google/wiki40b huggingface dataset:
פארק גראמרסי

היסטוריה

בטרם נבנה הפארק, הייתה באתר בו הוא נמצא ביצה. אזור הביצה והחוות, שהיו בסמוך לו, נרכשו על ידי סמיואל ב. ראגלס מג'יימס דוויין במטרה להקים במקום שכונה יוקרתית. ראגלס תכנן במרכז השכונה פארק פרטי לתושביה, והקים שדרות גישה לשכונה מצפון (שדרת לקסינגטון) ומדרום (רחוב אירווינג). מקור שמה של השכונה מהולנדית: krom mesje - "הסכין הקטנה העקומה" על שם פלג שעבר בסמוך (באתר בו עובר כיום רחוב 21 מזרח). ראגלס ייבש את הביצות, ותכנן שכונה בסגנון אירופאי, ובה 66 בתי דירות יוקרתיים, שרק לדייריהם הותרה גישה לפארק.
השכונה הפכה לשכונה אריסטוקרטית יוקרתית, והתגוררו בה אמנים רבים בהם הרמן מלוויל, אוסקר ויילד, מרי מקארתי והמפרי בוגרט.
במרכז הפארק ניצב פסלו של אדווין בות' - שחקן תיאטרון ידוע באותה עת אשר אף הוא התגורר (אחיו של ג'ון וילקס בות', רוצחו של נשיא ארצות הברית, אברהם לינקולן). בות' התגורר בבית מספר 16 בכיכר.
בצדו הצפוני של הפארק נבנה לימים מלון פארק גראמסי.
בשנת 1966, הוכרז הפארק כאתר שימור היסטורי. הפארק עדיין מהווה פארק פרטי, תושבי השכונה צריכים לשלם "דמי מפתח" על מנת לקבל מפתחות לפארק. הפארק נפתח לציבור רק בערב חג המולד.

אזכורים תרבותיים

הפארק מוזכר בסרט "נוטינג היל" בהשתתפות ג'וליה רוברטס ויו גרנט, בו רוברטס מגלמת שחקנית המשתתפת בסרט שנקרא "גראמרסי פארק".
להקת הרוק הגותי "Deadsy" הוציאה בשנת 2002 שיר המתייחס לפארק.
גובה קונצרט

גובה קונצרט (באנגלית: Concert pitch) הוא מושג מוזיקלי, הנוגע ליחס הגובה שקבוצת כלי נגינה מתכווננת על פיו לצורך ביצוע. "גובה קונצרט" עשוי להשתנות מהרכב להרכב, ולאורך ההיסטוריה המוזיקלית חלו בו שינויים ניכרים. המושג משמש גם ביחס לתדר לצליל לה בתזמורת, כלומר, "גובה קונצרט" מציין את ההבדל בין התווים הכתובים לצלילים הנשמעים בפרטיטורה.
כדי למנוע חשש לאי-הבנה וכפל-משמעות בהתייחס לגבהי צליל בכלים שיש בהם טרנספוזיציה, המונח "גובה קונצרט" מתייחס כאן לכלי נגינה שאין נעשית בו וטרנספוזיציה. בספרות המוזיקה משתמשים גם במונח "גובה סטנדרטי בינלאומי". כלים שבהם נעשית טרנספוזיציה מנגנים בסולמות שונים מאלה שבהם מנגנים כלים שאין בהם טרנספוזיציה - לדוגמה, נגינת דו בקלרנית במי♭ או בחצוצרה בסי♭ מפיקה סי♭ של כלי שאין בו טרנספוזיציה. צליל זה ייקרא אפוא "סי♭ קונצרטי".
כוונון בינלאומי מוסכם לגובה קונצרט נקבע ב-1960 כתדר של 440 תנודות בשנייה (הרץ) לצליל לה. כיוון הכלים בתזמורת נעשה לפי לה בתדר זה, שאותו משמיע בדרך כלל אבוב, שיש לו יחסית מעט אוברטונים. בהרכבים של כלים אותנטיים משתמשים על פי רוב בתדר נמוך יותר, שהיה מקובל בתקופות קודמות: הנפוץ ביותר מבין אלה הוא לה=415Hz, כלומר נמוך בחצי טון מן הגובה המודרני. במוזיקת בארוק צרפתי נפוץ הגובה לה=392Hz, כלומר בערך טון אחד נמוך מן הגובה המודרני, ובמוזיקה מן התקופה הקלאסית מנגנים לעיתים קרובות בגובה ביניים כלשהו - בדרך כלל לה=430Hz. במוזיקה מוקדמת יותר יש הבוחרים כלים גבוהים יותר, בסביבות לה=460Hz. בעשורים האחרונים ניכרת מגמה בקרב תזמורות מודרניות, במיוחד בארצות הברית, לנגן על פי לה בגובה 442 או אף 443 הרץ, מה שנותן צבע מבריק יותר ואינו מחייב שינוי בכלי הנגינה הקיימים.
מירון ברנובסקי-מובילה

מירון ברנובסקי-מובילה (ברומנית: Miron Barnovschi-Movilă;‏ ? - 2 ביולי 1633) היה שליט נסיכות מולדובה במהלך שתי קדנציות, הראשונה מ-13 בינואר 1626 עד אוגוסט 1629 והשנייה מאפריל 1633 עד 2 ביולי באותה שנה.

