google/wiki40b huggingface dataset:
חנינאי כהנא בן הונא גאון

רב חנינאי כהנא בן הונא גאון - הגאון ה13 משלשלת הגאונים אשר בישיבת סורא שבבבל בשלהי שלטון האימפריה הסאסנית.
רב חנינאי היה כהן, והראה את ציפייתו לבניית בית המקדש בכך שהיה מגדל את צפורן אצבעו להיות מוכן לעבודת המליקה של קרבן עופות על המזבח.

תיארוך

לפי נוסחת רוב כתבי היד של אגרת רב שרירא גאון, כיהן רב חנינאי כראש ישיבת סורא במשך חמש שנים, משנת ד' תקכ"ט עד ד' תקל"ד.

חיבוריו ופסקיו

לפי עדותו של רב האי גאון הייתה בידו תשובה הלכתית של רב חנינאי כהנא גאון וכמו כן כמה מפסקיו ומפירושיו מופיעים בספר הלכות גדולות.
אחד מן המפורסמים מבין פסקיו של רב חנינאי הוא קביעתו ההלכתית שרשאי אב להוריש כל נכסיו לבן אחד מבין מספר בניו - גם אם אינו הבכור, זאת כדעתו של התנא רבי יוחנן בן ברוקה.
יש מציינים את גדלותו של הרב חנינאי כהנא בכך שבנוסף לקבלת התיאור "אדונינו", הרב האי גאון ראה צורך להסתמך עליו כנוסף לפסק דין מפורש של שמואל (אמורא).]
עיריית באר שבע

באר שבע היא עיר במחוז הדרום. היא העיר השביעית באוכלוסייתה במדינת ישראל, והשנייה בשטחה (אחרי ירושלים). שטח השיפוט של באר שבע הוא 117,500 דונם. הוכרזה כעיר בשנת 1906.

בחירות לעירייה

בינואר 1950 מונתה ועדת עירייה חדשה לבאר שבע לאחר שהעירייה הערבית מימי הבריטים חדלה להתקיים וב-26 בפברואר 1950 נערכה ישיבה חגיגית ראשונה של העירייה בראשות דוד טוביהו.
בבחירות של 1955 זכו מפא"י ב-4 מנדטים, מפ"ם ב-3 מנדטים, אחדות העבודה - 1 מנדט, המפד"ל ב-2 מנדטים, אגודת ישראל 1-מנדט, חרות-1, עובדים כלליים והעובד הדתי - 1 מנדט.
בבחירות של 1959 זכו מפא"י ב-5 מנדטים, מפ"ם ב-4 מנדטים, אחדות העבודה - 1 מנדט, המפד"ל ב-2 מנדטים, חרות-1, הציונים הכלליים - 1 מנדט, למען באר שבע עולי מצרים - 1 מנדט.
בבחירות של 1969 זכו המערך ב-9 מנדטים במועצה, המפד"ל ל-3 מנדטים, חרדים ב-1, גח"ל ב-3 מנדטים ורשימת "לתמורה" במנדט אחד.
בבחירות בדצמבר 1973 זכו המערך ב-9 מנדטים במועצה, המפד"ל ל-2 מנדטים, חרדים ב-1, הליכוד ב-4 מנדטים ורשימת "לתמורה" במנדט אחד.
בבחירות בנובמבר 1978 חבר ראש העיר אליהו נאווי לרשימת "לתמורה" הבלתי מפלגתית והרשימה זכתה ב-9 מנדטים.
המערך קיבל 5 מנדטים, חזית דתית מאוחדת - 4 מנדטים, הליכוד - 2 מנדטים והתנועה הדמוקרטית עודד - 1 מנדט.
בבחירות בנובמבר 1983 זכה המערך ב-5 מנדטים, רשימת אשל של אליהו נאווי ב-6 מנדטים, הדתיים ב-4 מנדטים בשלוש רשימות שונות, הליכוד - 3 מנדטים, מפ"ם - 1 מנדט ורשימת "אביב" ב-1 מנדט. אליהו נאווי זכה בראשות העיר בסיבוב שני.
בבחירות בתחילת 1989 זכה בראשות העיר יצחק רגר מהליכוד עם מעל 60% מהקולות, לפני בנ"ץ כרמל (24%). למועצת העיר נבחרו, הליכוד - 10 מנדטים, המערך - 5 מנדטים, רשימה משותפת של מפלגת ש"ס ואגודת ישראל - 2 מנדטים, המפד"ל - 1 מנדט, רצ - 1 מנדט, ושלוש רשימות מקומיות - 4 מנדטים יחד.
בבחירות של 1993 התמודד אריה בר בראשות רשימה עצמאית נגד ראש העיר המכהן יצחק רגר, אשר גבר עליו עם 46% מהקולות מול קרוב ל-29%. למועצת העריה נבחרו, רשימתו של רגר - 5 מנדטים, רשימתו של בר - 4 מנדטים, הליכוד - 4 מנדטים, מפלגת העבודה - 3 מנדטים.
בבחירות של 1998 התמודד יעקב טרנר בראשות רשימה עצמאית נגד ראש העיר המכהן דוד בונפלד שנכנס לתפקיד לאחר פטירתו של רגר. טרנר זכה בקרוב ל-59% מהקולות, אל מול כ-40% מהקולות לבונפלד. למועצת העריה נבחרו, רשימתו של טרנר - 7 מנדטים, הליכוד בראשות בונפלד - 3 מנדטים, ישראל בעלייה - 5 מנדטים, מפלגת ש"ס - 3 מנדטים, המפד"ל ואגודה - 2 מנדטים, מפלגת העבודה - 1 מנדט, ארבע רשימות מקומיות קיבלו יחד 6 מנדטים.
בבחירות של 2003 זכה יעקב טרנר לכהונה נוספת לאחר שזכה במעל 48% מהקולות, אל מול יריביו העיקריים: אנדריי אוזן (16.7%) וצבי פוגל (15.4%). בבחירות למועצה זכתה רשימתו של טרנר ב-4 מנדטים, רשימתו של פוגל ב-2 מנדטים ורשימת הליכוד של אוזן ב-2 מנדטים. הדתיים שרצו במשותף קיבלו 4 מנדטים, "באר שבע ביתנו" של ישראל ביתנו זכתה ב-3 מנדטים ושלוש רשימות קטנות זכו כל אחד במנדט אחד. הישג מיוחד הגיע לרשימה של רוביק דנילוביץ' שקיבל 7 מנדטים.
בבחירות של 2008 גבר רוביק דנילוביץ' (60%) על יעקב טרנר (30%) ועל יוסי שלי מהליכוד (9%). בבחירות למועצה זכתה רשימתו של רוביק דנילוביץ' ב-8 מנדטים, רשימתו של טרנר ב-2 מנדטים, רשימה דתית ב-3 מנדטים, מפלגת ש"ס - 3 מנדטים, הליכוד - 1 מנדט, ישראל ביתנו 3 מנדטים וחמש רשימות מקומיות זכו יחד ב-7 מנדטים.
בבחירות של 2013 זכה דנילוביץ' ברוב מוחץ של מעל ל-92% מקולות הבוחרים ונבחר לכהונה שנייה. מפלגתו זכתה ברוב של 14 מושבים, מתוך 27 המושבים במועצת העיר, עליה מ-8 מושבים.
אליסטר בראונלי

