google/wiki40b huggingface dataset:
איידן גלאגר

ילדותו

איידן נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה להורים תומכים. גלאגר מחזיק בלאום אמריקאי ושייך לאתניות לבנה. איידן הוא בן יחיד.
עקב הקריירה שלו בגיל כה צעיר, הוא לומד בקורס חינוך מקוון.

קריירה

גלאגר הופיע לראשונה בתפקיד קטן בפרק 2013 בסדרה "משפחה מודרנית". הוא שיחק בשני סרטים קצרים, "You & Me" ו"Jacked Up". לאחר מכן הוא שיחק תפקיד ראשי בסדרה "ניקי, ריקי, דיקי ודון" של ניקלודיאון בתפקיד ניקי הרפר, האח הקטן מבין הרביעייה, והיה מועמד לכוכב הטלוויזיה החביב בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון בשנים 2016 ו־2017. גלאגר שיחק בתוכנית במשך ארבע עונות עד שהסתיימה בשנת 2018. בשנת 2017 לוהק לתפקיד מספר חמש בסדרה "אקדמיית המטרייה", שיצאה בפברואר 2019 ברשת נטפליקס.

חיים אישיים

גלאגר הוא טבעוני אשר פעיל במיוחד בסוגיות סביבתיות, ושימש כ"פרקליט" נוער עבור מספר ארגונים סביבתיים, ביניהם Waterkeeper Alliance , WildAid ו־Oceanic Conservation Society. הוא מונה לשגריר רצון טוב של האו"ם לאיכות הסביבה עבור צפון אמריקה ב־2018 כאשר היה בן 14, שגריר הרצון הטוב של האו"ם הצעיר ביותר אי פעם.
איציק רנרט

ביוגרפיה

רנרט נולד בחיפה. הוא בוגר בהצטיינות של המחלקה לעיצוב גרפי בבצלאל, שם למד בין השנים 1981–1985, הוא השתלם באיור ב-Instituto Europeo di Design ברומא. שימש במשך שנים כמעצב בעיתונים מעריב וידיעות אחרונות, עבד כארט דירקטור במשרדי הפרסום ופרסם ספרי קומיקס ואיור.
בעבר עמד רנרנט בראש מסלול האיור בבצלאל ובראש המחלקה לאיור במכללת אסכולה. בשנת 2007 החליף את דוד גרוסמן בתור ראש המחלקה לעיצוב בשנקר, והחזיק בתפקיד זה עד אוקטובר 2012.
דעת מיעוט

דעת מיעוט בפסק דין, היא דעתו של שופט יחיד או של כמה שופטים, שחולקים על דעת רוב השופטים בהרכב, שהיא זו הקובעת את תוצאות הדיון המשפטי.

חשיבות דעת המיעוט

דעת המיעוט אמנם אינה קובעת את תוצאות הדיון המשפטי, אך היא בעלת משמעות לא מבוטלת. היא מעוררת ספקות, מציגה הסתייגויות, ובעלת מעמד חשוב, בכך שמאירה היבטים שלא זכו לתשומת לבם של שופטי הרוב, ומאלצת אותם להתמודד עם הביקורת.
דעת המיעוט והנימוקים הנלווים אליה יכולים לשקף תפיסות עולם שונות, התלבטויות ודחיות מלאות או חלקיות של דעת הרוב, וכן אזורי הסכמה. דעת המיעוט יכולה להסכים עם הנימוקים שהוצגו בפסק הדין, אך להגיע למסקנה ותוצאה שונות מאלה שהגיעו אליהם שופטי הרוב, או שלא להסכים לא עם הנימוקים ולא עם המסקנה. יש פעמים שבהמשך, כתוצאה מערעור על פסק הדין או בדיון נוסף, דעת המיעוט מתקבלת והופכת את ההחלטה הקודמת של בית המשפט. במקרים אחרים, דעת המיעוט היא זו שלפיה נכתבת הלכה חדשה, או שבעקבותיה מתחדדת הלכה קיימת. לעיתים דעת המיעוט מעידה על הצורך בתיקון עתידי של החוק.
קיומה של דעת המיעוט והחשיבות המיוחסת לה משקפים את אופיו הדמוקרטי של המשפט, את חופש הביטוי ואת עצמאות השופטים.

