google/wiki40b huggingface dataset:
ווטפורד

דת

בווטפורד ישנם מספר כנסיות אנגליקניית, שלוש כנסיות קתוליות, שלושה מסגדים, מקדש סיקי, מקדש הינדי ובית כנסת של ק"ק כנסת ישראל (Watford & District United Synagogue).

שלטון מקומי

בניגוד לעיירות מחוז רבות באנגליה, מועצת וטפורד מונהגת על ידי ראש עיר הנבחר בהצבעה ישירה. ראש העיר הנוכחי היא דורותי תורנהיל, אשת המפלגה הליברלית דמוקרטית.
God Is a Woman

רקע ויציאה לאור

השיר נכתב על ידי אריאנה גרנדה, מקס מרטין, איליה סלמנזאדה, סוואן קוטצ'ה וקרולינה לייר והופק על ידי סלמנזאדה. בנוסף לכך, השיר הוא מעין שיר פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון ההיפ הופ.
במקור, היה צריך השיר לצאת ב-20 ביולי 2018, אך לבסוף הוחלט כי צאתו תוקדם והוא יצא ב-12 ביולי 2018.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא של השיר בוים על ידי דייב מיירס והועלה לערוץ ה-Vevo של אריאנה גרנדה ב-13 ביולי 2018. הקליפ מכיל בתוכו מסרים פמיניסטיים ומציג את גרנדה בשלל סצנות שונות. באחת מן הסצנות, ניתן לשמוע את מדונה מקריאה קטע קריאה מסוים.
נכון לינואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על קרוב ל-200 מיליון צפיות.
הרחק מן ההמון הסוער

עלילה

סיפור העלילה מתרחש בדרום מערב אנגליה בתקופה הוויקטוריאנית. בת שבע אברדין (ג'ולי כריסטי) היא אשה צעירה ויפה, עיקשת ועצמאית בדעותיה. היא יורשת את החווה של דודהּ, ומחליטה לנהל אותה בעצמה, דבר המעורר מורת רוח בקרב הקהילה הכפרית. 
לבת שבע שלושה מחזרים, גבריאל אוק (אלן בייטס) שהוא רועה מסור אך חסר מזל, ויליאם בולדווד (פיטר פינץ') חוואי עשיר קודר ומתבודד, והסמל פרנק טרוי (טרנס סטמפ) דרגון שובה הלב והבוגדני.
הסרט נאמן למקור הספרותי אם כי הייתה ביקורת על בחירתה של ג'ולי כריסטי לתפקיד הראשי. הצילומים נערכו ברובם במחוזות דורסט ווילטשייר שבאנגליה.
רייטיה

רייטיה (בלטינית: Raetia) היא חבל ארץ גאוגרפי והיסטורי במרכז אירופה שעל הרי האלפים (כיום בשווייץ ובדרום גרמניה).

גבולותיה הגאוגרפיים

רייטיה גבלה במזרח בפרובינקיה הרומית נוריקום, במערב בפרובינקיה הרומית גרמניה עילית, בדרום בפרובינקיה הרומית גאליה קיסאלפינה ובצפון באדמת ההלווטים. בתחומה נמצאו גם הריין העילי וגם אגם קונסטנץ. בהקבלה להיום נמצאים תחומיה של רייטיה בדרום שוואביה ובדרום בוואריה, בפורארלברג ובטירול, בצפון לומברדיה ובשווייץ כולה.

לפני היותה פרובינקיה רומית

מעט ידוע על רייטיה לפני שהפכה לפרובינקיה רומית. אך ידוע שבשטחה ישבו ההלווטים שהיו אחד מהשבטים החזקים והלוחמניים ביותר מהשבטים הגאלים וכן שבט הרטים . שמה של רייטיה נגזר משמו של השליט של שבט ההלווטים, רייטוס. שמו של רייטוס נגזר מהמילה Rait שבניב מסוים של קלטית משמעו אדמה הררית. האזור תועד לראשונה בספרו של פוליביוס.

פרובינקיה רומית

בשנת 15 לפנה"ס נכבש האזור על ידי המצביאים הרומאים טיבריוס (לימים קיסר רומא) ודרוסוס. בסוף ימיה של האימפריה הרומית המערבית רייטיה נכבשה ונבזזה על ידי שבט האוסטרוגותים.

כלכלה

תחילה האמינו כי ברייטיה אין תועלת כלכלית. האדמה הייתה הררית, עם מעט שטחי מרעה ויערות רבים והפרובינקיה שמשה בעיקר למקום מסחר בכבשים ועץ. אך לקראת סוף ימיו של אוגוסטוס התגלה גם פוטנציאל ליין, דבש, שעווה וגבינה.
ריבלינו

