עמאן

גאוגרפיה ואקלים

העיר שוכנת בצפון-מערבה של ירדן, באזור גבעי על גבול המדבר ובגובה של 773 מטרים מעל פני הים. העיר הוקמה במקור על שבע גבעות, אך כיום היא משתרעת על פני 19 גבעות, ואזוריה העיקריים נוטלים את שמותיהם משמן של גבעות אלה. סמוך לעמאן נמצאים מעיינות המשמשים לה כמקורות מים זמינים.
בשל גובהה, האקלים בעיר מתון יחסית בהשוואה לזה של המדבר שממזרח לה ולזה של בקעת הירדן שממערב לה. הלחות בעיר נמוכה ומשקעים יורדים בחורף בצורת גשם, ולעיתים בצורת שלג, ב-5 עד 45 ימים בשנה.

פרה-היסטוריה

לפי ממצאים ארכאולוגיים, התקיים יישוב בעמאן כבר בתקופת האבן החדשה, לפני כ-8,500 שנה. הממצאים המוקדמים ביותר הם מעין ע'זאל במזרחה של העיר. במאה ה-13 לפני הספירה בקירוב נקראה העיר "רבה" או "רבת עמון" על ידי יושביה העמונים ושימשה כבירתם. היישוב העמוני שכן במצודת עמאן, אך הממצאים המוקדמים ביותר שנמצאו במקום הם מתקופת הברונזה, מאמצע האלף ה-4 לפנה"ס.

שם העיר בעברית

העיר נזכרת בתנ"ך מספר פעמים כ"רבת בני עמון" או "רבה" בהקשר לכיבושה על ידי בנ"י או ממלכת יהודה:
וַיְהִי לִתְשׁוּבַת הַשָּׁנָה לְעֵת צֵאת הַמַּלְאֿכִים וַיִּשְׁלַח דָּוִד אֶת יוֹאָב וְאֶת עֲבָדָיו עִמּוֹ וְאֶת כָּל יִשְׂרָאֵל וַיַּשְׁחִתוּ אֶת בְּנֵי עַמּוֹן וַיָּצֻרוּ עַל רַבָּה וְדָוִד יוֹשֵׁב בִּירוּשָׁלָ‍ִם.
— ספר שמואל ב', פרק י"א, פסוק א'
כִּי רַק עוֹג מֶלֶךְ הַבָּשָׁן נִשְׁאַר מִיֶּתֶר הָרְפָאִים הִנֵּה עַרְשׂוֹ עֶרֶשׂ בַּרְזֶל הֲלֹה הִוא בְּרַבַּת בְּנֵי עַמּוֹן תֵּשַׁע אַמּוֹת אָרְכָּהּ וְאַרְבַּע אַמּוֹת רָחְבָּהּ בְּאַמַּת אִישׁ.
— ספר דברים, פרק ג', פסוק י"א
וַיִּלָּחֶם יוֹאָב בְּרַבַּת בְּנֵי עַמּוֹן וַיִּלְכֹּד אֶת עִיר הַמְּלוּכָה.
— ספר שמואל ב', פרק י"ב, פסוק כ"ו
וַיְהִי כְּבוֹא דָוִד מַחֲנָיְמָה וְשֹׁבִי בֶן נָחָשׁ מֵרַבַּת בְּנֵי עַמּוֹן וּמָכִיר בֶּן עַמִּיאֵל מִלֹּא דְבָר וּבַרְזִלַּי הַגִּלְעָדִי מֵרֹגְלִים.
— ספר שמואל ב', פרק י"ז, פסוק כ"ז
לָכֵן הִנֵּה יָמִים בָּאִים נְאֻם ה' וְהִשְׁמַעְתִּי אֶל רַבַּת בְּנֵי עַמּוֹן תְּרוּעַת מִלְחָמָה וְהָיְתָה לְתֵל שְׁמָמָה וּבְנֹתֶיהָ בָּאֵשׁ תִּצַּתְנָה וְיָרַשׁ יִשְׂרָאֵל אֶת יֹרְשָׁיו אָמַר ה'.
— ספר ירמיה, פרק מ"ט, פסוק ב'
דֶּרֶךְ תָּשִׂים לָבוֹא חֶרֶב אֵת רַבַּת בְּנֵי עַמּוֹן וְאֶת יְהוּדָה בִירוּשָׁלַ‍ִם בְּצוּרָה.
— ספר יחזקאל, פרק כ"א, פסוק כ"ה
בהתאם למופע זה מוכר גם איזכור כיבוש העיר בשירה למשל ב"שלום לך דודי".

