google/wiki40b huggingface dataset:
אלעד זוהר

ביוגרפיה

אלעד זוהר נולד בפתח תקווה, גדל והתחנך ביישוב נירית.
עם גיוסו לצה"ל שימש כטכנאי מערכות ירי בטייסת מסוקים בחיל האוויר. במהלך שירותו הצבאי קודם לתפקיד קצונה ושירת כקצין מטאורולוגיה ביחידת החיזוי.
לזוהר תואר ראשון בהצטיינות בגאוגרפיה וסביבת האדם מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו. בשנים 2008–2009 לימד בבית הספר היסודי לטבע סביבה וחברה בתל אביב. במשך מספר שנים גם שימש כמרצה ביחידה לנוער שוחר מדע באוניברסיטת תל אביב.

ערוץ 10

עם שחרורו משרות צבאי בשנת 2004, החל להגיש את תחזית מזג האוויר בחדשות 10. כשהצטרף דני רופ לחדשות 10, מונה זוהר למפיק ועורך התחזית ובמקביל, הופיע כחזאי בתוכניות הבוקר של הערוץ. הוא שימש בתפקיד זה במשך שש שנים.

ערוץ 2

בשנת 2010 עזב את ערוץ 10 והצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2, שם החליף את דני דויטש בתפקיד החזאי של חברת החדשות. במסגרת תפקידו בחדשות ערוץ 2, שימש כמפיק ומגיש התחזית בכל תוכניות החדשות ובתוכניות הזכייניות רשת וקשת. במסגרת עבודתו שימש ככתב במגוון תוכניות, מגיש פינות והגיש את המהדורה הצעירה. במקביל הגיש תוכניות בוקר שונות בשידורי רשת בערוץ 2. במשך שנים הגיש את פינות התחזית בתוכניות הבוקר באמצעות Skype מאולפן ביתי.
בשנת 2016 הוביל את יוזמת הדגלים הסגולים המתריעים מפני נוכחות מדוזות בים התיכון. בהוראת השר אריה דרעי, על המצילים להניף דגל סגול בימים בהם נחילי המדוזות נמצאים בחופי הארץ.
באוגוסט 2017 הודיע על הצטרפותו כמגיש ומנחה תוכניות בזכיינית רשת. ב-12 בספטמבר 2017 הגיש זוהר בפעם האחרונה את התחזית במהדורת החדשות המרכזית של חדשות 2, ובכך עזב לאחר שבע שנים את חדשות ערוץ 2.

רשת 13

זוהר מגיש בערוץ רשת 13 לצד נועה רוזין את תוכנית המגזין היומית "פותחים יום".

חיים אישיים

זוהר נשוי לשירי מאז שנת 2010, ולהם שני בנים. מתגורר בפתח תקווה.
בשנת 2011 התגלתה אצלו רגישות לגלוטן, ובתקשורת הוא מוכר כצליאקי ופעיל לקידום מטרות עמותות הצליאק ומאבקן ביוקר המחיה, שילוב ילדים ונוער בעלי רגישות לגלוטן באוכלוסייה, והסברת המחלה לציבור.
ג'ומאן ג'ובראן

ביוגרפיה

ג'ובראן נולדה בנצרת. אמה, סאמיה, היא מורה לחינוך מיוחד ואביה, שובוב, הוא מורה לחינוך גופני בבית הספר סנט ג'וזף. כילדה היא התאמנה בכדורסל ובשחייה. בהמשך היא התאמנה בקבוצת עירוני אחי נצרת בהדרכתו של מארק בלכמן. משנת 2014 היא מתאמנת בקבוצת "כיוונים" באר שבע בהדרכתו של עידן שפירא. היא לומדת מדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון במגמת ביו-אינפורמטיקה.

2011

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2011 זכתה ג'ובראן במדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.34 מטר, אחרי רותם בטאט-גולן (6.24 מטר) וניבה זיו (5.52 מטר).

2012

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2012 זכתה ג'ובראן במדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.63 מטר, ס"מ אחד ממדליית זהב, אחרי יפעת זליקוביץ' ממכבי השגים ראשון לציון וטל בן ארצי ממכבי חיפה כרמל (5.64 מטר).

שתי מדליות ארד במכביה

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2013 זכתה ג'ובראן במדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.60 מטר, אחרי יוליה פושקריוב (5.68 מטר) ויפעת זליקוביץ' (5.62 מטר), שתיהן ממכבי השגים ראשון לציון. בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשע-עשרה שנערכו ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליית ארד, בריצת 200 מטר בתוצאה של 26.61 שניות, אחרי אולגה לנסקי (24.22 שניות) ודקלה גולדנטל (26.03 שניות) ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.42 מטר, אחרי יפעת זליקוביץ' (5.61 מטר) ויוליה פושקריוב (5.51 מטר).

2015

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2015 זכתה ג'ובראן במדליית כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.46 מטר, אחרי יפעת זליקוביץ' 5.89 מטר ולפני אמינה מסעוד מעירוני אחי נצרת (5.16 מטר).