חייו

מירון היה בנה של אליסבטה (Elisabeta), בת למשפחת מובילה רבת החשיבות, ממנה יצאו כמה שליטים רומנים ובנו של דומיטרו ברנובסקי (Dumitru Barnovschi), פחרניק גדול (מדרג אצולה) מ-1597 עד 1598 ופוסטלניק גדול מדצמבר 1606.
מירון מונה לצ'אשניק ב-1611, ב-1615 הגיע לדרגת ספטאר, ב-1616 היה לסטרוסטה של צ'רנוביץ ובין השנים 1618–1621 שימש כפרקלאב של חוטין. מירון ידע היטב טורקית ופולנית, לכן מילא תפקיד חשוב בשיחות השלום, שנערכו בחוטין ב-1621, לאחר המלחמה בין האימפריה העות'מאנית ובין פולין. בשנים 1622–1626, בתקופת השליט ראדו מיכניה, שהיה חולה) היה האטמאן גדול ומילא תפקידים נכבדים בהנהגת הארץ.

תקופת השלטון הראשונה

לאחר מותו של ראדו מיכניה, הבויארים הגדולים בחרו את מירון פה אחד והבחירה קיבלה אישור של הסולטאן העות'מאני, שקיבל לשם כך מאה אלף כתרי זהב.
ב-16 בינואר 1628 מירון ברנובסקי הוציא צו שאסר את תנועת האיכרים על פני אדמות האצולה בעלת הקרקע והמנזרים ובכך הפך אותם לצמיתים.
בשנת 1629, כשהווזיר הגדול של האימפריה העות'מאנית תבע בקשיש של 20,000 מטבעות זהב, בנוסף לתשלום המס השנתי, העדיף מירון ברנובסקי לוותר על השלטון מרצונו. נגד מירון ברנובסקי - מובילה פעלו בבירה העות'מאנית מלשינים, שטענו נגדו, שהוא הולך לעשות יד אחת עם הפולנים נגד האימפריה העות'מאנית. הסולטאן שמע למלשינים וביטל את המינוי של מירון ברנובסקי - מובילה לשליט נסיכות מולדובה וציווה עליו לבוא לקונסטנטינופול. ברנובסקי, שהיה נאמן לעות'מאנים ולא זמם נגדם, ציית להוראה ונסע לקונסטנטינופול, ציות שפעל לטובתו מאוחר יותר. הסולטאן מינה את אלכסנדרו העלם, מי שכבר שלט בעבר בנסיכות ולאכיה, להיות השליט החדש וברנובסקי פרש לאחוזתו בפולין.

המינוי השני

אלכסנדרו איליאש מונה בראש הנסיכות מולדובה בשנת 1631 בניגוד לרצון הבויארים של מולדובה והמיסים הכבדים, שהטיל, הביאו למרד נגדו, מרד שאילץ אותו לברוח ממולדובה. לאחר פרישתו של איליאש, הבויארים העדיפו את וסילה לופו כשליט, אך תבעו ממנו להסכים מראש על גובה המיסים שיטיל. לופו, שלא רצה שיכתיבו לו תנאים, סירב. בעקבות סירובו הזמינו הבויארים את ברנובסקי, שבינתיים התיישב באוסטיה, שבפולין. ברנובסקי נענה בשמחה ונסע לקונסטנטינופול יחד עם הבויארים התומכים בו. אויביו ובראשם לופו, שרצה את התפקיד לעצמו, שלחו לקונסטנטינופול מכתבים בהם הזהירו שברנובסקי הוא מרגל פולני. בצירוף מקרים אומלל עבור ברנובסקי, פשטו הקוזקים על החופים הטורקים של הים השחור והדיוואן העות'מאני קיבל את דעת המופתי הגדול והחליט להוציא את ברנובסקי להורג. ההוצאה להורג, בעריפה, בוצעה בנוכחות הסולטאן ביום 2 ביולי 1633.
ניצוצות (קבלה)

ניצוצות הוא מושג בקבלה, תורת הנסתר היהודית.
לפי קבלת האר"י, עם היווצרות עולם הקליפות נלכדו ניצוצות מההארה האלוהית ו"נשבו" שם. ניצוצות אלו הם שנותנים חיות לממלכה הדמונית של הקליפות, וכל עוד הם שבויים שם יש לטומאה ולרוע אחיזה בעולם. כאן מתגלה ייעודו של האדם ותפקידו בעולם: על האדם מוטלת החובה להוציא מתוך שביים את ניצוצות האורות מתוך ה"קליפות" ולהעלותם למקומם אל העולם האלוהי, וזאת בעזרת "תורת התיקון והכוונות". כשיסתיים תהליך הבירור וכל ניצוצות הקדושה ישובו למקומם, תשלם מלאכת התיקון ואז תבוא גאולה לעולם. 
ישנה מסורת קבלית ולפיה בתהליך שבירת הכלים התפזרו בעולם רפ"ח (288) ניצוצות של הטוב האלוהי. פעולות שונות נדרשות כדי להחזיר את אותם ניצוצות. מקובל, כי בעת יציאת מצרים התבררו כבר 202 ניצוצות, על פי דברי הפסוק (שמות יב, לח) "וגם ערב רב עלה איתם", ונשארו רק 86 ניצוצות לבירור - בגימטריה "הטבע".
וולט (חברה)