בישראל

ניתן לראות את החשיבות המיוחסת לקיומה של דעת המיעוט בדבריה של נשיאת בית המשפט העליון השופטת מרים נאור בטקס הענקת מלגות לזכרו של השופט א' לוי בלשכת עורכי הדין ב-9 ביוני 2017: "השופט לוי היה משפטן חריף וחד מחשבה, ובד בבד היה אוהב אדם ומלא חמלה. הוא עמד על עקרונותיו באופן בלתי מתפשר, ונותר לא אחת בדעת מיעוט. לא רק פסיקותיו בדעת הרוב קנו להן שבת בהלכה הפסוקה, גם חוות-דעת המיעוט שכתב תרמו בצורה ניכרת לעיצוב המשפט הישראלי"; וכן בדבריו של עורך הדין רון גזית עם פרישתו של המשנה לנשיא בית המשפט העליון, השופט מישאל חשין: "אין לבטל או להקל ראש בדעת מיעוט, כאשר זו מנומקת היטב. להפך: דעות מיעוט הן רצויות באשר יש בהן כדי להשביח את החלטות הרוב ולהביא ליתר דיוק בתחימת גבולותיה של ההלכה. דעת מיעוט מנומקת היטב גם משאירה אחריה חומר למחשבה לדורות הבאים של שופטי בית המשפט העליון וחומר למחשבה למחוקק".
שופט בית המשפט העליון יורם דנציגר הציע שהרשעה ברצח תתקבל רק כאשר היא פה אחד, כלומר גם כאשר ההצעה לזכות היא בדעת מיעוט, תגבר דעת המיעוט על דעת הרוב, משום שדעת המיעוט כשלעצמה יוצרת את הספק הסביר המצדיק זיכוי.

לקריאה נוספת

.The Role of Dissenting Opinions. Hon. Ruth Bader Ginsburg, Presentation to the Harvard Club of Washington, D.C., on December 17, 2009
אמליה, דוכסית וירטמברג

ביוגרפיה

אמליה נולדה ב-28 ביוני 1799 בואליספורט שבשלזיה, ללודוויג, דוכס וירטמברג ולהנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו.
בשנת 1817 התחתנה מריה דורותיאה עם יוזף, נסיך הכתר של סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בנו של פרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ממנו נולדו לה 6 ילדים. בשינויים שחלו במדינות תורינגיה לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, קיבל אביו פרידריך, דוכס סקסוניה-הילבורגהאוזן את אזור אלטנבורג, והפך לדוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1834 מת אביו פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ובעלה עלה לשלטון במקומו כיוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. שלטונו של יוזף היה מאוד שמרני, ומשום כך נאלץ להתפטר במהלך מהפכות אביב העמים, ואחיו גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו.
במהלך ההפגנות שאירעו בדוכסות, ב-28 בנובמבר 1848 מתה אמליה באלטנבורג.
אמיל שווה

אמיל-ז'וזף-מוריס שֶוֶוה (בצרפתית:
Émile-Joseph-Maurice Chevé  ‏ 31 במאי 1804 - 21 באוגוסט 1864) היה תאורטיקאי מוזיקה ומורה למוזיקה צרפתי.
שווה נולד בדוארנאנה. הוא התגייס לצי הצרפתי בגיל 16 והוכשר שם להיות רופא ומנתח. ב-1835 חזר לפריז ולמד רפואה ומתמטיקה. במקביל שמע קורס בהנחיית איימה פריז, שעשה נפשות לשיטת תיווי מוזיקלי שהנחיל פייר גאלין. השיטה קסמה מאוד לשווה, ובסופו של דבר נשא לאישה את אחותו של פריז, נאנין, והמשיך לקדם ולפתח את השיטה יחד עם פריז. 
משנת 1844 העביר שווה בפריז יותר מ-150 קורסים בשיטה, שנודעה בשם שיטת גלין-פאריז-שווה. כמו כן ערך עם אשתו סדרה של ספרי לימוד, שהיו בשימוש בבתי ספר כגון האקול נורמל סופרייר, האקול פוליטכניק וליציאום לואי-לה-גראן.
בנו, אמאן שווה, שימר את העניין בשיטה. באמצעות ג'ון קרוון הגיעה השיטה אל העולם דובר האנגלית, ולואל מייסון הביא אותה לארצות הברית. כעבור מאה שנים, מיזג אותה מחנך המוזיקה והמלחין ההונגרי זולטאן קודאי בשיטת קודאי שלו.
אמיל-ז'וזף הוא גם אביו של המשורר אמיל-פרדריק-מוריס שווה (1829-אחרי 1890)
ספנסר (דמות)

ספנסר (באנגלית: Spenser) הוא דמות בדיונית של חייל לשעבר וחוקר פרטי, הוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח בלשיים פרי עטו של הסופר רוברט ב. פארקר.

רקע

רוברט ב. פארקר (באנגלית: Robert B. Parker;‏ 17 בספטמבר 1932 - 18 בינואר 2010) הוא סופר בלשי אמריקני. הכותב בסגנון של הבלש הפרטי הקשוח (Private Eye או Hard Boiled Detective). הוא נולד במסצ'וסטס,  בשנת 1932. שירת כחייל חי"ר בצבא ארצות הברית ולחם במלחמת קוריאה. פארקר למד ספרות אנגלית באוניברסיטת בוסטון. ספרו הראשון יצא לאור בשנת 1971. הוא פרסם למעלה מ-50 ספרים, אשר כעשרה מהם הופיעו בתרגום עברי. 40 מספריו עסקו בגיבורו הקבוע - ספנסר.