קריירה

בראונלי נולד ביורקשייר מערב באנגליה ולמד בברדפורד. אמו קייטי הייתה שחיינית ואביו קית' רץ, הם נהגו לקחת אותו ואת אחיו הצעיר ג'ונתן (שנהיה לטריאתלט מצטיין בפני עצמו), לריצות ביערות ובהרים (fell), רכיבות ממושכות על אופניים ושחיות, כנער הצטיין בריצות קרוס קאנטרי. לטריאתלון הגיע בעקבות דודו טריאתלט בעצמו. בגיל שמונה השתתף לראשונה בתחרות דואתלון, זמן קצר לאחר שהחל את שלב הריצה איבד את נעלו, אך בחר להמשיך ולא לעצור עד סוף התחרות. ב-2002 השתתף לראשונה באליפות אירופה לצעירים. הוא זכה באליפות העולם לנוער ב-2006, ובמדליית ארד באליפות אירופה לנוער באותה שנה. ב-2007 זכה באליפות אירופה לנוער וב-2008 זכה באליפות העולם עד גיל 23. הוא ייצג את בריטניה באולימפיאדת בייג'ינג וסיים במקום ה-12, לאחר שהוביל את המירוץ 3 קילומטרים מתחילת קטע הריצה.
את הפריצה שלו עשה ב-2009 כשזכה באליפות העולם לבוגרים, הוא זכה בכל חמש התחרויות בהן השתתף מתוך שמונה תחרויות הסבב, כולל באירוע הגראנד פינאלה. באליפות אירופה באותה שנה זכה במקום השני. בתחילת 2010 סבל מפציעה ונעדר מתחרויות במשך שלושה חודשים, הוא חזר להשתתף בסבב אליפות העולם שנערך ביוני במדריד וזכה במקום הראשון, בהמשך העונה ניצח גם בתחרות הגראנד פינאלה שנערכה בבודפשט, בדירוג הסופי של אליפות העולם הגיע למקום השישי. באליפות אירופה ב-2010 זכה במקום הראשון. ב-2011 זכה בפעם השנייה באליפות העולם לאחר שניצח בארבע תחרויות מתוך שבע התחרויות בסבב כולל אירוע הסיום, כמו זכה פעם שנייה באליפות אירופה. בפברואר 2012 קרע את גיד אכילס במהלך אימון ונעדר מהתחרויות במשך 4 חודשים. ביוני חזר להתחרות וניצח בפעם ה-12 בתחרות אליפות העולם שנערכה בקיצביהל.
באולימפיאדת לונדון זכה במדליית זהב לאחר שסיים בזמן של 1:46:25 שעות, וגבר על חאבייר גומס הספרדי שסיים שני ואחיו ג'ונתן שזכה במדליית הארד. בעקבות הישגיו הוענק לו ב-2013 תואר חבר במסדר האימפריה הבריטית.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הגן על תוארו וזכה במדליית זהב בזמן של 1:45:01 שעות, לפני אחיו ג'ונתן והנרי שומאן הדרום אפריקאי.
בראונלי בעל תואר ראשון במדעי הספורט ופיזיולוגיה מאוניברסיטת לידס.
אחיו, ג'ונתן בראונלי זכה במדליית כסף אחרי אליסטר, הן באליפות העולם ב-2011 והן באליפות אירופה באותה שנה.
צ'ארלס אדוארדס (שחקן)

ביוגרפיה

אדוארדס נולד בהייזלמיר שבמחוז סארי. הוא הצעיר במשפחה בת ארבעה בנים. התחנך בווינצ'סטר קולג' , למד משחק בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה, וסיים את התואר ב-1992.

