google/wiki40b huggingface dataset:
אלכסנדרו העלם

שלטונו הראשון - בוולאכיה- בחסות אביו

אלכסנדרו העלם (לכינוי ממקור יווני "קוקונול" היה באותה תקופה משמעות של "הנסיך הקטן" או "הנסיך הצעיר") היה בנו של השליט ראדו מיכניה ושל אשתו היווניה, ארגירה מינטי. נבחר ב-14 באוגוסט 1623 על ידי הבויארים לשליט ולאכיה כפי שהיה נהוג, בעקבות החלטה של השער הנשגב ומילא את מקום אביו שעבר להיות שליט של נסיכות מולדובה השכנה. מחמת גילו הצעיר הכוח בפועל בוולאכיה נשאר בידי אביו, ראדו מיכניה. הנסיך הקטין הועמד תחת אפוטרופסות מועצת הבויארים. בתקופה זו שתי הנסיכויות הרומניות - ולאכיה ומולדובה - מצאו עצמן בפעם שנייה מאוחדות תחת שליט אחד, אם כי בפועל בלבד. הכרוניקן מירון קוסטין תיאר אותו כ"חלש בגוף ובאופי"
.
את השליט הנער השיא אביו לצעירה יווניה מרובע פנר באיסטנבול, ושמה רוקסנדרה (לוקסנדרה) בגליצירי (1684-1610). בת של היווני האמיד סקרלטוס בגליצירי סאיג'י, היא סבלה מפגם מסוים בעין.
החתונה שהתקיימה בעיר טקוץ' ובכפר מובילן, על הנהר סירט, נמשכה שבועיים והפכה, לדברי מירון קוסטין, לחגיגה משותפת של שתי הנסיכויות הרומניות. באו גם משלחות מחוץ לארץ -הונגריות ופולניות.
במות אביו בשנת 1626 נאלץ אלכסנדרו לאסוף כ-4 מיליון אספרים על מנת לשלם לאוצר העות'מאני במטרה לשמור על ירושתו. הוא החזיר את החצר המלכותית לבוקרשט, שננטשה אחרי ההרס שזרעו בה בשנת 1595 הטורקים של סינאן פאשה. אחרי מות אביו בעיר חרלאו, דאג אלכסנדרו לקבורתו במנזר ראדו וודה בבוקרשט, שאת קירותיו הורה לצבוע עוד בשנת 1625. את מנזר קלוקוצ'וב בעיר סלטינה הקדיש למנזר קוטלומוסיו במתחם הקדוש בהר אתוס, שבו למד אביו המנוח.
בימי שלטונו של אלכסנדרו העלם מרדו האיכרים החופשיים ותושבי העיר שביקשו לשמור על זכויותיהם, אך המרד דוכא. פרץ בזמנו גם מרד בקרב הפרשים באזור מנשט, גרגיצה, פלוישט ורושיורי דה ודה שהובסו בקרב על יד הכפר מנשט (בופטיה של ימינו), מצפון לבוקרשט. פרץ מרד גם ממערב לאולט. ייתכן שהשליט קיבל באותה תקופה סיוע צבאי משליט טרנסילבניה, גאבור בתלן.
ב-3 בנובמבר 1611 בסופו של דבר הודח אלכסנדרו מכס המלכות על ידי הסולטן העות'מאני והוחלף באלכסנדרו איליאש.
במולדובה לאלכסנדר העלם נולד בן שנודע לימים כ"ראדו ג'יואן ביי". יש האומרים כי נולד מחוץ לנישואים.

שלטונו השני - במולדובה

בגלות איסטנבול שילם לשלטון העות'מאני סכום בשווי 100,000 דוקטים מזהב שלווה מוונציה כדי להתמנות שוב לשליט, אך הפעם בנסיכות מולדובה, במקום מירון ברנובסקי-מובילה. כיהן שם רק שנה בלבד והודח על ידי השער העליון בטענת חוסר התאמה לשלטון
. ייתכן כי הסיבה האמיתית להחלפתו של אלכסנדרו במויסה מובילה הייתה הסכם שסוכם באותה תקופה בין העות'מאנים לפולין Analele Universității creștine Dimitrie Cantemir, București Serie nouă Anul 2 Nr. 3-4 p. 5 2011
מת בשנת 1632 באיסטנבול.
אחרי מותו, בשנת 1635 אלמנתו, רוקסנדרה נישאה לניקולאוס מברוקורדטוס. והייתה לאמו של אלכסנדרוס מברוקורדטוס "אקס אפוריטון"
מכונת תפירה