ביוגרפיה דמיונית

ספנסר הוא חוקר פרטי אשר גדל בויאומינג, ובטרם למד בקולג' שירת בצבא ארצות הברית באוגדת חיל הרגלים הראשונה, ולחם במלחמת קוריאה. בעת לימודיו האקדמאיים היה בנבחרת האיגרוף של הקולג'. בהמשך דרכו שירת כבלש משטרה, פרש ונעשה לבלש פרטי. את חייו הוא מחלק עם סוזן סילברמן, פסיכולוגית המרצה באוניברסיטת הרווארד, ולו שותף, הוק שמו. ספנסר והוק הכירו בעת שספנסר היה מתאגרף, ופעם אחת אף נאבקו זה בזה בזירת האיגרוף. הוק, אשר שירת בלגיון הזרים הצרפתי, הוא כל מה שספנסר לא – גבוה, שחור, ושתקן. הוא בעל ראייה חדה וזיכרון מעורר השתאות לפרטים הקטנים. הוא מתואר אמנם כאיש ציני וקשוח; אך מעבר לחיצוניות זאת מסתתר אדם טוב לב ונדיב, המעוניין להלחם ברע, ולהחזיר לעולם את הטוב והצודק שבו. לאורך סדרת הספרים הוא מתגלה כאיש פעולה ובשעת הצורך אף איש אגרוף, וצלף הבקיא היטב בשימוש באקדח ורובה. שמו הפרטי של ספנסר לא מוזכר באף אחד מספרי הסדרה.
בסך הכול נכתבו בסדרת ספנסר 40 ספרים. בשנות ה-80 עובדו ספריו של פארקר אודות ספנסר לסדרת הטלוויזיה "Spenser for hire" בכיכובו של רוברט יוריק כספנסר, ששודרה ברשת ABC ובהמשך גם למספר סרטי טלוויזיה.
דה דאם

דה דאם (בהולנדית: de Dam, "הסכר") הוא שמה של כיכר העיר של אמסטרדם. הכיכר ממוקמת במרכז העיר העתיקה של אמסטרדם.

היסטוריה

כיכר דאם ניצבת במקום בו ניצב בעבר סכר על נהר האמסטל. סכר זה נתן את שמו לעיר אמסטרדם ("הסכר על האמסטל"). הסכר נבנה בשנת 1270 ומשני צדיו נבנה היישוב הראשון באזור, שהיווה את ראשיתה של העיר.
במהלך השנים הורחב הסכר והפך לכיכר העיר שהלכה והתפתחה סביבו. הכיכר הקיימת כיום מורכבת למעשה משתי כיכרות שאוחדו. הסכר המקורי - Middeldam ("הסכר האמצעי") ו-Plaetse - כיכר סמוכה שעמדה ממערב לסכר.
בסמוך לכיכר פעל שוק דגים שהיווה את המרכז המסחרי של אמסטרדם, ובהמשך מרכז הממשל של אמסטרדם (והוקם בכיכר בית המשקולות, אשר נהרס בשנת 1808 בהוראת לואי בונפרטה). בשל פעילות זו הוקם בסמוך לכיכר בניין עיריית אמסטרדם. בשנת 1808 הפך בונפרטה את בניין העירייה לארמון המלכות, ושינה את מבנה הכיכר על מנת לשפר את הנוף מהארמון ואת חזותו.
את המשכו של נהר האמסטל (ה"דאמראק" - Damrak) צפונית לסכר, ייבשו במהלך המאה ה-19, ובשטחים שיובשו הוקם בניין הבורסה של אמסטרדם בשנת 1837. הבניין נהרס בשנת 1903, ובמקומו הוקמה בשנת 1914 חנות הכלבו דה ביינקורף.
בשנת 1856 נחנכה בכיכר אנדרטת מלחמה שנקראת "האיחוד" (De Eendracht - "דה אנדראכט") בנוכחות המלך וילם השלישי. אנדרטה זו הוסרה בשנת 1914.
בשלהי המאה ה-19 הפכה הכיכר למרכז תחבורה, ומספר קווי חשמלית עברו דרכה. בראשית המאה ה-20 הועברו קווי חשמלית אלה לסטציונספליין (Stationsplein).
בשלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 הפכה הכיכר למעשה לכיכר הלאומית של הולנד, ונערכו בה הפגנות פוליטיות רבות. ב-4 במאי מדי שנה נערך בכיכר טקס יום הזיכרון ההולנדי (Nationale Dodenherdenking) בסמוך לאנדרטה הלאומית שהוקמה בכיכר בשנת 1956.
מספר פעמים במהלך השנה (בחגים כגון חג המולד וביום המלכה) נערך בכיכר יריד.