תיאטרון

הופעתו המקצועית הראשונה בתיאטרון הייתה בגיל 24 במחזה "Blithe Spirit". מאז שיחק בהצגות רבות בהן "הדוכסית ממאלפי", "Hay Fever", "חיים פרטיים" ו-"The Apple Cart".
אדוארדס זכה לשבחיים על הופעת הבכורה שלו בברודוויי במחזה "39 המדרגות" עיבוד מאת ריצ'רד האנאי משנת 2005. המחזה הוצג בלונדון ב-2006 ובארצות הברית ב-2007 בבוסטון וב-2008 בעיר ניו יורק. הוא היה השחקן היחיד מההפקה הלונדונית שהופיע גם בהפקה האמריקנית. הופעתו האחרונה במחזה הייתה ב-6 ביולי 2008.
הוא השתתף במחזות שייקספיריים רבים בהם ההפקה של פיטר הול למחזה "הלילה השנים עשר" בתיאטרון המלכותי הלאומי (אודיטוריום קוטסלו) בתפקיד סר אנדרו אגונצ'יק, במחזה "מהומה רבה על לא דבר" שהוצג בשייקספיר גלוב גילם את בנדיק, במחזה "הסוחר מוונציה", ובמחזה "חלום ליל קיץ" גילם את אוברון לצדה של ג'ודי דנץ' בדמות טטיאנה.
ב-2012 שיחק אדוארדס בתפקיד הראשי בדמות ברטי בהפקה הבימתית המקורית של "נאום המלך" בסיבוב הופעות ברחבי בריטניה ובווסט אנד. הוא זכה לתגובות חיוביות מהמבקרים, ומייקל בילינגטון כתב עליו "אדוארדס, שמתקדם לכיוון הכוכבות במשך כמה עונות, הגיע לכך כעת באופן חד משמעי".
ב-2011 היה אדוארדס מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר של איבנינג סטנדרד יחד עם בנדיקט קמברבאץ', ג'וני לי מילר וברטי קארבל, על תפקידו כבנדיק במחזה "מהומה רבה על לא דבר", ולפרס "Whatsonstage" על תפקידו בדמות אנדרו אגונצ'יק במחזה "הלילה השנים עשר".
ב-2012 שיחק בדמות המצליף הקונסרבטיבי ג'ק ות'רהיל במחזה הפוליטי "This House" מאת ג'יימס גרהאם  שהועלה בתיאטרון קוטסלו לצדם של פיליפ גלניסטר ופיל דניאלס.
אדוארדס כיכב בעיבוד של סיימון גודווין למחזה זוכה פרס פוליצר "Strange Interlude" מאת יוג'ין או'ניל בתפקיד צ'ארלס מרסדן בתיאטרון ליטלטון של התיאטרון הלאומי.
ב-2014 כיכב אדוארדס בעיבוד של מייקל בלייקמור למחזה "Blithe Spirit" מאת נואל קאוורד לצדה של דיים אנג'לה לאנסברי.
ב-2015 כיכב בדמות המלך ריצ'רד השני בהפקה של סיימון גודווין בשייקספיר גלוב, ובתפקיד הנרי טרבל במחזה "Waste" מאת הנרי גרנוויל ברקר  בתיאטרון הלאומי.

טלוויזיה וקולנוע

בקולנוע ובטלוויזיה השתתף אדוארדס בין השאר בסרטים "באטמן מתחיל", "בעל אידיאלי", "מנספילד פארק", בסדרה "בחזרה לאחוזת העמק", בסדרה "חדרי מסתורין", הסרט "The Shell Seekers", הסדרה "קולדיץ", ובפרק בסדרה "רציחות במידסומר".
ב-2002 גילם את דייוויד, שהיה אחר כך אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת, בסרט הטלוויזיה "ברטי ואליזבת'" ברשת ITV.
ב-2011 גילם את דמותו של מייקל פיילין בסרט "Holy Flying Circus", עיבוד דרמטי של התגובות לסרט "בריאן כוכב עליון". הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לדרמה הטובה ביותר.
באוקטובר 2012 הופיע אדוארדס בעונה השלישית של סדרת הדרמה התקופתית עטורת השבחים "אחוזת דאונטון" בתפקיד מייקל גרגסון, מו"ל לונדוני עשיר שלו פרשת אהבים עם ליידי אדית' קרולי (בגילומה של לורה קרמייקל). הוא חזר והופיע בעונה הרביעית של הסדרה, כאשר באמצע העונה הדמות נעלמת באופן מסתורי. בעונה החמישית מתברר באופן סופי שגרגסון מת.
ב-2013 השתתף אדוארדס בסרט "דיאנה" המתאר את השנים האחרונות בחייה של הנסיכה דיאנה. אדוארדס גילם את המזכיר הפרטי שלה פטריק ג'פסון. את הסרט ביים אוליבר הירשבייגל ובתפקיד דיאנה כיכבה נעמי ווטס.
ג'ושוע צ'פטגאי