מכונת תפירה היא סוג של מכונה המשמשת לתפירה מהירה של בדים או עורות, כלומר חיבורם זה לזה באמצעות לולאות חוט רצופות (תפרים).
מכונת תפירה ביתית מודרנית מסוגלת לתפור כ-1,500 תפרים אמינים ואחידים בדקה - פי 20 מהר יותר מחייט או תופר העובדים ידנית. מכונת תפירה תעשייתית, המשמשת בעיקר לתפירת דברי לבוש ונעליים, מהירה עוד יותר. קיימות מכונות בעלות 7 מחטים, התופרות כ-20,000 תפרים בדקה.
אנשים שונים השתתפו בפיתוח מכונת התפירה. מכונה לרקמה הומצאה כבר באמצע המאה השמונה עשרה, ובשנת 1770 המציא האנגלי תומאס סיינט מכונה לתפירת עור, אך נראה כי מעולם היא לא נכנסה לשימוש שוטף. ב-1830 המציא חייט צרפתי, בָּרתֶלֶמי תימוֹניֶה, מכשיר שנחשב למכונת התפירה השימושית הראשונה. המון זועם, שחשש מאבטלה, הרס את המתפרה שבה היו מכונות אלו, ותימוֹניֶה מת אביון וחסר כל.
באותה תקופה בקירוב המציא ווֹלטֶר הַאנט מניו יורק מכונת תפירה ובה מחט בעלת קוֹף (חור) סמוך לקצה. המחט חדרה לתוך הבד ויצאה ממנו בצד השני כשהיא מושכת איתה את החוט, וכך נוצרה לולאה. מתחת לבד היה חוט שני, כרוך על סליל ומונע הנה והנה במנוף הדומה לבוּכיָיר. החוט התחתון חדר דרך לולאת החוט העליון, וכך קשר אותו. ב-1846 שִכלל אֶליאס האוּ, אמריקני אף הוא, את המכונה של הַאנט. אמריקני אחר, אייזיק מֶריט זינגֶר, הוא שהחל לייצר מכונות תפירה בכמויות, החל בשנת 1851. בעקבותיו הלכו יצרנים אחרים. זינגר נחשב ל"אבי מכונת התפירה".
מכונת התפירה הביתית המודרנית מצוידת במחט היכולה לנוע הנה והנה ולתפור תפרים מסוגים שונים, כולל תפרי זיגזג ותפרי רקמה בעלי צורות שונות. יש מכונות תפירה התופרות גם כפתורים למקומם. מכונות תעשייתיות, לתפירת בדים ועורות, יכולות לבצע עבודות מורכבות.
היום, חלק מהחברות מייצרות גם מכונות ביתיות וגם תעשייתיות, לדוגמה זינגר. חלק מהחברות מייצרות רק מכונות תעשייה, לדוגמה חברת juki וחלק מהחברות התפצלו במהלך השנים לשתי חברות שונות, שכל אחת מתמחה בתחומה, לדוגמה, חברת  סובינה.
מערכי דיור בשיקום פסיכיאטרי

מערכי דיור בשיקום פסיכיאטרי היא שיטת שיקום שנועדה לאפשר למשתקמים עם לקות נפשית להתגורר בקהילה תוך קבלת מגוון שירותים בהתאם לצרכיהם. מסגרות אלו קמו כאלטרנטיבה לתנועה המוסדית שהייתה נהוגה בעבר בשירותי בריאות הנפש. המטרה המרכזית של מערכי הדיור היא לספק דיור יציב ועצמאי למשתקמים במסגרת קהילתית.

היסטוריה

עד שנות השישים, מרבית האנשים שהשתחררו מאשפוז במסגרת פסיכיאטרית והיו בעלי יכולת תפקוד גבוהה, שבו לגור עם משפחותיהם. באמצע שנות השישים גם אנשים עם ליקויים תפקודיים משמעותיים ולאחר אשפוז ארוך הושבו לבתיהם, ללא התחשבות בצורכי הדיור שלהם. במקביל לכך, קמה תנועה שקראה למצוא אלטרנטיבות דיור אחרות מלבד אשפוז במוסדות פסיכיאטריים. משנות החמישים החלו בתי החולים הפסיכיאטריים לפתח מודלים של מסגרות דיור הכוללות חזרה הדרגתית לקהילה, ודגלו בשילוב הדרגתי ומפוקח עד לשילוב אופטימלי בקהילה. תחילה שוחררו המשתקמים ממסגרת האשפוז לבתים קבוצתיים מפוקחים (Supervised group homes), לאחר מכן שולבו במסגרות פחות מפוקחות ולבסוף בדיור עצמאי ללא פיקוח. במקביל לרמת הפיקוח במערך הדיור ניתנו שירותי תמיכה שונים כגון פיקוח תרופתי, טיפול פסיכולוגי, חינוך וייעוץ תעסוקתי.
עם השנים פותח מגוון רחב של מערכי דיור למשתקמים, אשר מדגישים באופן שונה את ערכי השיקום המנחים בעבודתם ומשתמשים ברמות פיקוח שונות.
בניין סנסור