תיאור הכיכר

הכיכר ממוקמת במרכז ההיסטורי של העיר אמסטרדם, כ-750 מטרים דרומית לתחנת הרכבת המרכזית של אמסטרדם. צורת הכיכר רבועה, אורכה כ-200 מטרים ממזרח למערב וכ-100 מטרים מצפון לדרום. היא מקשרת בין הרחובות דאמראק ורוקין, העוברים לאורך נהר האמסטל ומקשרים בין התחנה המרכזית למונטפליין (כיכר המטבעה). הכיכר משמשת גם כמפגש הרחובות ניוונדייק (Nieuwendijk), קאלוורסטראט (Kalverstraat) ודאמסטראט (Damstraat). הכיכר נמצאת בסמוך לרובע החלונות האדומים של אמסטרדם, בדה ואלן.
בקצה המערבי של הכיכר ממוקם הארמון המלכותי הבנוי בסגנון נאו-קלאסי. מבנה זה שימש כבניין העירייה החל משנת 1655 והפך לארמון בשנת 1808. בסמוך לו, בצדה הצפוני של הכיכר, נמצאת הכנסייה החדשה שנבנתה בשלהי המאה ה-15 בסגנון אדריכלות גותית. כמו כן נמצא בכיכר מוזיאון שעווה - סניף של רשת מוזיאוני השעווה של מאדאם טוסו.
בצדה המזרחי של הכיכר נמצאת האנדרטה הלאומית שהוקמה בשנת 1956 לזכר חללי מלחמת העולם השנייה. כמו כן, בצד זה של הכיכר נמצא מלון קרסנאפולסקי וחנות הכלבו דה ביינקורף.
מיראלם פיאניץ'

קריירה

בעקבות מלחמת יוגוסלביה היגרו הוריו של פיאניץ' ללוקסמבורג, בה הוא גדל והתחנך והתחיל בה את דרכו בכדורגל. בגיל 14 עבר למועדון הכדורגל הצרפתי מץ, ובעונת 2007/2008 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת. לאחר אותה עונה עבר לקבוצת אולימפיק ליון. בתחילה הוא לא זכה להזדמנויות רבות בהרכב הראשון, אך מעמדו השתפר לאחר עזיבת ז'וניניו. הוא הבקיע את שערו הראשון במשחק הפלייאוף על ההעפלה לליגת האלופות מול אנדרלכט. הוא המשיך והבקיע שלושה שערים בליגת האלופות באותה עונה. בעונת 2009/2010 הבקיע 11 שערים ובישל 10 נוספים, וסייע לליון לסיים במקום השני בליגת העל הצרפתית ולהעפיל עד חצי גמר ליגת האלופות.
כשהתגורר בלוקסמבורג הוא זומן לסגל נבחרת הנוער שלה. בשנת 2006 נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו הנערים, שנערך בלוקסמבורג. בטורניר זה הבקיע ארבעה שערים בתיקו 5-5 מול הנבחרת של בלגיה. ב-2007, לאחר שקיבל אזרחות בוסנית, זומן פיאניץ' לסגל נבחרת בוסניה והרצגובינה עד גיל 21. ב-20 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. הוא היה חלק מסגל הנבחרת שהגיע עד פלייאוף ההעפלה למונדיאל 2010, בו הודחה בוסניה והרצגובינה על ידי פורטוגל. ב-3 במרץ 2010 הבקיע את שער הבכורה בנבחרת, בניצחון 1-2 על גאנה.
באוגוסט 2011 עבר פיאניץ' לרומא האיטלקית תמורת 11 מיליון אירו, וקיבל את חולצה מספר 15.
ב-13 ביוני 2016 חתם פיאניץ' ביובנטוס לחמש שנים עבור 32 מיליון אירו.
חרובית (יישוב)

היסטוריה

חרובית הוקם כהיאחזות נח"ל בדצמבר 1975 ואוזרח כמושב שיתופי של תנועת החירות-בית"ר בקיץ 1977. בתחילת 1978 הורחב היישוב, במסגרת תוכנית הממשלה לעבות אזור חיץ ברוחב של כ-40 קילומטר בין ישראל למצרים, בתקווה שאזור זה יישאר בשליטה ישראלית גם לאחר הסכם שלום עם מצרים. אולם, בניגוד לציפיות, לא הוחל בהקמת יישוב הקבע. בנובמבר 1978, אומץ היישוב חרובית בידי מושב אביגדור במסגרת ניסיון לחזק את יישובי פתחת ימית אל מול אי הוודאות בתקופת השיחות עם מצרים.
ליד מושב חרובית התגלה אתר ארכאולוגי מתקופת הממלכה המצרית החדשה. רשות העתיקות כינתה את האתר (שבחפירתה עסקה ב-1979) "מצודת חרובית".
היישוב חד נס ברמת הגולן, שבהכנות להקמתו החלו ב-1982, היה אמור לקלוט חלק ממפוני חרובית. שם המושב הוא ראשי תיבות של שלושה יישובים שננטשו בסיני: חרובית, דקלה ונאות סיני. בסופו של דבר, לא התיישבו מפוני חרובית במקום.
שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג

ביוגרפיה

שרלוטה נולדה ב-6 במרץ 1671 בהנובר, ליוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולבנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן, בתם של אדוארד, רוזן פפאלץ-זימרן ואנה גונזגה. ב-11 בפברואר 1696 התחתנה שרלוטה פליציטס עם רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה, ממנו נולדו לה 7 ילדים. בשנת 1702 ברחה שרלוטה עם משפחתה לבולוניה, בשל פלישת הצבא הצרפתי, כחלק ממלחמת הירושה הספרדית. ב-29 בספטמבר 1710 מתה שרלוטה במודנה, בעת לידת בתה האחרונה שנולדה מתה.
Nature