ביוגרפיה

צ'פטגאי נולד במחוז קפצ'ורווה, ולו שמונה אחים. מגיל צעיר שיחק צ'פטגאי כדורגל, ואף התנסה בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת, אך הבין במהרה שהוא מצטיין בריצה. כשהיה בן 17 החליט להתמקד בריצה, ושנה לאחר מכן, בתחרות הבינלאומית הראשונה בה התחרה, סיים בריצת 10 ק"מ שני לג'פרי קמוורור לאחר שקבע תוצאה של 28:24 דקות. באותה שנה זכה צ'פטגאי בתואר הראשון שלו, באליפות העולם לנוער שנערכה ביוג'ין. בריצת 10000 המטרים, זכה במדליית הזהב לאחר שקבע תוצאה של 28:32.86 דקות. באותה אליפות, סיים צ'פטגאי רביעי בריצת 5000 מטר, בשיא אישי חדש של 13:32.84 דקות.

2015

באליפות אפריקה לנוער שנערכה בחודש מרץ באדיס אבבה, זכה צ'פטגאי במדליית זהב בריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:58.70 דקות. באותו חודש התחרה באליפות העולם לנוער במרוצי שדה, וסיים במקום ה-11. בחודש מאי, סיים שמיני בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין בשיא אישי חדש של 27:27.57 דקות, וכעבור חודשיים שיפר את שיאו האישי בריצת 5000 המטרים, לאחר שניצח באליפות אוגנדה בתוצאה של 13:28.50 דקות.
בחודש אוגוסט באליפות העולם הראשונה בה התחרה, סיים תשיעי בריצת 10000 מטר לאחר שקבע תוצאה של 27:48.89 דקות.

2016

בתחרות ליגת היהלום בביג'ינג שנערכה בחודש מאי, סיים צ'פטגאי שני בריצת 5000 מטר בשיא אישי חדש של 13:00.60 דקות. באולימפיאדה שנערכה בחודש אוגוסט בריו, סיים צ'פטגאי במקום השישי בריצת 10000 מטר בשיא אישי חדש של 27:10.06 דקות. בריצת 5000 המטרים סיים שמיני בתוצאה של 13:09.17 דקות.

2017

באליפות העולם במרוצי שדה שנערכה בקמפאלה, אוגנדה, במרץ, נמנה צ'פטגאי בין המובילים מתחילת הריצה. 5 קילומטרים לסיום לקח את ההובלה כשרק ג'פרי קמוורור נותר לצידו, ואף פתח עליו פער של כ-15 שניות, אך כשנותר קילומטר לסיום, התשישות גברה על צ'פטגאי שנעקף על ידי קמוורור, והותירה אותו מדדה אל קו הסיום, אותו חצה במקום השלושים, שתי דקות לאחר קמוורור. חודשיים לאחר מכן, בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין, סיים רביעי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:02.84 דקות. ביולי, סיים רביעי בריצת 3000 מטר בליגת היהלום בפריז, לאחר שקבע תוצאה של 7:34.96 דקות, ושלישי בריצת 5000 מטר בליגת היהלום בלוזאן בשיא אישי חדש של 12:59.83 דקות.

סגן אלוף העולם

באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט בלונדון, זכה צ'פטגאי במדליית הכסף בריצת 10000 מטר לאחר שקבע שיא אישי חדש של 26:49.94 דקות, לפני פול טנוי הקנייתי (26:50.60 דקות) ואחרי מו פארח הבריטי (26:49.51 דקות).
חופש העיתונות

חופש העיתונות נחשב בעיני רבים לאחד מערכי היסוד של מדינה דמוקרטית. לדעתם, כדי להבטיח את תפקוד השלטון יש להבטיח את אי־תלותה של העיתונות בשלטון ולהגן עליה מפני איומים מצדו. אי־תלות זו נתפשת בעיניהם כתמצית חופש העיתונות.
הרציונל העומד בבסיס התמיכה בעקרון זה בעיני הדוגלים בו הוא האינטרס של כל שלטון להמשיך ולשלוט. לצורך כך גורמי המפתח במנגנון השלטוני ירצו להימנע מכל צורה של פיקוח או ביקורת עליו. העיתונות מצד שני, עשויה לספק מידע על המתרחש במדינה ובעולם בכך היא ממלאת פונקציה של פיקוח על השלטון. בנוסף, העיתונות מספקת במה להעלאת דעות, רעיונות והצעות חלופיות לשלטון ולמדיניות ובכך היא ממלאת פונקציה של ביקורת. כדי שהעיתונות תוכל למלא את תפקידי על הצד הטוב ביותר יש להבטיח את עצמאותה. חופש עיתונות זה בא לידי ביטוי בשני אופנים עיקריים: היכולת לכתוב ביקורת על השלטון ללא חשש מצנזורה. ובחיסיון עיתונאי - שמירה על זהותו של מקור.
בשנת 1993 קבע האו"ם את ה־3 במאי כיום חופש העיתונות כדי להדגיש את הצורך בחשיבות הנושא.