רקע היסטורי

בתקופת המנדט הבריטי התפתחה ירושלים, שהייתה עד אז עיר שדה משנית בחשיבותה באימפריה העות'מאנית השוקעת, לעיר מרכזית ומודרנית השואפת לאמץ סטנדרטים אירופאים. מוסדות חיוניים לעיר מודרנית, כגון משרדים, בנקים, בתי קולנוע, חנויות מלונות ובתי קפה נפתחו עבור אוכלוסיית העיר, תיירים ופקידי הממשל החדש.
מרכז העיר החדשה החל לקרום עור וגידים, בתחילה לאורך רחוב יפו, שהיה גם בתקופה העות'מאנית עורק החיים והמסחר של ירושלים שמחוץ לחומות. חנוכת רחוב המלך ג'ורג החמישי ורכישת הקרקעות באזור הידוע  כ"משולש" (רחוב יפו - רחוב המלך גורג' - רחוב בן יהודה) על ידי חברת הכשרת היישוב מידי הכנסייה היוונית אורתודוקסית הובילה ליצירת מרכז העיר המוכר היום.
חברת הכשרת היישוב שכרה את שרותי האדריכל ריכרד קאופמן לנהל את חלוקת השטח לחלקות. לאחר דחיות ועיכובים שנבעו בעיקר מחילוקי דעות עם הרשויות המקומיות נמכרו החלקות למשקיעים.
את המגרש עליו נבנה בניין סנסור רכשה חברה "קהיליית ציון" שבבעלות יהודים אמריקאים. בתחילת שנות ה-20 נקלעה החברה לקשיים כלכליים והמגרש נמכר למרי ויניק, מיליונרית אמריקאית. את העסקה חתם עורך הדין דב יוסף, לימים שר בממשלות ישראל.
בשנת 1928 מכרה מרי ויניק את החלקה לאיש עסקים ערבי ויצרן סיגריות מבית לחם, כמאל מיכאיל סנסור. סנסור היגר להונדורס ושם הקים בית חרושת לסיגריות, ואחרי שנתעשר חזר לארץ והקים בבית לחם מפעל לסיגריות בשם "צ'מפיון". מרווחיו אלו הוקם בית סנסור. הוצאות לרכישת השטח והבנייה הסתכמו ב 1,500,000 דולר - סכום עתק באותו זמן.

תולדות הבניין

בבניין שכנו חנויות ובנקים שונים, בהם בנק קופת עם ובנק אלכסנדר עליאש ושות' (שלימים היה מסד לבנק צפון אמריקה), משרדי רופאים ומשרדים. בקומת הקרקע של הבניין פעלו בתי קפה.

בפברואר 1934 נפתח בחזית הבניין הפונה לכיכר ציון בית הקפה 'אירופה', שהיה אחד ממרכזי הבילוי החשובים של ירושלים המנדטורית. בית הקפה היה ידוע בגינה הפנימית שהייתה צמודה אליו ובהופעות המוזיקליות שנערכו במקום, ושימש מרכז חברתי ועסקי לחברה הגבוהה בירושלים.
בשנת 1937 החל מוסד הרב קוק את פעילותו באחד מהחדרים בבניין, ופרסומי המוסד נעשו בבית דפוס סמוך בנחלת שבעה.
במהלך מלחמת העצמאות פעל בבניין הסניף המרכזי של הוועד היישובי למען המגויס ומשפחתו. לאחר המלחמה פעל בבניין המחלקה להנצחת החייל.
במהלך מלחמת העצמאות, באפריל 1948, עזב מיכאיל סנסור את העיר, והבניין הועבר לרשות האפוטרופוס לנכסי נפקדים. בשנת 1950 נמכר הבניין לחברת "הכשרת היישוב".
בשנות החמישים של המאה ה-20 שכן בבניין סניף ירושלים של המשביר לצרכן, עד שעבר לבניין המשביר לצרכן בשנת 1978. בבניין שכנו מערכות העיתונים מעריב, על המשמר ו"ידיעות חדשות" (עיתון מקומי בגרמנית) ומשרדי סוכנות הידיעות עתי"ם - עד שנסגרו. כן פעלו בבניין סניפים של הוצאת הקיבוץ המאוחד ושל ספריית הפועלים שהיה לסוכנות תמיר. כיום שוכנים בבניין משרדים של עורכי דין, סוכנויות לביטוח ובעלי מקצועות חופשיים שונים.
יוסי הרי

יוסי הרי הידוע גם בשם הבמה מיסטר הרי הוא זמר-יוצר ישראלי.

ביוגרפיה

הרי פרץ לתודעה בשנת 1979, כאשר שירו "אל תשכחי אותנו" יצא במסגרת האלבום "סולו ראשון" שהוציא המפיק המוזיקלי סולו יורמן (אולפני טריטון) ובו קובצו שירים מקוריים של יוצרים שהיו אלמונים (לרבות פבלו רוזנברג). "אל תשכחי אותנו" נכתב והולחן על ידי הרי, ועובד על ידי אילן וירצברג. 
השיר יצא לרדיו כתקליטון בסוף דצמבר 1979 וזכה להצלחה גדולה, כאשר בתחילת אפריל 1980 הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'. בתום השנה העברית הגיע למקום ה-12 במצעד הפזמונים תש"ם של "מקום בצמרת" ברשת ג'. בעקבות הצלחת השיר הוציא הרי סינגלים נוספים לרדיו שזכו להצלחה כגון: "ראיתי את עינייך", "כל העיר צוחקת עלי", "הלכנו בעקבות השמש", ו"או ללה", אשר נכללו באלבומו הראשון שיצא באותה שנה, ונקרא "אל תשכחי אותנו!!". אילן וירצברג היה המעבד המוזיקלי של מרבית השירים באלבום ובנוסף אליו השתתפו בהקלטות ממיטב נגני התקופה: אלון הלל, שלמה חממי, מאיר ישראל בתופים, מוטי דיכנה, ומיקי שביב בבס, גיל דור, וחיים רומנו בגיטרות. 
ב-1983 יצא הסינגל "מה קורה לך בייבי" שזכה להצלחה ברדיו. 
ב-1984 הוציא לרדיו את "הייתה לי גברת הייתי אדון" שגם זכה להצלחה ברדיו. 
בקיץ 1987 הוציא לרדיו את "הורה עבודה" עם עיבוד של גרי אקשטיין. השיר לא זכה להצלחה ברדיו, ובעקבות זאת הקריירה המוזיקלית שלו דעכה.
כמו כן שימש כמדריך בכפר הנוער דוד רזיאל תקופה קצרה בשנות השמונים.
גילוי וכיסוי בלשון