Nature, כתב עת מדעי מהוותיקים ומהמפורסמים ביותר, שפורסם לראשונה ב-4 בנובמבר 1869. אף על פי שמרבית כתבי העת המדעיים כיום מצומצמים לנושאים מסוימים, Nature ייחודי (יחד עם כתבי עת שבועיים אחרים כדוגמת Science ו-PNAS) ועדיין מפרסם מאמרי מחקר מקוריים במגוון רחב של תחומים מדעיים. ברוב תחומי המחקר המדעי, רבות מן ההתקדמויות החדשות החשובות מדי שנה מפורסמות כמאמרים או מכתבים ב-Nature. בין פריצות הדרך המדעיות הרבות שפורסמו ב-Nature: גילויי קרני ה-X, מבנה הסליל הכפול של ה-DNA והחור באוזון. באסטרונומיה וקוסמולוגיה פיזיקלית רוב ההתקדמויות הרציניות מפורסמות בכתבי עת מומחים, אך לעיתים קרובות מפורסמים ב-Nature מכתבים למטרות פרסום, ובמיוחד כדי לקבל תשומת לב מהתקשורת.
קהל היעד העיקרי של כתב העת הוא מדעני מחקר, אך סיכומי המאמרים והמאמרים המתלווים הופכים רבים מן המאמרים החשובים ביותר למובנים לציבור הרחב.
ככתבי עת מדעיים מקצועיים אחרים, המאמרים המפורסמים עוברים תהליך של ביקורת עמיתים לפני הפרסום. עם זאת, ב-Nature המאמרים המוצעים עוברים תהליך ניפוי ראשוני על ידי העורך והם נשלחים לביקורת רק אם מוחלט שהם מטפלים בנושא אקטואלי או שהם פורצי דרך במידה מספקת בנושא לא רגיל. כתוצאה מכך רוב המאמרים המוצעים נדחים ללא ביקורת.
Euphoria

תחרות האירוויזיון

לורן השתתפה בתחרות המלודיפסטיבלן לשנת 2012 עם השיר ב"וידה ארנה" שבווקשה, שם היא הופיעה בחצי הגמר הראשון של התחרות. היא עלתה באופן אוטומטי לשלב הגמר של המלודיפסטיבלן לאחר שהגיעה למקום הראשון בחצי הגמר. ערב הגמר נערך ב-10 במרץ בגלובן ארנה שבסטוקהולם, במהלכו הופיעה עם השיר בשנית כאשר חבר השופטים היו שופטים מ-11 מדינות שונות וכן הצבעות טלפוניות ושליחת מסרונים מהצופים בבית. 
בתום ההצבעה הגיעה לורן למקום הראשון עם השיר "Euphoria", ובכך זכתה לייצג את שוודיה באירוויזיון של אותה שנה. לאחר התחרות דווח כי מספר שיא של הצבעות נשבר כאשר יותר מ-670,000 אנשים מתוך 4 מיליון צופים הצביעו עבור השיר של לורן.
שוודיה הוגרלה להיות שיר מספר 11 בחצי הגמר השני שנערך ב-24 במאי. השיר עלה לשלב הגמר, שם התמודד כשיר מספר 17 בסדר ההופעות. בגמר שנערך ב-26 במאי, הגיע השיר למקום הראשון עם 372 נקודות, רק 15 נקודות פחות ממספר הנקודות הגבוה ביותר שקיבל שיר באירוויזיון - 387, שיא השמור לאלכסנדר ריבאק שניצח באירוויזיון 2009 עם השיר Fairytale.
בנוסף, השיר שבר את השיא של הכי הרבה "12 נקודות" שמקבל שיר אחד, 18 פעמים. בסך הכל שוודיה קיבלה נקודות עבור השיר מ-40 מדינות מתוך 41 מדינות אפשריות, כאשר איטליה היא המדינה היחידה שלא העניקה לה נקודות כלל.

וידאו קליפ

ערוצי המוזיקה השתמשו תחילה בהופעה של השיר במלודיפסטיבלן בתור הווידאו קליפ הרשמי של השיר. אולם בשלב מאוחר יותר אישרה לורן את צאתו של הקליפ הרשמי.
לוריין צייצה בחשבון הטוויטר שלה תמונות מהסט של צילומי הקליפ שנערכו ב-13 ביוני 2012. הווידאו קליפ שודר לראשונה ב-5 ביולי בערוץ ה-YouTube הרשמי של וורנר מיוזיק גרופ השוודי.

ביקורות לשיר

עוד לפני הופעתו של השיר בתחרות האירוויזיון, מעריצים רבים הימרו על השיר כבעל סיכוי גבוה לזכייה, והשיר קיבל ביקורות חיוביות. 
אריקה ברוקס אדיקמן מבלוג המוזיקה "Idolator" תיארה את השיר כשיר "מדבק".
באתר " The Reflective Inklings" השיר תואר כ"שיר השבוע", וכן ניתנה ביקורת נוספת בה נאמר שהשיר יכול לעורר אצל המאזין תחושות חיוביות כמו אופוריה.

