google/wiki40b huggingface dataset:
דבורה עומר

ביוגרפיה

דבורה עומר נולדה למשה מוסנזון, אחיו של הסופר יגאל מוסינזון וסופר בפני עצמו, וללאה שרשבסקי. הוריה התגרשו בילדותה, ועומר הצטרפה עם אמה לפלוגת החוגים רעננה שיסדה את קיבוץ מעוז חיים. ב-1943 כשהייתה בת 11 נהרגה אמה בתאונת אימוני ירי של "ההגנה". כיוון שאסור היה לומר לבריטים את הסיבה האמיתית, הומצא סיפור כיסוי לפיו אמה התאבדה, ואת סיבת המוות האמיתית של אמה גילתה עומר בוודאות רק בבגרותה. באותה תקופה, אביה היה בצבא הבריטי באירופה וכתב רשימות על חיי החיילים שהתפרסמו בספר. 
כשבגרה, שלחה ידה בכתיבה, בעקבות אביה, וסיפוריה הראשונים התפרסמו בעיתון הנוער העובד, "במעלה", שאביה ערך.

קריירה

למדה בסמינר אורנים ועבדה כמורה בקיבוצים מעוז חיים ומשמר השרון, ובמקביל החלה בשנת 1955 לפרסם בעיתון "דבר לילדים" מדור בשם "דפי תמר", שנכתב כיומן של נערה בת קיבוץ. מדור זה הפך מאוחר יותר לסדרת ספרים, שהראשון בהם, "דפי תמר", יצא לאור בשנת 1959. בפברואר 1959 זכתה בפרס יציב. זו הייתה ההתחלה שבעקבותיה באו עשרות ספרים נוספים ודבורה עומר הפכה לאחת הסופרות האהובות על הילדים ובני הנוער בישראל. בין השנים 1960–1964 לימדה בבית ספר יהודי בעיר ויניפג שבקנדה, כאחת השליחות הראשונות שם.
רבים מספריה של עומר הם ביוגרפיות המעובדות לקריאת בני נוער ועוסקות בדמויות מתולדות הציונות והיישוב העברי. היא החלה בכך בשני ספרים שפרסמה בשנת 1967: "הבכור לבית אב"י", על איתמר בן-אב"י, ו"שרה, גיבורת ניל"י", אודות שרה אהרנסון ומחתרת ניל"י. ביוגרפיות אלה מובאות בצורה קלה וידידותית ומקרבות את הקוראים אל הגיבורים עליהם היא כותבת. ספרים אחרים עסקו בבעיות התבגרות של ילדים ובני נוער. מרבית ספריה של עומר ראו אור בהוצאת י. שרברק.
אחדים מספריה של עומר הומחזו והפכו להצגות ילדים מצליחות בתיאטרון לילדים ולנוער.
עומר זכתה בפרסים רבים על פועלה בתחום ספרות הילדים והנוער. בשנת 2006 הוענק לה פרס ישראל על תרומתה לתרבות הישראלית. בנימוקי השופטים נכתב כי "עומר הצליחה להפוך את העבר הישראלי-ציוני למסכת חיה של דמויות מופת ואירועים מסעירים, שיחד בנו את המפעל הציוני האדיר".
בשנת 2013, זמן קצר לפני פטירתה, קיבלה את פרס אקו"ם על מפעל חיים.
ארכיונה מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
בשנות חייה האחרונות מיעטה להיחשף לתקשורת עקב מצבה הבריאותי הרופף. היא נפטרה ב-2 במאי 2013.
התגוררה במושב כפר מעש, ושם גם נקברה ב-5 במאי 2013.
לאחר מותה החליט משרד התרבות והספורט להעניק פרס על שמה של עומר, שיוענק מדי שנה ב"חודש הקריאה", ביום השנה העברי לפטירתה, כ"ב באייר. בתי ספר יסודיים בפתח תקווה, בנתניה ובכפר סבא קרויים על שמה.

חיים אישיים

דבורה נישאה לשמואל עומר (אז שמואל ורניק), לימים מנכ"ל תיאטרון הבימה וילדה שלושה ילדים: אשת התקשורת טלי עומר, השחקן, הדוגמן והעורך רון עומר ומנכ"ל מוזיאון הילדים חולון ויושב ראש תאגיד השידור הישראלי גיל עומר.
רות וודסמול