אלופת ישראל

באליפות ישראל בקרב שבע שנערכה באצטדיון הדר יוסף באפריל 2016 זכתה ג'ובראן במדליית זהב בתוצאה של 4,766 נקודות (9 בכל הזמנים), לפני אולה ברונשטיין-דור 3,957 נקודות ונועה לוי 3,787 נקודות, שתיהן ממכבי ראשון לציון. במהלך התחרות היא שיפרה ב-5 מקצועות את שיאיה האישיים (ריצת 100 מטר משוכות - 15.51 שניות, קפיצה לגובה - 1.58 מטר, הטלת כידון - 28.92 מטר, הדיפת כדור ברזל - 9.33 מטר וריצת 200 מטר - 25.60 שניות), השוותה אחד (קפיצה לרוחק - 5.74 מטר) ובריצת 800 מטר סיימה ראשונה (2.26.81 דקות).
העיוורים והפיל

משל "העיוורים והפיל" (מכונה גם "חמשת העיוורים") הוא משל שמקורו בתת-היבשת ההודית העוסק במתח של עובדות ל"אמת היחסית", לפיה אנשים מסיקים מסקנות כלליות על סמך תצפיות חלקיות בלבד, אך משוכנעים שהצדק בידם.
המשל גם מציג את הצורך לתקשר ולקבל מספר השקפות (פרספקטיבות) על מנת לראות תמונה שלמה ולהגיע להבנה מלאה. הוא מביא לידי ביטוי את משמעות המושגים שגיאות תצפית והטיה קוגניטיבית.

המשל

המשל מתאר קבוצה של עיוורים (או גברים בחשכה) הממששים פיל ונדרשים לחשוף יחד במה מדובר. כל אחד מהגברים ממשש חלק בודד מגופו של הפיל (זנב, רגל, אוזן, חדק, בטן וחטים). כל אחד לחוד נחשף לתכונות אחרות, והם לא מצליחים להגיע להבנה ולהסכמה שמדובר בפיל.
מוסר ההשכל הוא שתהליך בירור המציאות נדרש להתבצע תוך קבלה וניתוח מצד השקפות שונות. באותו הקשר, שימוש בתקשורת ושיתוף פעולה בין בני אדם צפוי למנוע טעויות ולהוביל להישגים שלא ניתן להשיג לבד.

בספרות

המשל התפשט לדת ההינדית, הבהאית, ג'ייניזם וזרם הסופיות במאה ה-19 התפשט גם ברחבי אירופה בעקבות פרסומה של פואמה בשנת 1872 של ג'ון גודפרי סאקס (John Godfrey Saxe).
מתחיל במילים:
It was six men of Indostan

To learning much inclined,

Who went to see the Elephant

(Though all of them were blind),

That each by observation

Might satisfy his mind
תרגם שמואל רוזן:
שִׁשָּׁה הָיוּ בְּאִינְדּוּסְטָן

שׁוֹקְדֵי עַל מִשְׁנָתָם,

יָצְאוּ לָזוּן עֵינָם בְּפִיל,

אַף כִּי עִוְּרִים שֶׁשְׁתָּם,

שֶׁאַגַּב הִסְתַּכְּלוּת

תָּנוּחַ דַּעְתָּם.
בשנת 1970 גרסה מעובדת של המשל נכנסה לספרו של אידריס שאה: "The Dermis Probe".
בהמשך הוכנס המשל בספרי ילדים בגרסאות שונות. סיפור "חמשת העיוורים", סיפור מאת לב טולסטוי הרוסי שעובד לעברית על ידי חיים נחמן ביאליק, מופיע ברשימת יצירות הספרות של תוכנית הלימודים בישראל לתלמידי כתות ה'-ו'.

בקולנוע

בסרט הדרמה האמריקאי "אלפנט" משנת 2003, שכתב וביים גאס ואן סנט, האחרון סבר כי שם הסרט רומז למשל ההודי העתיק. בהתאם השימוש במוטיב הצגתה של אותה התרחשות באותה נקודת זמן, מנקודת מבטן של דמויות שונות היה בהשראת המשל. בפועל שם הסרט, "אלפנט" (באנגלית: 'פיל'), הוא מחווה לסרט קצר בעל אותו שם שביים אלן קלארק עבור ה-BBC בשנת 1989 שבמקור התייחס לביטוי האנגלי "פיל בחדר" (Elephant in the room), המתאר אמת הברורה לכול, אך כולם מתעלמים מקיומה או נמנעים מלהתייחס אליה.
נטליה רודריגס