על החברה

החברה הוקמה ב-6 באוקטובר 2014 בהלסינקי - בירת פינלנד. מאז היא התפרשה לאורך 20 ערים מרכזיות בעולם, ביניהן: טמפרה, טורקו, טאלין, סטוקהולם, קופנהגן, פראג, ברנו, טביליסי, טרטו ותל אביב.
השירות נצרך באמצעות יישום נייד. החברה מאפשרת לכל מסעדה להירשם כסוחר, מתווכת את ההזמנה מהלקוח, דואגת למשלוח ומסירה אוטומטית באמצעות כרטיס אשראי. החל מאפריל 2018, סיפקה החברה מזון מ-1,400 מסעדות.
החברה מתנסה במשלוח מזון על ידי רובוטי משלוח הנעים בכוחות עצמם בטאלין בשיתוף עם סטארשיפ טכנולוג'יס.
מתמחה

מתמחה הוא עובד העובר תקופת הכשרה, בהדרכת איש מקצוע בעל ותק וניסיון, על מנת לקבל רישיון הנדרש על פי דין לעיסוק במקצוע מסוים. 
התמחות נדרשת בדרך כלל במקצועות בהם הרקע העיוני אינו מספיק על מנת לעסוק במקצוע, ויש צורך בתקופת התמחות מעשית, הבאה לאחר השלמת התואר האקדמי. לרוב, עם סיום ההתמחות, עובר המתמחה בחינות, שהן תנאי נוסף לקבלת הרישיון המהווה כשלעצמו תנאי לעיסוק במקצוע בו התמחה. בעל המקצוע המדריך את המתמחה נקרא "מדריך" או "מאמן". 
על אף קיומה של המילה העברית "התמחות", יש המכנים את ההתמחות בלועזית "סטאז'", ומתמחה נקרא גם "סטאז'ר". אך אין זה המצב ברפואה (ראו להלן).

תקופת ההתמחות

מתמחים מקבלים לרוב שכר על עבודתם, אם כי שכר זה נמוך משכרו של בעל מקצוע לאחר התמחות. 
אורכה של ההתמחות שונה ממקצוע למקצוע. למשל, במדינת ישראל עורכי דין עוברים תקופת התמחות בת שנה, בעוד שרואי חשבון מתמחים במשך שנתיים. 
ישנם מקצועות, כגון רפואה, בהם נדרשת ההתמחות גם על מנת לאפשר התמקצעות בתחום מסוים מבין התחומים שבהם עוסק המקצוע, ואילו במקצועות אחרים, כדוגמת עריכת דין, אדם המסיים את התמחותו ועומד בבחינות נחשב ככשיר לעסוק בכל התחומים שבהם עוסק המקצוע.

הקלת מס

סעיף 40ג לפקודת מס הכנסה מעניק נקודת זיכוי למי שסיים לימודים אקדמיים במוסד להשכלה גבוהה בישראל. נקודת הזיכוי ניתנת בשנת המס שלאחר שנת המס שבה הסתיימו הלימודים או בשנת המס שלאחריה. מי שסיים לימודיו בתחום שנדרשת בו התמחות, זכאי לבחור אם נקודת הזיכוי תובא בחשבון בשנת המס שלאחר שנת המס שבה הסתיימו לימודיו או בשנת המס שלאחר שנת המס שבה סיים את התמחותו, ובלבד שתקופת ההתמחות תחל לא יאוחר משנת המס שלאחר שנת המס שבה הסתיימו לימודיו.
קשר (מחתרת)

בפעילות של מחתרת, קַשָׁר הוא חבר המחתרת שתפקידו להעביר ידיעות ואמצעים בין חברי המחתרת לבין עצמם, ובינם לבין גורמים מסייעים, בזכות יכולתו לנוע באופן חופשי יותר מאשר יתר חברי המחתרת. קשר פעל לעיתים גם בצבא סדיר, כאשר הקשר בין הכוחות התקיים באמצעות העברת מסמכים כתובים.
במחתרות היהודית שפעלו בתקופת השואה שימשו נשים כקשריות. לתפקיד נבחרו נשים שחזותן הייתה סלאבית או ארית ככל הניתן, ולעיתים הן צוידו בתעודות זהות מזויפות, שהקלו על תנועתן. קשריות קישרו בין לוחמים באזורים שונים של הגטו, ובין לוחמים יהודיים ללוחמים במחתרות אחרות, כגון המחתרת הפולנית.
משפחת קופשיץ

ראש המשפחה: הרב צבי (הירש)