חופש העיתונות בישראל

חופש העיתונות בישראל אינו מעוגן בחקיקה ראשית או משנית, אלא בפסיקות בית המשפט העליון, למן ההכרעה בבג"ץ קול העם שניתנה בשנת 1953. 
עד לאחרונה, הייתה לממשל בישראל, בניגוד לרבות מהדמוקרטיות האחרות, סמכות לסגור עיתונים. סמכות הסגירה הייתה על פי פקודת העיתונות משנת 1933 אשר חייבה לקבל רישיון ממשלתי לפני הוצאה לאור של עיתון, ואפשרה לסגור עיתונים כמעט ללא התראה. - פקודת העיתונות בוטלה בעקבות עתירה לבג"ץ שהוגשה על ידי האגודה לזכויות האזרח והחלטת הכנסת מיום 29 במאי 2017.
בנוסף, תקנות ההגנה (שעת חירום) משנת 1945 כוללות, בין היתר, הענקת סמכויות רחבות לצנזורה הצבאית, כדי למנוע חיכוכים בלתי פוסקים בין אמצעי התקשורת לצנזורה, התקבל בשנת 1949 "הסכם הצנזורה" ועודכן שנית בשנת 1951 בין נציגי התקשורת לנציגי צה"ל. על פי ההסדר זה העיתון ביצע מעין צנזורה עצמית בנושאים הקשורים לביטחון המדינה. בתמורה הצנזורה הצבאית התחייבה שלא להפעיל את הסמכויות הנרחבות שמקנה לה החוק, אם הדבר לא היה נחוץ.
הסכם זה החזיק מעמד עד פרשת "שניצר" בשנת 1988, בה חידד בג"ץ את מטרתה של ועדת הצנזורה למנוע פרסום של ידיעות רק כאשר יש "ודאות קרובה" לפגיעה בביטחון המדינה.

מדד חופש העיתונות

מדד חופש העיתונות הוא מדד שמפרסם מדי שנה ארגון עיתונאים ללא גבולות. המדד מדרג את מדינות העולם, כאשר ציון נמוך פירושו רמת חופש גבוהה. במדד 2017 דורגו במקומות האחרונים צפון קוריאה עם ציון 84.98, אריתריאה (84.24) וטורקמניסטן (84.19). בארבעת המקומות הראשונים דורגו מדינות נורדיות ובראשן נורווגיה (7.6). ישראל דורגה במקום 91 מתוך 180 עם ציון 31.01.
בינג קרוסבי

ביוגרפיה

קרוסבי נולד בטקומה שבמדינת וושינגטון. בהיותו בן שלוש עבר עם משפחתו לעיר ספוקיין. הוא למד שלוש שנים באוניברסיטת גונזגה בעיר, אך פרש מלימודים לפני שהוענק לו תואר.
בין השנים 1926–1930 היה זמר בתזמורתו של פול וייטמן, ממנה פרש לקריירת סולו ב-1930, יחד עם הגיטריסט אדי לאנג כמלווהו.
להיטו הגדול ביותר של קרוסבי הוא "חג מולד לבן", שיר חג מולד שכתב אירווינג ברלין ובוצע לראשונה על ידי קרוסבי ב-1941. לפי ספר השיאים של גינס זהו הסינגל הנמכר ביותר בכל הזמנים: לפחות 50 מיליון סינגלים נמכרו, ולמעלה מ-100 מיליון אלבומים הכוללים את השיר.
האומדנים לסך כל מכירות התקליטים של קרוסבי נעים בין 300 ל-900 מיליון. רק בודדים - הביטלס, אלטון ג'ון, אלביס פרסלי, אבבא, מייקל ג'קסון - הגיעו לנתוני מכירות הדומים או עולים בשיעורם על מכירות התקליטים של קרוסבי.
קרוסבי שר בצורה קלילה ושירתו הייתה כמעט כמו שיחה, לוותה בדרך כלל ב"ביג בנד" ושילבה שריקה, סקאט ואלתורים קצביים מגוונים. סגנון זה, הנקרא באנגלית crooning, השפיע רבות על הזמרים שהופיעו אחריו ובראשם פרנק סינטרה, פרי קומו ודין מרטין.
ב-1944 הופיע בדרמה הקומית "הולך בדרכי". בסרט הופיע בתור כומר בעל יוזמה, האב הצעיר פרנק צ'אק או'מלי וביחסיו עם כומר בכיר ממנו. סרט זה היה המצליח ביותר באותה שנה בארצות הברית, בעקבותיו הופיע באותו תפקיד בסרט, "פעמוני סנט מרי", שיצא לאקרנים שנה אחר כך.
בשנות ה-30 של המאה הקליט בין השאר שירים עם האחים מילס Gems From George White's Scandals, Dinah, ו-Shine.
מעבר להשפעה שהייתה לו על תעשיית המוזיקה כאמן פופולרי על פני כחצי מאה, נודעה לו חשיבות גם בצד העסקי והטכנולוגי של התעשייה. הוא השקיע בחברה החדשנית אמפקס, שפיתחה את טייפ הסלילים הראשון. הוא היה האמן הראשון בעולם שהקליט את תוכנית הרדיו שלו, ושעותק המאסטר של אלבומו הוקלט בטייפ. את אחד ממכשירי ההקלטה של אמפקס הוא נתן לחברו לס פול, אשר השתמש בו כדי להמציא את ההקלטה על ערוצים נפרדים.
קרוסבי נישא פעמיים, קודם לשחקנית דיקסי לי ולאחר מותה (מסרטן השחלות) לקתרין גרנט, שחקנית שהייתה צעירה ממנו בשנים רבות. ילדיו מנישואיו הראשונים היו גדולים בשנות דור מאלה שנולדו לו ולקתרין. לאחר מותו פרסם בנו הבכור גארי ספר זיכרונות שנוי במחלוקת בו האשים את האב בקור, ריחוק והתעללות. בן אחר, פיליפ, הכחיש את הטענות בתוקף, והאשים את אחיו שכתב את ספרו מתוך תאוות בצע.
ב-1962 זכה קרוסבי בפרס הגראמי הראשון שהוענק למפעל חיים. ממשפחתו הענפה יצאו לא מעט שחקנים וזמרים.
קרוסבי מת ב-1977 במדריד, כתוצאה מהתקף לב לאחר סיבוב של גולף. הוא אהב מאוד לשחק גולף, ויחד עם חברו הטוב בוב הופ כובד ב-1978 בפרס בוב ג'ונס היוקרתי של התאחדות הגולף האמריקנית.
גרשון קינגסלי