ביוגרפיה

רות וודסמול נולדה באטלנטה שבג'ורג'יה כבת הקטנה מבין שלושה ילדים של העורך הדין והמורה הריסון ס. וודמול ושל המורה לאמנות מרי אליזבת לבית האוס.
היא גדלה באינדיאנפוליס שבאינדיאנה, שם למדה בבתי ספר מקומיים, כולל מכללת פרנקלין ואוניברסיטת אינדיאנה. בהמשך למדה זמן מה באוניברסיטת היידלברג.
ב-1905 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת נברסקה ואחר כך בשנת 1906 את התואר השני במכללת וולזלי לנשים בבוסטון.
בשנים 1917-1906 עבדה רות וודסמול כמורה לאנגלית ומנהלת בית ספר בבתי ספר תיכון במדינות נבדה וקולורדו. בהמשך החזיקה תפקידים במסגרת הארגון YWCA (ארגון הצעירות הנוצריות) הלאומי והעולמי.
בימי מלחמת העולם הראשונה אירגנה מטעם YWCA בתי הארחה לשם הפגשת החיילים עם בני משפחתם בארצות הברית - בקמפ פייק, ארקנסו, ובצרפת. מאוחר יותר פעלה באיסטנבול בארגון סיוע לפליטים רוסים ויוונים.
אחרי המלחמה, בשנים 1920-1918 עברה זירת פעילותה לשטחים כבושים בגרמניה, אחר כך בפולין, בארצות הבלטיות ובארצות הבלקן. לאחר מכן, בשנים 1928-1920 התגוררה באיסטנבול, בה פעלה כמזכירה של הארגון YWCA במזרח הקרוב והתיכון.
ב-1928–1930 קיבלה מלגת מחקר מקרן רוקפלר ובחסות האוניברסיטה האמריקאית בביירות, על מנת לחקור שינויי מעמד האשה במזרח התיכון, כולל פרס ובהודו.
בעקבות המחקר פרסמה דו"ח הנקרא "נשים מוסלמיות נכנסות לעולם חדש".
בשנת 1930 הייתה רות וודסמול מעורבת בפרויקט מחקר של הכנסיות הפרוסטנטיות לגבי מידת הצלחת המיסיונרים בהשגת התנצרות אוכלוסיות לא מערביות.
בשנים הבאות התקדמה וודסמול בהייררכיה של הארגון YWCA העולמי ובשנת 1935 התמנתה למזכירה הכללית של מועצת YWCA העולמי שישבה בז'נבה. כיהנה בתפקיד זה עד שנת 1947. בשנים 1948-1947 שהתה בשליחות הארגון ביפן.
בשנים 1952-1949 התמנתה לראש המחלקה לענייני נשים של הממשל הצבאי האמריקאי, ולאחר מכן של הנציבות העליונה של האומות המאוחדות בגרמניה הכבושה. השתתפה פעמיים מטעם מזכירות המדינה של ארצות הברית כיועצת בישיבות הוועדה למעמד האישה של האו"ם - בביירות ובז'נבה (ב-1949 ו-1952). פעלה בשנת 1951 כחברה בקבוצת העבודה של אונסקו למען שוויון גישת הנשים לחינוך.
אחרי יציאתה לגמלאות, המשיכה רות וודסמול במחקרים ובכתיבה.
רות וודסמול לא הייתה נשואה. היא נפטרה ב-1963 בניו יורק. לפי בקשתה האחרונה, אפר גופתה פוזר ביערות שליד העיר ז'נבה בשווייץ, בה בילתה שנים רבות מלאות סיפוק.
בית לבן

בית לבן היה יישוב יהודי בארץ ישראל בתקופת בית שני, ממנו הועלו לבית המקדש מנחות של יין.
היישוב נזכר פעם אחת במשנה: "ומניין היו מביאין את היין, קרוחיין וחטוליין אלפא ליין, שנייה להן בית רימה ובית לבן בהר וכפר סגנה בבקעה"‏.
היישוב מזוהה כיום עם הכפר הערבי א-לבן שבהר אפרים, מערבית לבית אריה‏. חיזוק לזיהוי, פרט לשימור השם, הוא קרבתו של כפר זה לכפר בית רימא, המשמר לפי הסברה את שמה של בית רימה הקדומה‏.
שק"ל

שק"ל - שילוב קהילתי לאנשים עם מוגבלויות היא עמותה המספקת שירותי שילוב קהילתי לאנשים עם צרכים מיוחדים: אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, על הספקטרום האוטיסטי, מתמודדים עם קשיים נפשיים ועם קשיים פיזיולוגיים. השירותים ניתנים בתחומי: דיור בקהילה, תעסוקה שיקומית, תרבות ופנאי, טיפול, ייעוץ והנגשה. העמותה קיימת מזה 40 שנה.

היסטוריה

שק"ל הוקמה בשנת 1979 על ידי משרד העבודה והרווחה, ג'וינט-ישראל ועיריית ירושלים, כמלכ"ר שמטרתו ליזום ולפתח תוכניות שונות בקהילה, על-מנת לקרב אליה בחזרה אנשים שנדחקו לשולים והופרדו ממנה למוסדות ותוכניות נבדלים ומבודדים. לפני עשור, הפכה העמותה לא רק לכזו שמפתחת שירותים אלא גם מפעילה מגוון של שירותים בקהילה. 
שק"ל החלה את פעילותה בירושלים. בשנים האחרונות שק"ל הרחיבה את פעילותה ברחבי הארץ. בין מוקדי הפעילות של שק"ל: פתח תקווה, בת-ים, רמת גן, שוהם וחבל מודיעין, קבוצת יבנה, רחובות, כפר שמואל, ועוד. בשק"ל יש כיום 550 עובדים ו-700 מתנדבים המסייעים לכ-8,000 אנשים עם צרכים שונים ולקויות שונות. העמותה פועלת בכפוף לנוהלי משרד הרווחה ובתמיכת תורמים מהארץ ומחו"ל.
טל סנונית