הרב צבי (הירש) הכהן קופשיץ (תרנ"ו, 1896 – ו' בתשרי תשל"ו, 1975) נולד בפטריקוב (כיום במחוז הומל שבבלארוס), לישראל אהרן הכהן קאפציץ. למד בישיבת סלובודקה והיה מתלמידי "הסבא מסלובודקה". בשנות מלחמת העולם הראשונה למד בישיבה שהקים הרב יעקב כ"ץ בהומל. בכ' באלול תרפ"ד (1924) עלה עם גרעין תלמידי ישיבת סלובודקה והיה בין ששת התלמידים הראשונים שייסדו את ישיבת חברון בעיר חברון. בשנת תרפ"ז (1927) נישא לחיה רוחמה, בת הרב שמואל הלל שינקר ונכדת הרב זוננפלד. לאחר נישואיהם התגוררו בבתי מחסה שבעיר העתיקה ולאחר מלחמת השחרור עברו לבתי ברוידא. גם לאחר נישואיו שמר על קשר קרוב עם ישיבת חברון.
בסוף שנות ה-20 מינהו הרב זוננפלד כר"מ בבית היתומים דיסקין, על פי הצעת ראש ישיבת חברון הרב משה מרדכי אפשטיין. הרב זוננפלד הקפיד שלא למנות קרובי משפחה, ולכן בתחילה לא סיפר לו הרב אפשטיין במי המדובר ורק לאחר שתיאר את מעלותיו והתאמתו לתפקיד גילה לו את שמו. הרב זוננפלד חרג ממנהגו ומינהו לתפקיד, והוא שימש בו עשרות שנים. בשנות ה-40 הוצע לו על ידי הרב אייזיק שר לכהן כמשגיח בישיבת סלובודקה שהקים בבני ברק, אולם הוא סירב להצעה.
כל בניו למדו בישיבת חברון. למרות שהמשפחה התגוררה בדירת חדר קטנה הקפיד שכל בניו יישנו בבית ולא בפנימיית הישיבה כדי שיוכל להשגיח עליהם מקרוב. בשנות ה-40 התגייסו רבים מצעירי ירושלים החרדים לפעילות בארגוני המחתרת היהודיים. הכינוסים שנועדו לגייס את הצעירים נערכו בעיקר בשעות הלילה. בעקבות זאת נהג הרב קופשיץ ללמוד בכל ערב בבית המדרש של ישיבת חברון שבשכונת גאולה, כדי להשגיח על בניו שם.
למרות הצפיפות הרבה בביתו אימץ עם אשתו את בת אחותה, שנפטרה בצעירותה. לימים היא נישאה לרב חיים שאול קרליץ. אימץ יתום נוסף, קרוב משפחתו, שעלה לבדו לישראל. החזון איש שידך את בתו לאה לרב נסים קרליץ.
על מצבתו נכתב: "מסר נפשו לגדל בניו ובנותיו לתורה ויראת שמים מתוך עוני ודוחק גדול בתפילה ובתעניות".
נפתלי בזם

ביוגרפיה

בזם נולד בעיר אסן שבגרמניה ועלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער בחודש אוגוסט 1939, לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא למד פקידות בבית הספר התיכוני למסחר, מאחר שבעליית הנוער התעקשו שעליהם לדאוג לכך שיהיה לו מקצוע. בשנת 1943 הסכימו לשלוח אותו לבצלאל, לאחר שניסיונו להתגייס לצבא הבריטי נכשל, בגלל מראהו הילדותי.
בזם פעל, כאמן, להנציח את השואה, הבאה לידי ביטוי ברבות מיצירותיו. כך, למשל, ציוריו "יהודי כורה קבר לעצמו" (1955; יד ושם, ירושלים), או: "קבר אחים" (1953; אוסף פרטי). נושאים בולטים נוספים ביצירתו היו תקומת עם ישראל בארצו ומאבקו לעצמאות. לדוגמה: תבליט הקיר, "נושאי האור", על בניין "היכל התרבות" בכפר סבא, שהוקדש לזכרם של תושבי כפר סבא ובוניה, לוחמיה ומגניה. נושאים אלה העסיקו את בזם לאורך שנות הארבעים והחמישים, אך במקביל נתן לא אחת ביצירתו גם ביטוי להשקפותיו בנושאים חברתיים שהעסיקו את החברה הישראלית באותן השנים. כך יצר בשנת 1952 את ציורו המפורסם "לעזרת הימאים" (צבעי שמן על דיקט) כהבעת תמיכה בשביתת הימאים. לאורך שנים הציור שכן במשרדי על המשמר ובשנים האחרונות הוא מוצג במוזיאון ישראל.
בשנת 1954 צייר ציור מפורסם אחר, "הגנת רמת רחל" (אוסף פרטי; מוצג כיום בתצוגת הקבע של מוזיאון תל אביב לאמנות), בו נראה אחד המגינים יורה מאחורי פגר פרה המשמש לו כמחסה. הציור, בצבעי שמן על בד, נעשה על פי ציור בצבעי גואש ומים על נייר שצייר האמן עוד בשנת 1948 (אוסף פרטי).
בשנת 1957 זכה נפתלי בזם בפרס דיזנגוף לציור על ציורו "בחצר הבית השלישי" (צבעי גואש על קרטון; גם הוא באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות) שנוצר בתגובה לטבח כפר קאסם ואשר עורר הדים רבים, ובכלל זה מחאות נגד האמן על עיסוקו בנושא, הן בציבור הרחב והן בחוגי האמנים.
החל משלהי שנות החמישים ואילך גיבש בזם איקונוגרפיה אישית ופרטית העוסקת בגורל העם היהודי ובשיבתו לארצו. ראשיתה של זו הופיעה בסדרת רישומים שהוצגה בתערוכה בבית הנכות בצלאל בשנת 1958, סדרה שזכתה לשם "פרחי שמש" והופיעה מאוחר יותר כאלבום בהוצאת ספרית פועלים. איקונוגרפיה זו, שמבחינה סגנונית הושפעה בחלקה מאמנים שונים זה מזה כיענקל אדלר ופרנאן לז'ה, הפכה להיות "סמלו המסחרי" של בזם ועמה הוא מזוהה עד היום יותר מכל. היא הוצגה במלוא הדרה כאשר בזם הוזמן בשנת 1970 על ידי האדריכל אבא אלחנני לצייר את תקרת אולם קבלת הפנים במשכן הנשיא בירושלים. ציור התקרה הענק, המתאר את שיבת עם ישראל לארצו, מורכב מ-63 לוחות שגודל כל אחד מהם הוא 160X160 ס"מ ומשתרע על שטח של כמאתיים מטרים רבועים.
נפתלי בזם היה נשוי לחנה, שסבלה בארבעת העשורים האחרונים לחייה ממחלת פרקינסון, עד מותה בשנת 2009. לזוג נולדו שני בנים. ב-1975 נפצע אנושות בנם הבכור, יצחק (איצ'ה) בזם, בפיגוע מקרר התופת בכיכר ציון, וכעבור שלושה שבועות מת מפצעיו. נפתלי בזם נפטר ב-2 באוקטובר 2018 ונטמן בהר המנוחות בירושלים. הותיר אחריו את בנו הצעיר, שלמה.
הארמייה החמישית (בריטניה)

