google/wiki40b huggingface dataset:
אדמירל (סרט)

עלילת הסרט

הסרט מתאר את האירועים שהתחוללו ברוסיה בשנים 1916–1920 על רקע סיפורו של האדמירל אלכסנדר קולצ'אק המתאהב בבת הקצין, אנה טימירייבה, שמלווה אותו לאורך התפתחות הקריירה שלו, מהיותו מפקד בכיר בצי הרוסי ועד להיותו למפקד הצבא הלבן והיה לשליט העליון של רוסיה, כשתחת תחומי שלטונו: סיביר, הרי אוראל והמזרח הרחוק הרוסי, עד למאסרו בידי הבולשביקים והוצאתו להורג.
Elastic Heart

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי סיה עצמה, ביחד עם דיפלו ואנדרו סוונסון, והופק על ידי דיפלו וגרג קורסטין. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון האלקטרופופ והטראפ. איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי העניק לשיר את תואר הזהב, על סך מכירות של 75,000 עותקים במדינה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, ביחד עם שאר הפסקול.

הצלחה

גרסת הסולו של סיה זכתה להצלחה חסרת תקדים, ואף הצליחה להימכר במיליוני עותקים בניגוד לגרסה הראשונית של השיר, בו השתתפו דה ויקנד ודיפלו. כמו כן, גרסה זו היא הגרסה המצליחה ביותר של השיר.
בארצות הברית, זכתה הגרסה למעמד הפלטינה הכפולה, עם מכירות של שני מיליון עותקים. בממלכה המאוחדת נמכר השיר בכ-600,000 עותקים, ובכך הפך לאחד משיריה הנמכרים ביותר של סיה במדינה זו. באיטליה, זכה השיר להצלחה רבה כאשר נמכר שם בכמאה אלף עותקים בסך הכל. בין היתר, זכה השיר להצלחה רבה באוסטרליה, כאשר נמכר שם בכלמעלה מ-210,000 עותקים. בקנדה, נמכר בצורה מצומצמת של כ-80,000 עותקים.
ביוטיוב זכה השיר להצלחה רבה גם כן, כאשר צבר למעלה ממיליארד צפיות, ובכך הפך לאחד מהסרטונים הכי נצפים ביוטיוב.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של סיה ב-7 בינואר 2015, יומיים לפני שיצא כסינגל. בקליפ משתתפים שיה לה-באף ומאדי זיגלר, שאף השתתפה בקליפ עבור להיטה של סיה, "Big Girls Cry", שזכה להצלחה רבה, כאשר צבר למעלה מ-270 מיליון צפיות.
מאקו ערכו סקירה של הקליפ וציינו כי; בקליפ, שביים דניאל אסקיל, מופיעים לה-באף וזיגלר כשתי דמויות של גבר וילדה, שמנהלים מעין ריקוד ומאבק בתוך חלל עגול סגור בכלוב. הם מכים, לופתים, מושכים, נושכים, בועטים, קופצים, מתמתחים, מתגלגלים ומתגוללים, זיגלר מזנקת על לבוף ונושכת אותו, והוא מנסה ללכוד אותה ואף מצליח. תנועות הריקוד והקרב שלהם הן כמאבק בין שתי חיות, או בני אדם קדמונים, המנהלים מלחמת הישרדות.
בין היתר, מאקו הוסיפו כי "ניתן לפרש אותן [תנועות הריקוד] גם כתנועות של מרדף ובריחה בין גבר פרוורטי, שמנסה לממש את יצרו ולהשיג את טרפו, לבין הילדה, קורבן שמנסה להתחמק מניסיון לניצול ואונס. הוא מנסה לצוד אותה, והיא נמלטת ממנו פעם אחר פעם ומשיבה לו מלחמה בדרכה. הדרמה מגיעה לשיאה בכמה נקודות - היא קופאת והוא מעיר אותה, היא מצליחה לצאת מהכלוב והוא משתולל, ואז היא חוזרת, היא פוצעת אותו באף והוא לוכד אותה. לבסוף היא יוצאת מהכלוב והוא נשאר בפנים, אוחז בה, ולא מרפה". 
לבסוף סיכמו מאקו את הקליפ בכך שאמרו כי "צופים שונים יטענו שהקליפ הזה מספר סיפורים שונים, מנקודות מבט שונות, יהיו לו הרבה פרשנויות מתחומים כמו יחסים ומשחקי כוח בין המינים, טשטוש גבולות המוסר והפנטזיה האנושית, תפקידו החינוכי של היוצר ועוד ועוד. ובכך גדולתו - לעורר עניין, דיון ומחלוקת. סיה, צמד השחקנים, הבמאי ושאר המעורבים יצרו ב-"Elastic Heart" משהו שיהיה חזק אף יותר משנדליר".
Culpables