ביוגרפיה

סנונית, בן קיבוץ עין החורש ובנה של המשוררת מיכל סנונית, הגיע לענף הכדורמים בילדותו בזכות הקרבה הגאוגרפית למעצמת הכדורמים הישראלית שבקיבוץ השכן גבעת חיים. קודם שהחל לשחק כדורמים בגיל 14, התחרה בשחייה והיה אלוף ישראל לנוער ב-100 מטר חופשי. בגיל 16 כבר שיחק בנבחרת הלאומית. את שירותו בצה"ל עשה כמדריך ספורט בשייטת ולאחר מכן עבד בעבודות שונות במקביל לאימוני ומשחקי הכדורמים.
בבריכה היה סנונית שחקן התקפה מהיר ובעל כושר גופני גבוה. יחד עם הפועל גבעת חיים זכה ב-13 אליפויות ו-7 גביעים וכן להצלחה באירופה ובמסגרות בינלאומיות עם הנבחרת. ב-1986 הצטרף למועדון סורי (איט') מהליגה האיטלקית והיה השחקן הזר הראשון שהחתים המועדון. בשתי העונות (1987-1986), בהן שיחק כמקצוען בסורי , בסמוך לגנואה, היה מלך השערים של הקבוצה ונבחר לאחד מעשרה השחקנים הזרים הטובים בליגה. לאחר מכן חזר לישראל ולגבעת חיים והיה לשחקנה הראשון שקיבל שכר. מקץ שנתיים נוספות עבר לקבוצת מכבי קריית אונו, יריבתה הגדולה של גבעת חיים והוביל אותה לארבע אליפויות.
לאחר שפרש ממשחק הכדורמים ב-1995 עבר לעסוק בביטוח וכמרצה למצוינות בעסקים ובספורט. מתגורר במושב חניאל ומתחרה בתחרויות למאסטרס במשחי מים פתוחים.
מיכאיל סיבאקוב

קריירת מועדונים

סיבאקוב החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סמנה מינסק, בינואר 2013 הצטרף לבאטה בוריסוב בה הוא הבקיע 14 שערים ב-83 משחקים.
ב-31 בינואר 2009, הוא חתם בקליארי ל-4 שנים. ב-8 בנובמבר 2009, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' נגד סמפדוריה. ב-27 בינואר 2010, הוא הושאל לפיאצ'נזה כחלק מעסקת העברתו של ראג'ה נאיינגולאן שעשה את הדרך ההפוכה. ב-28 בינואר 2011 הושאל סיבאקוב לויסלה קראקוב. ב-8 במאי 2011 הוא הבקיע שער מ-51.1 מ' בניצחון 0-3 נגד לכיה גדנסק. בסיום העונה זכה באליפות עם המועדון.
ב-25 באוגוסט 2011, סיבאקוב חתם בזולטה ורכם לארבע שנים. בקיץ 2012 חזר סיבאקוב לבאטה בוריסוב. בתחילת עונת 2013 איבד את מקומו בהרכב ושימש כמחליף.
במרץ 2014 חתם סיבאקוב בהומל.
ב-27 ביוני 2014 עבר סיבאקוב לצ'רנומורץ אודסה. ב-28 בינואר 2015 חתם סיבאקוב לשישה חודשים בגבאלה.
ביוני 2015 עבר לזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית.
ב-19 בינואר 2017 חתם באורנבורג.

קריירה בינלאומית

בצעירותו סיבאקוב שיחק בכל הנבחרות הצעירות של בלארוס. סיבאקוב השתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. שנתיים לאחר מכן היה שותף להישג השיא של הנבחרת הצעירה כאשר הגיע עימה למקום השלישי באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011, ואף נכלל בנבחרת הטורניר. המקום השלישי באליפות אירופה נתן לנבחרת השתתפות באולימפיאדת לונדון שנה לאחר מכן, בה הוא שיחק בכל שלושת המשחקים והבקיע שער אחד. בשני הטורנירים הוא שימש כקפטן. ב-18 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלארוס בתיקו 0-0 נגד איראן.
תומאס בראיינט

קריירת תיכונים ומכללות

בראיינט נולד בעיר רוצ'סטר שבניו יורק, ולקראת עונתו האחרונה בתיכון עבר ללמוד ב"אקדמיית הכדורסל הנטינגטון" שבווירג'יניה המערבית, בה למדו בעבר שחקני NBA רבים דוגמת אנדרו ויגינס וגורג'י ג'נג. בעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל של האקדמיה רשם ממוצעים של 17.3 נקודות, 11.6 ריבאונדים ו-4.5 חסימות למשחק, וסייע לה לרשום את מאזן הניצחונות הטוב בתולדותיה, 31–3. באפריל 2015 נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בשנת 2015 החל ללמוד באוניברסיטת אינדיאנה, אליה הצטרף יחד עם הסמול פורוורד אוג'י אנונובי. בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 12.2 נקודות והוריד 6.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.

לוס אנג'לס לייקרס

בדראפט 2017 נלקח בראיינט בבחירה ה-42 על ידי יוטה ג'אז, ומיד הועבר בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס. לאורך עונת הרוקי שלו נשלח מספר פעמים לקבוצת הבת של הלייקרס מליגת הפיתוח – סאות' ביי לייקרס – וב-37 משחקיו במדיה העמיד ממוצעים של 19.7 נקודות ו-7.3 ריבאונדים למשחק. בראיינט שותף ב-15 משחקי NBA בלבד עם הלייקרס, וביוני 2018 שוחרר מהקבוצה.