פרסים

השיר Euphoria זכה בפרסים ע"ש מרסל בזנסון. ב-26 במאי, לפני תחילת גמר האירוויזיון, זכה השיר ב"פרס האמנותי" אשר ניתן ללורן עבור הביצוע האמנותי הטוב ביותר, לאחר שנבחרה ברוב קולות על ידי השופטים מהמדינות המשתתפות בתחרות, וב"פרס המלחין", שניתן למחברי השיר, שהלחינו אותו במשותף, לאחר שנבחר על ידי המלחינים המשתתפים בתחרות.
בתחרות המלודיפסטיבלן זכתה לורן בשני פרסים ע"ש מרסל בזנסון: "פרס התקשורת" ו"הפרס האמנותי". פרסים אלה ניתנו לה על ידי הטלוויזיה השוודית (SVT).
שברולט סדרה AA קפיטול

שברולט סדרה AA קפיטול

סך הכול יוצרו 678,540 יחידות.
מחיר היחידה של דגם "שברולט סדרה AA קפיטול" בשנת 1927 עמד על 525-745 דולר בארצות הברית.
אלישבע גרינבאום

ביוגרפיה

נולדה בירושלים ליהודית וזאב (צ'ארלס) גרינבאום כתאומה במשפחה בת ארבעה ילדים.
למדה בתיכון שליד האוניברסיטה (ליד"ה). שירתה בחיל המודיעין.
הוציאה לאור ספר שירה אחד בחייה, "עורף האור" בהוצאת הליקון, 2000. לאחר מותה יצאו לאור שני ספרים נוספים בהוצאת כרמל: ב-2005 "לפתע פתאום האדמה", ספר שיריה ובו גם קטעי פרוזה קצרים, וב-2006 הספר "שלושה מחזות". מלבד כתיבתה היא גם הרצתה וערכה סדנאות כתיבה.
אלישבע גרינבאום נפטרה בתל אביב ממחלת סרטן הריאה ב-31 בדצמבר 2004, בגיל 39. נטמנה בהר המנוחות והותירה אחריה בן זוג, דוד פישלוב.
נחל שיח

נַחַל שִׂיחַ (בערבית: وادي السياح (ואדי עין-א-סיאח או ואדי סיאח); בתרגום לעברית: "נחל המטיילים") הוא נחל אכזב בצפון מערב הכרמל. ראשיתו בתוככי העיר חיפה ברחוב לוטוס שבשכונת כרמליה, והוא זורם מערבה לים התיכון. הנחל זורם בין שכונת כבאביר המשמשת כמרכז למוסלמים האחמדים בישראל ובין שכונת כרמליה. בהמשך עובר הנחל דרך כפר סמיר.
הדרכים ברומא העתיקה

הדרכים ברומא העתיקה היו אחד המאפיינים הבולטים של האימפריה הרומית. אחד מהתחומים העיקריים שבהם הצטיינו הרומאים היה הכישרון ההנדסי שלהם, שבלט בעיקר בשני תחומים ציבוריים: בניית אמות מים וסלילת דרכים וגשרים. בשיאה כללה האימפריה כ-85,000 קילומטר של דרכים סלולות שקישרו בין כ-370 יעדים.
האימרה הידועה "כל הדרכים מובילות לרומא" לא הייתה אמירה סתמית. הדרכים הראשונות נסללו מרומא ליעדים שונים ברחבי חצי האי האפניני, שאותם הכניעה רומא. בהמשך, נזקקו הרומאים  לדרכים על מנת להוביל אספקה לצבאם שכבש שטחים והגדיל את מרחבי הרפובליקה והקיסרות שלאחריה. כמעט לכל מקום שאליו הגיע הצבא הרומי, נסללה דרך. לאור הרחבת האימפריה הייתה לדרכי היבשה חשיבות בשליטה  צבאית, כלכלית ומנהלית.  הדרכים הרומאיות נקראו בדרך כלל על שם הקנסור שיזם את הקמתן.

