יוסף קליינר

נעוריו ותחילת דרכו

נולד בבואנוס איירס, בנם השלישי של אנריקה שמואל קליינר (1929–2005) וקלרה חיה רוזנטל (1931–2013). הוריו הם דור שני בארגנטינה, צאצאי משפחות מהגרים מאירופה המזרחית ושהגיעו לארגנטינה בתחילת המאה ה-20.
הוא גדל בקרב משפחה יהודית חילונית, בעלת ערכים יהודיים תרבותיים ואתניים חזקים. בביתו הוא נחשף לספרות יהודית ענפה בספרדית, מה שפתח בפניו את הדלתות הראשונות למסורת היהודית ומשמעותה.
במהלך שנות נעוריו היה פעיל מאד בקבוצות הנוער של המועדון "הבראיקה" ופיתח את אהבתו למשחק הדרמטי ולכתיבה. הוא היה חלק מקבוצת תיאטרון הנוער בהבראיקה, בהנחיתו ובימויו של סרחיו רוזמבלאט.

זהות יהודית ודת

בד בבד עם אהבתו למשחק, יוסף העמיק בזהותו היהודית, דרך חיפוש פנימי אישי בהיבטים התרבותיים ואמונתיים של היהדות. לאחר שסיים את חובת שירותו הצבאי ב-1983, התחיל ללמוד לימודים גבוהים ביהדות במכון אברבנאל בבית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית שבבואנוס איירס, המרכז ליהדות הקונסרבטיבית בדרום אמריקה.
שנה אחת אחרי שנכנס למכון ע"ש אברבנאל, וכתוצאה מהישגיו האקדמיים, יוסף מונה למורה לכיתה ז' בבית הספר היהודי היסודי שליד קהילת "בית אל" בבואנוס איירס, שם לימד עברית, היסטוריה יהודית וידיעת הארץ. במקביל הוא החל את חינוכו המעשי בעבודה רבנית קהילתית אצל הרב אברהם סקורקה.
בשנת 1986 הוא מונה למורה לנביאים, למשנה ולגמרא בבית הספר התיכון ע"ש סולומון שכטר וגם ניהל את בית הכנסת בקהילת "הרצליה" שבבואנוס איירס.
בין 1987 ו-1992 הוא היה יועץ ביבליוגרפיה לסטודנטים במכון ע"ש אברבנאל וכן הכין את תוכנית המכינה של המכון ולימד בה. באותה תקופה העביר מספר הרצאות על נושאים יהודיים בבני ברית,
במועדון "הבראיקה", במכון ע"ש פרנץ רוזנצוויג של בית המדרש לרבנים באמל"ט ובקהילה היהודית בעיר באיה בלנקה.
ב-1988 קבל את הפרס ע"ש "הרב תיאודור פרידמן" לתלמיד המצטיין בבית הספר לרבנים של בית המדרש.
לאחר ארבע שנים (ב-1990), סיים את לימודיו במכון ע"ש אברבנאל שבבית המדרש וקבל את התואר מוסמך בלימודי היהדות ובהוראה. בהמשך הוא התקבל בבית הספר הרבני ע"ש אברהם יהושע השל בו הוא למד בין היתר אצל הרבנים מרשל מאייר, ריצ'רד פרוינד, שמואל אבידור הכהן ואברהם סקורקה.
בשנת 1990 קבל על עצמו את הנהלת בית הכנסת של הקהילה היהודית בעיר באיה בלנקה, תפקיד שמלא עד 1992. באותה שנה נסע לישראל לשלב האחרון של לימודיו הפורמליים לקראת ההסמכה לרבנות במכון שכטר למדעי היהדות. שם למד בין היתר אצל הרב דוד גולינקין ופרופ' אביגדור שנאן.
ב-1993 חזר לבית המדרש בבואנוס איירס, שם הוענקה לו בטקס רשמי הסמכת הרבנים יחד עם אריאל שטופנמכר, כיום מנכ"ל בית המדרש, ומרגית באומץ, האשה הראשונה שהוסמכה לרבנות בדרום אמריקה

