תחנות רפאים

תחנות רפאים (בגרמנית: Geisterbahnhöfe) הוא כינויין של תחנות האו באן והאס באן שבשל המלחמה הקרה והקמת חומת ברלין לא נעשה בהן שימוש על מנת למנוע מתושבי גרמניה המזרחית לעלות על רכבות הנוסעות לרובעי מערב ברלין ובכך לברוח לגרמניה המערבית.

היסטוריה

באוגוסט 1961 החליטה ממשלת גרמניה המזרחית לבנות את חומת ברלין - מחסום פיזי אשר ימנע מתושבי גרמניה המזרחית לברוח מהמדינה באמצעות מעבר למערב ברלין. כחלק מבניית המחסום הפיזי סביב מערב ברלין, ולאור העובדה ששני חלקי העיר היו מקושרים במערכת של רכבת תחתית ורכבת מהירה נדרשה הפרדה של קווי הרכבת.
קווי הרכבת שפעלו במלואם בחלק אחד או שני של העיר המשיכו לפעול כסידרם, אולם קווי רכבת שעברו בין שני חלקי העיר היו צריכים להיות מופרדים. בחלק מהקווים פעלו הרכבות עד הגבול ולא חצו אותו. שלושה קווי רכבת - קווי הרכבת התחתית U6, U8 וקו הרכבת המהירה קו צפון דרום (Nord-Süd Bahn) עברו ברובם במערב העיר למעט מקטעים קצרים במזרח העיר. הפסקת הפעולה של קווים אלה הייתה מקשה מאוד על התחבורה במערב ברלין, והפעלתם רק מצד אחד של הגבול הייתה חסרת תועלת. על כן הוחלט שקווים אלה ימשיכו לפעול רק עבור תושבי מערב ברלין, ותושבי מזרח ברלין לא יוכלו להשתמש בקווים אלה. הרכבות המשיכו לעבור במזרח העיר אולם לא עצרו בתחנות השונות (למעט תחנת פרידריכשטראסה).
זמן קצר לאחר הפעלת השיטה הזו החלו תושבי מערב ברלין לקרוא לתחנות החשוכות שנשמרו בקפידה על ידי שומרי גבול ממזרח גרמניה "תחנות רפאים". השם לא היה שם רשמי ובמפות קוי הרכבת במערב ברלין כונו התחנות: "תחנות בהן הרכבות לא עוצרות" ("Bahnhöfe, auf denen die Züge nicht halten"). במפות מזרח ברלין קווי רכבת אלה והתחנות לא הופיעו כלל.
שיטה זו יצרה קשיים לתחזוקת קווי הרכבת, שכן צוותים מערב גרמניים לא יכלו לתחזק את הקווים שעברו במזרח העיר, ואם התקלקלה רכבת במזרח העיר היו צריכים לבוא שומרי גבול מזרח גרמניים ולפנות מהקרון את הנוסעים, אולם השיטה המשיכה לפעול במשך 28 שנים.

תחנת פרידריכשטראסה

תחנת פרידריכשטראסה שימשה הן קווי רכבת מזרח גרמניים והן קווי רכבת מערב גרמניים. התחנה הייתה ממוקמת במזרח העיר, ועל מנת ליצור הפרדה בין הקווים נבנה במקום טרמינל מופרד - האחד שימש את תושבי מערב העיר והאחר את תושבי מזרח העיר. במקום הייתה גם תחנת גבול שאיפשרה לתושבי מערב העיר (ולהם בלבד) לעבור בין שני חלקי העיר.

תחנת בורנהולמר שטראסה

תחנת הרכבת המהירה ברחוב ברונהולמר הייתה תחנת הרפאים היחידה הממוקמת מעל הקרקע ולא בתוך מנהרה. התחנה הייתה ממוקמת בסמוך לגבול בין מזרח ומערב העיר, ועברו בה הן רכבות ממערב ברלין והן רכבות ממזרח ברלין. הרכבות המערביות לא עצרו בתחנה, אלא עברו בין גדרות תיל גבוהות.

תחנת וולאנקשטראסה

תחנת וולאנקשטראסה הייתה ממוקמת במזרח העיר אולם בפועל עצרו בה רכבות מערביות מאחר שאחד מפתחי היציאה של התחנה היה ממוקם ממערב לחומה, במערב העיר.

פתיחה מחודשת

עם נפילת חומת ברלין יכלו לראשונה תושבי מזרח ומערב ברלין להיכנס לתחנות אשר נותרו כפי שהיו בשנת 1961.
תחנת יאנוויצבריקה (בקו U8) הייתה הראשונה בתחנות הרפאים שנפתחו לציבור - ב-11 בנובמבר 1989 (יומיים לאחר נפילת החומה). בתחנה הותקנו מעבר גבול ומכס דרכם עברו תושבי מזרח העיר למערבה, אולם לא נמנע מהם המעבר. שלטים חדשים שנכתבו בכתב יד הוצבו בתחנות על מנת לאפשר התמצאות (ולאור השינויים בתחבורה מאז הותקנו השלטים בשנים 1961). התחנה השנייה שנפתחה הייתה תחנת רוזנתאלר פלאץ (בקו U8), ב-22 בדצמבר 1989, וגם בה הותקנו מעבר גבול ומכס. 
ב-12 באפריל 1990 נפתחה תחנה ברנאואר שטראסה (בקו U8). תחנה זו עמדה בסמוך לגבול, ולכן הכניסה אליה הייתה מבעד לגבול ולא הותקנו בה מעבר גבול ומכס. הכניסה לתושבי מזרח העיר התאפשרה רק החל מה-1 ביולי 1990 - התאריך בו נפתחו כל התחנות האחרות בקו U6 ו-U8 שהיו במזרח העיר מבלי הקמת תחנות גבול.
ב-2 ביולי 1990 נפתחה תחנת אוראניינבורגר שטראסה - הראשונה מתחנות קו צפון דרום שנפתחו, וב-1 בספטמבר 1990 נפתחו תחנות אונטר דן לינדן ונורדבאנהוף בעקבות עבודות שיפוץ. תחנת בורנהולמר שטראסה נפתחה ב-5 באוגוסט 1991, והאחרונה בתחנות שנפתחה הייתה תחנת פוטסדאמר פלאץ ב-3 במרץ 1992 בעקבות שיפוץ נרחב.
בשנים שלאחר איחוד העיר השקיעו עיריית ברלין וממשל גרמניה כספים רבים בשיקום מערך התחבורה של העיר. מערכת האו באן חזרה לתפקוד מלא בשנת 1995 ומערכת האס באן בשנת 2002 עם פתיחת המסלול המעגלי.