום גרסאות כיסוי, שהניב את הלהיט "שאקדם". האלבום שבא אחריו "להיטים לוהטים II", הצליח כמו קודמו גם בתחום המכירות, והתאפיין במגוון סגנונות מוזיקליים פרט למוזיקה הים תיכונית.
באלבומיו הבאים שר את שיריהם הידועים של נתן יונתן ואהוד מנור.
לאורך כל הקריירה המוזיקלית שלו, הרבה להופיע באירועים רבים ובמופעי יום העצמאות השנתיים.
בשנת 2000 קיבל הצעה לשחק מחזמר "אדם וחוה", בפני הקהילה היהודית-צרפתית, בצרפת. המחזמר זכה להצלחה, והופעותיו נמשכו מספר שנים.
בתחילת שנת 2007 שב ארצה, והחל לעבוד על אלבומו הבא בעברית, שכולל אך ורק שירים מקוריים שנכתבו במיוחד עבורו. האלבום היה צפוי לצאת בשנת 2008 אך עדיין לא שוחרר.
ב-26 בנובמבר 2007 יצא השיר הראשון מתוכו, "את היפה שלי" (נכתב והולחן על ידי איתן אלבז). לשיר צולם קליפ עבור ערוץ 24.
אל נשוי לאילנית ואב לחמישה ילדים.
דניאל בלטמן

ביוגרפיה

נולד בתל אביב סיים את התואר ראשון בהיסטוריה וחינוך באוניברסיטה העברית בשנת 1982. למד לתואר שני וכתב את הדוקטורט במכון ליהדות זמננו.
תחום התמחותו של פרופ' בלטמן הוא תולדות יהודי מזרח אירופה במאה ה-20; תנועת הפועלים היהודית בפולין; יהודי פולין בתקופת השואה ואחריה; מחנות הריכוז הנאצים; היסטוריוגרפיה של השואה והג'נוסייד.
בשנת 2018 מונה להיסטוריון הראשי של מוזיאון גטו ורשה, שנמצא בהקמה וצפוי להיפתח ב-2023, במלאת 80 שנה למרד גטו ורשה.
בלטמן הוא תושב ירושלים, ואב לשניים.
שירה אבין

ביוגרפיה

אבין גדלה בראשון לציון ושירתה בצה"ל כקצינת ח״ן, ת"ש ונפגעים. היא בוגרת לימודי אמנות ועיצוב. בשנת 1987 עברה להתגורר ברמת השרון. 
אבין חיה בזוגיות עם גיל ואם לשני בנים.

פעילות ציבורית

בשנת 2003 נבחרה למועצת רמת השרון, ובשנת 2008 נבחרה לקדנציה שנייה ומונתה לסגנית וממלאת מקום ראש העירייה. 
בסוף שנת 2013 הכריז ראש העירייה הנבחר, יצחק רוכברגר, על נבצרות, בעקבות העמדתו לדין בעבירות מרמה והפרת אמונים, ואבין, שבבחירות לרשויות המקומיות הוצבה במקום השני ברשימתו של רוכברגר, "רמת השרון שלנו", מונתה לממלאת מקום ראש העיר בפועל. במסגרת כהונתה יזמה והובילה תוכנית אב לנגישות (עיר נגישה לכל תושביה), תוכנית אב לשילוט והקמת מנהלת למרחב הציבורי. בשנת 2014, בעודה מכהנת כממלאת מקום ראש עיריית רמת השרון בפועל, נקלעה לעימות חריף עם קודמה בתפקיד, יצחק רוכברגר. ביוני 2015, לאחר הרשעתו של רוכברגר, הודיעה אבין על הדחתו ממועצת העירייה, אך החלטתה זו בוטלה על ידי בית המשפט.
אבין התמודדה בבחירות לראשות עיריית רמת השרון שנערכו ב-12 בינואר 2016. במהלך הבחירות תמכו בה חברי הכנסת ממפלגת העבודה, יצחק הרצוג ושלי יחימוביץ'. אבין לא נבחרה וסיימה את תפקידה עם מינויו של אבירם גרובר שנבחר וניצח בסיבוב השני של הבחירות.
במסגרת הארצית, שימשה כחברה בדירקטוריון החברה למתנ"סים הארצית ובמסגרת פעילותה, הקימה את פורום יושבי ראש של החברה למתנ״סים ועמדה בראשו.
דילמה

דִּילֵמָה (מיוונית δί-λημμα, "טענה כפולה" או "קביעה כפולה") הוא מונח מתחום הרטוריקה והלוגיקה; במקורו התייחס המונח למצב בו קיימות שתי חלופות, אטרקטיביות באותה מידה, שיש לבחור ביניהן. כיום התרחב השימוש במונח, ולעיתים קרובות הוא משמש במשמעות של בעיה או התלבטות גרידא.