חצי האי האפניני

המלחמות הסאמניטיות שפרצו בחצי האי האפניני במאה הרביעית לפני הספירה, הביאו את הרומאים למסקנה שאם ברצונם לשלוט בחצי האי, עליהם לבנות דרכים שיסייעו בידיהם בהובלת גייסות אל אזורי הקרבות. ויה אפיה, הדרך הראשונה שנבנתה החל משנת 312 לפני הספירה, הובילה בתחילה מרומא אל העיר קפואה שבקמפניה, חבל ארץ שהרומאים והסאמניטים נלחמו על השליטה בו. בהמשך הוארכה הדרך והגיעה עד לעיר הנמל ברונדיסיום בדרום איטליה. ויה אפיה נקראה כמקובל על שם הקנסור שיזם את סלילתה, אפיוס קלאודיוס קאיקוס.
בשנת 241 לפני הספירה נסללה ויה אאורליה, על שמו של הקנסור ק.אאורליוס קוטה, בין רומא לפיזה, וכך חובר לרומא הנמל היחיד בינה לבין גנואה.
ההתפשטות הרומאית לא הסתיימה בחלקו הדרומי של חצי האי. בשנת 223 לפני הספירה סלל הקונסול פלאמיניוס את ויה פלאמיניה, שהוליכה מרומא לארימינום (רימיני) ולאנקונה שעל חוף הים האדריאטי. ב-187 לפני הספירה נסלל המשכה מארימינום לבונוניה (בולוניה) ופלקנטיה (פיאצ'נזה)  - ויה אמיליה. הדרכים שנסללו איפשרו לצבא הרומי להכניע את הליגורים ולהשתלט על מחוזותיהם. הדרכים אפשרו הקמת מושבות רומיות באזורים אלה, ומנגד - תושביהם המקוריים הוגלו לחבל סאמניום.
ויה קסיה נסללה מרומא לאזור טוסקנה של היום. היא החלה כחלק מויה פלאמיניה, והתפצלה ממנה, עברה דרך פלורנטיה (פירנצה) שבמרכז, דרך לוקה, ולבסוף והתחברה לויה אורליה באזור העיר לוני. זמן סלילתה ויזמיה אינם ברורים. ויה סלאריה היא דרך נוספת שיצאה מרומא, משער סאלאריה שבחומת אורליאנוס והגיעה לקסטרום טראיאנטינום שבחבל פיקנום (באזור העיר אסקולום). אורכה הכולל 242 קילומטר, והיא נקראה על שם המלח (sale) שהובילו בה.
ויה אמיליה סקאורה נסללה ביוזמת הקנסור מרקוס אמיליוס סקאורוס בשנת 107 לפני הספירה, והיא מחברת את פלקנטיה (פיאצ'נזה) לפיזה דרך גנואה.

תחזוקה ואבטחה

הרומאים דאגו גם לאבטחת הדרכים, לתחזוקה השוטפת ולהקמת תחנות דרך. כוחות ניידים נעו בדרכים למטרת אבטחה. כוחות  הוצבו גם במצדים לאורך הדרכים. בימי שלום, עסק הצבא הרומי בעבודת הבנייה במטרה למנוע ממנו בטלה. גם האוכלוסייה המקומית נטלה חלק בפעולות התחזוקה במסגרת "עבודות החובה". הרומאים אישרו גם הקמת פונדקים בדרך ששרתו את התחבורה האזרחית. אבן דרך ממצרים מתארת את סלילת הדרך על ידי הקיסר אדריאנוס בתוואי שבו: "שפע בורות מים, מקומות מנוחה ומוצבים לסירוגין".
במפת פויטינגר סומנו בבירור מקומות מנוחה, מקורות מים ומרחצאות.
לאה שלנגר