קריירה בקבוצות

ריבלינו החל את הקריירה שלו בגיל 16 כשחקן קטרגל בסאו פאולו. לאחר זמן קצר עבר לקבוצת הקטרגל של קורינתיאנס ולאחר שנתיים החל לשחק כדורגל מקצועני במדי קורינתיאנס המשחקת בליגת הפאוליסטה. חיש מהר הפך לשחקן מפתח בקבוצה ולחביב האוהדים שהעניקו לו את הכינוי "מלך הפארק" (בהקשר לאצטדיונה של הקבוצה, פארק סאו ז'ורז'). עם זאת, בכל שנותיו בקורינתיאנס, לא הצליח המועדון לזכות באליפות הפאוליסטה. ב-1974 נוצחה קורינתיאנס בגמר אליפות הליגה על ידי פלמיירס. ריבלינו, שנחשב על ידי האוהדים כאחד מהאחראים לכישלון, עבר לריו דה ז'ניירו, לקבוצת פלומיננסה. בשנים שבאו לאחר מכן היה ריבלינו הכוכב הבלתי מעורער של פלומיננסה שזכתה באליפות בשנים 1975–1976 ושיתף פעולה עם שחקנים בולטים אחרים בקבוצה כגון: דוֹבאל, פינטיניו, ז'יל וקרלוס אלברטו טורס. ב-1978 עבר ריבלינו בן ה-32 לקבוצה הסעודית אל-הילאל, בשורותיה שיחק עד 1981. הוא זכה עם קבוצתו באליפות ערב הסעודית פעמיים ופעם אחת בגביע המדינה. הוא סיים את הקריירה שלו בערב הסעודית לאחר שב-1981 הוא חבט באגרופו בפניו של שחקן אל איתיחאד והורחק לשלושה חודשים. בכך בא למעשה קץ לקריירה שלו ככדורגלן מקצועני.

נבחרת ברזיל

ריבלינו היה שותף לנבחרת ברזיל בזכייתה בגביע העולם במקסיקו 1970. הוא שיחק באגף השמאלי בחוליית ההתקפה הברזילאית לצידם של טוסטאו, פלה וז'אירזיניו. הוא כבש בטורניר שלושה שערים ובישל שלושה נוספים והתפרסם כבועט בעיטות העונשין של נבחרת ברזיל. הוא נהג לבעוט את בעיטות העונשין בעוצמה רבה והאוהדים המקסיקנים הדביקו לו את הכינוי "בעיטה אטומית" אחרי שכבש שער בבעיטת עונשין במשחק הפתיחה של ברזיל מול נבחרת צ'כוסלובקיה שנסתיים בניצחון ברזיל 4:1.
ריבלינו אף נטל חלק בטורנירי הגמר של הגביע העולמי שנערכו בגרמניה ב-1974 בו סיימה ברזיל רביעית (ריבלינו כבש בטורניר שלושה שערים) ובארגנטינה ב-1978 בו סיימה ברזיל במקום השלישי (ריבלינו שותף בשלושה משחקים אך לא כבש). בסך הכל לבש ריבלינו את המדים הלאומיים של ברזיל ב-92 משחקים בינארציים בהם כבש 26 שערים.
לאחר פרישתו החל ריבלינו בקריירה של פרשן ואף אימן את קבוצת שימיזו מהליגה היפנית. ב-1989 השתתף ריבלינו בטורניר גביע העולם למאסטרס ואף הבקיע שער לזכות ברזיל בניצחונה במשחק הגמר על נבחרת אורוגוואי.
ב-2004 נבחר ריבלינו על ידי פלה כאחד מ-125 הכדורגלנים הגדולים החיים.
מעלית

היסטוריה

מעליות קדומות, שפעלו בעזרת חבלים והונעו בכוח אדם, היו קיימות בעולם העתיק. ישנה עדות על מעליות שנבנו על ידי ארכימדס בשנת 216 לפני הספירה.
המהפכה התעשייתית האיצה את פיתוח המעליות. בשנת 1845 בנה ויליאם ארמסטרונג מעלית שהופעלה בכוח הידראולי. בשנת 1853 הציג אלישע אוטיס מעלית בטוחה שצוידה בהתקן המונע את נפילת התא במקרים בהם נקרע החבל.
מבנה המעלית, בקצה של בוכנה ארוכה אשר נעה בתוך גלגל היו משאבות שהחדירו שמן לתוך הגלגל, ובלחץ השמן עלתה הבוכנה שבתוך הגלגל ודחפה את המעלית כלפי מעלה. שיחרור של השמן מתוך הגלגל גרם לבוכנה לרדת והמעלית ירדה.
בסוג אחר של מעליות הידראוליות, הבוכנה הייתה מושכת בחבל שהיה מחובר לגלגלים. החבל משך את המעלית כלפי מעלה או כלפי מטה. האדם היה מפעיל מנוף שהיה מותקן בתוך המעלית. גם כיום ישנם בתים גדולים ובתי מלון אשר משתמשים במעליות שמופעלות ביד לצורך העברת מצרכים מקומה לקומה. המעליות קשורות לחבל שעובר על גלגלים ומחובר בקצה למשקולת. משיכה בחבל מעלה את המעלית והמעלית יורדת למטה בכוח משקלה.
ב-23 במרץ 1857 הותקנה מעלית אוטיס הראשונה בניו יורק. פיר המעלית הראשון קדם לה בארבע שנים. הוא נבנה בבניין שבעליו, פטר קופר, המתין להמצאת המעלית הבטוחה. הפיר היה עגול ומאוחר יותר נבנתה עבורו מעלית מיוחדת.
המצאת המעלית במאה ה-19 הייתה אחד הגורמים המשפיעים ביותר להתפתחות גורדי השחקים. מסוף המאה ה-19 החלו להיבנות גורדי שחקים רבים בערים אמריקאיות (בעיקר שיקגו וניו יורק), דבר שלא יכול היה להתאפשר ללא המצאה זו. המעלית הראשונה בארץ ישראל נבנתה בבניין הפסג' ברחוב הרצל בתל אביב, ונקראה בתחילה 'מעליה'.