כיבושים זרים

רבת עמון נכבשה בהמשך על ידי האשורים, הפרסים והסלאוקים, ובמאה ה-3 לפנה"ס שינה תלמי פילדלפוס השני את שמה ל"פילדלפיה" (יוונית Φιλαδέλφεια). פילדלפיה הייתה לחלק מהממלכה הנבאטית עד לשנת 106 לפני הספירה, עת נכבשה על ידי האימפריה הרומית והפכה לאחת מעשר ערי הדקאפוליס הרומיות.
בתחילת התקופה הביזנטית הייתה העיר למקום מושבו של בישוף. הסאסאנים כבשו את העיר בשנת 614 ולאחריהם כבשו אותה הערבים ב-636, אשר השיבו לה את שמה העתיק, עמאן. העיר פרחה תחת שלטונה של שושלת בית אומיה ובהמשך תחת שלטונו של בית עבאס, אך במרוצת השנים חרבה על ידי מספר רעידות אדמה ואסונות טבע אחרים, ובמאה ה-19 כל שנותר ממנה היה כפר קטן ובו כ-2,000 תושבים.

בעת המודרנית

מפנה בתולדותיה של עמאן החל בשנת 1887, עת התיישבו בה צ'רקסים, וזה הואץ משמעותית עם סלילת מסילת הרכבת החיג'אזית והפיכתה של העיר לתחנה מרכזית בנתיבה. בשנת 1921 בחר האמיר עבדאללה בעיר עמאן למושב ממשלתו החדשה, ובהמשך לבירת הממלכה ההאשמית של ירדן. בעיר לא היה באותה עת מבנה שהתאים לשמש כארמון או כבניין משרדים ממלכתי, והמלך קבע את לשכתו בבניין תחנת הרכבת החיג'זית והתגורר בקרון.
עמאן נותרה עיר קטנה יחסית עד שנת 1948, עת גדלה אוכלוסייתה באופן משמעותי, בעקבות מלחמת העצמאות והגירת פליטים פלסטינים רבים אליה מארץ ישראל. גל נוסף של פליטים פלסטיניים הגיע לעיר לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967. בספטמבר השחור בשנת 1970, התרחשו בעיר קרבות רחוב בין צבא ירדן לכוחות אש"ף, ולמבני העיר נגרם נזק רב. נזק רב במיוחד נגרם לארמון המלך ולמבנים שבסביבתו.
העיר הייתה שוב ליעדם של גלי פליטים שנמלטו מעיראק במלחמת המפרץ ב-1991 ובמלחמת עיראק בשנת 2003. גלים אלה הביאו לתנופת בנייה ולהיווצרותם של שכונות עוני ומחנות פליטים, ואלה מכבידים על משק המים של העיר ועל כלכלתה. ב-9 בנובמבר 2005 אירעו שלושה פיצוצים מתואמים בשלושה בתי מלון בעיר וארגון אל-קאעידה נטל את האחריות להם.

העיר כיום

בעמאן פועלת תעשייה קלה של טקסטיל ומזון ותעשייה כבדה הכוללת בתי זיקוק לנפט. העיר שוכנת במרכזה של רשת הכבישים בירדן, ונמל התעופה הבינלאומי על שם המלכה עליה (مطار الملكة علياء الدولي) הוא השער האווירי העיקרי של הממלכה.
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, שהחשובות שבהן הן "אוניברסיטת ירדן", "אוניברסיטת אלזייתונה הירדנית" (جامعة الزيتونة الأردنية), "האוניברסיטה הגרמנית הירדנית" (الجامعة الألمانية الأردنية), "אוניברסיטת עמאן אלאהלייה" ו"האוניברסיטה הירדנית למדע ולטכנולוגיה" (جامعة العلوم والتكنولوجيا الأردنية أو جامعة التكنو). כמו כן, בעיר פועלת אוניברסיטת המזרח התיכון, שהינה אוניברסיטה פרטית ללא כוונת רווח.

אתרי העיר

רוב אתריה של העיר שוכנים ברובע "מדינה" במרכזה של העיר, הכלוא בעמק שבין ג'בל אל-אשרפיה מדרום, ג'בל אל-קלעה (הר המצודה) מצפון וג'בל עמאן ממערב.