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קרול ג'י ואנואל AA, והופק על ידי כריס ג'דאי וגבי מיוזיק. באפריל 2019, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את מעמד היהלום הלטיני לשיר, על סך מכירות של כ-600,000 עותקים במדינה.
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קרול ג'י ב-13 בספטמבר 2018. הקליפ בוים על ידי חוסה אמיליו סאגארו. ביממה אחת, הצליח הקליפ לצבור למעלה מ-10 מיליון צפיות.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-653 מיליון צפיות.
יהודה ידידיה

קורות חייו

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1982 שירת בחיל הרגלים ועבר מסלול הכשרה כלוחם ולחם במלחמת לבנון הראשונה. לאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בשירות המילואים ביצע מספר תפקידי פיקוד ובהם מפקד גדוד בחטיבה 5 וסגן מפקד החטיבה. במבצע חומת מגן מונה למפקד על חטיבה 5 והוביל אותה בלחימה, בין היתר בקרב בג'נין.
ידידיה הוא יזם בתחום הנדל"ן.
ברונו לוננפלד

פרופסור ברונו לוננפלד (נולד בווינה, 1927)  הוא ממציא התרופה פרגונאל, המשמשת לטיפולי פוריות, מקים המכון למדעי החי באוניברסיטת בר-אילן, היה המדען הראשי של משרד הבריאות ומדען אורח במכון ויצמן.

ביוגרפיה

בשנת 1967 הקים לוננפלד את המכון למדעי החי באוניברסיטת בר-אילן. שימש במשך שנתיים כמדען ראשי של משרד הבריאות, ובמשך שלוש שנים היה מדען אורח במכון ויצמן.
כתב 19 ספרים וכ-400 מאמרים רפואיים, והוא נושא בעיטורי כבוד רבים של ממשלות, אקדמיות למיילדות ואנדוקרינולוגיה, אקדמיות מדעיות וגם אותות מיוחדים משלל מדינות.
עורך את כתב העת "The Aging Male", שמוציאה לאור החברה העולמית לחקר הזדקנות הגבר "Issam", ארגון שלוננפלד הקים ועומד בראשו.
אחד משני בניו הלך בדרכו: פרופ' איתן לוננפלד הוא גינקולוג ביחידה להפריה חוץ גופית בבית החולים סורוקה בבאר שבע.
מנחם זלמן וולפובסקי

מנחם זלמן ווֹלְפוֹבְסקי (לעיתים נכתב ולפובסקי; Wolfowski;‏ 11 באוגוסט 1893 – 15 בדצמבר 1975, י"א בטבת תשל"ו) היה סופר, משורר ומתרגם ישראלי.

ביוגרפיה


וולפובסקי נולד בעיירה סוראז' שבמחוז צ'רניגוב של האימפריה הרוסית ליהושע פאלק ולשרה בת משה חייקין. השכלתו המסורתית הייתה בחדר ובישיבה, ובמקביל למד עברית, רוסית, גרמנית והשכלה כללית בכוחות עצמו. היה פעיל ב"צעירי ציון". החל לכתוב בשנת 1910.
במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האימפריה הרוסית ונלחם בגליציה ובפולין. ב-1921 עלה לארץ ישראל, הצטרף לגדוד העבודה (1921–1924), ועבד בבניין ובסלילת כבישים. לאחר מכן עבד בהוראה וכעורך ספרותי בהוצאת מצפה ובהוצאת הקיבוץ המאוחד. הוא תרגם לעברית כמה מספרי הספרות הרוסית הקלאסית, בהם כמה מספריו של פיודור דוסטויבסקי, טולסטוי, פושקין, צ'כוב וטורגנייב, ופרסם מספר סיפורים פרי עטו, עיבודי ספרות יהודית היסטורית, שירים ומונוגרפיה על דוד הראובני. כמו כן עבד בתרגום מחזות עבור תיאטרון הבימה. בין השנים 1922–1930 פרסם בכתב העת הספרותי "הדים".
אסלאם קיצוני

אסלאם קיצוני הוא תפיסה רדיקלית של דת האסלאם. על פי הגדרת בית המשפט בבריטניה, אסלאם קיצוני הוא: "כל ביטוי של האסלאם המתנגד לדמוקרטיה, שלטון החוק, חירות הפרט, כבוד הדדי וסובלנות לדתות ואמונות שונות."
קיימת חפיפה מסוימת בין האסלאם הקיצוני לבין גישת האסלאמיזם.
רבים מתנגדים לשימוש במונח "אסלאם קיצוני" מחשש שהשימוש בביטוי זה יגרום לדה-לגיטימציה גורפת של דת האסלאם. כמו כן נמתחה ביקורת על השימוש בביטוי "אסלאם קיצוני" לתיאור אסלאמיזם לא-אלים.