מעלית חשמלית

מעלית חשמלית (נקראת גם מעלית חיכוך, Traction Elevator), מונעת על ידי גל חיכוך. החיכוך נוצר בין כבלי התלוי של המעלית לגל החיכוך המונע על ידי מנוע חשמלי.
המעלית החשמלית הראשונה הומצאה ונבנתה בשנת 1880 על ידי המהנדס הגרמני ורנר פון סימנס (Werner von Siemens). פעולתה מבוססת של מתקן-הרמה הנקרא כננת, המונע על ידי מנוע חשמלי. לכננת יש תוף, שעליו כרוכים (מלופפים) הכבלים; בצדם האחד תלוי תא המעלית, ובצדם השני תלויה משקולת-נגד. הכננת מותקנת בראש פיר המעלית. בטיחותן ומהירותן של המעליות החשמליות שופרו במידה ניכרת על ידי פרנק ספרגו.

מעלית הידראולית

מעלית הידראולית, היא מעלית הפועלת בעזרת לחץ שמן. המעלית ההידראולית הומצאה על ידי המהנדס הצרפתי אדו בשנת 1867. פעולתה של מעלית זו מבוססת על בוכנה גדולה המופעלת על ידי לחץ שמן, המעלה את תא המעלית לגובה. את המעלית ההידראולית אפשר עדיין לראות בבתים ישנים נושנים, או במוסכים, שם היא משמשת להרמת הרכב לשם סיכה ותיקונים.
עדיין מתקנים מעליות הידראוליות בבניינים בעיקר בתוספת לבתים קיימים על ידי חברות קטנות. כיום ישנן מספר חברות מצומצם אשר הפסיקו לייצר מעליות הידראולית כגון יצרנית המעליות הפינית KONE.

המעלית בימינו

ישנן מעליות בהן מותקנת דלת אוטומטית. אם אדם נוגע בה בעודה נסגרת, היא נפתחת בצורה אוטומטית שוב. במעליות חדשניות יותר מצויה עין אלקטרונית, השולחת קרן אור לעבר פוטורזיסטור. אדם או חפץ כלשהו העוברים בפתח המעלית וקוטעים את קרן האור, יגרמו לדלתות להישאר פתוחות.
וילהלם אדוארד ובר

ביוגרפיה

ובר נולד בוויטנברג. אביו, מיכאל ובר, היה מורה לתאולוגיה באוניברסיטה המקומית. אחיו היה ארנסט היינריך ובר, אף הוא מדען בעל שם.
לאחר קבלת התואר, התמנה לפרופסור באוניברסיטה, ומאוחר יותר, בהמלצת קרל פרידריך גאוס, התמנה לפרופסור באוניברסיטת גטינגן, בהיותו רק בן 27. הוא התפרסם בזכות שיעוריו המעניינים המלווים בניסוים פרקטיים, ובעידודו את תלמידיו להתנסות אף הם בניסויים המתוארים בשיעור.
ב-1833, יחד עם קרל פרידריך גאוס המציא את הטלגרף האלקטרו-מגנטי הראשון, שקישר בין מצפה הכוכבים אל מכון הפיזיקה בתוך אוניברסיטת גטינגן.
באוקטובר 1837, פוטר ובר מתפקידו באוניברסיטה על ידי ממשלת הנובר, כאחד משביעיית גטינגן, (שבעה פרופסורים מהאוניברסיטה שמחו כנגד השינויים בחוקת ממלכת הנובר).
ובר יצא לטייל בעולם, וביקר בין השאר באנגליה. ב-1843 התקבל לתפקיד פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת לייפציג. ב-1849 חזר לתפקידו הקודם באוניברסיטת גטינגן. כמו כן היה מנהל מצפה הכוכבים באוניברסיטה. פרש מהוראה ב-1870.
ב-1859 זכה במדליית קופלי "בזכות מחקריו בחשמל, מגנטיות ואקוסטיקה".
סדן (גאולוגיה)

בגאולוגיה, סדן הוא מחדר פלוטוני הנוצר מחדירת מאגמה לסלעי הליתוספירה והתגבשותה לסלע פלוטוני. סדנים הם גופי חדירה בלתי-תואמים, כלומר הם חודרים בניצב לשכבות סלעי הסביבה.