ביוגרפיה

רודריגס החלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות בסוף שנות ה-90. היא השתתפה באולימפיאדת סידני (2000), אך סיימה במקום ה-37 ולא עברה את שלב המוקדמות. באליפות העולם שנערכה באדמונטון רשמה הופעה מוצלחת יותר, וסיימה במקום השישי. גם באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ב-2002 במינכן סיימה במקום השישי. באליפות העולם שנערכה ב-2003 בפריז לא הצליחה להעפיל לגמר, ובאולימפיאדת אתונה (2004) סיימה במקום העשירי.
בשנת 2005 רשמה את תוצאת השיא שלה, 3:59.51 דקות, במהלך תחרות ברייטי שבאיטליה. באותה שנה סיימה במקום השישי באליפות העולם שנערכה בהלסינקי. לאחר היעדרות ממושכת מתחרויות גדולות, שבה רודריגס והשתתפה באולימפיאדת בייג'ינג (2008), וגם בה סיימה במקום השני. בשנת 2009 זכתה במדליית הכסף באליפות אירופה באולם, שנערכה בטורינו. 
באליפות העולם שנערכה בברלין ב-2009 סיימה במקום הראשון, אך דקות ספורות לאחר סיום המירוץ הודיעו השופטים על פסילתה, מאחר שכ-200 מטרים לפני סיום המירוץ חסמה את הרצה האתיופית גלטה בורקה, שמעדה עקב כך וסיימה במקום האחרון.
בשנת 2010 זכתה במדליית הכסף באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחה ובמדליית הארד באליפות אירופה שנערכה בברצלונה. באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 זכתה במדליית ארד נוספת.
רוני כתריאלס

חייו

הוריו של רוני, איזידור כתריאלס ורנה כהן, היו פליטים יהודים שהגיעו לדרום אפריקה מליטא ולטביה. אביו היה סוחר. רוני גדל בשכונת יווויל, שם חיו הרבה מהגרים יהודים. הצטרף בנעוריו לתנועת בית"ר בעיר. אחרי לימודי התיכון עבד כתסריטאי ובמאי סרטים. האירוע ששינה את חייו, היה הטבח שארפוויל בשנת 1960. הוא החליט להילחם נגד שלטון האפרטהייד ולהצטרף ל-ANC, ושנה אחר-כך למפלגה הקומוניסטית של דרום-אפריקה. בשנת 1962 נגזר עליו איסור לנאום בפומבי למשך חמש שנים. הוא היה אחד המייסדים של חנית האומה (אומקונטו ווה סיזווה), הזרוע הצבאית של ה-ANC, יחד עם ארתור גולדרייך, לוחם הפלמ"ח לשעבר. בשנת 1963 הוא היה המפקד האזורי של נאטאל בחוף המזרחי, בשנת 1964 הוא נשלח לאודסה לאימונים צבאיים, ומאוחר יותר ללונדון. בתקופה זו הוא עבד עם ג'ו סלובו, גם הוא יהודי ליטאי, המכונה "ג'ו האיום". 
הוא שירת את ה-ANC ובמיוחד את "חנית האומה" בארצות שונות, ובשנת 1983 התמנה לראש שירותי המודיעין של הארגון. בשנת 1990 הוא נכנס חזרה לדרום-אפריקה בחשאי במסגרת "מבצע וולה", אך כבר בשנת 1991 הותרה שוב פעילותה של ה-ANC, וכתריאלס חזר לדרום-אפריקה ופעל בגלוי בימיה האחרונים של שלטון האפרטהייד.

טבח בישו

בישו היא עיר במה שבזמנו נחשב מדינת בנטוסטאן סיסקאי. ב-7 בספטמבר 1992 הוביל כתריאלס 80,000 מפגינים לבישו כדי לדרוש, שסיסקאי תשוב להיות חלק בלתי נפרד ממדינת דרום-אפריקה. ממשלת סיסקאי חסמה את הדרך, ומאוחר יותר פתחה באש, כאשר כתריאלס ניסה עם קבוצה של מפגינים לפרוץ את המחסום. 28 בני-אדם נהרגו ומעל 200 נפצעו. וועדה שהוביל השופט ריצ'רד גולדסטון ושחקרה את הטבח, ביקרה את כתריאלס על הניסיון שלו לפרוץ את המחסום.

שר בממשלה

משנת 1994 עד 1999 הוא היה סגן שר הביטחון בממשלה הראשונה לאחר נפילת האפרטהייד, משנת 1999 עד 2004 היה שר המים והייעור ומשנת 2004 עד 2008 שר השירותים החשאיים. 
עד לפטירתה היה נשוי לאלאנור כתריאלס, גם היא לוחמת ב-ANC והאישה הלבנה הראשונה שנעצרה במעצר מנהלי לחצי בשנת 1963, ולהם שני בנים ובת.