מקורות האסלאם הקיצוני

על פי מספר חוקרי אסלאם, מקורות האסלאם הקיצוני בקבוצת ח'וארג', שפרשו במאה ה-7 מהזרם המרכזי של האסלאם ואימצו גישה אסלאמית מחמירה ואלימה יותר.
הח'וארג' היו המוסלמים הראשונים שראו בכופרים בני מוות.
יבגני מראווינסקי

חיים וקריירה

מראווינסקי נולד בסנקט פטרבורג. לאחר מות אביו בשנת 1918 החל לעבוד מאחורי הקלעים של תיאטרון מארינסקי. תחילה למד ביולוגיה באוניברסיטה בלנינגרד, אך עבר ללימודי מוזיקה בקונסרבטוריון של לנינגרד. משנת 1923 עד 1931 עבד כעוזר מנצח לבלט. הופעתו הפומבית הראשונה כמנצח הייתה ב-1929. בשנות השלושים ניצח על בלט קירוב והבולשוי אופרה. בספטמבר 1938 זכה בתחרות של איגוד המנצחים הארצי במוסקבה.
באוקטובר 1938 התמנה מראווינסקי למשרה, שבה יחזיק עד 1988: מנצח ראשי של הפילהרמונית של לנינגרד, שעמה הופיע לראשונה כמנצח ב-1931. בהנהגת מראווינסקי עלתה קרנה של הפילהרמונית של לנינגרד, בייחוד במוזיקה רוסית, של צ'ייקובסקי ושוסטקוביץ', למשל. בשנות מלחמת העולם השנייה פונתה התזמורת עם מנצחה לסיביר.
מראווינסקי ניצח בביצועי בכורה עולמיים על שש מן הסימפוניות של שוסטקוביץ: 5, 6, 8 (עם הקדשת המלחין למנצח), 9, 10 ו-12. כן ניצח על ביצוע הבכורה לסימפוניה השישית של סרגיי פרוקופייב בלנינגרד בשנת
חיבורה (1947).
מראווינסקי הקליט הקלטות אולפן מסחריות משנת 1938 עד 1961. הקלטותיו שיצאו לאור משנת 1961 ואילך נעשו בקונצרטים חיים. הקלטתו האחרונה הייתה מהופעה חיה באפריל 1984, לסימפוניה ה-12 של שוסטקוביץ'.
מראווינסקי לקח את התזמורת לסיור ראשון לפסטיבל האביב בפראג. ביוני 1956 יצאה התזמורת לגרמניה המערבית והמזרחית, לאוסטריה ולשווייץ. הסיור היחיד של התזמורת בבריטניה חל בספטמבר 1960, לפסטיבל אדינבורו ולרויאל פסטיבל הול. הסיור הראשון ביפן היה במאי 1973. לסיור האחרון שלה עם מראווינסקי מחוץ לגבולות רוסיה יצאה התזמורת בשנת 1984, אל גרמניה המערבית.
הקונצרט האחרון של מראווינסקי היה ב-6 במרץ 1987 (השמינית של שוברט והרביעית של ברהמס. יבגני מראווינסקי מת בלנינגרד בשנת 1988.

סגנון ניצוח

מן ההקלטות אפשר להסיק, כי למראווינסקי הייתה שליטה טכנית יוצאת מן הכלל בתזמורת, בייחוד בכל הנוגע לדינמיקה. כמו כן, היה מנצח מלהיב מאוד, שהרבה בשינויי קצב כדי להעצים את הרושם המוזיקלי ששאף להשיג. בהקלטות וידאו שעודן זמינות נראה מראווינסקי מפוכח וכבד-ראש על הדוכן, מנצח בתנועות פשוטות אך ברורות מאוד, ללא שרביט.
המבקר דייוויד פאנינג תיאר, במילים הנחרטות בזיכרון, את ביצועי צ'ייקובסקי של מראווינסקי:
הפילהרמונית של לנינגרד מנגנת כסוס פראי, שרק כוח הרצון של רוכבו מצליח בקושי לרסן אותו. בכל תנועה קלה שבקלות עצורה יוהרה עזה; בכל רגע היא עלולה לפרוץ בדהרת טירוף כזאת, שאינך יודע מה להרגיש - התעלות או אימה.
וייקליף ז'אן

ראשית חייו

ז'אן נולד בהאיטי, אביו, נלוסט, הוא כומר. בגיל 9 היגר עם משפחתו לארצות הברית, תחילה לברוקלין, ניו יורק ומאוחר יותר לצפון ניו ג'רזי.

עידן הפוג'יז

הפריצה המוזיקלית של ז'אן הייתה כחבר מהרכב הפוג'יז, הרכב של שלושה חברים שכלל את לורין היל ואת פרקזרל "פראז" מישל. ז'אן הוא דודנו של פראז, ושניהם היגרו מהאיטי לארצות הברית.
הפוג'יז חתמו בחברת התקליטים, רפהאוס רקורדס, שהוציאה לאור את אלבום הבכורה שלהם, Blunted on Reality. האלבום זכה להצלחה יחסית ומכר מעל 2 מיליון עותקים ברחבי העולם. אלבומם השני, The Score (עם השיר Ready or Not), זכה להצלחה גדולה עם מכירות של 18 מיליון עותקים ברחבי העולם וזכייה בפרס הגראמי.