היסטוריה

הארמייה החמישית נוצרה ב-30 באוקטובר 1916, על ידי שינוי שמה של ארמיית העתודה, ולמפקדה מונה יוברט גוף. הארמייה לחמה בקרב אנקר, בקרב אראס, ובקרב איפר השלישי. באביב 1918 ספגה הארמייה את עיקר המהלומה הגרמנית במבצע מיכאל, שהיה חלק ממתקפת האביב הגרמנית, וכתוצאה מכך פוטר יוברט גוף, והארמייה לא מילאה עוד תפקיד משמעותי עד סוף המלחמה.
Fall in Line

רקע וכתיבה

אגילרה סיפרה על השיר: "כתבתי את השיר לפני שכל החדשות האלו הגיעו [תנועת Time’s Up וקמפיין Me Too] זה היה שיר שצריך להישמע מכיוון שתמיד הרגשתי שמונעים ממני את זכות הדיבור ואמא שלי לא הוותה דוגמה בכך אז רציתי להיות מי שתומכת בנשים ובכל מי שנאבק להשמיע את קולו. נאלצתי לראות את אמא שלי כנועה וחוטפת מכות בכל פעם שניסתה לדבר. אתה יכול להיות פגום כל כך ממה שעברת או שאתה יכול לקחת את זה למקום חיובי ולא להגיע לאותו מקום".
השיר נכתב על ידי אגילרה עצמה, ג'וני סימפסון, מארק וויליאמס, אודרה מי, ג'ון בלילון וראול קובינה והופק על ידי בלילון, וויליאמס וקובינה. מבחינה לירית השיר הוא המנון פמיניסטי אשר מעודד העצמה נשית.

הוצאה

השיר יצא לראשונה ב-16 במאי 2018, בשעה 8 בבוקר (זמן EST) ויצא גם לחנויות הדיגיטליות באותו זמן. עם שחרור השיר אגילרה גם צייצה עליו בטוויטר.
כשבועיים לאחר יציאתו השיר נשלח גם לתחנות הרדיו העכשוויות למבוגרים וב-19 ביוני לתחנות רדיו ללהיטים עכשוויים. מבחינה מסחרית השיר לא זכה להצלחה ונכנס למספר מצומצם של מצעדים בעולם.
ברונו פון מודרה

תחילת הקריירה

פון מודרה נולד בבאד מוסקאו ב-1 באפריל 1851 למשפחה עם רקע צבאי. בשנת 1870 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ולחם במלחמת פרוסיה צרפת. פון מודרה מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1907 מונה למפקד הדיוויזיה ה-39, בשנת 1910 מונה למושל העיר מץ, ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-16.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון מודרה מפקד הקורפוס ה-16 שהיה חלק מהארמייה החמישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב הארדנים. בתחילת 1915 השתתף בקרבות ביער ארגון, ועל הצלחתו בקרב קיבל ב-13 בינואר את העיטור פור לה מריט. ב-17 באוקטובר 1916 קיבל פון מודרה תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט.
ב-22 באוקטובר 1916 מונה פון מודרה למפקד הארמייה השמינית בחזית המזרחית. ב-4 בינואר 1917 חזר פון מודרה לחזית המערבית ומונה למפקד פלגת הארמייה A. ב-9 ביוני 1918 מונה פון מודרה למפקד הארמייה הראשונה, וב-12 באוקטובר 1918 מונה פון מודרה למפקד הארמייה ה-17 ופיקד עליה עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה התגורר פון מודרה בויסבאדן, ב-21 במרץ 1923 נעצר פון מודרה על ידי חיל הכיבוש הצרפתי, ולאחר כמה ימים גורש מהעיר. פון מודרה עבר לעיר שוורין, שם התגורר עד מותו ב-21 בנובמבר 1931.
סודוקו אפור לבן