היווצרות והרכב

סדנים נוצרים כתוצאה מהתגבשות סוגי מאגמה שונים. הם מהווים מחדרים רדודים יחסית, הניזונים מבתוליתים. הסדנים עשויים להיות שרידיהם של צינורות הזנה ולבלוט ככיפה מעל פני השטח לאחר סחיפה של סלעי הסביבה.
חתך הרוחב של סדן הוא לרוב עגול, וקוטרו נע ממאות מטרים עד קילומטרים אחדים. התגבשות איטית של המאגמה יוצרת בסדן גבישים גדולים.

תפוצה

סדנים קיימים במרבית האזורים בהם התקיימה געשיות.
בישראל מוכר סדן "שן רמון" במכתש רמון, הנחשף סמוך לדופן הדרומית של המכתש. הסדן חדר לסלעי המשקע מהטריאס, והתגבש לסלעי קוורץ-סיאניט בעלי גבישים גדולים. סדן זה נחשף עקב סחיפה בעת התחתרות הנחלים שיצרה את המכתש.
במכתש רמון מצויים סדנים נוספים, כמותם ניתן למצוא במקומות נוספים בדרום ישראל – בגושי התשתית המהווים את חלקו הצפוני של השילד הערבו-נובי: אילת, רודד ותמנע.
קינדיו

היסטוריה

בתקופה הפרה-קולומביאנית האזור היה מיושב על ידי שבטי ילידים שונים כמו הקימבאיה.
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור שויך לפרובינציית פופאיאן שהשתייכה למחלקת קונדינמרקה (שכללה את שטחי קולומביה ופנמה המודרניות). לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה. ההתיישבות הלא-ילידית באזור החלה רק באותה תקופה על ידי חקלאים מאזור אנטיוקיה. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית ונוצרה מדינת קאוקה שכללה את כל דרום ומערב המדינה, כמו גם חלקים נרחבים ממזרחה ואשר בירתה הייתה פופאיאן (במחוז קאוקה המודרני). ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והמדינה הפכה למחוז קאוקה.
ב-1905 פוצל מקאוקה מחוז קלדס המקורי (ספ') שכלל את שטחי מחוזו קלדס, ריסרלדה וקינדיו המודרניים. התושבים המקומיים רצו להתפצל מהמחוז, אך לא הצליחו בכך בעשורים הראשונים לקיומו. בסופו של דבר ב-1 ביולי 1966, בתקופת נשיאותו של גיירמו לאון ולנסיה, המחוז פורק ובמקומו נוצרו מחוזות קלדס ריסרלדה וקינדיו.

כלכלה

המחוז הוא אחד המרכיבים של ציר מגדלי הקפה הקולוביאני, מרכז תעשיית הקפה של קולומביה. מלבד הקפה, יש בקינדיו גם גידול של בננה וכן תעשיית תיירות ענפה הכוללת בין היתר את פארק הקפה הלאומי  ברשות המקומית של מונטנגרו.
אלסנדרו בירינדלי