גילוי וכיסוי בלשון היא מסה שכתב חיים נחמן ביאליק באוקטובר 1915, העוסקת בהבדל שבין שירה ופרוזה, ונחשבת לאחת המסות החשובות ביותר שנכתבו בנושא בעברית.

הטיעון המרכזי של המסה

ב"גילוי וכיסוי בלשון" טוען ביאליק כי המילים בלשון אינן קבועות ונצחיות, אלא משמעותן משתנה במשך הזמן, בין אם מסיבות של השתנות השימוש בהן בשפת היומיום, או מסיבות של התיישנות ושחיקה. ביאליק טוען, ש"בעלי הפרוזה" משתמשים ברובד השווה שבלשון, ומנסים להשתמש במילים במשמעותן המקובלת, בלי לנסות לשנות את השפה ולהעיר אותה מתרדמתה. השירה, טוען ביאליק, משתמשת במילים באופן גמיש הרבה יותר, ומנסה להניע אותן באופן דינמי, ולהשתמש במשמעויותיהן הרדומות כמו גם אלו הערות.

אופי המסה

המסה עוסקת בנושא תאורטי במסגרת עיסוק פורמליסטי בשפה (בשפה בכלל, ולאו דווקא בשפה העברית). עם זאת, המסה כתובה בלשון פיוטית ומציגה את טיעוניה באמצעות דימויים ובליווי רמיזות וארמזים למקורות שונים. הדימוי המרכזי במסה מופיע לקראת סופה, והוא מדמה את הפרוזאיקונים להולכים על נהר קפוא, שאינם חוששים כלל להחליק או להיפגע, והם כהולכים על קרקע מוצקה. הם מתעלמים ממשמעויות לוואי, ויוצרים רושם של שפה סדורה וקבועה, אף על פי שלמעשה המים תחתיהם גועשים וסוערים. את הפואטיקנים מדמה ביאליק להולכים על נהר קפוא שקרחוניו נשברים, והם מוכרחים לעבור ולדלג מקרחון לקרחון, והם אינם יציבים לעולם:
"וזהו סוד השפעתה הגדולה של לשון השירה. יש בה מגריַת היצר של האחריות, מן האימה המתוקה של העמידה בנסיון. ולמה הללו דומים? למי שעובר את הנהר בשעת הפשרה על פני גלידין מתנדנדים וצפים. חלילה לו להשהות את הרגל על גבי גליד אחד יותר מהרף עין, יותר מכדי קפיצת הרגל מגליד לחברו הסמוך ומחברו לחברו. בין הפרצים מהבהבת התהום, הרגל מתמוטטת, הסכנה קרובה - - - "

תקופת הכתיבה

המסה נכתבת בתקופת מלחמת העולם הראשונה: ביאליק מצא לנכון לעסוק בכתיבה תאורטית על הלשון, בזמן שהעולם כולו כמרקחה. העיסוק בשפה הוא חלק מתפיסה כוללת של הוגים ציוניים באותה העת (בהם אליעזר בן יהודה ויוסף חיים ברנר), לפיה השפה היא האלמנט החשוב ביותר באיחוד העם היהודי בתפוצות, ואולי האלמנט המשפיע ביותר בהבאת העם היהודי לארץ אחת. על חשיבה זו חלקו בתקופה מסוימת רבים מההוגים הציוניים שדבקו בעמדה המכונה "ז'רגוניסטית", שתמכה בשימוש בעברית באופן מוגבל, במקביל ליידיש ולז'רגונים עבריים נוספים כשפות מרכזיות ביצירה העברית.
אורדבסי שימקנט

היסטוריה

אורדבאסי הוקמה בשנת 2000 בשם דוסטייק בעקבות איחוד בין שתי קבוצות מהעיר שימקנט, ז'יגר וטומיריס, אבל גם הקבוצה המאוחדת לא הצליחה הרבה. את ההישג הראשון שלה היא רשמה בשנת 2011, אז היא הצליחה לזכות בגביע הקזחי אחרי ניצחון 0:1 מול טובול קוסטנאי. ההישג ההוא הוביל אותה להעפלה לליגה האירופאית בעונת 2012/2013 שזאת הייתה הפעם הראשונה שהיא מעפילה למפעלים האירופיים, כשהיא מצליחה להדיח את יגודינה הסרבית בסיבוב הראשון אבל בסיבוב השני היא הודחה על ידי רוזנבורג.
בעונת 2015/2016 אורדבסי השתתפה בסיבוב המוקדמות הראשון נגד בית"ר ירושלים, המשחק הראשון היה בקזחסטן ונגמר בתוצאה 0-0, המשחק השני היה בישראל באצטדיון טדי והוא נגמר בתוצאה 2-1 לבית"ר ואורדבסי סיימה את חלקה בתחרויות אירופאיות באותה עונה.
בית סקסה-קובורג-גותה