קריירת סולו

ז'אן פתח בקריירת סולו כשהוציא את אלבומו הראשון, ‏The Carnival ‏( Wyclef Jean Presents the Carnival Featuring the Refugee All-Stars), בשנת 1997, כ-4 חודשים לאחר, The Score. האלבום מכר 5 מיליון עותקים וכלל את הלהיט, "Gone Till November".
אלבומו השני, The Ecleftic: 2 Sides II a Book, יצא בשנת 2000 וכלל שיתופי פעולה עם אדמה, רוח ואש, קני רוג'רס, מרי ג'יי בלייג', דה רוק ויוסו אנדור. הוא כלל את הלהיטים "911" ו-"Perfect Gentleman".
אלבומו השלישי,Masquerade, יצא בשנת 2000 ואלבומו הרביעי, The Preacher's Son, יצא ב-2003.
בשנת 2004, הוציא את אלבומו החמישי, Sak Pasé Presents: Welcome to Haïti (Creole 101), שרוב שיריו נכתבו בשפה הקריאולית האיטית.
ז'אן גם הפיק לאמנים רבים בהם מיסי אליוט, דסטניז צ'יילד ובלאק אייד פיז.
בשנת 2006 שיתף פעולה עם הזמרת שאקירה בלהיט "Hips Don't Lie", ושנה לאחר מכן שיתפו פעולה בשנית בשיר "King & Queen", ושנתיים לאחר מכן שיתפו פעולה בשלישית בשיר, "Spy".

קרן האיטי

ז'אן פעיל בתמיכה במולדתו והקים את "קרן ילה האיטי", בשנת 2005. הקרן היא ארגון לא פוליטי שמטרתו לספק סיוע הומניטרי להאיטי.
בשנה הראשונה של התוכנית, הקרן סיפקה 3,600 מלגות לילדים בהאיטי, לאחר ההרס של ההוריקן ג'ין.
בשנה השנייה לתוכנית, כמות המלגות כמעט הוכפלה והחלוקה התרחבה לערים נוספות במדינה.
לאחר רעידת האדמה בהאיטי ב-12 בינואר 2010, קרא ז'אן לתרום לקרן.
בינואר 2007, הפך ז'אן לשגריר הנודד של האיטי, כדי לסייע בשיפור תדמית המדינה בעולם.
במאי 2008, הקרן הצטרפה לשותפות עם WFP (תוכנית המזון העולמית של האו"ם).
בשנת 2009, ז'אן וחברת טימברלנד איחדו כוחות כדי לעזור להעלות את המודעות הסביבתית בהאיטי.
כיום, המשימה של הקרן היא לספק סיוע לקהילות נזקקות בהאיטי הסובלות מעוני קשה, אבטלה נרחבת, וחוסר בתזונה.

התמודדות לנשיאות

ב-5 באוגוסט 2010, ז'אן מילא טפסים למועמדות בבחירות לנשיאות האיטי.
ב-20 באוגוסט 2010, מועמדותו נדחתה על ידי המועצה הזמנית של הבחירות באיטי משום שהוא לא ענה על דרישת התושבות בהאיטי - להתגורר במדינה בחמש השנים שקדמו לבחירות.

חייו האישיים

ז'אן התחתן עם המעצבת מארי קלאודינט, בשנת 1994. הם אימצו את בתם, אנג'לינה קלאודינט ז'אן, בשנת 2005.
דודו, ריימונד אלסיד ג'וזף, הוא שגריר האיטי בארצות הברית ותיפקד כדובר ארצו לאחר רעידת האדמה בהאיטי, בשנת 2010. ביחד עם ז'אן, הם ביקשו סיוע בינלאומי למען הניצולים.
ב-19 במרץ 2011, טען ז'אן שנורה בידו הימנית בפורט-או-פרנס. המשטרה דיווחה אחרת וטענה שהוא נחתך מזכוכית.
המטבח של מרתה

נקודות מרכזיות בסרט

הסרט מובנה על נקודות מרכזיות בעלילה, כשהדגש הוא על השפית מרתה אשר מכורה לעבודה במסעדה. נקודות העניין בנושאי הדייקנות שבבישול המיוחד מודגשות עם ההקבלה לחייה הפרטיים של השפית, כמו כן יחסי הגומלין בינה לבין עובדי המסעדה. מטרותיהם האישיות של הדמויות בסרט מועברות בקלילות, דבר שיוצר עימותים בין כולם.