סודוקו אפור לבן הוא תשבץ מספרים על בסיס לוח הסודוקו, שבו מבדילים באמצעות שינוי הרקע של המשבצות בין המשבצות המיועדות לספרות זוגיות ובין המשבצות המיועדות לספרות לא זוגיות. באותה צורה אפשר להבדיל בין מספרים קטנים ובין מספרים גדולים יותר
במקום הרקע האפור הבהיר אפשר להשתמש ברקע צבעוני בהיר אחר, צהוב, תכלת, ורוד וכדומה, שיבליט את הכתיב הכהה.
יש גם סודוקו אפור לבן חלקי, כשרק חלק מהלוח מופרד למשבצות בעלות גוון שונה ויתר הלוח לא מופרד. קיימות גם גרסאות כלאיים, של סודוקו אפור לבן עם סודוקו אלכסונים או של סודוקו אפור לבן חלקית עם סודוקות עם סיכומים בצד.
גם תשבצי היפר סודוקו, בהם יש שימוש בצבע רקע נוסף עבור 4 ריבועי המשנה הנוספים, יכול להיחשב לסודוקו אפור לבן.
הנסיך הקטן

דפים אבודים

בשנת 2012 נמצאו שני דפים אבודים של הספר, השופכים אור חדש על העלילה. הדפים נמצאו באוסף כתבים של הסופר, והועברו לבית מכירות. העמוד הראשון מציג גרסה מוקדמת של הרגע בו הנסיך מגיע לכדור הארץ, וטקסט ששונה לאחר מכן בגרסה הסופית. העמוד השני מציג דמות חדשה לגמרי - חובב התשבצים. הנסיך וחובב התשבצים מנהלים שיחה על כדור הארץ ואז הנסיך מסייע לו עם מילה שהוא לא מצליח לפתור בתשבץ כבר שלושה ימים (שש אותיות, מתחיל ב־G). מאחר שהדף נכתב בניו יורק בשנת 1941 יש סבירות גבוהה שהמילה החסרה שלא מופיעה בטקסט היא "מלחמה" (בצרפתית: Guerre).

אסטרונומיה

ב־1975 התגלה אסטרואיד שנקרא על שם הסופר 2578 Saint-Exupéry.
ב־2003, אסטרואיד־לווין קטן (שהתגלה ב־1998) נקרא בשם "Petit-Prince" על שם האדם ששימש השראה לדמותו של הנסיך הקטן - נפוליאון הרביעי, בנו של נפוליאון השלישי.

תרגומים

"הנסיך הקטן" תורגם פעמים אחדות לעברית. תרגום ראשון, בידי אריה לרנר, יצא לאור בשנת 1952, וזכה להדפסות רבות. תרגום שני, בידי אילנה המרמן, יצא לאור בשנת 1993. שני התרגומים יצאו לאור בהוצאת "עם עובד", ושניהם מלווים באיוריו של המחבר. תרגום נוסף, שלישי במספר, בידי ד"ר דרור גרין, יצא לאור בשנת 2014 והופץ באמצעות אתר מימון ההמונים הדסטארט (Headstart). תרגום נוסף, מאת תלמה אליגון־רוז, מלווה באיוריו של המחבר, יצא לאור בשנת 2014 בהוצאת כנרת, זמורה־ביתן.
הספר גם תורגם ליידיש בשם "דער קליינער פרינץ" על ידי שלמה לרמן וללאדינו בשם "איל פרינצ'יפיקו" על ידי אבנר פרץ. הטקסט בספרדית יהודית נכתב הן בכתב רש"י הן בכתב לטיני.
עיכוב ביצוע

עיכוב ביצוע הוא דחיית ביצועו של פסק דין או של גזר דין עד סיום הבירור בערעור המוגש על פסק הדין. לעיתים אורכים הליכי הערעור זמן רב, ואילו אחר פסק הדין או גזר הדין יש למלא מיד. במקרה כזה עלול להגרם נזק לנאשם, או לנתבע, שכן יהיה עליו למלא אחר פסק דין או לשאת בעונש על פי גזר דין, כאשר ייתכן שערכאת הערעור תהפוך את פסק הדין, או תקל בגזר הדין.

בישראל

בישראל הגשת ערעור אינה מעכבת באופן אוטומטי את ביצוע ההחלטה והמעוניין בעיכוב ביצוע חייב לבקש זאת מבית המשפט שנתן את פסק הדין או את גזר הדין. אם זה אינו מסכים לעיכוב, ניתן לבקש זאת מערכאת הערעור.