קריירה

בירינדלי החל את הקריירה שלו בגיל 8 בקבוצה המקומית של סן פרדיאנו, שהוא אזור בפיזה הנמצא בסמוך לבית ילדותו ולכנסייה הנושאת את אותו השם. הוא היה אוהד של יובנטוס כבר מגיל צעיר, והעריץ את מישל פלאטיני. אחד השחקנים שהשפיעו עליו מבחינה מקצועית וספורטיבית היה פאולו מאלדיני ממילאן. כשגדל הוא הצטרף לאקדמיית הנוער של אמפולי, ולפני שעבר לשחק בהגנה הוא הוצב בעיקר בעמדת הקיצוני הימני. הוא זומן לסגל הנבחרת עד גיל 17 לקראת המונדיאל עד גיל 17 ב-1991, אך לא פתח באף אחד משלושת המשחקים שנבחרתו השתתפה בהם.
ב-1996 הוא זכה בקופה איטליה של הסרייה ג' ביחד עם אמפולי, ואף היה אחד מהשחקנים שהובילו את המועדון להעפלה לסרייה ב'. אמפולי סיימה במקום השני בסרייה ב' עם 64 נקודות, ולפיכך העפילה לסרייה א'.
ב-1997 הוא עבר ליובנטוס שאותה אימן מרצ'לו ליפי, ושיתף שם פעולה עם שחקנים ידועים כגון צ'ירו פרארה, אלסנדרו דל פיירו וזינאדין זידאן. הבאתו ביחד עם פיליפו אינזאגי ואדגר דווידס נועדה לחזק את הסגל של יובנטוס. הוא השתתף בניצחון על ויצ'נזה בסופר קאפ האיטלקי, וערך את הופעת הבכורה בליגה בניצחון 2 - 0 על לצ'ה ב-31 באוגוסט 1997. בעונתו הראשונה ביובנטוס הוא זכה עם המועדון באליפות. אולם, עונה זו הסתיימה באופן לא משביע רצון לאחר שיובנטוס הפסידה בפעם השנייה ברציפות בגמר ליגת האלופות.
הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים הייתה בנבחרת עד גיל 23 שהודרכה על ידי מרקו טארדלי, שהתחרתה במשחקי הים התיכון שנערכו בבארי ב-1997. איטליה זכתה במקום הראשון, כאשר בירינדלי עצמו השתתף במשחק הגמר ובסך הכל בשלושה מתוך ארבעה.
בירינדלי זכה עם יובנטוס באליפות גם בעונת 2001/2002 ובעונת 2002/2003, ובסופר קאפ האיטלקי ב-2002 וב-2003. הוא זומן לראשונה לנבחרת איטליה של המאמן ג'ובאני טראפטוני ב-2002, וערך את הופעת הבכורה בתיקו מול נבחרת טורקיה ב-20 בנובמבר.
הוא היה חלק מההרכב שהפסיד למילאן בגמר ליגת האלופות של 2003, שהיה הגמר הראשון בתולדות המפעל שבו שני המועדונים היו מאיטליה. בקיץ 2005 הוא נפצע בקרסול בזמן משחק ידידות מול בנפיקה ליסבון, והחמיץ את כל עונת 2005/2006. יובנטוס זכתה באליפות בעונה זו, אך בעקבות מעורבותה בפרשת שחיתות (הקלצ'ופולי) נשלל ממנה התואר והיא הורדה לסרייה ב'. גם האליפות של עונת 2004/2005 נשללה ממנה, והוענקה לאינטר.
ב-18 באוגוסט 2004 הוא שיחק בניצחון 2 - 0 על נבחרת איסלנד, במה שהיה משחקו האחרון. בסך הכל הוא השתתף בשישה משחקים בינלאומיים.
בירינדלי ויובנטוס החלו את עונת 2006/2007 עם מינוס שלושים נקודות, שבהמשך הופחת למינוס תשע נקודות. הוא היה אחד מהשחקנים שהובילו את יובנטוס למקום הראשון בליגה ולהעפלה אוטומטית לסרייה א'. במהלך העונה הוא ביסס מחדש את מעמדו כשחקן הרכב קבוע, וסיים את העונה עם 37 משחקי ליגה ותפקיד סגן הקפטן. בירינדלי המשיך לשחק גם כאשר קלאודיו ראניירי החל לאמן את יובנטוס בעונת 2007/2008, אך בסך הכל שותף בשבעה משחקים לאורך העונה. ב-17 במאי הוא הודיע על עזיבתו לאחר 11 שנים ביונבטוס, וטען כי ברצונו לשחק במשך עוד עונה או שתיים.
ב-22 ביולי 2008 הוכרז כי הוא חתם בפיזה קלצ'ו מהסרייה ב'. בסיום העונה ירדה פיזה מהסרייה ב', ואף הוצאה לחלוטין ממשחקי הכדורגל האיטלקי בעקבות בעיות כלכליות. כתוצאה מכך נותר בירינדלי ללא קבוצה וללא חוזה. באוגוסט 2009 הוא חתם על חוזה למשך שנתיים בוואלה דל ג'יובנקו.
אינפיניטי בית השקעות

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1997 על ידי איש העסקים אמיר איל המשמש כיו"ר דירקטוריון הקבוצה והבעלים היחידי. נכון לסוף 2013 קבוצת אינפיניטי מנהלת נכסים בהיקף של כ-37 מיליארד ש"ח עבור לקוחות פרטיים, מוסדיים ותאגידים. 
בשנת 2010 נבחרה אינפיניטי על ידי ועדת המכרזים של דירקטוריון חברת החשמל להיות הגוף המנהל של קרן הפנסיה של עובדי חברת חשמל המסתכמת לסך של כ-28 מיליארד ש"ח. בשנת 2016 התקיים מכרז לבחירת גוף ניהול לקרן הפנסיה של עובדי חברת החשמל בו זכה בית השקעות הלמן-אלדובי.  קבוצת ההשקעות אינפיניטי מעסיקה כ-120 עובדים ומשרדיה ממוקמים בבית אופק שבהרצליה פיתוח.
אנטוניו קרמונה

ביוגרפיה

קרמונה נולד בליסבון, בירת פורטוגל, כאח הבכור בין חמישה אחים. בשנת 1923 מונה לשר המלחמה של פורטוגל ובשנת 1926, בעקבות מהפכת ה-28 במאי, נתמנה לראש ממשלת פורטוגל. בשנת 1933 נתמנה לנשיא טקסי של פורטוגל, אך היה חסר השפעה פוליטית אמיתית, שכן הכוח היה בידי הרודן אנטוניו דה אוליביירה סלזר.
הליגה האנטישמית של צרפת

הליגה האנטישמית של צרפת (בצרפתית: Ligue antisémitique de France) נוסדה בשנת 1889 בידי העיתונאי הצרפתי אדואר דרימון, ופעלה בשלהי המאה ה-19, בצרפת של ימי הרפובליקה השלישית.
הליגה, שבמקור נקראה גם הליגה הלאומית האנטישמית של צרפת (Ligue nationale antisémitique de France), הפיצה פרסומים אנטישמיים, וגם הפיצה דברים נגד הקומוניזם והבונים החופשיים. בין ראשי הליגה היו בין היתר ז'אק דה ביאז וז'יל גרן. מרכזה היה בפריז.
ייסוד הליגה היה לאחר פרסום ספרו הפופולרי של דרימון "צרפת היהודית" (La France juive) ולאחר כישלון ניסיון ההפיכה של הגנרל ז'ורז' בולנז'ה שהביאו להתגברות הרגשות הלאומניים.