ביוגרפיה

קינגסלי נולד בבוכום לאב יהודי ואם קתולית (שהתגיירה) בגרמניה, בשם גֶץ גוסטב קסינסקי, וגדל בברלין. בשנת 1938, היה חבר בתנועת נוער ציונית, וכשהוא בן 15, עלה לארץ ישראל בעקבות התחזקות הנאצים בשלטון, ימים ספורים לפני ליל הבדולח. גר בקיבוץ עין חרוד, לימד את עצמו נגינה בפסנתר, ואחר כך החל להופיע כנגן ג'אז בתל אביב וירושלים. שירת כגפיר במשטרה הבריטית בא"י ולמד בקונסרבטוריום למוזיקה בירושלים. בשנת 1946 עבר לארצות הברית.
בגיל 24 החל ללמוד בלוס אנג'לס בקונסרבטוריום למוזיקה לתואר ראשון במוזיקה. בעוד שהוא משלים את לימודיו התיכוניים בערב. בשנת 1955 עבר לניו יורק, שם החל לשמש כמפיק מוזיקלי בהצגה בברודוויי. בשנת 1958 היה מועמד לפרס טוני למפיק מוזיקלי בזכות מחזה מצליח אותו הפיק.
בשנת 1966 שיתף פעולה עם המלחין הצרפתי ז'אן ז'אק פרי ביצירת אלבום הפופ האלקטרוני החלוצי "The In Sound from Way Out".
בשנת 1969 הוציא אלבום "Music to Moog By" על טהרת השימוש בסינתיסייזר מוג, שזכה לביקורות נלהבות. קינגסלי הפך לאחד מהיוצרים המרכזיים המשלבים מוזיקה אלקטרונית ומוג והוציא עוד מספר אלבומים בנושא.
בשנת 1972 הקליטה להקה בשם "Hot Butter", שהקליטה גרסאות כיסוי אינסטרומנטליות, את הקטע "פופקורן" מאלבומו משנת 1969, "Music to Moog By". השיר הפך ללהיט גדול ונעשו לו אין ספור גרסאות כיסוי. נעשה בו תכופות שימוש במשחקי מחשב, במיוחד מסוג ארקייד, תוכניות טלוויזיה וסרטים. שמועה עקשנית, שתאמה את חוסר הידיעה בקרב הציבור בנוגע למוזיקה אלקטרונית והקשר בין האמן למחשב, גורסת כי השיר נכתב בידי תוכנת מחשב ייעודית, עם זאת אין ויכוח כי השיר כולו הולחן על ידי קינגסלי.
בעקבות הצלחתו של הקטע "פופקורן" שב קינגסלי לגרמניה, שם פעל במינכן בעיקר בתור מלחין סרטים ופרסומות. הוא הלחין בין היתר מנגינות נושא להפקות של ערוץ הטלוויזיה הגרמני ZDF. החל מסוף שנות ה-90 הוא חי בניו יורק.
שורשיו היהודיים של קינגסלי השפיעו על יצירתו המוזיקלית. לאחר שעבר לארצות הברית ניגן במספר בתי כנסת בקליפורניה וניו יורק, ואף שימש כמנהל המוזיקלי בכמה. באותה תקופה שיתף פעולה עם המלחין היהודי הידוע מקס הלפמן. הוא כתב והלחין במהלך השנים יצירות רבות בנושאים יהודיים, שאחת מהבולטות בהן היא "Shabbat For Today", קבלת שבת בסגנון אופרת מוג-רוק.
הכוח האלקטרו-חלש

היסטוריה

בתחילת המאה ה-20, כשנתגלו החלקיקים הראשונים, הכוחות שפעלו עליהם סווגו בתחילה בדרך הבאה: הכוח האלקטרומגנטי, הכוח החלש והכוח החזק. ככל שעבר הזמן, הבינו פיזיקאי החלקיקים שהכוח האלקטרומגנטי והכוח החלש אחד הם.
קשה לגלות זאת באנרגיות נמוכות, אך ככל שמאיצי החלקיקים אפשרו למדענים לעבוד בתגובות אנרגטיות יותר, היה ברור שכוחות יתאחדו באנרגיות גבוהות יותר. בוזוני הכוח (או נשאי הכוח) של הכוח החלש היו בעלי מסה אדירה. נשא הכוח של הכוח האלקטרומגנטי הוא הפוטון, שלו אין מסה. כיוון שאין לו מסה, שני מטענים חשמליים יכולים להגיב ממרחק אינסופי (אם הם שני המטענים היחידים בסביבה). הכוח החלש משמעותי רק במרחקים קצרים מאוד, העומדים ביחס הפוך למסת נשאי הכוח שלו.
על תרומתם לאיחוד הכוח האלקטרומגנטי והכוח החלש קיבלו שלדון גלשאו, עבדוס סלאם וסטיבן ויינברג את פרס נובל לפיזיקה לשנת 1979.
שייקה פייקוב