המצודה

המצודה במרכזה של העיר שוכנת על ג'בל אל קלעה ("גבעת המצודה") בגובה של 850 מטר, וזהו המקום בו שכנה רבת עמון ההיסטורית. ממצאים מתקופת הברונזה מצביעים על כך שהגבעה שימשה כמצודה ומקום יישוב משך אלפי שנים. המתחם מוקף בחומה באורך של 1,700 מטר, וזו נבנתה וחודשה פעמים רבות בתקופת הברונזה, בתקופת הברזל, וכן בתקופה הרומית, הביזנטית ובתקופת שלטונו של בית אומיה. עוד נמצאה במקום כתובת מצודת רבת עמון.
החלק המרשים ביותר במצודה הוא "ארמון אומיה" השוכן בצפונה. הארמון הוקם בשנת 720 על ידי שושלת אומיה ושימש בעברו כמקום משכנו של שליט עמאן. המתחם היה גדול למדי אך רובו חרב ברעידת אדמה בשנת 749 ולא הוקם מחדש. המבנה הבולט במתחם הוא אולם השימוע הניכר בכיפתו. צורתו של האולם בבסיסו היא כשל צלב בשל כך שהוקם על שרידיה של כנסייה ביזנטית. החצר הפתוחה הצמודה לאולם מצפון מובילה אל רחוב העשוי בצורת אכסדרה שמשני צדדיו הריסות מבני ממשל וציבור. אכסדרה זו מסתיימת בשרידיו של בניין מגורי המושל שבו אולם כס, והשוכן בקצה הצפוני של המצודה. ממזרח לאולם השימוע שוכן מאגר אומיה העגול. קוטרו כ-17 מטר ומדרגות מוליכות אל בסיסו. המאגר שימש כמקור המים של המצודה וסביבתה, וככל הנראה ניצב במרכזו בעבר עמוד שהראה את גובה המים.
מדרום לארמון אומיה שוכנים שרידיה של בזיליקה ביזנטית מהמאה ה-6 או המאה ה-7. הבזיליקה חרבה ברעידת אדמה אך השתמרו בה מספר פסיפסים. סמוך לבזיליקה ניצב מקדש הרקולס שנבנה בתקופת מרקוס אורליוס במאה ה-2, אך כל שנותר ממנו הוא במה ומספר עמודים.
המוזיאון לארכאולוגיה של ירדן צמוד למקדש הרקולס ומציג ממצאים היסטוריים מרחבי ירדן ושכנותיה. במוזיאון גולגולות בנות 6,000 שנים מתל יריחו, מספר מגילות שנמצאו בקומראן בשנת 1952 כולל מגילת הנחושת, העתק של מצבת מישע וממצאים שונים מפטרה ומג'רש. עוד מוצגים במקום שלושה פסלים מעין ע'זאל המתוארכים לאלף השביעי לפנה"ס.

התיאטרון הרומי, הפורום והאודאון

התיאטרון הרומי נחצב במורדותיה הצפוניים של הגבעה הפונה אל מרכז העמק, והוא שוכן כ-250 מטר דרומית לקצה המזרחי של המצודה. הוא הוקם במאה ה-2 על ידי אנטונינוס פיוס במקום בו שכן קודם לכן נקרופוליס קדום. המבנה עשוי משלושה אגפים רוחביים שיועדו לשכבה השלטת (התחתון), לאנשי צבא (האמצעי) וליתר הצופים (העליון). סך הכל יכול התיאטרון להכיל 6,000 צופים. מעל לשורה העליונה שוכן מקדש קטן שבו ניצב בעבר פסל האלה אתנה, אך זה הועבר למוזיאון הארכאולוגי במצודה. המבנה שוחזר בשנת 1957, ככל הנראה לא בצורה מדויקת, ונערכים בו מופעים ואירועי תרבות שונים. עוד שוכן בו מוזיאון קטן לפולקלור (ממערב לבמה) ומוזיאון למסורת עממית (ממזרח לה).
מהפורום הרומי העתיק שרדו רק שתי שורות העמודים הדרומיות. הוא הוקם בשנת 190 לערך והשתרע על שטח של 5,000 מ"ר. הוא הוקף בשורות עמודים משלושת צדדיו, ועל ידי נחל עמאן מצפונו, אך זה זורם כיום בתעלה תת-קרקעית מתחת לרחובות העיר. ממזרח לפורום ניצב האודאון, גם הוא מהמאה ה-2. בהיכל שהשתמר במצב טוב מקומות ל-500 צופים, וככל הנראה נשא גג עץ או אוהל זמני שסוכך על הצופים מפני פגעי מזג האוויר.