בית סקסה-קובורג-גותה (באנגלית: Saxe-Coburg and Gotha) היה שמו של בית המלוכה הבריטי מיום מותה של המלכה ויקטוריה בשנת 1901 עד 1917. זהו ענף לבית וטין. כמו כן שלט בית המלוכה בבלגיה, בפורטוגל ובבולגריה.
ויקטוריה, שאמהּ הייתה בת למשפחת סקסה-קובורג-גותה, נישאה לבן-דודה, הנסיך הגרמני אלברט סקסה-קובורג-גותה. בית המלוכה נקרא על שם בית האצולה אליו השתייך בעלה של המלכה. מקור השם הוא בדוכסות גרמנית זעירה, סקסוניה-קובורג-גותה, שהיא איחוד של הדוכסויות סקסה-קובורג וסקסה-גותה.
בנה של ויקטוריה, אדוארד השביעי, היה המלך הראשון בבית המלוכה בשם זה. ב-1917 שינה בנו, המלך ג'ורג' החמישי, את שמו של בית המלוכה מבית סקסה-קובורג-גותה לבית וינדזור, ואת שם משפחתו מווטין לווינדזור. בית המלוכה רצה להימנע מלהקרא בשם גרמני עקב המלחמה בגרמניה, במלחמת העולם הראשונה, שעוררה רגשות אנטי-גרמנים. המלך גם ויתר על תוארי אצולה גרמניים שהחזיק.

בלגיה

לאופולד מסקסה-קובורג-זאפלד, מלך הבלגים הראשון, היה אחיו הצעיר של הדוכס ארנסט ודודה של המלכה ויקטוריה מצד אמהּ. בית המלוכה הבלגי נותר על כנו כיום, אך שינה את שמו ב-1920, בעקבות מלחמת העולם הראשונה שבה נכבש מרבית שטח בלגיה על ידי הגרמנים. השם החדש שניתן לבית המלוכה הוא "מבלגיה" (בשלוש השפות הרשמיות במדינה: van België, de Belgique וכן von Belgien). מלך בלגי שעולה על כס המלוכה משנה את שמו רשמית לשם שמשמעו "של הבלגים". (der Belgen, des Belges או der Belgier).

בולגריה

המשפחה עלתה גם על כס המלוכה בבולגריה מ-1887, עת הוכתר המלך פרדיננד הראשון, נכד לאחיו של ארנסט הראשון. נכדו, סימאון סקסקובורגותסקי, (הגרסה הבולגרית לשם סקסה-קובורג-גותה) הודח ויצא לגלות כילד כאשר בוטלה המלוכה במשאל עם ב-1946, אך שב לארצו וכיהן כראש ממשלת בולגריה בשנים 2001–2005.

פורטוגל

בן אחיו של ארנסט הראשון, פרדיננד, נשא לאשה את מריה השנייה, מלכת פורטוגל והיה למלך פורטוגל, בשם פרננדו השני. משפחת המלוכה הפורטוגלית הוסיפה בדרך-כלל להיקרא בשמו הקודם, ברגנסה. לעיתים התייחסו למשפחה בשם ברגנסה-וטין. צאצאי פרדיננד מלכו על פורטוגל עד ביטול המונרכיה ב-1910.

מדינות נוספות

בית המלוכה עמד גם בקשרי נישואין עם משפחות אצולה ומלוכה נוספות, דרך נישואי בנותיו (שאינן יכולות להוריש את ההשתייכות לשושלת). הקייזר הגרמני האחרון, וילהלם השני, היה נכדה של ויקטוריה מלכת בריטניה, אך מאחר שאמו הייתה נצר לשושלת ולא אביו, לא השתייך בית המלוכה הגרמני לשושלת. 
קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה הנוכחי, הוא נכדו של אחרון-הדוכסים ששלט בדוכסות סקסוניה-קובורג-גותה, קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, דרך בתו זיבילה.
צ'לסי קיין

ביוגרפיה

סטאוב גדלה בפיניקס שבאריזונה. היא בוגרת תיאטרון "עמק הנוער". היא למדה שנה אחת בתיכון ולאחר מכן עברה ללוס אנג'לס.
בשנת 2007 קיבלה סטאוב את תפקידה הקולנועי הראשון כמרדית בקסטר, היריבה של בנות הבראץ, בסרט "בראץ". בסרט היא ביצעה שני שירים מתוך הפסקול. באותה שנה היא קיבלה תפקיד ראשון בתיאטרון.
בשנת 2008 היא הופיעה בסרט של ערוץ דיסני "Minutemen". בנוסף היא הופיעה בפרק בסדרה "המכשפים מוויברלי פלייס" ובסרט "התאהבתי בכוכב".
בשנת 2009, היא זכתה בפרס בחירת הנוער בקטגוריית "כוכבת הטלוויזיה".
סטאוב מככבת ביחד עם האחים ג'ונאס בסדרה של ערוץ דיסני "ג'ונאס". בנוסף היא מדבבת בסדרת האנימציה "הדגים" ("Fish Hooks").
בשנים 2012-2017 סטאוב שיחקה בתפקיד ראשי בקומדיית מצבים "בייבי דאדי" ברשת ABC Family, ומגלמת את ריילי פארין.
פלואוריד