וושינגטון ויזארדס

ביולי 2019 חתם בראיינט על חוזה בוושינגטון ויזארדס, ולאורך עונת 2018/2019 הציג יכולת מפתיעה עם ממוצעים של 10.5 נקודות ו-6.3 ריבאונדים למשחק, ב-61.6% קליעה מהשדה – הנתון הרביעי בטיבו ב-NBA. במשחק מול פיניקס סאנס ב-22 בדצמבר 2018 קלע בראיינט את כל 14 הזריקות שלקח מהשדה, ובכך הפך לשחקן החמישי בתולדות הליגה שרושם הישג זה.
חפיפת שיער

חפיפת שיער היא פעולה של היגיינה אישית הכוללת את שטיפת השיער וסיבונו באמצעות שמפו, סבון או חומרים מרככים אחרים. מטרת פעולה זו היא שמירה על שיער נקי, וחפיפה שגרתית עשויה גם לעזור לשמור על בריאות השיער. לאחר חפיפת השיער לעיתים משתמשים במרכך שיער, כדי לשפר את המרקם של השיער ואת חוזקו.
מספר מוצרים בשוק מציעים שילוב בין מרכך השיער לבין השמפו. בשפה השיווקית הם נקראים "שניים באחד" ("Two in one"), ולרוב הכוונה היא שקיימים שני חומרים פעילים, אחד משמש כשמפו והשני כמרכך.
אדם יכול לחפוף את השיער בעצמו או להיעזר בשירותי חפיפת שיער מסחריים.

היסטוריה

שירות חפיפת השיער במערב החל כאשר השיח' דין מחמוד פתח סלון הודי לחפיפת שיער ב-1759. הסלון היה בסגנון חמאם טורקי, הלקוחות קיבלו טיפול של חפיפה טורקית ועיסוי. שירותיו של השיח' הוערכו והוא מונה להיות החופף של ג'ורג' הרביעי ושל ויליאם הרביעי.

סגנונות חפיפה

רוב מעצבי השיער בצפון אמריקה, דרום אמריקה ואירופה, נוהגים לחפוף את השיער כשירות לפני או אחרי תספורת. המטרה היא לרכך את השיער לרך ונוח לעבודה מצד מעצב השיער. אם החפיפה נעשית אחרי תספורת, היא נועדה גם להסיר קווצות שיער שנותרו על הראש ועלולות להיות טורדניות ללקוח.
בנוסף, החפיפה עצמה עשויה להרגיע את הלקוח, כמעין עיסוי ראש.
בחלקים מסוימים של העולם, כגון סין, אין זה נדיר לראות מה שמכונה "חפיפה זקופה": הלקוח יושב בכיסא כמו במספרות המערביות, אולם הוא יושב בצורה זקופה והחפיפה לא נעשית מעל הכיור. שטיפת השיער נעשית בקערה.
במספרות מקצועיות, הלקוח לרוב מתיישב בכיסא, ומשעין את ראשו אחורה לתוך כיור שעוצב במיוחד לכך, עם שקע לעורף. מעצב השיער עומד מאחורי הלקוח וכך רק השיער נרטב בזמן החפיפה.
לחלופין, ניתן לחפוף את השיער בהישענות קדימה מעל הכיור, וכך המים נוטפים מעל הכיור במקום על הרצפה או על הבגדים.
קארדו סיסטמס

קארדו סיסטמס (בתעתיק לועזי: Cardo Systems) היא חברה ישראלית המפתחת, מייצרת ומשווקת ברחבי העולם מערכות תקשורת אלחוטיות עם דגש על מערכות שתוכננו במיוחד לקסדות אופנוע. מוצרי החברה ידועים גם תחת המותג scala rider. קארדו הייתה החברה הראשונה, שייצרה מערכות תקשורת מונו לרוכבי אופנועים ומוכרת כחברה חלוצה בתחום חידושים טכנולוגיים בשוק האופנועים.