מחנך ורב

לאחר שהוסמך לרב התחיל לכהן כרב בקהילה הספרדית בסנטיאגו, צ'ילה, ב-1994. במהלך שהותו בצ'ילה, הרב קליינר היה פעיל במכון ללימודי יהדות ספרד שליד הקהילה הספרדית וכן כתב בטור חודשי בשם "הבה נשתה קאווה עם הרב" (Tomando kavé con el Rabino) בירחון "אל ווסירו" (El Vocero). במקביל שימש כנציג הקהילה היהודית המקומית בכנס לפתרון בעיית העוני באמריקה הלטינית, שהתקיים ב-1996 במטה של  הוועדה הכלכלית לאמריקה הלטינית והקריביים של האו"ם.
ב-1996 מונה למזכיר סניף אמריקה הלטינית של כנסת הרבנים הקונסרבטיבית. באותה שנה הוא השתתף כמרצה ב"סדנא על ביואתיקה ומסורות" שארגן המרכז לחקר הביואתיקה ובריאות הציבור של אוניברסיטת סנטיאגו דה צ'ילה. לאחר המפגש ההוא, הרב קליינר מונה ליועץ בענייני ביואתיקה של המרכז, תפקיד שמלא עד סוף 1997, עת עלה לארץ. בחודש נובמבר של אותה שנה קבל את אות "עשה לך רב" של כנסת הרבנים באמל"ט כהוקרה על פעילותו בתור רב באמריקה הדרומית.
בשנת 1998 הרב קליינר ומשפחתו עלו ארצה והוא החל לכהן כרב בקהילת "עדת שלום עמנואל" ברחובות, אחרי הרב שמואל אבידור הכהן, ושמש בקהילה ההיא עד 2008. בד בבד עם פועלו החינוכי והנהגתו הרוחנית בעיר רחובות הרב קליינר לימד תנ"ך, היסטוריה יהודית ומחשבת ישראל במסגרת קורס "נתיב" השייך למכון המשותף ללימודי היהדות של הסוכנות היהודית.
בשנת 1999 הוא לימד קורס על עבודה רבנית מעשית במכון שכטר למדעי היהדות. ובין 2000 ל-2002 היה חבר בוועד ההלכה של כנסת הרבנים של היהדות קונסרבטיבית בישראל. בתקופה ההיא ועד שעבר לצרפת ב-2012, הרב קליינר העביר הרצאות וסדרות לימוד ברחבי הארץ ובחו"ל. בין היתר, הוא העביר הרצאות בבית המדרש לרבנים באמל"ט, ב"טמפל הלל" בנורת' וודמיר (ניו יורק, ארצות הברית), בקהילה היהודית בסטוקהולם, ובקהילת "בית אל" במדריד.
בשנת 2012, ולאחר ארבע שנים של הפסקה בפעילות הרבנית הקהילתית, יוסף מונה כרב הקהילה הליבראלית הצרפתית ( Union Libérale Israélite de France) בפריז, שחיפשה לנסות, בעת ההיא, הגדרה מסורתית יותר. במשך שנתיים הוא עסק בצרפת בפעילות חינוכית ורוחנית ענפה. אולם הפערים האידאולוגים בין מנהלי הקהילה והרב קליינר היו גדולים יותר מכפי שהצדדים שיערו מלכתחילה. למרות העבודה המאומצת לנסות להתגבר על הפערים הללו, הרב קליינר ומנהיגי הקהילה הגיעו למסקנה שההבדלים הבסיסיים היו עמוקים מידיי.
ב-2014 יוסף שב לארץ והתחיל לכהן כרב בקהילת מורשת אברהם, בתלפיות מזרח שבירושלים, תפקיד שהוא נושא היום. מאז חזרתו ארצה רואיין מספר פעמים בטלוויזיה.
יוסף הוא כיום גם מרצה לתלמוד לתלמידי בית הספר לרבנות ע"ש "א.י. השל" של בית המדרש לרבנים באמל"ט.

פסיכולוג

תוך כדי לימודיו בבית המדרש לרבנים באמל"ט, יוסף התחיל ללמוד פסיכולוגיה בפקולטה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת בואנוס איירס.
בשנת 1989 הוא סיים את לימודיו, קבל את התואר מוסמך בפסיכולוגיה והתחיל לעבוד כפסיכולוג. לאחר עלייתו ארצה הוא המשיך את עיסוקו בפסיכולוגיה, בעיקר בייעוץ ותמיכה פסיכולוגיים באופן פרטי ובייעוץ חינם דרך האינטרנט. הוא עבד בשירות הציבורי: במרכז לבריאות הנפש ברחובות, במרכז הרפואי ע"ש אברבנאל בבת ים ובמחלקה הפסיכיאטרית בבית החולים הרצוג בירושלים.
יוסף הוא חבר בהסתדרות הפסיכולוגים בישראל, באגודת הפסיכולוגים בארצות הברית וחבר דירקטוריון בקרן הבינלאומי לפיתוח מדעי המוח.