יחסו לישראל

כתריאלס הוא מבקר חריף של מדיניות ישראל. בשנת 2001 הוא יזם הצהרה של דרום-אפריקאים ממוצא יהודי 
 כנגד מדיניות ישראל ביהודה ושומרון. בשנת 2006 יזם ה-SOUTH AFRICAN JEWISH REPORT תלונה נגדו בגין הסתה (נגד ישראל), האסורה בדרום-אפריקה לאחר האפרטהייד. ב-29 במרץ 2007 זיכתה הוועדה שבדקה את התלונה, את כתריאלס.
המפסטד שלי

הפקה

עלילת הסרט מבוססת על סיפור אמיתי, אודות אירועים בחייו של הארי האלוס שהתיישב בשטח המפסטד הית' ב-1987, אחרי שפונה מדירה של המועצה בהייגייט. האלוס, שנפטר ב-2016 בגיל 88, נאבק על זכותו החוקית על האדמה, שם בנה לעצמו מקום מקלט, וטען לזכויות הפלישה. לבסוף הוא קיבל שטר קניין על שטח 7,000 רגל מרובע (650 מ"ר).
ב-20 באוקטובר 2015 צורפו דיאן קיטון וברנדן גליסון לצוות השחקנים. ב-13 במאי 2016 צורפו לקאסט לזלי מנוויל, ג'יימס נורטון, ג'ייסון ווטקינס וסיימון קאלו. שלב הצילומים החל ב-22 במאי 2016.
הסרט יצא לאקרנים ב-23 ביוני 2017 על ידי Entertainment One Films.
תסמונת פרקינסון פלוס

תסמונת פרקינסון פלוס (באנגלית: Parkinson plus syndrome) היא קבוצה של מחלות נוירו-דגנרטיביות המתאפיינות בקליניקה של מחלת פרקינסון (כגון רעד, ריגידיות, ברדיקינזיה, חוסר יציבות תנוחתית) עם מאפיינים נוספים המפרידים בין התסמונת לבין פרקינסון אידיופתי (מסיבה לא ידועה) פשוט. חלק מהמחקרים מחשיבים את מחלת האלצהיימר כחלק מקבוצה זו. 
תסמונות אלו, הנקראות גם בשם מחלת פרקינסון א-טיפית, הן לעיתים קשות לאבחנה מבדלת לעומת מחלת פרקינסון עצמה או זו מזו.

אבחנה

ביצוע הדמיה על ידי SPECT הוא כלי יעיל להערכת האבחנה המבדלת בין מטופלים עם פרקינסון לעומת מטופלים עם תסמונת פרקינסון פלוס.

טיפול

תסמונות אלו מתפתחות באופן מהיר ופרוגרסיבי יותר והן מגיבות פחות לתרופות אנטי-פרקינסוניאניות מאשר מחלת פרקינסון עצמה. עם זאת, המאפיינים הנוספים במחלות אלו יכולים להגיב לתרופות אחרות שאינן ניתנות במחלת פרקינסון.
יורה דעה

יורה דעה או בקיצור יו"ד הוא שמו של החלק השני בספר ארבעה טורים של רבי יעקב בן אשר ושל החלק המקביל לו בשולחן ערוך.
הדינים הנכללים בחלק יורה דעה נוגעים להלכות איסור והיתר, ונחשבים כשניים בחשיבותם רק להלכות המובאות בחלק אורח חיים, ההלכות הנוגעות ליומיום.
כיום משתמשים בשם יורה דעה גם כדי להגדיר את מכלול הדינים הנוגעים לדיני איסור והיתר, כגון: תערובות, נדרים ונידה.
אבראג' אל-בית

המגדל המרכזי

המגדל המרכזי, הוא הבניין הגבוה ביותר בקומפלקס. הוא בעל 120 קומות, וגובהו 601 מטרים. עם חנוכתו ב-2012, בניין זה היה השני בגובהו בעולם. הקדים אותו ברשימת הבניינים הגבוהים בעולם בורג' חליפה ואחריו טאיפיי 101. כיום מגדל זה הוא השלישי בגובהו בעולם. במגדל פועל בין היתר בית מלון.  
השעון שבמבנה הוא השעון הגדול בעולם: קוטרו 43 מטרים, גדול משמעותית מהשעון במגדל הביג בן שבלונדון.
בנתיב הסכנה

עלילת הספר

עלילת הספר מתרחשת בשנת 1943. זמן קצר לאחר שהסתיים מבצע מוצלח במהלכו יצר קצין חיל הנחתים, סרן קנת מק-קוי (המכונה "רוצח"), מגע עם מנהיג כוח הגרילה באי מינדנאו‎ שבפיליפינים, בריגדיר גנרל ונדל פרטיג, הטיל בריגדיר גנרל פלמינג פיקרינג, סגן מנהל המשרד לשירותים אסטרטגיים בזירת אוקיינוס השקט, על כתפי מק-קוי משימה מורכבת ונועזת נוספת. פיקרינג מטיל על מק-קוי, יוצא גדוד הפושטים השני של חיל הנחתים שבפיקוד לוטננט קולונל אוואנס קרלסון  שהשתתף בפשיטה על מקין‎, להסתנן למדבר גובי כדי ליצור קשר ולחלץ קבוצה של חיילים אמריקניים ומשפחותיהם שנמלטו מן הצבא היפני, ואז להקים במקום תחנה מטרולוגית שתסייע להכוונת המפציצים האמריקניים כנגד יפן. פיקרינג, שכרב"ט בנחתים במלחמת העולם הראשונה עוטר בצלב הצי על גבורתו בקרב שאטו תיארי ולחם כקצין מבצעים בשורות דיוויזיית הנחתים הראשונה בקרב גוודלקנל. מגייס למשימה רבים מן הנחתים שעליהם הוא למד לסמוך במלחמה, ביניהם למרבה ההפתעה גם מבנו סגן מלקולם פיקרינג (המכונה "פיק"), טייס קרב מעוטר.
הרוח במעטפת (סרט)