תעמולה בציבור

עיתונים רבים תמכו בליגה האנטישמית, ובהם "לה ליברה פארול" (La Libre Parole, "המילה החופשית") שבעריכת דרימון, "ל'אנטי-ז'ואיף" (L'Antijuif, "האנטי-יהודי") שבעריכת גרן ו"לה קרואה" (La Croix, "הצלב").
העיתון "לה ליברה פארול" שתמך בליגה, הוציא כ-91 גיליונות עיתון שבועי, מ-30 באפריל 1895 ועד 19 בדצמבר 1896. חלק מהגיליונות יצאו בתדירות גבוהה יותר. בפתח כל מהדורה ישנה קריקטורה או ציור, לרוב אנטישמיים ומודפסים בצבע. בכמה מהגיליונות קריקטורות אנטישמיות מודפסות על כפולת העמודים האמצעית בגיליון. קריקטורות אלה היו לרוב ברוח הליגה ותמכו בה וברעיונותיה.

פעולות נוספות

מלבד תעמולה אנטישמית, ארגנה הליגה גם הפגנות נגד היהודים, וגינתה את מעורבותם בסקנדל של מניות חברת תעלת פנמה ("שערוריית פנמה"). בזמן משפטו של אלפרד דרייפוס, שהוביל לפרשת דרייפוס, נקטה הליגה עמדה עקבית נגד דרייפוס, וגם הפיצה תאוריות קונספירציה על ניסיונות כביכול של הבונים החופשיים להפיל את הרפובליקה השלישית.

התפרקות הליגה

הליגה החלה להתפרק ב-1899, בשל חילוקי דעות בין לאחר חילוקי דעות בין דרימון וגרן, אך הובילה ליצירת ליגות אחרות ימניות קיצוניות בצרפת בתקופה שבין מלחמות העולם.  בשנת 1899, הפכה הליגה, בהנהגתו של גרן, ל"גרנד אוקסנט דה פראנס", עדיין אנטישמית אך אנטי-מאסונית יותר, השם עצמו הוא תגובה נגד הבונים החופשיים של צרפת. לאחר מכן הוא היה קשור בעיקרו לעיתון של גרין, ל'אנטיג'ויף". הליגה נעלמה בהדרגה לאחר פרשת "פורט צ'ברול" ומעצרו של גרן.
רשת 18

רשת 18 (Network18 Media & Investments Limited, בבורסה BSE: 532798, NSE: Network18) היא חברת תקשורת המונים הודית בבעלות "Reliance Industries" או RIL‏. משרדיה הראשיים בנוידה שבצפון מערב הודו. החברה עוסקת בתחומי הטלוויזיה, הדפוס, אינטרנט, סרטים, שירותי תוכן.

רכישה

במאי 2014 הודיעה Reliance Industries כי היא תרכוש שליטה ברשת 18 כולל חברות הבת שלה. דירקטוריון RIL אישר מימון של עד 40 מיליארד רופי עבור ההשתלטות וביולי 2014 הודיעה RIL כי השלימה את ההשתלטות על רשת 18.
גבעת תום ותומר

גבעת תום ותומר, גן בוטני לצמחי ארץ ישראל ואתר הנצחה ל-73 נספי אסון המסוקים. הגבעה ממוקמת במישור החוף הדרומי בשטח המועצה האזורית יואב צפונית-מערבית לקיבוץ נגבה. הגבעה מהווה חלק מהמוזיאון הפתוח בנגבה.

ההיסטוריה של הגבעה

בתקופת תש"ח נקרא המקום "גבעה 105" על שום גובהו ושימש כמשלט במהלך מלחמת השחרור. לאחר קום המדינה שימש כמחצבה לסלעים וכורכר, את שרידיה ניתן לראות עד היום מן התצפית המערבית. במהלך שנות ה-80, הגה חבר קיבוץ נגבה יואב קידר יוזמה להקים באתר השומם גן בוטני לצמחי ארץ ישראל, ואף התחיל בעבודות להקמתו. בשנת 1997, לאחר אסון המסוקים החליט קידר להקים במקום אתר הנצחה לבנו תומר קידר מנגבה וחברו הקרוב תום כיתאין מנוה שלום, שנהרגו באסון. בשל העדרות אתר הנצחה רשמי באותו הזמן, הצטרפו הורים שכולים נוספים ליוזמה של קידר והוחלט להנציח במקום את כל 73 הנופלים. שם האתר נקבע לגבעת תום ותומר על שם שני החברים.