היסטוריה

החברה הוקמה בישראל על ידי ד"ר אבי גלזרמן בשנת 2003 ותוך כשנה וחצי הושק המוצר Solo Scala Rider כמערכת הראשונה בעולם שיועדה לשוק האופנועים ואפשרה לרוכבים להשתמש במערכת תקשורת מונו. מוצר זה אפשר לרוכבים חיבור לטלפון הסלולרי באמצעות Bluetooth באיכות שמע נקייה ובטכנולוגיה שמנטרת את רעשי הרוח בעת הרכיבה ומאפשרת לרוכב לנהל שיחת טלפון תוך כדי רכיבה. 
בשנת 2005, ייצרה החברה את דגם "scala rider FM", מערכת תקשורת ראשונה בעולם, המותירה שימוש במערכת תקשורת, המשלבת ממשק התחברות לרדיו בתדר FM ובשנת 2007, ייצרה את דגם "scala rider Team Set" - המערכת הראשונה מסוגה בעולם שאפשרה תקשורת אלחוטית בין הרוכב למורכב.
בשנת 2009 השיקה החברה את דגם G4 האינטרקום הראשון בענף הרכיבה שהגדיל את טווח התקשורת בין רוכבים ושבר את שיא ה-1.6 ק"מ. 
בשנת 2010 השיקה קארדו את ה-SRCS, פתרון מובנה למחצה בתוך קסדה של החברה הגרמנית הוותיקה שוברט (SCHUBERTH). אפיון נוסף למוצר זה הייתה הטמאה של אנטנת תקשורת ו-FM ייחודית בתוך הקסדה – דבר שאפשר למשתמש הקצה חווית PLUG&PLAY.
בשנת 2010 השיקה קארדו את ה- SHO-1, אשר הציעה פתרון שאפשר הטמעה אירו דינמית יותר מהמוקבל בשוק, זאת באמצעות פיצול ספק הכוח מיחידת התקשורת עצמה. 
כמענה למגבלות התקשורת של טכנולוגית ה- Bluetooth אשר מחייבת שמירה על רצף ומיקום קבוע של כל חבר בקבוצת התקשורת, פיתחה החברה בשנת 2015, פתרון תקשורת ייחודי על בסיס טכנולוגית ה- Mesh. טכנולוגיה זו אשר זכתה למונח DYNAMIC MESH COMMUNICATION") "DMC") סיפקה לראשונה פתרון לרכיבה קבוצתית באופן המאפשר לחברים בקבוצת הרוכבים לרכב בחופשיות תוך שהמערכת מתאימה עצמה באופן אוטומטי ומיידי להחלפת מיקומי החברים בקבוצה. פתרון זה סיפק מענה הולם לרכיבה קבוצתית אשר בפועל אינה מתקיימת בצורה של שרשרת קשיחה, דבר שמנע עד כה תקשורת רציפה בעת רכיבה קבוצתית.   
באביב 2017, רכשה קרן ההשקעות הפרטית פורטיסימו כשליש ממניות קארדו.
בשנת 2018, שילבה החברה את טכנולוגית "Natural Voice Activation" (בשמונה שפות) המאפשרת את הפעלת המערכות באמצעות פקודה קולית. 
בינואר 2019, יצרה החברה שיתוף פעולה אסטרטגי עם חברת Harman Kardon ומותג הסאונד שתחתיה, חברת JBL. שיתוף הפעולה הביא לראשונה פתרון שמע באיכות מרבית לשוק האופנועים.
החברה תופסת כשליש מנתח השוק העולמי למוצרי דיבוריות לאופנועים (2019).

סניפי החברה

המערכות של קארדו נמכרות ב-80 מדינות ברחבי העולם, מטה החברה הינו ברעננה בה מרוכזים מרבית העובדים (כ- 70) ולחברה משרדים בטקסס, ארצות הברית, הונג קונג והולנד, בהם מועסקים למעלה מ-85 עובדים.
איידן גילן

ביוגרפיה

נולד בשם איידן מרפי (Aidan Murphy) בדרמקונדרה, דבלין שבאירלנד. למד בתיכון סיינט וינסנט בעיר. אחותו, פיונולה מרפי היא שחקנית, ואחיו, ג'ון פול מרפי הוא מחזאי. גילן החל את קריירת המשחק שלו בגיל צעיר בתיאטרון דבלין לנוער, כאשר שיחק את דמותו של ניק בוטום במחזה חלום ליל קיץ. לאחר מכן עבר ללונדון. בשנות התשעים שיחק במספר תפקידי משנה בטלוויזיה ובקולנוע. בשנת 1999 שיחק את דמותו של סטיוארט אלן ג'ונס בסדרה קוויר בעיר בערוץ 4 הבריטי. על תפקיד זה היה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית שחקן ראשי. גילן היה מועמד לפרס טוני על הופעתו במחזהו של הרולד פינטר, השַׁמָּשׁ. בשנת 2003 שיחק בקומדיית הפעולה "צוות שנחאי" בתפקיד הנבל הראשי לורד נלסון רת'בון.
בשנת 2004, לאחר שרשת HBO התרשמה מביצועיו במחזה זה, הוא לוהק לתפקיד ראש העיר תומאס (טומי) קרקטי בסדרה הסמויה, עליו קיבל פרס מטעם אקדמית האירית למשחק, לשחקן הטוב בתפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה. בתפקיד זה שיחק חמש שנים. בשנת 2010 הודיעה רשת HBO, על ליהוקו של גילן לסדרה משחקי הכס בתפקיד פיטר "אצבעון" בייליש, עליו היה מועמד בשנית לפרס השחקן הטוב ביותר מטעם האקדמיה האירית למשחק. הוא כיכב עם ג'ייסון סטיית'ם בסרט בליץ. גילן הופיע בתפקיד משני בסרט עלייתו של האביר האפל בשנת 2012.
בשנת 2016 גילם את דמותו של פול סרין במשחק היריות quantum break.