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בעיר יפנית בדיונית בשנת 2029. הטכנולוגיה התקדמה באופן כה ניכר שסייבורגים קיימים ונפוצים. בנוסף, המוח האנושי מסוגל להתחבר לאינטרנט ישירות. העלילה מתמקדת בשוטרת הסייבורגית מוטוקו קוסנאגי, המכונה "מייג'ור", אשר משתייכת ליחידת עלית מובחרת העוסקת בפעילויות מיוחדות, כולל לחימה בטרור ופשעי סייבר. מייג'ור צריכה כעת ללכוד האקר מסתורי המכונה "שליט הבובות".
סיפורה של אסתר קוסטלו

תקציר העלילה

מרגרט לנדי (ג'ואן קרופורד) היא אמריקאית אמידה ילידת אירלנד שמגיעה לבקר בכפר מולדתה. הכומר מראה לה נערה בת 15 בשם אסתר קוסטלו (הת'ר סירס). אסתר נפגעה בפיצוץ מחסן תחמושת שהרג את אמה. מאז אינה רואה או שומעת וגדלה בתנאים מחפירים אצל דודתה. הכומר מבקש ממרגרט לקחת את אסתר תחת חסותה ולאחר היסוסים רבים היא מסכימה.
הרופאים המומחים שבודקים את אסתר קובעים שסיבת נכותה היא פסיכוסומטית מהטראומה של הפיצוץ בו ראתה את אמה נהרגת לפני עיניה.
מרגרט מכניסה את אסתר לקליניקה לחרשים -עיוורים ומתחילה לעבוד אתה בעזרת האצבעות ומישוש הפה, הגרון והשפתיים (כמו שלימדו בזמנו את הלן קלר). לאחר זמן היא מצליחה לתקשר אתה ואסתר מצליחה להביע את עצמה.
עיתונאי צעיר בשם הארי גרנט (רון רנדל) נפגש עם מרגרט ואסתר ומפרסם את סיפורן בעיתון. עד מהרה הן מתחילות להופיע באסיפות התרמה לעמות המטפלות בעיוורים וחרשים.
מרגרט פרודה מבעלה קרלו לנדי (רוזאנו בראצי). קרלו הוא אדם חסר מצפון. כשהוא שומע על הצלחתן של מרגרט ואסתר, הוא מפעיל את כל קסמיו על מרגרט ומשכנע אותה לקבלו בחזרה. בעזרת ידידו פרנק ונצל השקוע בתאוות בצע, הם מקימים את "אגודת אסתר קוסטלו" שמטרה לאסוף תרומות ל"מטרות צדקה". עד מהרה הם מתפרסמים בכל ארצות הברית ומקיימים הופעות באצטדיונים ענקיים כשמרגרט נואמת ולאחר מכן מתרגמת את דבריה של אסתר בשפת האצבעות ומאות מתנדבים עוברים בין המבקרים ומקבלים את תרומתם. כן מיוצרות אלפי "בובות אסתר קוסטלו" ונמכרות בכמויות עצומות. הן עורכות הופעות גם בערי אירופה. 
עד מהרה מגלה מרגרט שקרלו וחברו מועלים בסכום הכסף העצום שצברו. היא גם שמה לב למבטים העורגים של קרלו לעבר אסתר שגדלה ויפתה. היא מודיעה לקרלו כי החליטה להפסיק עם ההופעות וקרלו מקבל זאת בחוסר רצון. באחד הלילות מתגנב קרלו לחדרה של אסתר ואונס אותה.
כשמרגרט נכנסת לחדר היא מגלה את אסתר המומה. מהטראומה של האונס מתחילה אסתר לראות ולדבר. מרגרט מוצאת במיטה חפת של קרלו אותה קנתה לו במתנה ומבינה הכל.
היא מצטיידת באקדח והולכת לפגוש את קרלו. בפגישה היא מראה לו את החפת וקרלו מבין שהיא יודעת. היא מבקשת מקרלו להיכנס למכונית. המכונית נכנסת במהירות למנהרה ושניהם נהרגים (התאונה אינה מצולמת בסרט).
יובל בן נריה

יובל בן נריה (נולד ב-1982) הוא שף ובעל המסעדות טאיזו, מיאזאקי ויא-פאן שבתל אביב. בקיץ 2019 יפתח בן נריה מסעדת דגל חדשה על טהרת המטבח היפני, בהשקעת ענק בבניין עזריאלי החדש.