ביוגרפיה

נולדה לחיה וברל שלנגר בקאליש שבפולין. בגיל 7, אחרי פלישת הגרמנים לפולין, ברחה משפחתה מזרחה. בשנת 1946, חזרה לפולין, לביילבה שבשלזיה התחתונה.
כישוריה של שלנגר כזמרת וכשחקנית התבלטו כבר בהיותה נערה, כאשר שרה כסולנית במקהלה ושיחקה בחוג דרמה. ההצגה הראשונה בפולנית בה שיחקה את התפקיד הראשי, נקראה ZAGŁADA ESKADRY"(חורבן צי המלחמה).
שלנגר למדה תיאטרון ובימוי אצל מורים מהאקדמיה הממלכתית לתיאטרון וקולנוע בקראקוב. ב-1955 קיבלה שלנגר ממשרד התרבות והאמנות בוורשה את תעודת סיום הלימודים והתקבלה רשמית לאיגוד השחקנים. כמו כן, למדה שלנגר זימרה ופסנתר באקדמיה למוזיקה בוורוצלב פולין. שלנגר הקליטה שירים בפולנית ששודרו ברדיו הפולני.
בין השנים 1953–1957 הופיעה שלנגר בתיאטרון הממלכתי ע"ש אסתר-רחל קמינסקה בפולין בשפת היידיש ושיחקה בהצגות "צוליב א שמעק טאבעק" (בגלל הרחת טבק) מאת י.ל. פרץ, "די באבע דערציילט" (הסבתא מספרת), "ארשין מאלאלאן", "די ברויט מיל" (טחנת הקמח), "טוביה החולב" ועוד.
בשנת 1957 עלתה שלנגר לישראל. בישראל המשיכה לשיר ולשחק ביידיש תפקידים ראשיים לצדם של אמנים כמו יוסף בולוף, שמעון דז'יגאן וישראל שומאכר, זיגמונט טורקוב ויעקב בן עמי. הופעתה הראשונה בעברית הייתה שבוע לאחר עלייתה באוהל-שם בתל אביב, מול קהל של 800 איש.
לאורך השנים, הוציאה שלנגר מספר אלבומים עם שירים ביידיש, בפולנית ובעברית, כן יצאה לסיבובי הופעות בכל העולם. נעמי שמר תרגמה ליידיש את השיר "ירושלים של זהב" במיוחד עבורה ולאה הקליטה אותו עם תזמורת קול ישראל באישורה.
שלנגר הוזמנה לככב בלונדון במחזמר ביידיש "זמר הג'ז" ויצאה לסיור הצגות בארגנטינה, ברזיל, ונצואלה, אורוגוואי, מקסיקו, קנדה ועוד.
בשנת 1970 שיחקה שלנגר בתיאטרון של אברהם דשא פשנל. לאחר מכן, המשיכה לשחק בעברית בתיאטראות: הבימה, תיאטרון חיפה, תיאטרון באר שבע והקאמרי. בנוסף, העלתה הצגת יחיד עם "שיר השירים" של שלום עליכם והופיעה עמה בפסטיבל ישראל בירושלים ובפסטיבלים בינלאומיים בברלין, קראקוב, מינכן, ציריך, אדינבורו ועוד. כמו כן שיחקה שלנגר בסרטים וכן בפרסומות בטלוויזיה וברדיו.
שלנגר עבדה כ-30 שנה בקול ישראל כעורכת ומגישה של תוכניות ביידיש על אמנות ותרבות ("הכול ביידיש") ושידרה גם תוכניות ביידיש לרדיו בניו יורק. לתוכניות אילו ראיינה בין היתר פוליטיקאים, סופרים ומשוררים.
שלנגר הייתה כתבת בעיתונים ביידיש "המילה היידית" בוורשה (דאס יידישע ווארט), "THE YIDDISH DAILY FORWARD" בניו –יורק וכיום כותבת בעיתון האינטרנטי "YIDDISHBRANZHE" / "יידיש בראנזשע".
בנוסף לכך, תרגמה שלנגר מספר מחזות ליידיש ואת מדריך השמע עבור מוזיאון יהדות פולין בוורשה. נתנה הרצאות בסמינרים ליידיש בישראל ובמחוצה לה והקליטה עבור הספרייה לעיוורים 300 ספרים ביידיש.
נישאה לשחקן אברהם שוואלב, שנפטר בשנת 1987 מהתקף לב. לזוג נולד בן אחד.
כביש 8611

היסטוריה

הכביש נבנה בשנת 1986 כדי לספק גישה לרגבה ולנס עמים. בשנים 1986–1988 כביש זה נרשם בשוגג כ־"כביש 8011", הטעות תוקנה בשנת 1988.

אתרים בסמוך לכביש

בסמוך למפגש הכבישים 8611/4 נמצא מרכז הקניות "ביג רגבה".
אקווריום ציבורי

אקווריום ציבורי  הוא אקווריום גדול-ממדים המיועד להחזקה ולהצגה של בעלי חיים מימיים וצמחי מים לראווה, מעין גן חיות מימי. אקווריומים יכולים להיות חלק ממבנה גדול יותר כמו מוזיאון, גן חיות או מרכז תיירות. הגדול שבאקווריומים כיום הוא "Chimelong Ocean Kingdom" שבסין ובו 48.75 מיליון ליטר של מים ומבקרים בו מעל 9.7 מיליון תיירים בשנה.
ישנם סוגים שונים של אקווריומים: בעלי מים מתוקים, מים מליחים או מים מלוחים, קטנים או ענקיים, פתוחים לים הפתוח או מוקפי קירות. חלקם מיועדים למין אחד ואחרים למכלול של בעלי חיים, רובם דגים פופולריים. כמה אקווריומים מיועדים ליונקים מימיים כמו אריות ים, לוטרות או היפופוטמים וכן לפינגוויניים והם בעלי מכלאה רגילה הפתוחה לאקווריום. אקווריום המיועד לתצוגות של דולפינים וחיות דומות קרויים דולפינריום.
האקווריום הציבורי הראשון נבנה ב-1853 בגן החיות של לונדון ובמראהו דמה לחממה והיה מיועד לדגי נוי ויצורים קטנים שונים. לאורך השנים האקווריומים היו מפותחים יותר והכילו יצורים גדולים יותר לרבות יצורי ים שהיו צריכים התאמה באקווריום וכן הכילו חומרי ניקוי וצמחייה מימית או אצות גדולות. בשנים האחרונות ישנם אקווריומים בעלי קירות חזקים מאוד המסוגלים להכיל מאות ליטרים של מים ולהכיל דולפינים, לווייתנים נוספים, בטאים, כרישים גדולים ויצורים גדולים אחרים, תודות לציפוי של זכוכית אקרילית. 
מרבית האקווריומים כיום שייכים לגני חיות והם בעלי חלון ראווה לראייה של החיות השוכנות בהם. באקווריום של דרום קרוליינה אפשר להאכיל את בעלי החיים וישנם גם אקווריומים המיועדים לילדים קטנים. אקווריומים גדולים אחרים מיועדים לחוקרי ביולוגיה ימית ובאמצעותם הם מבצעים מחקרים.