הפרדת עיסוקים מגדרית

הפרדת עיסוקים מגדרית משמעה ששיעור מבני מגדר אחד העוסקים במקצוע מסוים, גבוה או נמוך באופן משמעותי ביחס לשיעור השתתפותו של מגדר זה בכוח העבודה הכללי.
רק מיעוט קטן של מקצועות הם מאוזנים מהיבט מגדרי, כלומר מתקיים בהם שיעור דומה של גברים ונשים. במרביתם נמצא רוב נשי ניכר או רוב גברי ניכר. מקצועות בעלי רוב נשי ניכר קרויים "מקצועות נשיים" (מקצועות של "צווארון ורוד"), ונכללים בהם מקצועות כגון הוראה וסיעוד, ומקצועות בעלי רוב גברי ניכר קרויים "מקצועות גבריים", ונכללים בהם מקצועות כגון נהיגה והנדסה. הפרדה (סגרגציה) כזאת למקצועות ועיסוקים מכונה סגרגציה אופקית, ואילו הפרדה המביאה לאי שוויון בחלוקה לדרגים מכונה סגרגציה אנכית. במקצועות שונים נמצא כי הנשים מאכלסות את הדרגים הנמוכים בעוד שהדרגים העליונים מתאפיינים ברוב גברי. מגבלה על קידומן של נשים לדרגים עליונים מכונה תקרת הזכוכית ואילו קידום מהיר של גברים במקצועות נשיים מכונה מעלית הזכוכית.
בדיקת הדינמיקה של הסגרגציה לאורך זמן, מראה שתי תופעות שעל פני השטח נראות כסותרות: התופעה הראשונה היא שינויים בסגרגציה על פי מין - מקצועות בעלי רוב גברי קולטים נשים ועוברים "פמיניזציה" עד שהם הופכים ל"נשיים", כפי שאירע במקצועות הפקידות וההוראה, למשל. לעיתים רחוקות מתרחש תהליך הפוך – סגרגציה בכוון השני: כניסת גברים למקצוע נשי. כך קרה למשל בתחומים הפרא-רפואיים כגון פיזיותרפיה.
התופעה השנייה, הסותרת את הראשונה, היא העובדה שההפרדה בין גברים לנשים במקצועות השונים נותרת בעינה. גם באותו המקצוע גברים ונשים אינם ממלאים אותם תפקידים, הם נמצאים בנישות תעסוקתיות שונות. תופעה זו מכונה "גטואיזציה".
תופעות אלו מסבירות את הדינמיות של תופעת הסגרגציה: לצד שמירה על רמת הפרדה גבוהה ישנם מקצועות שנראה שכביכול הם עברו דה-סגרגציה (ביטול הסגרגציה) ומתאזנים, אך למעשה הם עברו לרה-סגרגציה (הפרדה מחדש) ונותרו מופרדים בכיוון ההפוך. מקצועות אלה הפכו מגבריים לנשיים, ובמקומם הפכו מקצועות אחרים, חדשים בחלקם, מופרדים ו"גבריים". במקביל נולדו מקצועות חדשים "נשיים".
לתופעות אלה נודעות מספר השלכות הפוגעות במעמד האישה בעולם העבודה. הן מצמצמות את אפשרויות הבחירה הממשיות הפתוחות בפני נשים ומהוות גורם ראשון במעלה להבדלים בשכר ובהזדמנויות קידום בין המינים.
סגרגציה על פי מין מצמצמת את שדה הברירה המקצועי (הוולונטרי). כאשר רוב העוסקים בעיסוק מסוים הם בני מין אחד, מוטבעת עליו במרצת הזמן תווית מגדרית המקנה לו זהות של עיסוק המתאים למגדר ספציפי ובלתי מתאים לכאורה למגדר האחר. לתווית המגדרית יש חלק חשוב בדימויו החברתי של העיסוק והיא משפיעה על התנהגותם של דורשי עבודה ומעבידים כאחד.
מיעוט נשים בענף ההנדסה לדוגמה, משווה לו דימוי או מתייג אותו כמקצוע בלתי הולם לנשים ומרתיע את רובן מלבחור בתחום זה או אפילו להביאו בחשבון כבחירה אפשרית. ואם בוחרים במקצוע הנחשב "בלתי מתאים" כגון, אישה העוסקת במכונאות או גבר הבוחר לעבוד כ"גננת", הרי משלמים על זה את המחיר – הסביבה החברתית גורמת לעיתים תכופות לאדם שעשה את הבחירה לחוש כ"חריג/ה", הוא או היא ניצבים באופן תמידי בפני הצורך להוכיח שעל אף בחירתם המקצועית, נשיותן או גבריותם אינה מוטלת בספק וזהותם המינית אינה פוגעת במיומנותם המקצועית ולהפך.

הגורמים להפרדה מגדרית בתעסוקה

המחקרים מייחסים מספר סיבות להפרדה מגדרית בתעסוקה:
אחריות לבית ולמשפחה - נשים מטפלות יותר בתחזוקת הבית ובגידול הילדים. מחקרים מצאו כי אשה ממוצעת בOECD מטפלת במשק הבית שעתיים וחצי יותר מאשר גבר. עיסוקים אלו מושכים את הנשים לעבודות "ידידותיות למשפחה".
תחומי הלימוד  - על אף שנשים פונות להשכלה הגבוהה בשיעור שאיננו נופל משיעור הגברים, גברים נוטים ללמוד תחומים בהם השכר גבוה ונשים נוטות למקצועות "נשיים" המאופיינים ברובם בשכר נמוך יחסית.
סטראוטיפים ודעות קדומות - בסקר שנערך בישראל עבור נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה השיבו מיעוט מהמעסיקים (%24 מהמעסיקים בסקטור הפרטי ו־%17 מהמעסיקים בסקטור הציבורי) כי יש תפקידים שנשים תתקשנה למלא. המעסיקים התייחסו בעיקר לתפקידים הדורשים כוח פיסי, הכשרה טכנית או שעות עבודה ארוכות.
נורמות עבודה - בחלק ממקומות העבודה הגבריים 'נורמות העבודה' בנויות בצורה ששוחקת נשים המנסות להשתלב בהם. למשל: הערכת עובדים על פי נכונותם לשעות עבודה ארוכות ושעות נוספות.