תקציר העלילה

במסעדת גורמה לידו בהמבורג מצליחה השפית מרתה קליין לתפעל את המטבח ברמות גבוהות ביותר, עם השמת דגש על דייקנות ושירות מעולה. עם הזמן מקבל מרתה בשורה כי אחותה נהרגה בתאונת דרכים, וכי עליה לטפל בבת אחותה לינה אשר נמצאת במצב דיכאון ומסרבת לאכול. לאחר שמרתה לא מצליחה לתפקד בצורה נורמלית עם גידול בת אחותה, מביאה בעלת המסעדה פרידה את השף האיטלקי מריו לעזרה במטבח. מרתה לא מרוצה מהעזרה שקיבלה במטבח, וממשיכה להפגין עוינות בעבודה, למרות העזרה הנפשית שהיא מקבלת מהמטפל הפסיכולוגי שאליו היא פנתה. עם הזמן לאחר שלינה לא מופיעה בבית הספר, מרבה היא לבקר במסעדה, שם היא מתחברת עם השף מריו אשר משכנעה לאכול דברי מאכל טעימים במטבח. לאור עזרה זו מתיידדת מרתה עם מריו ורומן פורח בין השניים עם הזמן. לאחר כמה שבועות מאתרת מרתה בעזרת מריו את ג'וזפה לורנצו אביה של לינה באיטליה, אשר לא ידע כלל כי לינה היא בתו, מאחר שאמה של לינה הסתירה את הדבר במשך השנים. כשאביה של לינה מגיע לגרמניה לאסוף את בתו ולהעבירה לאיטליה, מרגישה מרתה כי חייה השתנו עקב כל האירועים, ולאחר שהתפטרה מעבודתה במסעדה מחליטה לעבור עם בן זוגה השף מריו להתגורר באיטליה ליד לינה ומשפחתה החדשה.
גוש

לעניין הסדרי רישום מקרקעין, גוש או גוש רישום - הוא שטח מוגדר במקרקעין, המכיל בתוכו חלקות ומגרשים,  והמהווה יחידה למדידה ולרישום.
רישום של גוש מתבצע בתהליך ההסדר באמצעות מפ"י. ב-2014, היו בישראל כ-28 אלף גושים.
מדידה של גוש רישום חייבת להיות מדויקת ולהתבסס על מערכת קואורדינטות ארצית. כאשר טווח השגיאה המותרת ברישום קרקע מפורטת בתקנות המודדים.
לצורך הוצאת נסח טאבו מלשכת רישום המקרקעין נדרש מספר הגוש ומספר החלקה.
בעבר בשיטה הישנה הרישום היה לפי ספר ודף.
פדרו השני, מלך פורטוגל

ביוגרפיה

פדרו השני נולד בליסבון ב-20 באפריל 1648, לז'ואאו הרביעי, מלך פורטוגל ולואיסה דה גוסמן, בתם של חואן מנואל פרס דה גוסמן, דוכס מדינה-סידוניה השמיני וחואנה לורנצה גומז דה סנדובל אי לה סרדה.
בשנת 1666 השיג פדרו מספיק תמיכה כדי להכריח את אחיו אפונסו השישי, מלך פורטוגל לוותר על השלטון ולהגלות אותו לאיים האזוריים, ופדרו מונה לעוצר הממלכה. במהלך תקופת שלטונו כעוצר נחל פדרו שני ניצחונות חשובים על הספרדים, שהביאו בשנת 1668 לחתימה על הסכם ליסבון, בו הכירה ספרד בריבונותה של פורטוגל. בתמורה הכירה פורטוגל בריבונותה של ספרד במובלעת סאוטה שבמרוקו, כפי שתבעו תושבי המובלעת.. ב-12 בספטמבר 1683 מת אחיו אפונסו השישי, ופדרו עלה במקומו לשלטון. פדרו הצטיין בחריצותו ובתבונתו, ותמך בממלכת ספרד במאבקיה השונים באירופה. בתחילת מלחמת הירושה הספרדית תמך פדרו בצרפת וספרד, אך בשנת 1703 חתם על ברית עם ממלכת בריטניה הגדולה, ושלח את צבאו להילחם לצד אוסטריה ובריטניה בפלישתם לספרד.
ב-9 בדצמבר 1706 תוך כדי המלחמה, מת פדרו השני באלקאנטרה, ובנו ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
דב גרוברמן

ביוגרפיה

גרוברמן נולד בברית המועצות, לאחר שעלה לארץ בצעירותו הוא הצטרף למועדון ההיאבקות של הפועל תל אביב והתאמן תחת הדרכתו של יעקב מזין.
בשנת 1980, גרוברמן השתתף באליפות העולם לנוער שנערכה בסטוקהולם שבשוודיה וזכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 40 ק"ג בסגנון יווני-רומי ובמדליית הארד בסגנון החופשי. באליפות העולם לבוגרים בשנת 1987 שנערכה בקלרמון-פראן שבצרפת, הוא סיים במקום ה-13 בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג בסגנון היווני-רומי.
גרוברמן ייצג את ישראל באולימפיאדת סיאול 1988 והתחרה בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג בתחרות בסגנון יווני-רומי. הוא סיים את התחרות עם ניצחון אחד ושני הפסדים. בקרב הראשון הוא היה אמור להתמודד מול עבדולה אליזאני מתימן ולאחר שאליזאני לא התייצב לקרב, השופט העניק ניצחון טכני לגרוברמן, בקרב השני הוא התמודד מול אנדז'יי גלוב הפולני והפסיד בתוצאה 7–16. בקרב השלישי גרוברמן התמודד מול מהדין אלוורדייב מברית המועצות והפסיד בתוצאה 1–7.
בשנת 1990, גרוברמן זכה במדליית זהב ב"אליפות בלגיה הפתוחה" בקטגוריית המשקל 52 ק"ג לאחר שניצח שני יריבים מצ'כיה ויריב נוסף מבלגיה. באליפות העולם בשנת 1991 שנערכה בוארנה, בולגריה, סיים גרוברמן במקום ה-12 בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג.
רוברטו פולק