ביוגרפיה

שייקה פייקוב נולד בשנת 1937 בתל אביב. בהמשך התגורר בקיבוץ אשדות יעקב ולאחר מכן בקיבוץ משמר השרון. את שיריו הראשונים הלחין בגיל 15, אך לפריצה משמעותית הגיע רק לאחר שירותו הצבאי, כשהוזמן על ידי חיל החינוך לפקד על צוותי ההווי של הנח"ל לצדו של רן אלירן.
בשנות השבעים היה פייקוב אחד הפזמונאים והמלחינים הבולטים בישראל, בדגש על פסטיבלים ותחרויות שונות. בשנת 1971, לדוגמה, ניצחו שיריו בכל הפסטיבלים שנערכו באותה שנה: בפסטיבל הזמר המזרחי ("בואו ונשיר אחים"), בפסטיבל הזמר החסידי ("שישו ושמחו") ובפסטיבל שירי הילדים ("אן דן דינו").
עם השירים שכתב באותן שנים נמנים "למה ככה" שביצעו אבי טולדנו ועירית ענבי בפסטיבל שירי הילדים הראשון וזכו במקום הראשון, "חגיגת האביב" (שוקולד מנטה מסטיק), "עוד יהיה טוב בארץ ישראל" (דודו זכאי), "חג יובל" (אבי טולדנו), "אהבתי מיום אתמול" (יהורם גאון), ו"אמא" בביצוע שולה חן והילד רונן בהונקר, שזכה בפסטיבל שירי הילדים ב-1982.
ב-1977 השתתף שירו "אותך" בפסטיבל הזמר והפזמון בביצוע של הזמרת אילנה אביטל שנחשפה לראשונה באותו ערב. השיר הגיע למקום השלישי.
ב-1989 השתתף לראשונה בתחרות הקדם-אירוויזיון עם השיר "דרך המלך" בביצוע גילי וגלית. השיר זכה במקום הראשון והגיע למקום ה-12 בתחרות האירוויזיון שהתקיימה בשווייץ. ב- 1992 שב לתחרות עם השיר "ירושלם" אותו כתב לרונן בהונקר (שהיה הילד שביצע את השיר "אמא" עשר שנים קודם לכן). השיר זכה במקום השלישי. ב-1993 ניצח שוב בקדם אירוויזיון עם "שירו" (למילותיו של יורם טהרלב). השיר הגיע למקום ה-24 בלבד בתחרות שנערכה באירלנד.
בנוסף, השתתף פייקוב בארבעה עשר פסטיבלים בינלאומיים וזכה בהם במקומות גבוהים. אחד השירים היה "שיר הבוקר" אשר נכתב על ידי אלישבע ובוצע על ידי נאוה ברוכין בתחרות שירים בדרום אמריקה, וזכה במקום הראשון.
פייקוב כתב עשרות שירים להצגות ולסרטים, בהם "נערת הפרברים", "נורית", "קוראים לי שמיל", "רחוב 60", "הדודה מארגנטינה" ועוד. הוא הרבה לעבוד עם הבמאי ג'ורג' עובדיה.
את שירו "פרח נדיר" כתב לזכרו של ארז תמיר, בנה של אשתו השלישית. 
בתחילת שנות השמונים נבחר מבין אלפי מועמדים לכתוב את המוזיקה עבור סדרת הטלוויזיה "המלאכיות של צ'רלי" בלוס אנג'לס.
בשנת 2016 התפרסם בפייסבוק, כי פייקוב הפך לנכה סיעודי, כספו אזל עקב מצבו הבריאותי הירוד והוא סובל ממחסור כלכלי. הוא אינו מתפרנס די הצורך מתמלוגים על שיריו, כי הם חדלו להיות אופנתיים וכמעט ולא משדרים אותם בתחנות הרדיו. בהמשך סוקר הנושא בכתבה בערוץ הראשון.
בשנת 2017 זכה בפרס אמ"י על תרומה יוצאת דופן לתרבות הישראלית.במאי 2018 זכה בפרס אקו"ם לשנת 2017 על תרומתו הרבה ליצירה הישראלית.
מפזמוניו ולחניו המוכרים:
"ארץ", "תבורכי", "רינגולי", "אחי גיבורי התהילה", "חמסין של ניסן", "לאורך השדרה שאין בה איש" (אילנית); "דרך ישנה" (הגבעטרון); "ארץ ישראל יפה" (להקת פיקוד דרום); "גם אני רוצה לשיר על הכנרת", (שלישיית המעפיל); "ציפור קטנה מחפשת קן" (מיכל טל); "אולי, אולי מחר" (ישראלה קריבושי); "נפשי כלתה לחרוזים", "תקוות ימי" (אלכסנדרה); "חייכי לי בשירים", "לחוף ירדן", "נפגשנו שוב", "שירי לי" (דודו זכאי); "בואי נשוב אל הטנגו" (יהורם גאון); "כמו ציפור" (עפרה חזה); "ותבוא עליכם הברכה" (ששי קשת).
טירת ונסן