ביוגרפיה

בן נריה נולד בגדרה לפרופ' ינון בן נריה, חוקר סרטן, וזיוה בן נריה, גנטיקאית. את ילדותו העביר במבשרת ציון וב-2006 עבר לתל אביב. שירת בתור חצוצרן בתזמורת צה"ל.
לאחר הצבא וטרם לימודיו עבד כטבח בשרתון פלאזה, שם הכיר את שף שלום קדוש.
הוא עבד כשנה וחצי כטבח ברסטו בר בירושלים, בהמשך כשנה במסעדת רפאל התל אביבית של השף רפי כהן, ובין 2006–2012, חמש וחצי שנים בהרברט סמואל של השף יונתן רושפלד. בהרברט סמואל הגיע עד לתפקיד השף הראשי שמוביל את המסעדה.
במרץ 2013 לאחר שנה של עבודת הקמה יצא בן נריה לדרך עצמאית ופתח את מסעדת טאיזו. המסעדה השנייה שלו, מיאזאקי נפתחה בפברואר 2016 והביסטרו היפני "יא-פאן" נפתח באפריל 2017. בקיץ 2019 יפתח בן נריה מסעדת דגל חדשה על טהרת המטבח היפני, בהשקעת ענק בבניין עזריאלי החדש.
האנסמבל הקולי הישראלי

האנסמבל הקולי הישראלי (כונה בעבר האנסמבל הקולי החדש) נוסד בשנת 1993 בידי מנהלו המוזיקלי יובל בן עוזר. בשנים שחלפו מאז כבש את מקומו כמקהלה הקאמרית  המובילה בישראל. האנסמבל, המורכב מזמרים מקצועיים, מופיע במיטב האולמות והפסטיבלים בארץ וזוכה להצלחה הן בקרב הקהל והן בקרב מבקרי מוזיקה ומוזיקאים. לאנסמבל רפרטואר רחב של מוזיקה קאמרית קולית, ממוזיקת ימי הביניים ועד למוזיקה בת זמננו, מוזיקה אוונגרדית והקלטות פס-קול לסרטים. 
האנסמבל מרבה להופיע עם התזמורות המובילות בישראל, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון והקאמרטה הישראלית ירושלים. הוא עובד עם מנצחי מקהלות מן השורה הראשונה בעולם, בהם: פרידר ברניוס, ג'ון פול, אנתוני רולי ואנדרו פארוט. 
האנסמבל ביצע שלוש פעמים יצירות בביצועי בכורה במסגרת פסטיבל ישראל (רון וידברג: "רבי אמנון ממגנצה", יצירתו של דורי פרנס "משורר בניו-יורק" ועוד ) וזכה בפרסים ראשונים בתחרויות בינלאומיות למקהלות במלטה (1998), בטולוסה, ספרד (2000) ובבלגיה (2001). האנסמבל הקולי החדש מוזמן להשתתף בפסטיבלים בינלאומיים בגרמניה, צרפת ולוקסמבורג, קוריאה, סרדיניה, נורמנדי ולובליאנה. כמו כן מופיע האנסמבל בארץ, בסדרות קונצרטים משלו במוזיאון תל אביב לאמנות, בירושלים, במודיעין במשכן למוזיקה ואמנויות רעננה ועוד. 
בשנת 2009 פרס האנסמבל את חסותו על מקהלת עדי, אשר הוקמה שנים ספורות מוקדם יותר.
רכס באטלר (ניו זילנד)

מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו ככל הנראה על ידי צ'ארלס דאגלס בסוף שנת 1890 והוא נקרא על שם ג'ון בטלר.
מרדכי מיכאלי

האימפריה הרוסית: 1914 - 1894

מרדכי פריזנט נולד בעיירה דונייבצי במחוז פודוליה באימפריה הרוסית. הוא היה הבן השישי מתוך שמונת ילדיהם של ישעיהו ופייגה. דודו היה המשורר והמתרגם אברהם רוזן (רוזנצוויג) (1889-1974). המשפחה חיה בכפר, הסמוך לעיר. אביו היה סוחר ממשפחה מקורבת לצאר, שירד מנכסיו. אמו הייתה עקרת בית, ונפטרה כשהיה ילד קטן. בעקבות המצב הקשה בביתו, הוא עבר להתגורר בבית סבתו בעיר.
גדל במשפחה יהודית מסורתית, ובילדותו קיבל חינוך תורני בחדר. כאשר לא היה לו הכסף לשלם את דמי-הנסיעה, דבר שהיה קורה לעיתים קרובות, הוא היה נאלץ ללכת ברגל, מרחק של 7-8 קילומטרים, זאת רק על מנת לקבל חינוך יהודי דתי. כשהיה בן 15, המצב של אביו התדרדר, והוא נאלץ להפסיק את לימודיו בחדר. אף על פי שלא קיבל תמורה, אחד ממוריו המשיך ללמד אותו את התורה שבעל-פה. בתקופה זו, פריזנט הקדיש את עצמו לקריאת הספרות העברית החדשה, בנוסף להתעמקותו בתנ"ך ובאגדות עין יעקב. בתקופת נעוריו, כתב מספר אגדות ומעשיות אותן פרסם לעיתים בעיתוני ילדים. בנוסף הוציא ביחד עם חבריו בגיל 17 קובץ ספרותי לנער בשם "בגינה".
בשנות התבגרותו חי ופעל בסביבה ציונית, דבר שתרם לשאיפתו לחיות בארץ ישראל. ב-1914, בגיל 20, עלה לארץ ישראל, שהייתה בתקופה זו תחת השלטון העות'מאני.