פלואוריד (באנגלית: Fluoride) הוא יון חד-אטומי של אטום הפלואור, כלומר אטום פלואור שנוסף לו אלקטרון אחד: ⁻F. מטענו של היון הוא 1-.
הייחודיות של יון הפלואור נובעת מהאלקטרושליליות הגבוהה שלו. בניגוד להלוגנים אחרים, HF הוא חומצה חלשה. חמצן דו-פלואורי למשל, מגיב עם מים ויוצר מימן פלואורי. תכונה ייחודית נוספת של יון הפלואור הוא יכולת ליצירת קשר קוולנטי עם ארגון, קסנון, או קריפטון למרות שהם גזים אצילים. רוב התרכובות הללו אינן יציבות ומשמשות ביצירת לייזר אקסיימר. קסנון דו-פלואורי, קסנון ארבע-פלואורי וקסנון שש-פלואורי הם תרכובות יציבות שיוצרות מבנים גבישיים.
האלקטרושליליות הגדולה של הפלואור הופכת אותו ליון המתאים לשימוש ביצירת ממסים טובים ולרעלים. פלואוריד משמש גם ביצירת פולימרים וחומרים בעלי פעילות ביולוגית, ובכמה מדינות הוא מוסף למי השתייה על-מנת להגן מפני עששת השן.

תכונות

פלואור הוא הקל שבהלוגנים והוא אחד מהיסודות הכימיים הריאקטיבים ביותר. הוא אינו מופיע כפלואור בסביבה. הוא בעל האלקטרושליליות הגבוהה ביותר מבין כל היסודות ולכן נטייתו לרכוש מטען שלילי חזקה ובתמיסה הוא לרוב יופיע כיון ⁻F. מצבי חמצון אחרים לא נתגלו במערכות הטבעיות, למרות שתרכובות חסרות מטען אפשריות. יוני הפלואוריד הם בעלי אותו מטען וכמעט אותו רדיוס כמו יוני הידרוקסיד ויכולים להחליף זה את זה במבנים מינרלים. כך יוצר הפלואוריד תרכובות כימיות עם כמה קטיונים ונפוצים למדי מספר מינרלים בעלי מסיסות נמוכה המכילים פלואוריד.
מלח הפלואוריד cryolite משמש לייצור אלומיניום וכקוטל מזיקים. סלעי פוספט (rock phosphates) מומרים לדשני פוספט באמצעות הרחקה של עד 4.2 אחוזי פלואוריד; הפלואוריד המורחק ומטוהר (כפלואורוסיליקטים) הנו מקור פלואוריד המוסף במספר מדינות למי השתייה על-מנת להגן כנגד עששת השן.
קבוצות מזון

קבוצות מזון הן אוסף של מזונות בעלי מאפיינים תזונתיים דומים או סיווג ביולוגי דומה. מדריכי תזונה בדרך כלל מחלקים את פריטי המזון לקבוצות שונות, וממליצים להקפיד לאכול מדי יום מנות שכוללות כל קבוצה ורכיבי תזונה חיוניים על מנת לצרוך תזונה בריאה.
מוריס לורה

מוריס לורה (20 באפריל 1917 - 2001) ידוע כממציא המע"מ בצרפת.

ביוגרפיה

מוריס לורה סיים אקול פוליטכניק ב-1936 בתפקיד מהנדס ועבד בשירות הדואר והטלפון של צרפת. גויס למלחמת העולם ה-2 ב-1939 ונשבה ב-1940. ב-1945 הצטרף למשרד האוצר. ב-1952 נעמד במחלקת המיסים שהיה שותף להקמתה. 
ב-1954 הוא יזם מס עקיף על צריכה שבהמשך נקרא בשם "מס על מחיר". תחילה הוא נוסה בשטח חוף השנהב שאז היה שייך לצרפת. הרעיון אומץ בהצלחה, כיוון שמשלמי המיסים חויבו לתעד ולערוך את הנהלת החשבונות שלהם בכל שלבי תהליך הייצור, וזאת במקום להטיל את מלוא כובד המס על הקמעונאים בלבד. ב-1958 הוא הוכנס למיסוי בצרפת האירופאית. בהמשך עבר לעבוד לשוק הפרטי ועמד בהנהלות סוסייטה ז'נרל ורשת קמעונאית "נובל גאלרי". 
שמו מקושר גם ל"מס לורה" שהוא המס המוטל על ייבוא מוצרים ממדינות שבהן יש עדיפות במשכורות ובתנאיי העבודה.
מריו שונברג