היסטוריה

במקור היה המבנה בקתת ציד שנבנתה עבור לואי השביעי מלך צרפת בשנת 1150 ביער ונסן. במאה ה-13 לואי התשיעי בנה במקום אחוזה גדולה. במאה ה-14 בנה פיליפ השישי במקום דונז'ון - "מצודת עוז" שגובהה 52 מטרים בשנת 1337.
בשנת 1274 שימשה הטירה אתר חתונתו של פיליפ השלישי, ובשנת 1322, אתר חתונתו של פיליפ הרביעי. בטירה נולדו לואי העשירי (1316), פיליפ החמישי (1322) ושארל העשירי (1328).
בטירה נשמר כתר הקוצים שהובא לצרפת, עד לסיום בניית כנסיית סן שאפל שבאיל דה לה סיטה. חלק מהכתר נשמר בקאפלה שנבנתה לצורך זה בטירת ונסן.
במאה ה־17 בנה האדריכל לואי לה וו עבור לואי ה-14 שני מבנים זהים משני צידי המצודה עבור המלכה האם אן מאוסטריה, אולם הבנייה במקום הופסקה לאחר שמשפחת המלוכה עברה לארמון ורסאי.
במאה ה־18 הפכה הטירה למפעל ייצור פורצלן, ולאחר מכן שימשה ככלא, בו נכלאו המרקיז דה סאד, דני דידרו והונורה מיראבו. 
בשנת 1796 הפכה הטירה למפעל ייצור נשק.
בשנת 1860 מינה נפוליאון השלישי את ויולה לה דוק לשקם את הטירה, והעניק את שטח הטירה והיער סביבה לעיר פריז כפארק ציבורי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה השתמשו כוחות הכיבוש הנאצים בטירה ככלא, ורצחו במקום 30 חיילים שבויים ב־20 באוגוסט 1944.
מצב פוק

מצב פוק (בלועזית: Fock state) או מצב מספר הוא מושג במכניקת הקוונטים המתאר מצב במרחב פוק עם מספר מוגדר של חלקיקים. מצבים אלו נקראים על שם הפיזיקאי הרוסי ולדימיר פוק .
המושג הוצע לראשונה על ידי פול דיראק עבור בוזונים ועל ידי יוג'ין ויגנר ופסקואל יורדן עבור פרמיונים.
למצבי פוק תפקיד חשוב בניתוח מערכות קוונטיות מרובות גופים באמצעות קוונטיזציה שנייה.
במכניקת הקוונטים קיימים מצבים בהם מספר החלקיקים במערכת לא ידוע. לדוגמה, לייזרים לא מוציאים כמות קבועה של פוטונים ביחידת זמן, אלא מספר ממוצע של פוטונים ליחידת זמן (לרוב מסומן ב-). 
במקרה זה, מספר הפוטונים מתואר על ידי סופרפוזיציה של מצבי מספר: . מצב זה נקרא מצב קוהרנטי, וכאשר נמדוד את כמות הפוטונים בו, התוצאה תהיה בעל התפלגות מסוימת. 
לעומת זאת, במצב פוק, כמות החלקיקים ידועה, לדוגמה המצב שבמערכת יש בדיוק N פוטונים הוא מצב פוק.
פרס המוזיקה האמריקאית

שיאי זכיות

השיא עבור מספר הזכיות בפרסי המוזיקה האמריקאית מוחזק על ידי מייקל ג'קסון, שצבר עשרים וארבעה פרסים, כולל "אמן המאה", ואחריו טיילור סוויפט וכן הלהקה אלבמה עם עשרים ושלושה פרסים.
האמנים שזכו במספר הפרסים הרב ביותר בטקס אחד הם ויטני יוסטון ומייקל ג'קסון שזכו בשמונה פרסים בטקסים שנערכו בשנים 1994 ו-1984 בהתאמה.
השיא עבור מספר הזכיות בפרס אמן השנה, אחד משני הפרסים החשובים בטקס, מוחזק על ידי טיילור סוויפט, שזכתה בו ארבע פעמים. אחריה ג'סטין ביבר וואן דיירקשן, שזכו בו פעמיים.

פרס האייקון

בטקס ה-AMA של שנת 2013 הזמרת ריהאנה זכתה ב"פרס האייקון" הראשון בהיסטוריה של הטקס, פרס אשר ניתן לאמן שתרם רבות לתעשיית המוזיקה.

פרס הישג מיוחד

פרס הישג מיוחד ניתן לאמנים שחמישה סינגלים מאלבום אחד שלהם הגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. בפרס זכו מייקל ג'קסון וקייטי פרי ב-1989 ו-2011 בהתאמה, ולאחר ביקורות מעורבות ריהאנה ב-2013 על אלבום ששחררה ב-2010 ושיר ממנו היה גם באלבום וגם באלבום אחר.

פרס דיק קלארק למצוינות

פרס דיק קלארק למצוינות הוענק לראשונה לטיילור סוויפט בשנת 2014.