חיים אישיים

גילן נשא לאישה בשנת 2001 את חברתו אוליביה או'פלאניגן ולהם שני ילדים, ברי וג'ו. לשלושתם, הקדיש גילן את פרס השחקן הטוב בו זכה ב-2009.
אל

אל הוא על פי אמונות או דתות רבות, ישות בעלת כוחות על טבעיים (כלומר מסוגלת לפעול כנגד חוקי הטבע ולשלוט בטבע), בת  אלמוות ושאליה מתייחסים כקדושה, עליונה או נשגבת. חלק מהאלים לקחו חלק בבריאת העולם. עד עצם היום הזה, רוב האנושות מקיימת כלפי האלים מנהגי פולחן שונים.
ניתן לחלק את קבוצת האנשים המאמינים באל למאמינים באל אחד (מונותאיזם), למאמינים בצמד אלים הנמצאים ביניהם ביחסי גומלין (דואליזם, גנוסיס) ולמאמינים בריבוי אלים (פוליתאיזם). בדרך כלל מייחסים לאל שליטה, חלקית או מוחלטת, ביקום, כוח עצום עד בלתי מוגבל, ולפעמים ידיעה של כל המתרחש ביקום.

אטימולוגיה

השם אל בעברית הוא שם העצם הראשי שמורה על אלוהות, ממנו נגזרו המונחים אלוה ביחיד ואלוהים ברבים, במשמעות של אלים. ביהדות ובאסלאם השם "אלוהים" קיבל משמעות של אל יחיד, והשימוש בלשון רבים הוא לאות כבוד. בקבלה מסמל השם "אל" את מידת החסד והטוב שבאלוהות.
הוגי דעות יהודיים כמהר"ל מפראג טענו כי השם "אל" בא לבטא את עוצמת הבורא, בדומה לשמו של בעל החיים "אַיִל" המסמל עוצמה, וכפי שעולה מביטויים מקראיים כגון "אֱיָלוּתִי" ('כוחי') ו"אֵילֵי הָאָרֶץ" ('שליטי הארץ') ומן השימוש המקראי בביטוי 'אלהים' בהתייחס לדיינים בשר ודם. 
פרופ' משה דוד קאסוטו טען כי השם "אל" נשאל משמו של האל הכנעני "אל" (EL), או בשמו המלא "אל ועלין" (=אל ועליון) כפי שנזכר בכתובת סוג'ין. לטענתו, אל כנעני זה הוא האל שאליו מכוון הכתוב בספר בראשית, פרק י"ד, פסוק י"ח, המתאר את מלכי-צדק מלך שלם ככהן ל"אל עליון". טענה זו נדחתה על ידי פרופ' יהודה אליצור, שגרס כי "אל ועלין" הם שני אלים נפרדים (כפי שמלמדת וי"ו החיבור), וכי מלכיצדק לא היה כהנם, אלא מונותאיסט כאברהם.

התגלות של אל אחד

האמונה כי יש בנמצא ריבוי אלים, אך שאלים שונים הם התגלות שונה של אל אחד, נקרא הנותאיזם.
דוגמה לכך היא האמונה של דת ההינדו, לפיה האל הבורא ברהמה, האל המחריב שיווה והאל המשמר וישנו הם כולם צדדים שונים (אווטארים) של האל הראשון, הפראברהמן.
לימריק

היסטוריה

העיר יושבה לראשונה בשנת 812 בקירוב על ידי הוויקינגים, אך במחוז לימריק ככל הנראה התיישבו עוד קודם לכן. במאה ה-12 התיישבו שם הנורמנים, שהאדריכלות שלהם ותרבותם ניכרת בעיר עד היום. מבנים חשובים בעיר שנבנו על ידיהם הם טירת המלך ג'ון וקתדרלת מאריה הקדושה. 
העיר הייתה מוקד חשוב במלחמת האזרחים במאה ה-17. אוליבר קרומוול שלט בה ב-1651, ומאוחר יותר (שנות ה-90 של המאה ה-17) שלט בה ויליאם השלישי מלך אנגליה למשך שתי תקופות קצרות. בשנת 1691 שם ויליאם השלישי מצור על לימריק בה התבצרו תומכיו של המלך הקתולי ג'יימס השני מתוגברים בכמה אלפי חיילים קתולים מצרפת. בתום המצור, ב-3 באוקטובר 1691 נחתמה הסכמה על סלע ובה הותר לצרפתים לחזור לארצם. הסלע הזה הנקרא "סלע ההסכמה" ניצב עד היום על גדת נהר שאנון בלימריק. 
במאה ה-18 גדלה העיר והתעשרה, הודות להפיכתה למוקד מסחר חשוב, אך איחודן של אירלנד ובריטניה ב-1800 פגע במעמדה, וחוותה פריחה כלכלית רק בתקופת "הנמר הקלטי" ב-שנות ה-90, אז צמחה העיר והבנייה בה התרחבה משמעותית.

תחבורה

מסילת הברזל בין ווטרפורד ללימריק לקו המרכזי בין דבלין לקורק ב-1848 ולווטרפורד עצמה ב-1853. העיר הפכה למרכז תקשורת גדול וחשוב עם בנייתן של מסילות ברזל משניות במחוז. 
שדה תעופה הבינלאומי שאנון, המשרת כ-3.2 מיליון נוסעים בשנה (2005) ונחשב לשני בגודלו באירלנד, נמצא במרחק של כ-15 דקות נסיעה מהעיר.

אקלים

האקלים בעיר נוח יחסית. החורף קר, והטמפרטורה הממוצעת בו עומדת על כ-4 מעלות צלזיוס מתחת לאפס בינואר. הקיץ נעים יותר, והטמפרטורה הממוצעת בו עומדת על כ-23 מעלות צלזיוס ביולי.