פעילות פוליטית

במהלך השנים הראשונות שלו בישראל, יוסף קליינר נכנס לתחום נוסף של פעילות בחברה: הפוליטיקה. הוא חיפש תנועה פוליטית שתתאים להשקפותיו וכך הגיע למימ"ד, שבתקופה ההיא הייתה תנועה רעיונית מיסודו של הרב יהודה עמיטל. כשהתנועה הפכה למפלגה פוליטית, לקראת הבחירות ב-1999, יוסף קליינר נבחר לחבר במועצת המפלגה. בשלהי שנת 2002 הוא התפטר מהמועצה ומהמפלגה, כתוצאה מסכסוך כללי בקרב המפלגה, יחד עם עוד 20 חברים ומתוכם הרב יהודה גלעד, אחד מהמנהיגים הראשונים של התנועה, וכל הפעילים מסניף רחובות. ב-2003 הוא היה מועמד למועצת העיר רחובות, במקום השלישי ברשימה העצמאית "קול הרחובותים".

משחק ודיבוב

עוד בימי נעוריו, בארגנטינה, יוסף למד משחק דרמטי בקבוצת תיאטרון הנוער במועדון הבראיקה, "קבוצת אלף", בהנחייתו של סרחיו רוזמבלאט. הוא גם כתב עבור הקבוצה את המחזה הראשון שלו, מחזה במערכה אחת "?Qué raye!¿no¡" ["איזה טירוף, נכון?"], שנושאו הוא סגנונות הדבור השונים שהיו נהוגים בבואנוס איירס בתקופה ההיא. הוא גם עבר מספר סדנאות משחק, בין היתר עם השחקן אקטור מלמוד.
לאחר הגעתו ארצה, יוסף נכנס לקבוצת המבוגרים של תיאטרון הקהילתי של "בימת הנוער" ברחובות. מאוחר יותר הוא הצטרף לשתי להקות תיאטרון מקצועי: אחת תחת בימויו של אנדריי סקוברב ובה הוא שחק בתפקיד ראשי במחזה "התמונה, מאת אז'ן יונסקו; השנייה, "תיאטרון המבטא", ובה השתתף בעיבוד לתיאטרון ילדים של "דון קישוט" וגם במחזה בספרדית "Desde la Cuna" ("מלידה") מאת אנדריה באואב. שני המחזות היו בבימויו של בוריס רובחה. הוא השתתף גם בפרסומות, וידאו קליפים ויצירות לטלוויזיה וקולנוע כגון "אהבה בשלכת", "חטופים", "יום האם", "מריו" ו"עיר מקלט". כמו כן, יוסף קריין בספרדית בסרטוני פרסום, סרטי הדרכה במוזיאונים ומרכזי מבקרים שונים וכן דובב בעברית את סרט אנימציה "הרמב"ם, סיפורו של רבנו משה בן מימון", מאת דוב ברל ויין ובבימויו של אשלי לצרוז, בו הוא גלם את הרמב"ם.

יצירה

במהלך שהותו בצ'ילה, יוסף כתב טור חודשי בירחון "El Vocero" ("הדובר") של הקהילה הספרדית. הוא פרסם גם מדריך להכנות חג הפסח וליל הסדר ותרגום לספרדית של מגילת אסתר. הוא גם כתב מאמרים על שיבוט וביואתיקה יהודית בעתון היהודי הארגנטינאי "Comunidades". בארץ פרסם, בין היתר, מאמרים בג'רוזלם פוסט, באתר של הסתדרות הפסיכולוגים ובאתר "הגשמה" בספרדית של ההסתדרות הציונית העולמית. הוא גם רואיין מספר פעמים בעיתונים ובטלוויזיה הישראלים וכן ברדיו "חי", ארגנטינה. בצרפת כתב במגזינים "Hamevasser" של ה-ULIF וגם “Tenou’a, ateliers de pensée(s) juive(s)”.
כיום, יוסף מנהל בלוג בשם דיאלורפיה, בו הוא כותב בארבע שפות.