במשפט האזרחי

ניתן לבקש עיכוב ביצועו של פסק דין אזרחי, והדבר תלוי בשאלה האם ייגרם לנתבע נזק בלתי הפיך אם ימלא אחר פסק הדין, כך שלאחר הדיון בערעור, לא ניתן יהיה להשיב המצב לקדמותו אם יזכה הנתבע בערעורו. בעת בחינת בקשה לעיכוב ביצוע פסק דין שוקל בית המשפט הן את סיכויי הערעור והן את מאזן הנוחות.
באופן כללי, לא מעוכבת העברת כספים על פי פסק דין עד לשמיעת הערעור. אולם כאשר העברת הכספים עלולה לגרום נזק לציבור, למשל כאשר החייבת היא רשות מקומית במצב כלכלי קשה, נקבע שיש מקום להתחשב ולעכב את הביצוע לפחות באופן חלקי. בנוסף, בית המשפט נוטה לעכב חלק מהתשלום או מורה להעביר חלק מהכסף לידי נאמן, אם מקבל הכספים עלול שלא להיות מסוגל להשיב את הכסף, אם פסק הדין ישונה בערעור. 
כאשר פסק הדין מורה על סילוק יד מנכס, בית המשפט יסכים בדרך כלל לעכב את ביצוע פסק הדין, כי אם תסולק ידו של הנתבע מן הנכס, יהיה קשה להשיב את המצב לקדמותו אם המסולק מהנכס יזכה בערעורו. במיוחד הדברים אמורים לגבי דירת מגורים, בשל ההשלכות המיידיות החמורות של פינוי אדם ומשפחתו ממקום מושבם הקבוע. סירוב לעיכוב ביצוע של פינוי מנכס מסחרי הוא על כן יותר שכיח מאשר סירוב לעיכוב ביצוע של פינוי מדירת מגורים. 
כאשר בקשה לעיכוב ביצוע נדחית בטענה שיהיה ניתן בקלות להשיב את המצב לקדמותו, לא יכול הטוען זאת לטעון אחר כך שהערעור נוגע ל"מעשה עשוי" שלא ניתן לשנותו.
בדיקות לא הורסות

בדיקות לא הורסות (בל"ה), הנקראות גם בדיקות אל הרס או בדיקות לא הרסניות, הוא שם כולל לתהליכי בדיקה שאינם פוגעים בנבדק.
בדיקות רבות פוגמות בנבדק או הורסות אותו, למשל בדיקת איכותו של גפרור או בדיקת עמידות לחלקים תעופתיים. לעומתן, בדיקות שאינן פוגעות בנבדק או שפגיעתן זניחה נקראות בשם הכללי "בדיקות לא הורסות".

גורמי הכשל וצפייתם

במערכות תעשייתיות עיקר הכשל נובע מפגעי שיתוך ומאמץ מחזורי.
בעוד פגעי שיתוך נגרמים לרוב עקב תכנון וביצוע לקויים, סדקי מאמץ מחזורי נתונים לחיזוי מראש, ועקב כך עוד בזמן התכנון מוכתבות בדיקות לא הורסות עתידיות לאיתור הכשל בזמן.
כך, לדוגמה, חלודה עלולה להתפתח עקב אטימה לקויה בזמן ההתקנה, ואילו סדקים בכני נסע של מטוס או במעטפתו החיצונית ייגרמו ממחזורי נחיתה-המראה (תופעת המטוס המזדקן). גורם מרכזי נוסף המוביל לכשל עתידי, הוא ביצוע ריתוך לא תקין, שבעקבותיו הסיכוי להיווצרות סדק הוא גבוה.
גורם אחר לכשל הוא שימוש בחומרי-יצור שגויים, כגון סגסוגת בהרכב שגוי. כאן משתמשים בבדיקת אל-הרס לצורך בדיקת ההרכב הכימי של חומר-הגלם או הפריט הסופי לצורך וידוא התאמה למפרט- הבטחת איכות.

בדיקות לא הורסות בישראל

בישראל מספר גופים להם מחלקות פנימיות לבדיקות לא הורסות, ביניהם חלק מיחידות צה"ל, ובעיקר חיל האוויר. קיימות ארבע חברות פרטיות המורשות לתת שרותי בדיקות לא הורסות לשאר החברות והגופים בישראל, ושני מכוני הדרכה והסמכה לרמות 1 ו־2. הסמכה לרמה 3 של ה־ASNT מתבצעת בארצות הברית, ולרמה 3 של ה־EFNDT באירופה ובישראל באמצעות העמותה הישראלית הלאומית לבדיקות לא הורסות, כמו כן הגוף המסמיך של העמותה רשאי לבחון ולהסמיך בודקים לכל הרמות מטעם TUV הגרמני.
בישראל ישנם בודדים המוסמכים לרמה זאת.
במרכז למחקר גרעיני - שורק מתקיים מחקר ופיתוח של בדיקות לא הורסות בישראל.