ארץ ישראל: 1957 - 1914

כשעלה לארץ, פריזנט השתקע בירושלים ושאף לחנך את הנוער לצד עבודתו הספרותית. לכן, הוא למד בבית המדרש למורים. בתקופה זו, של מלחמת השפות התחשלה אהבתו לעברית, ואף עברת את שמו ל"מיכאלי". בהדרכת מורים כמו אליעזר מאיר ליפשיץ ודוד ילין התעמקה אהבתו לתורה ולתרבות ישראל. במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא העות'מאני והגיע אף לקצונה. מיכאלי הזדעזע מזוועות המלחמה ולכן הסתיר תקופה זו ממשפחתו ומחבריו. לאחר סיום המלחמה הוא גמר את חוק לימודיו ועבר לשמש כמורה בבית הספר תחכמוני בירושלים.
בבית הספר הוא אמנם קידש את ערכי היהדות, אך הקפיד על גישה פתוחה ופלורליסטית. הוא ניהל את עיתון התלמידים "חברנו" שהכיל את חיבורי התלמידים לצד חיבורי המורים. עמיתיו להוראה היו גם חבריו ושותפיו לחברה האינטלקטואלית בירושלים. בספרו סיפור על אהבה וחושך, מתאר עמוס עוז שהיה אחד מתלמידו של מיכאלי, את שיעוריו כך: "ואילו אדון מיכאלי, מרדכי מיכאלי, האהוב עלי מכולם, מר מיכאלי שידו הרכות היו מבושמות תמיד כידי רקדנית ופניו רהויים, כמתביישים, הוא היה מתיישב [...] ובמקום להרביץ בנו תורה היה נסחף שעות שלמות בסיפורי אגדות ומעשיות...". במקביל להוראה, הוא למד מדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים. שם הוא היה אחד ממסיימי המחזור הראשון וקיבל תואר מוסמך.
ב-1953 הוא נשא לאישה את פאניה בת שלמה חיים בר סלע, אך לפני שהספיק להקים משפחה הוא נפטר במפתיע ב-1957. בבית הספר תחכמוני הוקמה ספרייה לזכרו. הוקמה לזכרו הקרן החינוכית "קרן מרדכי". עיתון "חברנו" הוציא מהדורה מיוחדת בתאריך מותו. ב-1963 יצא לזכרו הספר "האיש ופעלו", הספר כלל הספדים בין מאת חבריו: יוסף קלוזנר, צבי שארפשטיין, ישורון קשת, שלמה שפאן ויצחק ספיבק.
בילה פריינד

בלה (לאה) פריינד (נולדה ב-1949) היא אישה ישראלית- ירושלמית שהתפרסמה בשנת 1992 כשהגנה בגופה על מחבל פלסטיני מפני המון מבקש נקמה, זמן קצר לאחר ביצוע פיגוע דקירה.

תולדותיה

נולדה בבית חרדי-חסידי וציוני. במלחמת העולם השנייה הובלו הוריה למחנה עבודה בכפייה ולמחנה השמדה באושוויץ. הם שרדו, עלו לארץ ישראל והתיישבו במושב ליד ירושלים; אביה שירת בצה"ל. בלה נישאה לאברהם פריינד, בנו של רבי אשר פריינד. לבני הזוג נולדו שמונה ילדים. במקצועה היא עובדת סוציאלית ויועצת נישואין, היא ובעלה סייעו בבניית המוסדות יד עזרא.

האירוע בו התפרסמה

ב-12 במאי 1992 דקר עדנאן אלאפנדי, מחבל ערבי בן 21 ממחנה הפליטים דהיישה, שני ילדים יהודים ליד שוק מחנה יהודה. לאחר האירוע דלק המון זועם אחר המחבל. יריות נורו, לבסוף נתפס המחבל בחניון. המחבל שכב על הקרקע, וההמון הכה אותו נמרצות. פריינד, שעברה במקרה במקום, ראתה את המקרה, הצליחה להסתנן בין האנשים ולהגיע אל המחבל. היא גוננה עליו בגופה, בעת שאנשים כינוה: "אוהבת ערבים!", בעטו בה, הכו אותה באגרופיהם, אמו של אחד הילדים הפצועים קיללה אותה; ומאוחר יותר אמרה כי זעמה על פריינד גדול מזעמה על המחבל. כעבור 27 דקות, הגיעה המשטרה למקום ועצרה את המחבל.