פשיעה

הבעיה המרכזית העומדת כיום בפני תושבי העיר היא רמת הפשע הגואה ואבטלה. תופעת הסכינאות הידועה לשמצה נפוצה בעיר ובשנים האחרונות היו מקרי רצח, בעיקר בגלל נקמות דם בין כנופיות עבריינים.
דיפ דיש

היסטוריה

דיפ דיש פועלים מהעיר וושינגטון, ונתפרסמו ביצירת גרסאות ריקודים ללהיטים של שר, מדונה וגבריאל ובהופעותיהם החיות. הם גם שיתפו פעולה עם אמנים כריצ'רד מורל והלהקה הבריטית "Everything but the girl" באלבומם "Junk Science" מ-1998. הסינגל "The Future of the Future (Stay Gold)" שהוקלט עם הלהקה הבריטית הגיע למקום הראשון במצעדי פזמוני הריקודים באותה שנה.
רמיקסים נודעים שלהם הם לשירים "Thank you" ו "Stoned" של דיידו, על הראשון הם אף זכו בפרס הגראמי.
אלבומם השני, "George it on", יצא ביולי 2005. להיט הריקודים "פלאשדאנס" וגירסת הכיסוי ל Dreams של פליטווד מק מתוכו זכו להצלחה. 
הסינגל השני מאלבום זה, "Say Hello", הגיע גם הוא למקום הראשון במצעדי פזמוני הריקודים גם הוא, בספטמבר 2005.
בבעלות הצמד גם מספר חברות הפקה לאלבומי דאנס (לייבלים): Deep Dish, Yoshitoshi, ו-Yo. הם גם הפעילו חנות בשם "יושיטושי" בשכונת ג'ורג'טאון בוושינגטון שבה נמכרו אלבומי דאנס ואופנת מועדונים. החנות נסגרה ב 2003, אך הלייבלים עדיין פעילים ומפיקים בעיקר סינגלי דאנס 12 אינץ'.
בשנת 2006 הצמד החליט על פירוק לטובת קריירת סולו כמפיקים וכתקליטנים, בפברואר 2014 הצמד הכריז על חזרתם כצמד ועל סינגל חדש בשם "Quincy" שישוחרר ב 17.03.2014.
הופעת האיחוד הראשונה תתקיים במיאמי בוועידת המוזיקה השנתית בתאריך 31.03.2014
אלכסנדרוס הראשון, מלך יוון

ילדותו

אלכסנדרוס נולד ב-1 באוגוסט 1893 באתונה, והיה בנם השני של קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון וסופיה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית.

מלכותו

בשנת 1917 התעקש קונסטנטינוס הראשון כי יוון תישאר נייטרלית במלחמת העולם הראשונה, בעוד ראש הממשלה אלפתריוס וניזלוס עמד על דעתו כי על יוון להצטרף למלחמה בתמיכה לברית המשולשת בריטניה-צרפת-רוסיה. כוחות צבא צרפתים ובריטים נכנסו לשטח יוון בהזמנת וניזלוס ואילצו את המלך קונסטנטינוס הראשון ובנו, נסיך הכתר גאורגיוס לצאת לגלות. אלכסנדרוס הצעיר, אשר תמך בשאיפות התפשטותה הטריטוריאלית של יוון, הומלך. אולם במציאות הוא היה חסר כל סמכויות של ממש, ולמעשה היווה "חותמת גומי" לראש הממשלה החזק. עיקר תפקידו היה לבקר בחזית ולעודד את כוחות הצבא.
בנושא אחד בלבד הוא הימרה את פיו של וניזלוס: ב-4 בנובמבר 1919 הוא נישא בנישואי בזק, לאספסיה מנוס (1896–1972), בת פשוטי העם, בתו של קולונל פטרוס מנוס, ובכך גרם לשערוריה שהרגיזה את וניזלוס. אספסיה נאלצה להימלט מאתונה עד שהרוחות נרגעו והנישואים קיבלו גושפנקא חוקית, זאת מבלי שהוכרה כמלכה, אלא בכינוי "מאדאם מנוס". שישה חודשים אחר כך עזב הזוג הצעיר לפריז, וזאת לאחר שהבטיחו כי לא יסעו יחדיו ולא יראו יחדיו באירועים פומביים.
הסכם סוור שנחתם באוגוסט 1920, כלל תנאים טובים ביותר ליוון והעניק לה טריטוריות גדולות בתראקיה ובאזור איזמיר, ובכך התמלאה שאיפתו של אלכסנדר.