ביוגרפיה

פולק נולד בארגנטינה ובשנת 1974 עלה לישראל. במהלך השנים שיחק פולק במספר סרטים, סדרות טלוויזיה ובהצגות תיאטרון. במהלך השנים 1981–1982 גילם דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "ארץ מולדת". בשנת 1982 שיחק פולק בסרט הקולנוע "אות קין". ב-1993 שיחק בסרטו של אמנון רובינשטיין, הירושה". בשנת 1984 שיחק בסרטו של אורי ברבש "מאחורי הסורגים".
בשנת 1986 גילם את תפקיד המאהב בסרט "המאהב", אשר מבוסס על ספרו של אברהם ב. יהושע. בשנת 1987 שיחק בסרט הקולנוע "החולמים". בשנת 1988 שיחק פולק בסרט הקולנוע "אל עצמי", אשר מבוסס על פי ספרה של גלילה רון־פדר-עמית "אל עצמי". בשנת 1991 שיחק בסרט הקולנוע "גמר גביע", לצדם של משה איבגי, שרון אלכסנדר, מאיר סויסה ועוד.
בשנת 1993 זכה בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה.
בשנת 1995 השתתף בסרט הקולנוע "שמיכה חשמלית ושמה משה". בשנת 2004 גילם את דמותו של "לוקאס" בסרטו של אסי דיין "הבשורה על פי אלוהים". בשנת 2005 השתתף בעונה הראשונה של סדרת הנעורים "השמיניה".
בשנת 2008 הוקרן סרטו של איתן גרין "הכל מתחיל בים", בו גילם פולק את דמותו של "אדוארדו". בשנת 2012 שיחק בסרט "ההתחלפות" וכן השתתף בסדרת הטלוויזיה "המשרד".
פולק השתתף בכמה מחזות בתיאטרון הבימה, בהם: "הדיבוק", "טייבלע והשד שלה", "ביקור הגברת הזקנה", "מוריס שימל", "אדם לא מת סתם", "עת דודים" ו"הבן הטוב".
בשנת 2014 שיחק בסרט הקולנוע "גט - המשפט של ויויאן אמסלם" בבימוים של שלומי ורונית אלקבץ.
ביולי 2016 החל לשחק במחזה "סיפור פשוט" שכתב שמואל יוסף עגנון וביימה שיר גולדברג ועלה בתיאטרון הבימה. ב-2017 החל להשתתף בהצגות "מיכאל קולהאס" בבימויו של אילן רונן, "תמונתו של דוריאן גריי" על פי אוסקר ויילד ו"שייקספיר מאוהב". ב-2018 החל להשתתף בהצגה "עקומים" מאת מרטין שרמן.
פולק נשוי לאורלי טובלי, גם היא שחקנית.
חומר מונע התגיישות

חומר מונע התגיישות (anticaking agent) הוא תוסף מזון המשמש בתעשיית המזון כחומר המוסף למוצרי מזון ומונע התגיישות (היווצרות גושים) תוך שמירה על מרקם אחיד של המזון, ובכך משמר את הערכים האסתטיים של המוצר, ומקל על אריזתו והובלתו של המוצר.

מוצרים בהם נעשה שימוש בחומרי התגיישות

חומרים מונעי התגיישות מוספים בעיקר למוצרים אבקתיים כגון אבקת מרק, אבקת חלב, תערובות מוכנות (כגון אבקות להכנת מאפים ביתיים), סוכר וממתיקים אחרים, וקמח. 
חומרים אלה מסיסים במים או באלכוהול ומונעים התגיישות בכך שהם סופחים לחות או שמן החודרים אל המוצר (לדוגמה, סידן צורני). סוג אחר של חומרים מונעי התגיישות יוצר שכבת הגנה הדוחה מים סביב רכיבי המוצר.
חומרים מונעי התגיישות משמשים גם בתעשיית הקוסמטיקה, בחומרי ניקוי ואף במלחי דרכים.
בתעשיית המזון נהוג לסמן תוספי מזון אלה באמצעות מספרי E בתחום שבין 500 - 599.
מלון הרצליה (צפת)

מלון הרצליה היה אחד המלונות הגדולים שהוקמו בצפת. המלון נוסד ב-1927 ונסגר ב-1976. את המלון יסדו בשותפות זאב מתתיהו פרל ואשתו חנה, בתו של יואל ברשד, יחד עם יהודה מייברג. כעבור זמן קצר התפרקה השותפות בין שתי המשפחות, הבעלות עברה לידי משפחת פרל, ואילו יהודה מייברג הקים את "מלון מרכזי" הסמוך.