תגובות ופעילות ציבורית בעקבות האירוע

המעשה של פריינד זכה לשבחים אך גם לביקורת, ועורר פולמוס ציבורי והדים בינלאומיים. בין היתר (על פי טענת עיתון אמריקאי), פסק הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, הרב הראשי לישראל, כי מאחר שהמחבל לא היווה עוד סכנה הרי שפריינד נהגה כהלכה. כעבור כחודש אמרה פריינד בראיון לעיתון ניו יורק טיימס:
"אכן, הערבי דקר ילדים. למרות זאת, כיהודים - בני העם הנבחר, עלינו לקחת נשימה עמוקה בטרם ניטול את החוק לידינו. אנשים זעקו לעברי אחרי הדקירה: "עין תחת עין!", אך זהו נושא קריטי של דיני נפשות, שבעבר היו מוכרעים על ידי חברי הסנהדרין".
כעבור שנה קיבלה פריינד פרס על התנהגותה מארגון "The Society for a Better Israel". 
בשנת 1997 יסדה פריינד, בצוותא עם אילנה רביד, את ארגון "שילוב", שנועד להוות ארגון-גג לכל הארגונים הפועלים בתחום הסובלנות וקירוב הלבבות בין חרדים וחילונים בישראל. "ירושלים לא חרבה משום שאנשים חדלו לכבד את השבת, אלא משום שלא כיבדו אחד את השני", אמרה בראיון ביחס לפעילותה בארגון. על הימנעות החרדים משירות בצה"ל אמרה פריינד כי "הצבא הוא סוגיה קשה. אני מבינה כיצד אנשים מרגישים ביחס לאלה שאינם משרתים, דתיים ושאינם דתיים", וזיהתה את עצמה פוליטית עם מפלגת אגודת ישראל. 
בשנת 1999 הצטרפה להנהגת היוזמה קצרת הימים בראשות עופרה מאירסון להתמודדות בבחירות לכנסת החמש עשרה בראש מפלגת הנשים "ייצוג שווה".
ב-2001 איבדה חבר קרוב בפיגוע בעטרות. בעקבות הפיגוע אמרה בראיון ל-ynet שאינה מצטערת על שהגנה על המחבל שמונה שנים לפני כן, מפני ש"אנחנו לא כמוהם".
להקת "הדג נחש" כללה באלבומה "לזוז" שיר בשם "בלה בליסימה", שנכתב בעקבות האירוע. מן השיר עולה, כי חברי הלהקה משבחים את המעשה של בילה פריינד, ומצרים על כך שדמותה נשכחה מן הזיכרון הציבורי.
בשנת 2005, בעקבות הלינץ' בשפרעם, כתב העיתונאי עוזי בנזימן:
"בניגוד לבלה פרוינד, לא נמצא בשפרעם אדם אחד שישכב על הרוצח הכפות, עדן נתן זדה, וימנע בכך את הלינץ' שביצעו בו תושבים נסערים."
בחודש דצמבר 2013 יצאה פריינד באופן פומבי נגד שחרור מחבלים במסגרת המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים, לאור העובדה שעדנאן אלאפנדי, המחבל שאת חייו הצילה היה צפוי להשתחרר, מה שאכן בוצע.
אוגול גאימיש

חייה

היא נלקחה לאישה לגויוק חאן שהיה נכדו, של ג'ינגיס חאן, לאחר כיבוש השבט שלה, בידי המונגולים בראשות ג'ינגיס חאן.
אוגול ילדה לגויוק שני ילדים: קויה ונקו.
ג'רום ברונר

קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

משנתו

ברונר חקר רבות את האופן שבו ילדים לומדים ומסקנתו הייתה כי הם לומדים על ידי תהליך אותו כינה "פיגום" (scaffolding). 
באמצעות תהליך הפיגום, הילד מבנה את ידיעותיו בהסתמך על ידע שכבר יש ברשותו. תהליך הפיגום, לפי ברונר, נעשה על ידי הסביבה החיצונית, אשר מבנה את הסיטואציה ומאפשרת לילד להיענות לסביבה באופן מסתגל יותר. 
תמיכה זו כוללת מתן הדרכה, רמזים, משוב ועצות, הניתנים בהתאם לרמת היכולת העכשווית של הילד וגם בהתאם לרמת ההתפתחות המקורבת.
תהודת שומאן

תהודת שומאן (Schumann resonances) היא תופעה המתרחשת בין קרקע כדור הארץ לבין שכבת היונוספירה באטמוספירה. בתופעה זו מתחוללת תהודה של גלים אלקטרומגנטיים בין הקרקע ליונוספירה כתוצאה מפריקת ברק במקום כלשהו על פני כדור הארץ.
התופעה התגלתה על ידי הפיזיקאי הגרמני וינפרייד אוטו שומן  (אנ') אשר חזה אותה מתמטית בשנת 1952.