חיסון

חיסון הוא אמצעי ריפוי מונע, שמונע השפעה של גורמים מזיקים לבריאות כמו נגיפים ומחלות שונות, לפני שהם פוגעים בגוף. תכלית החיסון היא לאמן את מערכת החיסון וללמד אותה להכיר מחוללי מחלות (ובהם פתוגנים), שהמערכת אינה ערוכה להתמודד מולם.
חיסונים הם ממצילי החיים הגדולים בתולדות האנושות. על פי הערכות מבוססות חיסונים הצילו ממוות למעלה מ-20 מיליון איש בין השנים 2001 ל 2015 בלבד, ולפי הערכות אחרות מדובר על הצלה ממוות של כשני מיליון איש בכל שנה. לאורך השנים מספר האנשים שניצלו ממוות בזכות חיסונים מגיע למאות מיליונים.
חיסונים הם הקלה כלכלית משמעותית, שכן הם חוסכים טיפולים רפואיים ושימוש בתרופות יקרות, בעוד שעלות החיסון עצמו בדרך כלל נמוכה.
אופן הפעולה של חיסונים הוא הכנת המערכת החיסונית הטבעית להתמודדות עם מזיקים זרים לה. בגוף האדם פועלת המערכת החיסונית, שלאורך חיי האדם נתקלת בגורמים שונים ולומדת לזהות אותם ולסווגם כמזיקים, או כבלתי מזיקים. כשהגוף מזהה גורם מזיק הוא מפתח נוגדנים, שחלקם פועלים על ידי ניטרול התא הפולש, וחלקם משמשים כאמצעי זיהוי וסימון שנצמדים לתאי הפולש ובכך מאפשרים לתאי הדם הלבנים לזהות ולתקוף את הפולש. עבור כל סוג פולש מיוצרים נוגדנים ספציפיים לטיפול בו, בשל כך, ללא נוכחות נוגדנים ספציפיים לסוגי פולשים ספציפיים יעילות מערכת ההגנה הטבעית נפגמת.
מרבית החיסונים פועלים באמצעות הכנסה של הגורם המזיק (אנטיגן) בגרסה מוחלשת, או מומת, אל הגוף, מתוך כוונה שהמערכת החיסונית תלמד לזהות אותו כמזיק ובעקבות זאת תייצר עבורו נוגדנים, תחסל אותו, ותייצר תאי זיכרון ייחודיים לו. הגרסה המוחלשת הזאת על פי רוב לא גורמת להופעת המחלה כלל, ולעיתים מופיעים רק סימפטומים מוחלשים שלא מתקרבים בנזק שהם גורמים לזה של התפרצות ממשית של המחלה. חיסון מסוג זה נקרא חיסון פעיל. הרופא הבריטי אדוארד ג'נר פיתח את החיסון הפעיל הראשון בעולם.
בחיסון סביל, לעומת זאת, מחדירים אל הגוף נוגדנים באופן ישיר; חיסון כזה מתבצע כשיש צורך לטפל באופן מיידי בזיהום חמור; במצב כזה הזמן יקר ולא ניתן לחכות עד שהגוף ייצר בעצמו נוגדנים, כפי שמתרחש בחיסון פעיל.
ישנן מחלות עבורן מספיק חיסון בודד או סדרת חיסונים בודדת, והנוגדנים נשארים בגוף למשך כל החיים. אולם ישנן מחלות שהגוף שוכח אותן ולכן נוצר צורך לחזור על החיסון מדי כמה שנים, ואף מדי חודשים.
היות שכל אזור גאוגרפי בעולם שונה ממשנהו מבחינת אוכלוסיית בני האדם, הצמחים, החיידקים וכל הסביבה הביולוגית, אדם הגדל כל חייו באזור מסוים עלול להיות חשוף יותר למחלות באזורים בהם הוא לראשונה מבקר. לכן, לפני נסיעות למקומות מרוחקים, במיוחד כאלה שהתברואה בהם לוקה, נהוג להתחסן לפני נסיעה למדינה או יבשת זאת וכל קופות החולים ממליצות על חיסונים אלו.
הישג בולט של השמוש בחיסונים הוא חיסולה המוחלט של מחלת האבעבועות השחורות, שלבדה קטלה למעלה מ-300 מיליון איש. הישג נוסף הוא צמצום דרמטי במספר מקרי מחלת הפוליו, אשר שיתקה והרגה כחצי מיליארד איש. כיום הצטמצם המספר לכמה מאות מקרים בשנה בלבד.