לפני קום המדינה

המלון הוקם במבנה אבן בעל שתי קומות, בסגנון הבתים שנבנו בעיר במאה ה-19, בשנת 1915 היה במקום בית ספר לבנות "עזרא".  בית המלון שכן לרגלי "המצודה", בחלק הצפוני של הרחוב, שנקרא לימים רחוב ירושלים. עם קנייתו הוסיפו לו הבעלים קומה נוספת. בשנת 1935 נוסף למלון אגף בסגנון הבינלאומי שהיה מקובל בשנים אלה בערי הארץ. הבנייה בוצעה על ידי חברת "סולל בונה".

אורחים

בעשורים הראשונים רבים מבאי המלון היו ציירים ואמנים שהגיעו לעיר ועבור ארוחותיהם שילמו בציורים ופסלים. אורחים מכל קצוות הארץ סעדו מתחת לציוריהם של קסטל, ראובן רובין, ציונה תג'ר, יצחק פרנקל, דוד גלעדי, ועוד רבים מאמני ארץ ישראל שהתפרסמו במשך השנים.
באוגוסט 1929 התאכסן במלון יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר הריי"ץ במסעו לא"י. בתקופת המנדט התארחו ונפגשו במקום ראשי היישוב, קצינים בריטים, ורבנים חשובים. בימים שלפני פרעות אוגוסט 1929 הגיעו אליו המסיתים הערבים. למרות פנייתם של הבעלים למפקד העיר הבריטי, לא בוצעה כל פעולת מנע נגדם. בשנת 1932 התארח במלון הסופר ארנולד צווייג. 
בניה של משפחת פרל היו ממקימי ומפקדי תנועת בית״ר וארגון האצ״ל בעיר. בתקופת ה"סזון" ארחו בעלי הבית את מנחם בגין וחבריו בחג השבועות, מתחת לאפם של הבריטים שהיו גם הם אורחים קבועים בפאב שהוקם במקום. אורחת קבועה נוספת הייתה קטה דנוביץ שנשבתה בקסם האירוח המשפחתי. לימים פתחה בעיר את מלון "אירופה", שהקדים את מלון "קטה דן" שהקימה על חוף תל אביב.

לאחר קום המדינה

במלחמת השחרור התמקמו במלון אנשי הפלמ"ח שהשתתפו בשחרור העיר, כפי שהיה במלונות נוספים. לאחר קום המדינה נוספה קומה נוספת למלון, שבגינתו נותרו עד היום עצי זית עתיקים. המלון נחשב לאחד המלונות הגדולים והמודרניים בעיר.
שנות החמישים ועד אמצע שנות השישים היו שנות פריחה לתיירות בצפת. משה, שמואל ודניאל, בניהם של חנה וזאב פרל, המשיכו את ניהול המקום. משפחות ממרכז הארץ הגיעו בקביעות כל שנה בעונת הקיץ והחגים. בין האורחים היה הסופר ג'יימס מיצ'נר ששהה במלון כחודש, כשכתב את ספרו "המקור". 
למשפחת פרל יצא מוניטין בשירת זמירות, ובערבי חג ושבת המקום היה גדוש באורחים ותושבים מקומיים. אורח קבוע במלון היה הרב קרליבך, שבראשית דרכו היה עורך ערבי מוזיקת נשמה יהודית ואנשי צפת היו מוזמנים. בעונת החגים, בעלי המקום היו עורכים בערבי שישי וחג סיורי לילה בסמטאות ובבתי הכנסת, ולאמיצים מבין האורחים נערכו טיולי לילה לנחל עמוד הסמוך. 
בראשית שנות השישים ובמיוחד כתוצאה מן "הפיחות הגדול", בפברואר 1962 וכמו רוב המלונאים בצפת, נקלע גם מלון הרצליה לקשיים כלכליים.                                             
במחצית שנות השישים פירקו הבנים את השותפות ביניהם, וניהול המלון עבר לבן הבכור משה ואשתו שרה, שהייתה פעילה גם ב"וועד למען החייל" בעיר. במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום כיפור המלון ארח חיילים באזור הצפון שזכו לכמה שעות מנוחה, ארוחה חמה ואפשרות לטלפן למשפחתם. המלון אירח את משפחות החיילים הפצועים שבאו לבקר את יקיריהם בבית החולים בצפת.
השנים הבאות היו שנים של שפל ודעיכה שבסופן נמכר הבית ב-1976 והפך ל"מכון אלטה", מכללה לנשים בעלות תשובה, בבעלות חב"ד. את שרידי יופיו מהעבר ניתן עדיין לראות בגן המקום ובמבנה ברחוב ירושלים.
חאתם עבד אלחמיד