באקדמיה

שונברג החל את לימודיו בפקולטה להנדסה ברסיפה. לאחר מכן, הוא עבר לסאו פאולו (לבית הספר הפוליטכני של אוניברסיטת סאו פאולו), שם גם סיים לימודים בפילוסופיה ובמתמטיקה.
ב-1939, נסע לאירופה, ועבד במכון לפיזיקה של אוניברסיטת רומא עם הפיזיקאי אנריקו פרמי. בהמשך, עבר לציריך, בה עבד עם הפיזיקאי וולפגנג פאולי. עם התקרבות המלחמה, נסע לפריז לעבוד עם פרדריק ז'וליו קירי.
ב-1940, כבר לאחר שחזר לברזיל, הוענקה לו מלגה מטעם מוסד גוגנהיים ועבד עם הפיזיקאי האמריקאי ג'ורג' גאמוב בוושינגטון במחקרים באסטרופיזיקה. לאחר מכן, היה לעמית מחקר במכון למחקרים מתקדמים בפרינסטון. עבד גם במצפה האסטרונומי של ירקס עם סוברהמניאן צ'נדראסקאר.
ב-1944, חזר שונברג לברזיל, ועבד באוניברסיטת סאו פאולו (USP) עד 1948, עת נסע לאירופה, לשהות של 5 שנים בבריסל, בה עבד בתחומים קרינה קוסמית ומכניקה סטטיסטית. בתקופה זו עבד גם עם הכימאי, הפיזיקאי והמתמטיקאי הבלגי איליה פריגוז'ין ושיתף פעולה עם קבוצתו של ג'יוספה אוכיליאני.
בין השנים 1953 ו-1961, היה ראש המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת סאו פאולו, בה הקים את המעבדה לפיזיקה של המצב המוצק וחנך את הקורסים הראשונים למחשוב באותה האוניברסיטה.

תהליך אורקה וגבול שונברג-צ'נדראסקאר

בהשראתו הכינוי לתהליך אורקה (Urca-process), תהליך מחזורי בו מתרחשות תגובות גרעיניות, בהן משחרר גרעין האטום אנרגיה תוך בליעה של אלקטרון ופליטת חלקיק בטא וזוג נויטרינו ואנטי-נויטרינו. התהליך עצמו גורם להקטנה של הלחץ הפנימי העומד כנגד כח הכבידה עד כדי חציית הסף הקריטי ומוביל לקריסת הכוכב פנימה לליבתו ולהתפוצצות סופרנובה. ג'ורג' גאמוב נתן לתהליך את שמו, על שם הקזינו הנודע בריו דה ז'ניירו, בעקבות הערה של שונברג - "האנרגיה בליבת כוכב המתפוצץ כסופרנובה חיש נעלמת כמו הכסף בשולחן רולטה".
ב-1942 גילו ופירסמו שונברג והפיזיקאי ההודי סוברהמניאן צ'נדראסקאר את גבול שונברג-צ'נדראסקאר, המבטא את המסה המקסימלית של ליבתו של כוכב היכולה למנוע את קריסתן הכבידתית של השכבות העליונות בכוכב לתוך הליבה, עם כילוי מאגרי המימן בה.

בפוליטיקה

במקביל לפעילותו האקדמית, השתתף שונברג באופן פעיל בשיח על בעיותיה הפוליטיות והכלכליות של ברזיל. הוא יזם בסאו פאולו את מסע התעמולה "הנפט הוא שלנו", נאבק על ההגנה על משאביה המינרליים הגרעיניים של ברזיל, והיה מעורב בדיונים על מתקנים למחקר גרעיני.
ב-1946, הוא נבחר לציר במועצה המחוקקת של מדינת סאו פאולו מטעם המפלגה הקומוניסטית הברזילאית (Partido Comunista Brasileiro, PCB). בהמשך, הודח ונעצר ממניעים פוליטיים. ב-1962 נבחר שוב כציר, הפעם מטעם מפלגת העבודה הברזילאית (Partido Trabalhista Brasileiro, PTB), אך מינויו נשלל, לאחר שהואשם בכך שהשתייך למפלגה הקומוניסטית.
ב-1964, נעצר שוב בידי הדיקטטורה הצבאית, לאחר שהוכרז כנמלט במשך 5 חודשים. בעקבות לחץ של הקהיליה המדעית בעולם, בוטל הצו לאוסרו.
ב-1969, עם ההכרזה על הצו הממסדי מס' 5 (Ato Institucional Número Cinco, AI-5), הוא הוצא לגמלאות בכפייה, ונאסר עליו להיכנס לתחומי הקמפוס האוניברסיטאי של אוניברסיטת סאו פאולו. צו זה בוטל רק ב-1978, כאשר החלה חזרתה ההדרגתית של ברזיל למשטר דמוקרטי. ב-1979, צורף שונברג שוב לסגל האקדמי באוניברסיטת סאו פאולו. באותה התקופה, סוף שנות השבעים, כאשר כבר נחשב שונברג לדמות לאומית ידועה, הגביר את פעילותו הפוליטית. שונברג גינה את הסכם הגרעין בין ברזיל וגרמניה ויצא נגד שימוש בלתי הולם באנרגיה גרעינית. ב-1979 חזר לאוניברסיטת סאו פאולו וב-1987 היה לפרופסור אמריטוס.
שונברג הלך לעולמו בשנת 1990 והותיר אחריו בת, פרופ' אנה קלרה גריני שונברג, גנטיקאית ומיקרוביולוגית באוניברסיטת סאו פאולו.
ספולטורה

