נסיכות הבוחר מסקסוניה

הקמת הנסיכות

בשנת 1298 מת אלברכט השני, דוכס סקסוניה-ויטנברג, ובמקומו עלה לשלטון בנו רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג. בין רודולף לבני דודו דוכסי סקסוניה-לאוונבורג, התפתח מאבק למי שמורה זכות הבחירה של מלכי גרמניה. בשנת 1308 לאחר רצח אלברכט הראשון, מלך גרמניה, תמך רודולף בהיינריך השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1314 תמכו בני דודו בלודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבוואריה, ואילו רודולף תמך בפרידריך הראשון, דוכס אוסטריה מבית הבסבורג.
רודולף השתתף בלחימה כנגד לודוויג הרביעי, והיה שותף לתבוסה בקרב מיהלדורף בשנת 1322. בשנת 1346 תמך רודולף בקרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכהוקרה על פעולותיו שודרגה הדוכסות בשנת 1356 ל"נסיכות הבוחר מסקסוניה" בהסדר של בולת הזהב של 1356. בעקבות שדרוג הדוכסות לנסיכות הבוחר, נקבע שרק הבן הבכור יירש את התואר ואת הנחלה.

בית וטין

בשנת 1422 מת אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה ללא ילדים, וזיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מסר את הנסיכות לפרידריך הרביעי, רוזן מייסן מבית וטין בתור הוקרה על עזרתו במלחמות ההוסיטיות. אריך החמישי, דוכס סקסוניה-לאוונבורג, שהיה שאר בשרו של אלברכט השלישי, מחה על הפקעת הנחלה מבית אסקניה, אל ללא הועיל.
בשנת 1485 פוצלה הנחלה בין בניו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה; ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה).

הרפורמציה ומלחמות הדת

ב-31 באוקטובר 1517 תלה מרטין לותר על דלת כנסיית ויטנברג את "95 התזות" שלו, צעד שהחל את הרפורמציה הפרוטסטנטית. בשנת 1519 היה פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה המועמד של האפיפיור לאו העשירי, לתפקיד קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואף העניק לו את ורד הזהב  לאות תמיכתו בו. לבסוף, יריבו קרל החמישי נבחר. בהמשך, הגן פרידריך על לותר אל מול הכנסייה הקתולית, שתבעה את העמדתו לדין, ודרש שלותר יועמד למשפט על אדמת גרמניה וכן שתהיה לו הזכות להשמיע את דבריו בפני הקיסר שזה עתה נבחר. תמיכה זו לא הספיקה לקיסר, שצידד בעמדת הכנסייה והטיל עליו חרם. פרידריך מילט אותו לטירת וארטבורג כדי להעניק לו מחסה.
בשנת 1547 ויתר יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ, דוכס סקסוניה, בעקבות תבוסתו במלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. בנוסף ויתר יוהאן פרידריך על חלק מנחלותיו לטובת מוריץ, ושמר רק על נחלותיו בתורינגיה.

מלחמת שלושים השנים

בתחילת מלחמת שלושים השנים הייתה סקסוניה נייטרלית, אך בהמשך הצטרפה הנסיכות לצד שוודיה והכוחות הפרוטסטנטים. לאחר קרב נורדלינגן בשנת 1634 העדיף הנסיך יוהאן גאורג הראשון להגיע להסדר עם בית הבסבורג, ובשנת 1635 חתם על שלום פראג, שמסר לידיו שטחים מסוימים בבוהמיה. אולם, עדיין נמשכו השוד והביזה בתחומי סקסוניה, והם פסקו רק לאחר שלום וסטפאליה בשנת 1648.

סקסוניה-פולין

בשנת 1694 עלה לשלטון פרידריך אוגוסט הראשון, שעלה בשנת 1697 על כס המלוכה של פולין. על אף שחוקת פולין קבעה שרק קתולי יכול למלוך על פולין, לא הפריע הדבר לפרידריך אוגוסט, והוא המיר את דתו. לאחר מותו של פרידריך אוגוסט בשנת 1733, עלה לשלטון בנו פרידריך אוגוסט השני, שבשנת 1734 מונה אף הוא למלך פולין.
במלחמת הירושה האוסטרית תמך בתחילה פרידריך אוגוסט בפרוסיה, אך לאחר שפרוסיה סיפחה את שלזיה וסקסוניה לא קיבלה מאומה, חבר פרידריך אוגוסט בשנת 1745 לאוסטריה. בקרב קסלדורף הוכה הצבא הסקסוני, ודרזדן בירת סקסוניה נבזזה הן על ידי האוסטרים והן על ידי הפרוסים.
במהלך מלחמת שבע השנים ניסה פרידריך אוגוסט לשמור על נייטרליות, אך מיד בפרוץ המלחמה חזרו הפרוסים לסקסוניה, ונהגו בה כבפרובינציה כבושה. פרידריך אוגוסט הגיע להסכם עם הפרוסים, שבעד היכולת להסתייע בצבא הסקסוני, ניתן לו ולשריו מעבר בטוח לפולין. בשנת 1759 נסוגו הפרוסים מסקסוניה, והאוסטרים עטו עליה ובזזו אותה. בשנת 1760 הטילו הפרוסים מצור על דרזדן, וב-19 ביולי הפגיזו את העיר בהרעשה מסיבית, שגרמה לשריפות ולחורבן של העיר. לאחר המלחמה חזר פרידריך אוגוסט לסקסוניה, ונדהם מההרס הרב שנגרם למדינה. זמן קצר לאחר מכן מת פרידריך אוגוסט, וחודשים אחדים לאחר מכן מת יורשו פרידריך כריסטיאן.
בסוף שנת 1763 עלה לשלטון פרידריך אוגוסט השלישי, שהפנה את תשומת לבו לסקסוניה, וטיפח אותה בכלל ואת דרזדן בפרט.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות לחם בתחילה פרידריך אוגוסט יחד עם אוסטריה ופרוסיה כנגד צרפת, אך לאחר קרב ינה וקרב אאורשטדט הגיע להסכם עם נפוליאון, ובתמורה לכך קיבלה סקסוניה מעמד של ממלכה.