התחנות באתר

ברחבת הכניסה מוצבים שני סלעים גדולים המייצגים את תום ותומר. מן התצפית המזרחית ניתן לראות את רכסי ירושלים, חברון והרי יהודה, ומן המערבית את הערים אשדוד, אשקלון ואת הים התיכון. במתחם הגן נמצאים מספר אזורי התכנסות והסבה מוצלים בהם מתקיימים מדי פעם אירועי שירה בציבור וכינוסים תרבותיים. לאורך שבילי הגן מוצבים מספר סלעים בהם מונצחים שמות כל הנספים באסון על פי יחידותיהם הצבאיות וכן ציטוטים מהתנ"ך. כמו כן, ניתן למצוא באתר חומר עיון על אסון המסוקים, ומושמעת לאורך השבילים מוזיקה ישראלית שקטה הבוקעת מבין הסלעים. התחנה הבולטת באתר הוא עמוד מתח עליון פעיל בגובה של כ-64 מטרים הצבוע ברקע כחול עם ציורים של 73 יונים לבנות כמספר הנספים. בבסיס העמוד מצוטט קטע משיר של נתן יונתן: "ארץ שנתנו לה אוהביה כל אשר יכלו לתת". העמוד נתרם על ידי חברת החשמל, עוצב על ידי רפי פלד, מנכ"לה דאז ונצבע על ידי עובדי החברה. העמוד נראה בבירור מכבישי האזור והפך לסימן ההיכר של הגבעה.

הגן הבוטני

באתר גן בוטני עשיר לצמחי ארץ ישראל, חלקם נמצאו בגבעה באופן טבעי כגון הרותם, הלוטם והשיטה, וחלקם נשתלו מאוחר יותר כגון האלה והתאנה. ליד הצמחייה מוצבים שלטי מידע בוטני. האתר מתוחזק באופן שוטף ומדי פעם נשתלים בו צמחים חדשים.

תחזוקת האתר

האתר מתוחזק על ידי משפחת קידר, חבר קיבוץ נגבה אמציה שניידר, בסיוע המועצה האזורית יואב ובהתנדבות המכינה הקדם צבאית נחשון הממוקמת במצודת יואב (ליד שדה יואב), קרן קיימת לישראל וחברת החשמל. כמו כן הוקמה עמותה האוספת תרומות למען תחזוקת המקום.

אירועים בגבעה

במהלך חודשי הקיץ מתקיימים בגבעה ערבי זמר לאור הירח. המחיר לאדם: 40 ש"ח המשמשים לתחזוקת הגבעה.

אזכורים בטלוויזיה

בשנות ה-90 צולמה תוכנית ששודרה בערוץ הילדים בימי זיכרון, בה סופר סיפור האסון מפי בת משפחה של תומר, ועוד מספר סיפורים של נופלים, שמסופרים כולם בגבעה.
גאקושין

גאקושין (学習院)  היא רשת של מוסדות חינוך ביפן שנוסדה במקור כדי לחנך את בני האצולה.

היסטוריה

בתקופת טוקוגאווה פעלו בתי ספר פרטיים ביפן, שנקראו טרקויה ("חדר הילדים של המקדש"). אלה היו בתי ספר פרטיים, שבהם למדו הילדים קרוא וכתוב וחשבון. לבני הסמוראים היו בתי ספר גבוהים ומכללות מסוגים שונים. בית הספר נוסד גאקושין נוסד בשנת 1847 על ידי הקיסר נינקו (仁孝天皇). מטרתו הייתה לחנך את הילדים של מעמד האריסטוקרטיה הקיסרית  (קוגה (公家)) בית הספר עבר לטוקיו ב-1877. מטרתו החדשה הייתה לחנך את ילדי מעמד האריסטוקרטיה המודרנית. בני משפחת הקיסר לומדים בבית ספר זה עד היום.

תקרית הבריונות

במרץ 2010 עלה בית הספר לכותרות, לאחר שהנסיכה אייקו, בתו היחידה של יורש העצר, התלוננה שהיא סובלת מכאבי בטן והביעה חרדה עמוקה מפני חזרה לבית הספר. התברר שסבלה מבריונות של כמה מהבנים בבית הספר. בית הספר ספג ביקורת קשה כשהתברר שהתלמידים רשאים לצרוח, לרוץ בכיתות ולהתקוטט בחצר בהפסקות. אלו תופעות שעשויות להתקבל בבתי ספר לפשוטי העם, אולם לא במוסד שפועל בחסות המשפחה הקיסרית.
זוהר דיין