קריירה

אלחמיד נולד בכפר מנדא והחל לשחק כדורגל כחלוץ במחלקת הנוער של בני סכנין. כשהיה בן 18 עבר לקבוצת הנוער של מכבי תל אביב, וב-8 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1–1 נגד בני סכנין במסגרת גביע הטוטו. ב-1 בפברואר 2011 הושאל לשרלרואה הבלגית עד לסיום העונה. ב-12 במרץ 2011 ערך את הופעתו היחידה במועדון, במשחק נגד סטנדרד ליאז'.
ב-1 בספטמבר 2011 חזר אלחמיד לישראל וחתם במועדון ספורט אשדוד במסגרת עסקת העברתו של רחמים צ'קול שעשה את הדרך ההפוכה למכבי תל אביב. באשדוד הוסט אלחמיד לעמדת המגן הימני, וב-23 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 נגד הפועל תל אביב. בעונתו הראשונה נכנס לרוב כמחליף, ובתשעה משחקים פתח בהרכב. בעונת 2012/2013 הצליח לתפוס מקום בהרכב, וב-6 בינואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 1–4 נגד מכבי חיפה.
ב-8 בינואר 2015 הושאל אלחמיד לקבוצת דינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית. עד תום העונה ערך 13 הופעות במדי הקבוצה בליגה, ורשם שלושה שערים ושני בישולים. ב-8 ביולי 2015 רכשה גנט מליגת העל הבלגית את כרטיסו ממ.ס אשדוד והוא הצטרף לקבוצה, אך לא הצליח להשתלב במועדון ושותף רק במשחק ליגה אחד. ב-15 ביולי 2016 הושאל בחזרה למ.ס. אשדוד.
ב-20 ביוני 2017 נרכש אלחמיד בחזרה על ידי אשדוד ששילמה לגנט חצי מיליון יורו. חודשיים לאחר מכן, ב-15 באוגוסט, נמכר להפועל באר שבע, ששילמה עבורו 5.5 מיליון שקלים. בעונת 2017/2018 שותף ב-23 משחקי ליגה וכבש שער אחד, ובסופה זכה עם הפועל באר שבע באליפות. בעונת 2018/2019 כבש שלושה שערים ב-26 הופעות בליגת העל.
ב-24 ביולי 2019 חתם אלחמיד לשלוש שנים בסלטיק, ששילמה להפועל באר שבע 1.8 מיליון אירו, תמורת שכר של 370 אלף פאונד לעונה. ב-3 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 7–0 על סט. ג'ונסטון, אך נפצע והוחלף בדקה ה-51.

נבחרת ישראל

אלחמיד שיחק בנבחרת הנוער של ישראל, בה שיחק 15 משחקים וכבש שלושה שערים. עבד אלחמיד השתתף במשחקי המכביה השמונה עשרה וזכה עם הנבחרת בטורניר, כאשר כבש שני שערים.
ב-30 בספטמבר 2014 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת, לקראת משחקה הראשון במוקדמות יורו 2016, אך את הופעת הבכורה שלו ערך כמעט חמש שנים מאוחר יותר, ב-11 ביוני 2019, בהפסד 0–4 לנבחרת פולין במסגרת מוקדמות יורו 2020.
מרינה ליאם מנשרוב

ביוגרפיה

מנשרוב עלתה לישראל בשנת 1978 בחסות הוריה ואחיה הצעיר ממנה, במסגרת העלייה הגדולה מברית המועצות לשעבר. ילידת גורי, גאורגיה. בארץ המשפחה השתכנה בחולון, כבת למשפחת מהגרים ההתאקלמות לא הייתה פשוטה עבורה. עם ההתאקלמות הלא פשוטה במסגרות החינוך והעבודה, בחרה ללמוד בתחום החינוך. עם הוראת המדעים המשיכה לכיוון חונכות בבריאות הנפש וסיעוד קשישים. עם השנים למדה גם אמנות במכון אבני ואצל מורים פרטיים, תחום שהיא מתעסקת בו עד היום. מלווה ילדים תוך כדי עיסוק באומנות. ב 2011 יצא לאור ספר ביכוריה "השתקפות" בהוצאת אוריון. בעקבות מחלת סרטן השד שחלתה בה כתבה את ספר שיריה השני, הבשל יותר, ב-2014 "חורף ביישן" בהוצאת חבר לעט, וכיום עובדת על ספרה השלישי בהוצאת פרדס.
מנשרוב היא מפורצות הדרך בתחום הנחיית ערבי השירה אליהם מגיעים אנשים מהמעגלים הקרובים והרחוקים, הרבה גם מקוראי השירה, ולא רק כותבי שירה.
סרטן השד היא לא המחלה היחידה עימה היא מתמודדת אולם הצליחה לנתב לעצמה את המסלול שרבים חוששים ממנו מהאחריות הגדולה.
מנשרוב עוסקת גם בתחום הפיסול הקרמי, השירה והאומנות הם כלי הביטוי העיקריים שלה.
כיום, מתגוררת במודיעין, מהמתיישבים הראשונים פעילה במספר ארגונים וולונטריים ביניהם יד שרה ועמותת חסד. פעילה בהתנדבות וחברה גם במסגרת אגודת הסופרים העבריים בתל אביב.
שנות ה-30 של המאה ה-14

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.