המילטון (קנדה)

היסטוריה

לפני בואם של האירופאים, חיו באזור אינדיאנים. האירופאי הראשון שתועד מגיע לאזור שכיום שוכנת עליו המילטון הוא החוקר הצרפתי אטיין ברול בשנת 1616. רוב האזור נשלט בעבר על ידי שבטי האירוקווי שלהם הייתה ברית עם הבריטים ועזרו להם להילחם בצרפתים.
אירופאים רבים החלו להתיישב באזור לאחר המהפכה האמריקנית במאה ה-18.
העיר המילטון הוקמה בידי ג'ורג' המילטון בשנת 1812 לאחר שרכש חווה ממש עם סיום מלחמת 1812. זמן קצר לאחר מכן המילטון מכר שטח גדול מחוותו לכתר הבריטי. התוכנית הראשונית הייתה לבנות באזור כלא אך בסופו של דבר הוקמה בשטח שהוקצה עיירה לאחר שהוקם 'מחוז גור'. בתחילת הדרך, המילטון לא הייתה עיירה חשובה במחוז. בית הכלא שאמור היה להיבנות לפי התוכנית המקורית נבנה רק בשנת 1832 (באיחור של 10 שנים).
עם הזמן התפתחה המילטון וזכתה למעמד של עיר ב-9 ביוני 1846. עם גדילתה של העיר החלו להיבנות בה בניינים חשובים, מרכזים שונים ומפעלים. העיר היא הראשונה באימפריה הבריטית בה הוקמה מרכזייה טלפונית עוד בשנת 1877. חשמליות וכרכרות מילאו את רחובות העיר העמוסים.
התעשייה בעיר התבססה בעיקר על תעשיית הברזל. בשנים 1910 ו-1912 הוקמו שני מפעלי ברזל גדולים: 'סטלקו' ו'דופסקו'. כיום שתי החברות הללו הן בין הגדולות ביותר בצפון אמריקה. בשנת 1914 הוקם בעיר מפעל של פרוקטר אנד גמבל. באותה שנה עבר מספר התושבים בעיר את המאה אלף. בשנת 1929 נבנה גורד שחקים הראשון של העיר, 'בית פיגוט'. צמיחתה של העיר הייתה כל כך מהירה שבשנת 1930 הוחלט להעביר את אוניברסיטת מקמסטר מטורונטו להמילטון.
בשנת 1930 אירחה העיר את התחרות העולמית הראשונה של משחקי חבר העמים הבריטי. בשנת 1940 נבנה נמל התעופה של המילטון. כיום הוא נמל תעופה בינלאומי. בשנת 2001 המילטון אוחדה עם עיירות וערי פרברים שלה: אנקסטר, דונדס, פלמבורו, גלנברוק, וסטוני קריק. כיום שמה הרשמי הוא 'המילטון-וונטוורת'.

גאוגרפיה

המילטון שוכנת בדרום פרובינציית אונטריו, בסמוך לצידו המערבי של אזור ניאגרה. העיר שוכנת לחופו של אגם אונטריו.
המילטון מורכבת מעיר תחתית בה מרוכזים בעיקר עסקים ובתי דירות ועיר עליונה הבנויה על הר שהוא חלק מרמות ניאגרה ובו בעיקר שכונות מגורים של בתים פרטיים.
המילטון משתרעת על שטח של 1,138.11 ק"מ מרובע מתוכם 1,117.11 ק"מ מרובע אדמה ו-21 ק"מ מרובע מים.
העיר ידועה בעיקר בזכות הנמל והתעשייה שלה. אזור התעשייה הגדול והנמל שוכנים בצפון העיר. בפאתי העיר מצויים הגנים הבוטניים המלכותיים המשתרעים על שטח נרחב.
המילטון מרוחקת כ-60 ק"מ מטורונטו ו-90 ק"מ מהגבול עם ארצות הברית.

דמוגרפיה

לפי מפקד התושבים בשנת 2006 חיו בהמילטון 647,634 תושבים. יותר מחמישית מהתושבים בעיר לא נולדו בקנדה. זאת העיר השלישית בקנדה מבחינת שיעור המהגרים בה אחרי טורונטו וונקובר. 
בשנים 2001-2006 כמות המהגרים בעיר גדלה ב-7.7%. בשנים הללו הגיעו לעיר 20,800 מהגרים, רובם מאסיה ורבע מהם מאירופה.
כ-20,000 מבני המילטון הגיעו מהעיירה רקלמוטו שבסיציליה ומספרם גדול ממספר התושבים שנשארו ברקלמוטו.
רוב מכריע של תושבי העיר הם נוצרים, אך יש בה גם קהילות של מוסלמים, יהודים, בודהיסטים והינדואיסטים. 
בעיר בית ספר יהודי ומספר בתי כנסת. ראשוני היהודים בעיר היו יהודים שהגיעו אליה מגרמניה במאה ה-19 והקימו בה קהילה רפורמית.

כלכלה

הכלכלה העיקרית של העיר היא ייצור תעשייתי. בצפון העיר, סמוך לנמל, ישנו אזור תעשייה, אחד הגדולים בקנדה, בו ממוקמים מפעלים רבים לייצור פלדה ועוד. 
אחת החברות הראשונות שהקימו מפעל בתחומי העיר היא וסטינגהאוס הקיימת עד היום. 
המילטון נחשבת כ'בירת ייצור הפלדה של קנדה' בעיקר בזכות שני מפעלי ענק: 'סטלקו' ו'דופסקו'. 
'סטלקו' הייתה על סף פשיטת רגל אך בשנת 2004 החברה הצליחה להתאושש וחזרה להיות רווחית. בשנת 2007 נקנתה החברה על ידי תאגיד הפלדה של ארצות הברית בעלות של 38.50 מיליון דולרים קנדיים. כיום 'תאגיד הפלדה של ארצות הברית' שולט ב-76% מהחברה. 
'דפסקו' הייתה החברה לייצור פלדה הרווחית ביותר בצפון אמריקה לשנת 1999 והרווחית ביותר בקנדה בשנת 2000. החברה מעסיקה יותר מ-7,000 עובדים במפעל הראשי שלה בהמילטון ומייצרת מעל 4 מיליון טון פלדה מדי שנה. כיום 'דפסקו' היא חברת בת של ארסלור-מיטל, החברה הגדולה ביותר בעולם לייצור פלדה.
העיר המילטון ידועה גם בזכות תעשיית הרפואה שלה. המכון לרפואה של המילטון מעסיק כ-10,000 עובדים והוא אחד המעסיקים הגדולים בעיר.