ביוגרפיה

ספולטורה הוקמה בבלו הוריזונטה שבברזיל בשנות ה-80 של המאה ה-20, וחתמה על חוזה עם חברת התקליטים Cogumelo Records רק לאחר מספר שנים של הופעות. אלבומם הראשון "Bestial Devastation" היה אלבום שכלל בנוסף לשירים של הלהקה, גם שירים של להקה אחרת. לאחר מכן יצא האלבום "Morbid Visions" ב־1986, שכלל את השיר המוצלח "Troops of Doom" שמשך אל הלהקה תשומת לב. לאחר צאת אלבום זה עזב הגיטריסט ז'אירו גדס את הלהקה ועבר ללהקה אחרת, והוחלף על ידי הגיטריסט אנדראס קיסר. האלבום המלא השני של ספולטורה "Schizophrenia" היה הצלחה גדולה שהובילה לחתימת חוזה בין הלהקה לחברת התקליטים Roadrunner Records.
עם שיווקו של האלבום "Schizophrenia" על ידי חברת Roadrunner Records, ספולטורה הגיעה לקהל מעריצים נוסף בין אוהבי המטאל. לאחר מכן יצא האלבום "Beneath the Remains" ובעקבותיו מסע הופעות ארוך באירופה. עד שהוציאה ב־1991 את האלבום "Arise", ספולטורה הפכה לאחת הלהקות המוערכות של שנות ה־90. למרות הצלחה פחותה בציבור הכללי, אלבומם הבא "Chaos A.D" היה להצלחה בקהילות המטאל, וגם שילב צליל של פאנק רוק לראשונה. מגמה זו המשיכה עם התקליט "Roots" שיצא ב-1996, בו הלהקה המשיכה להמציא ולהתנסות בשילובים של מטאל ואלמנטים ממוזיקה ברזילאית ואינדיאנית. בנוסף הושפעה הלהקה מלהקת הרוק הפסיכדלי הברזילאית אוס מוטנטס, אשר הוקמה בסאו פאולו באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20. ספולטורה אף ביצעה גרסת כיסוי לשיר של המוטנטים בשם "A hora e a vez do cabelo nascer"  (מפורטוגזית: "העת לשיער לגדול").
אך למרות הכל, בשיא ההצלחה של ספולטורה, סדרה של אירועים גרמו לפירוקה. ב־1996 מעט לפני שהלהקה הייתה אמורה לנגן בפסטיבל מטאל באנגליה, נודע לגלריה, אשתו של הסולן מקס קאוואלרה, שהייתה גם אמרגנית הלהקה, על מות בתם בתאונת דרכים. מקס ואשתו עזבו את הלהקה וחזרו לאמריקה, והלהקה נאלצה להופיע לראשונה בהרכב חסר. מקס קאוואלרה ראה זאת כבגידה ועזב בסופו של דבר לגמרי את הלהקה והקים לאחר מכן את להקת סולפליי (Soulfly).
את מקומו של מקס כסולן תפס דריק גרין, והלהקה הוציאה שני אלבומים - "Against" ב־1998 ו"Nation", שהצליחו פחות מבחינה מסחרית ופרסומית מהאלבומים הקודמים. למעשה לאחר עזיבתו של מקס ירדה הפופולריות של הלהקה באופן משמעותי ביותר. רוב מעריצי הלהקה לא מחשיבים את ספולטורה של היום לאותה ספולטורה של פעם.
לאחר הקלטת האלבום "Revolusongs", שהיה כולו גרסאות כיסוי של שירי להקות אחרות, יצא האלבום "Roorback"  שזכה להרבה ביקורות טובות.
בנובמבר 2005 יצא אלבום כפול של הופעות חיות שנקרא live in sao paulo. אלבום חדש בשם "Dante XXI" שיצא ב־31 בינואר 2006. הוא מבוסס על הקומדיה האלוהית.
ביולי 2006, החליט מתופף הלהקה איגור, אחיו של מקס קאוולרה, לעזוב סופית את הלהקה יחד עם ההסבר "שספולטורה אינם היום מה שהם היו פעם, ושאני כבר לא מרגיש חלק ממה שהיא מייצגת היום". אחיו, מקס, הגיב לכך שהוא מאמין שאיגור צודק ושאכן ספולטורה כבר לא מנגנים באותו אופן של ימי העבר שלהם. חברי הלהקה מצידם הסבירו דווקא שעזיבתו של איגור היא עקב נישואיו ורצונו להיות עם משפחתו.
את מקומו של איגור קוולארה החליף המתופף ז'אן דולאבלה (Jean Dolabella) ובשבעה באוגוסט 2006 נערכה ההופעה החיה הראשונה עם ז'אן.
בחודשים יוני יולי אוגוסט 2007 ספולטורה יוצאים לסיבוב הופעות עולמי ענק עקב יציאת הדיסק dante xxi.