מותו

אלכסנדרוס נזכר בהיסטוריה כמלך ריקני, חובב חיות מחמד, אשר מת מנשיכת קוף מחמד. ב-2 באוקטובר 1920, כאשר המלך טייל עם כלבו בגנים המלכותיים של אתונה, הותקף הכלב על ידי קוף. המלך ניסה להרחיק את הקוף באמצעות מקל, אולם במהלך המהומה נשך הקוף את המלך, נשיכה קלה בידו. קוף נוסף הצטרף למתקפה, ובעת הניסיון להרחיקו ספג המלך נשיכה נוספת "אשר שרטה בלוטה." בתוך ימים פיתח המלך דלקת קשה, ולמרות סימנים ראשונים של התאוששות, ב-12 באוקטובר מצבו התדרדר. ב-25 באוקטובר מת המלך אלכסנדרוס מאלח דם.
לאביו, קונסטנטינוס הראשון, הותר לשוב לכס המלוכה ביוון. אביו הוביל בסופו של דבר את יוון למלחמת יוון-טורקיה, אשר הסתיימה במפלת יוון, וברבע מיליון חיילים ואזרחים הרוגים, ואף הביאה לסופם את רעיונות ההתפשטות הטריטוריאלית של יוון. וינסטון צ'רצ'יל כתב מאוחר יותר כי "הייתה זו נשיכת קוף שעלתה בחייהם של 250,000 איש."
בתו היחידה של אלכסנדר, אשר נולדה לאחר מותו, הייתה אלכסנדרה נסיכת יוון (1921–1993), אשר נישאה לפטר השני, מלך יוגוסלביה. לאחר מותו של אלכסנדר, העניק אביו קונסטנטין הראשון את התואר "הנסיכה אלכסנדרה" לאשתו. העיר אלכסנדרופולי, על גבול יוון-טורקיה, נקראה על שמו בשנת 1920, בעת שביקר במקום. מלכותו של אלכסנדר הייתה יוצאת דופן בכך שעלה למלכות לפני אחיו הבכור. אחיו גאורגיוס השני, מלך יוון, אשר עלה למלכות לאחר אביו, ומלך על יוון באופן יוצא דופן לאחר אחיו הצעיר.
פרנץ פושקש

תולדות חייו

פושקש נולד בקישפשט שבקרבת בודפשט, כבן לפרנץ פורצלד-פושקאש, ממוצא גרמני ולאם הונגרייה, מרגיט בירו. התחיל את הקריירה שלו בקישפשט בודפשט, שם התחיל לשחק מגיל 16, ובנבחרת שיחק מגיל 18. מקישפשט עבר לבודפשט הונבד שהיה מועדון צנוע, עם מספר צופים קטן, אבל ב-1948 הפך אותו הצבא ההונגרי לקבוצת הדגל שלו. פושקש היה הקפטן, אביו היה המאמן, והקבוצה זכתה בארבע אליפויות בחמש שנים. בעונת האליפות הראשונה הבקיע פושקש 50 שערים. גביע אירופה לא היה קיים עדיין, אך הקבוצה ההונגרית נחשבה לטובה ביותר ביבשת.
הישגיה של הנבחרת ההונגרית בראשותו של פושקש היו מצוינים. נבחרת הונגריה זכתה באולימפיאדת הלסינקי ב-1952. מאביב 1950 ועד פברואר 1956 הפסידה הנבחרת ההונגרית רק במשחק אחד - גמר הגביע העולמי ב-1954, בו גברה גרמניה על הונגריה בתוצאה 3:2. פושקש שיחק במשחק זה כשהוא פצוע לאחר שנפצע במשחק מול גרמניה בשלבים המוקדמים.
דרכו של פושקש בהונגריה, אשר לזכות נבחרתה כבש 83 שערים ב-84 משחקים, הגיעה לסופה ב-1956. ב-1956 ברית המועצות פלשה להונגריה ופושקש החליט לערוק ועבר לשחק בספרד בקבוצת אספניול. ההתאחדות לכדורגל בהונגריה השעתה אותו ל-18 חודשים, כשנגמרה ההשעיה פושקש היה בן יותר משלושים. להפתעת רבים, החליט פושקש לחתום ב-1958 בריאל מדריד. בריאל מדריד פושקש כיכב, היה מלך השערים של הליגה הספרדית ארבע פעמים וכבש 34 שערים. ב-1960 זכה איתה בגביע אירופה לאלופות. במשחק הגמר, בו ניצחה ריאל מדריד את איינטרכט פרנקפורט בתוצאה 7:3, כבש ארבעה שערים.
בשנת 1962 קיבל פושקש אזרחות ספרדית וייצג את ספרד במשחקי גביע העולם שנערכו באותה השנה בצ'ילה. חוסר הצלחתו בגביע העולם הביא לפרישתו.
לאחר פרישתו, הפך למאמן, ואימן בעיקר ביוון. הוא הוביל את פנאתינייקוס עד לגמר גביע אירופה לאלופות 1971, אז הפסידה לאייאקס אמסטרדם.
לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי בהונגריה חזר פושקש למולדתו, שם היה גיבור נערץ. פושקאש מת בבוקר ה-17 בנובמבר 2006 בעקבות מחלת אלצהיימר בגיל 79 ונקבר בבזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט.

בתרבות

בשנות ה-50 היה פושקש מפורסם כאחד משחקני הכדורגל הטובים בעולם והוא מוזכר ב"שיר השכונה" של חיים חפר בשורה "חבר'ה, חבר'ה, רגע, רגע, מנדל, צביקי ופושקש משחקים בכדורגל כאן אצלנו במגרש".
בהונגריה מתקיים "פולחן פושקש", ובחנויות מזכרות רבות נמצאת פינה ובה ניתן לרכוש פריטים רבים עם דיוקנו בהם חולצות, כדורי-רגל, ספלים, דגלים וכדומה. כן יצאו לאור ספרים וסרטים רבים אודותיו.