מערך הבל"ה בחיל האוויר

רוב התרסקויות כלי הטיס בעולם - אלו שאינן נובעות מתקלות טייס ותקלות מחשב - נגרמות עקב התעייפות החומר ובדיקות אל הרס לא עמוקות דיין. עקב כך משקיע חיל האוויר מאמצים רבים באיתור סדקים זעירים במבנה המטוס ובמעקב אחרי התפתחותם.
מערך הבל"ה בח"א נמצא תחת פיקוד ענף מבנה מטוס בלצ"ד.
המערך מונה כמה אנשי שטח ומטה, ונחשב למערך מתקדם טכנולוגית העושה שימוש במערכות מהקו הראשון הטכנולוגי.
בין השאר משתמשים כיום בח"א בוידאוסקופים ניידים ומתוחכמים בעלי יכולת איתור אי רציפויות עצמאית, מערכות רדיוגרפיה דיגיטליות ומערכות זמן אמת, אמצעי אולטרסאונד וזרמי ערבולת קטנים וניידים, ומכשור אוטומטי (רובוטי), בעיקר בתחום זרמי הערבולת.
חיל האוויר עובד על־פי תקנים שונים בתחום הבל"ה, ומבצע הסמכה (התעדה) עצמאית למקצוע, בבסיס תל נוף, ביחידת האחזקה האווירית של חיל האוויר.
מודל מפל המים

היסטוריה

המתודולוגיה מיוחסת (בטעות) לווינסטון רויס, שדברים שכתב במאמר בשנת ‏1970‏ פורשו באופן פשטני ומוטעה. בהקשרה ההיסטורי, המתודולוגיה נתפסה כתגובה לשיטות אד הוק של 'תכנת ותקן' שרווחו מאוד בשנות ה-60 של המאה ה-20 (ועדיין רווחות). במאמר, רויס ממליץ לפתח מערכות תוכנה בשני מחזורי פיתוח ('Do it twice'), וטוען שבפרויקטים בהם מידת החדשנות גדולה, יש להתייחס למחזור הפיתוח הראשון של המערכת כפיילוט שצריך לזרוק אותו ('Throw-away').
את המאמר עיטרו מספר דיאגרמות שביארו את המודל, ואחת מהן, אחרי פרשנות נאיבית שעשו לה אחרים (בעיקר בארגון NATO), הפכה לדיאגרמה המקובלת המציגה את מודל מפל-המים, על אף שרויס לא השתמש כלל במטאפורה "מפל-מים" במאמר. למרבה האירוניה, בעוד שהוגה השיטה צידד בגישה איטרטיבית לפיתוח תוכנה, הפרשנות לשיטתו הפוכה לחלוטין והיא הייתה, ונכון לתחילת המאה העשרים ואחת - עודנה, מקור עיקרי לבעיות בפרויקטים לפיתוח תוכנה.
מתודולוגיית מפל המים השפיעה עמוקות על ענף התוכנה. לרוע המזל, הפרשנות המוטעית היא זו שהשתרשה בתעשייה, ופעמים רבות אף הפכה לתקן ממשלתי מחייב לפיתוח תוכנה (ראה DoD-STD-2167 ונוהל מפת"ח).

בעד ונגד

יש הטוענים שגישת מפל המים מתאימה לפתוח מערכות מידע מורכבות בעלות היקף גדול, התומכות בפעולות מובנות ומוגדרות היטב. למשל מערכת ניהול הזמנות בחברות תעופה. ניהול הפרויקט יכול להתרכז בהשלמת כל משימה באופן עצמאי בכל שלב ושלב, ולוחות זמנים יכולים להיקבע ולהישמר. הרעיון המרכזי הוא שפיתוח של מערכת מידע ותפעולה חייבים לעבור דרך תהליך שיטתי ולוגי, המורכב משלבים מוגדרים שאין לפסוח עליהם ושאת ביצועם אין לשנות.
אחד החסרונות הבולטים בשיטה זו הוא התארכות התהליך, בשל הדגש על שלב הניתוח והעיצוב דבר שמגדיל גם את עלות הפרויקט. חיסרון נוסף הוא היווצרות נתק בין המפתחים למשתמשים, היות ששלב הפיתוח הוא ארוך חולף זמן רב עד שהמשתמשים מקבלים או רואים את המערכת החדשה ולכן אין להם שום תמריץ לבקר את המפתחים. בעיה נוספת בגישה זו קשורה לשיתוף פעולה בין המשתמשים למפתחים בשלבים הראשונים: לא תמיד ניתן להגדיר מערכת ולנתחה בשיטה מובנית היות שהמשתמש לא תמיד יודע להגדיר את צרכיו. ולכן במערכות מידע הנועדות לשימוש הדרג הניהולי שבהן הטכניקות אינן מובנות נדרשת גישת פיתוח שונה, שלא תתבסס (לפחות לא בהתחלה) על ניתוח מובנה אלא על התנסות משותפת של המפתח והמשתמש.
סטיבן שוורץ

קריירה

במרוצת קריירה שנמשכת למעלה מארבעה עשורים כתב שוורץ מחזות זמר מצליחים כמו גודספל (1971), פיפין (1972) ומרשעת (2003). הוא כתב שירים למספר סרטים מצליחים, ביניהם פוקהונטס (1995), הגיבן מנוטרדאם (1996), נסיך מצרים (1998, מילים ומוזיקה) ומכושפת (2007). שוורץ זכה בפרס דרמה דסק על תמלילי שירים יוצאים מהכלל, שלושה פרסי גראמי, שלושה פרסי אוסקר והיה מועמד לשישה פרסי טוני.