ביוגרפיה

זוהר דיין נולד ב-8 באפריל 1926 בנהלל לדבורה ושמואל דיין, אח צעיר למשה דיין ולאביבה.
בשנת 1940, כשנסע לבקר את אחיו משה בכלא עכו, התבקש להעביר ידיעות לאסירים, נתפס ונעצר. בשנת 1942 החליט לנסוע לבקר את אחותו ששירתה אז בחיל העזר לנשים במצרים. נתפס ונעצר בחשד שהוא מרגל.
כשחזר לנהלל, פגש את מימי לבית דופלט, שלמדה בבית הספר לנערות בנהלל.
בנובמבר 1944 התגייס לבריגדה היהודית ונשלח למחנה אימונים במצרים, רק במאי 1945 נשלחה הפלוגה שלו לאיטליה ולמעשה זוריק הגיע לאירופה אחרי סיום הקרבות. המפגש עם ניצולי השואה גרם לו להירתם לסייע ב"בריחה".
באפריל 1946, כאשר שוחררה הפלוגה שלו, מסר זוריק את ניירותיו לפליט יהודי בשם אשר וייגלר שהגיע במקומו לארץ ישראל, והוא עצמו נשאר באיטליה כחלק מהחבורה.
בסוף 1946 החליט זוריק שתרם דיו, הגיע לירושלים אל חברתו, מימי, שלמדה בבצלאל. הם נישאו בנהלל והתגוררו בירושלים. ב-1947, לאחר סיום לימודיה של מימי, עברו לקריית חיים וזוריק עבד כפועל במחצבה.
היה ממקימי גדוד 21 של חטיבת כרמלי ושימש כמפקד פלוגה א' בגדוד.
סגן זוריק דיין נהרג במהלך הקרב על רמת יוחנן בה' בניסן תש"ח 14 באפריל 1948 בניסיון להתקיף בכסאייר את הגדוד הדרוזי שהגיע מסוריה כחלק מ"צבא ההצלה". במהלך ניסיון לחלץ את גופת דיין, נהרג גדעון מנדובסקי, מפקד מחלקה.
דיין הותיר אחריו אלמנה, מימי, ותינוק בן שלושה חודשים, עוזי, לימים חבר הכנסת, סגן הרמטכ"ל וראש המועצה לביטחון לאומי. לאחר מותו נישאה אלמנתו לאיש הפלי"ם וחובל בחיל הים, משה רבינוביץ'.
חוק התקשורת (בזק ושידורים)

חוק התקשורת (בֶּזֶק ושידורים), התשמ"ב-1982, הוא חוק שנועד להסדיר את פעילות תחום התקשרות בישראל. החוק אושר ב-28 ביולי 1982 ועודכן  מאז מספר רב של פעמים.
עד שנת 2002 נקרא החוק "חוק הבזק", בשנה זו שונה שם החוק ל"חוק התקשורת (בזק ושידורים).
החוק מסדיר את אופן הפעולה של חברות בעלות רישיון לשירותי תקשורת (חברות סלולר, ספקיות אינטרנט, חברות תשתית קווית) וכן חברות בעלות רישיון שידור (חברות כבלים ולווין).

הפצת פרסומות (דואר זבל)

לאחר הליכים משפטים והליכי חקיקה ארוכיםבמאי 2008 אושר תיקון סעיף 30א (שיגור דבר פרסומת באמצעות מיתקן בזק), הסעיף קובע שאין לשלוח דבר פרסומת (שהגדרתו בחוק: "מסר המופץ באופן מסחרי, שמטרתו לעודד רכישת מוצר או שירות או לעודד הוצאת כספים בדרך אחרת") באמצעות פקס, דואר אלקטרוני, מערכת חיוג אוטומטי או SMS, אלא אם כן הנמען הסכים לכך מראש בכתב או בשיחה מוקלטת. בתיקון נוסף, שתוקפו מאוגוסט 2016, הוטלה הגבלה זו גם על משלוח בקשת תרומה ותעמולה (למעט תעמולה פוליטית ובקשת תרומה למסע בחירות).
על פי הסעיף בית המשפט יכול לפסוק פיצוי של עד 1,000 ש"ח לכל הודעת דואר זבל שנשלחה למנוי. תובעים רבים זכו בסכומי כסף שונים, במספר בתי משפט, כפיצוי לפי חוק זה.

הטרדה

סעיף 30 קובע שהטרדה באמצעות מתקן תקשורת (כגון סלולר, מחשב וכו'), "באופן שיש בו כדי לפגוע, להפחיד, להטריד, ליצור חרדה או להרגיז שלא כדין, דינו – מאסר שלוש שנים."
עכובית ים-תיכונית

מזון

עכובית ים-תיכונית ניזונה ממגוון גדול של אורגניזם, כמו גם  אצות ורכיכות בעיקר בחורף, קווצי עור כגון קיפודי ים ומלפפוני ים בקיץ.

התנהגות

הנדידה מתקיימת בדרך כלל בסתיו, כאשר הסרטנים עוברים כ-160 ק"מ. תוך שמונה חודשים. כל הסרטנים חשופים כטרף במיוחד בתקופה שהם משילים את עורם, עכובית ים-תיכונית מציג בזמן זה התגודדות חברתית ככל הנראה כהגנה מפני טורפים. הנקבות יכולות לייצר עד ארבע הטלות בשנה.

דיג

בכל שנה נתפסים מעל 5,000 טון של ארכובית ים-תיכונית כחלק מדיג מסחרי, יותר מ-70% מכמות זאת מול החוף של צרפת, מעל 10% בחופה של בריטניה, 6% באיי התעלה, 3% של ספרד ושל אירלנד, 2% מן קרואטיה, 1% מן פורטוגל, השאר מגיע מונטנגרו, דנמרק ומרוקו, למרות שהנתונים הרשמיים נתונים בספק. את האיחוד האירופי מגביל את הגודל המינימלי המותר לדוג את הארכובית הים-תיכונית ל-120 מ"מ, בכמה מדינות בודדות יש תקנות אחרות, כגון איסור על דיג נקבות נושאות ביצים בספרד, ועונות אסורות לדייג בצרפת ובאיי התעלה