היסטוריה

כבר לפני אלפי שנים ניסו בני האדם להתמודד עם מחלות קשות.
הסינים השתמשו בווריאולציה (Variolation), תהליך הנקרא על שמה של מחלת האבעבועות השחורות (Variola). במאה ה-15 היה נוהג לקחת מחולי אבעבועות שחורות גלד של פצע מגופם, ולהפכו לאבקה. זו ניתנה לשאיפה לאנשים בריאים אשר נטו להידבק במחלה רק באופן קל יחסית. תהליך הוריאולציה הגיע לארצות אירופה רק במאה ה-18.
את המושג תרכיב יצר רופא מאנגליה בשם אדוארד ג'נר, בסוף המאה ה-18. הביולוג והאימונולוג הצרפתי לואי פסטר התבסס על עבודתו של ג'נר ויצר תרכיבים נגד המחלות כולרה, אסכרה, שנית וכלבת.
במאה ה-20 פותחו חיסונים רבים, וביניהם שעלת ופוליו, בעיקר בארצות הברית.

חיסונים בישראל

משרד הבריאות ממליץ על מספר חיסונים שחלקם ניתנים במספר מנות (21 מנות חיסון בסה"כ). שיעור הילדים המקבלים את חיסוני השגרה בישראל הוא מהגבוהים בעולם, אף שקבלת חיסון אינה חובה על-פי חוק (נכון ל-2004, שיעור המחוסנים באוכלוסיית הילדים בישראל עומד על 92%-97%). בדצמבר 1989 נחקק חוק ביטוח נפגעי חיסון, התשן-1989, ומכוח החוק הוקמה ועדה מיוחדת לקביעת פיצויים לנפגעי חיסון והוקמה קרן פיצויים לנפגעי חיסון. כדי להתמודד עם התופעה של הורים שאינם מחסנים את ילדיהם החליטה המדינה, במסגרת חוק ההסדרים 2009, להטיל סנקציות על הסרבנים ולשלול מהם חלק מקצבת הילדים של המוסד לביטוח לאומי. החוק היה אמור להיכנס לתוקפו בתחילת מרץ 2011. שלושה ארגונים שונים עתרו לבג"ץ בעקבות החלטה ממשלה זו ובג"ץ דחה את העתירות. למרות זאת החליטה שרת הבריאות, יעל גרמן כי תבטל את הפחתת הקצבאות לילדים שלא חוסנו כנדרש.

חיסונים נוספים

בנוסף לחיסוני השגרה הנהוגים בישראל, ממליץ משרד הבריאות על מתן חיסון לאנשים הנוסעים לחו"ל (בעיקר מדינות העולם השלישי כמו: הודו, תאילנד ועוד). חלק מהחיסונים המומלצים הם נגד המחלות: קדחת צהובה, דלקת מוח יפנית, כולירה, טיפוס הבטן, הפטיטיס A, הפטיטיס B, אסכרה, צפדת ומנינגוקוקוס (חיידק הגורם לדלקת קרום המוח).

טענות בדבר קשר בין חיסונים ואוטיזם, והפרכתן

בשנת 1998 פרסם החוקר אנדרו וייקפילד (ועמיתים) מחקר שעסק ב-12 ילדים, רובם אוטיסטים ברמות שונות, שאובחנו זמן קצר לאחר קבלת החיסון המשולש לחצבת, אדמת, וחזרת. במסיבת עיתונאים ב-1998, הציע וייקפילד כי עדיף לתת לילדים את החיסון בשלוש מנות נפרדות, במקום חיסון בודד. הצעה זו לא נתמכה על ידי המחקר שפרסם. מחקרים נוספים, שעברו ביקורת עמיתים, וסקרו קבוצות גדולות בהרבה, לא מצאו כל קשר בין החיסון לאוטיזם. חוקרים ורופאים רבים ביקרו את וייקפילד על דרך פעולה שאיננה מדעית, ועל כך שגרם לירידה בשיעורי החיסון וגם בענייני אתיקה, בנוגע לדרך ביצוע המחקר.
בשנת 2004, עשרה מתוך שלושה עשר הכותבים העמיתים של המחקר משכו רשמית את תמיכתם בפרשנות לפיה החיסון עלול לגרום לאוטיזם. המרכז לבקרת מחלות (CDC) בארצות הברית, האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית ושירות הבריאות הלאומי של הממלכה המאוחדת (בריטניה) הסיקו כי אין כל ראיה לקשר בין החיסון המשולש לאוטיזם. סקירה מערכתית של ספריית קוקרן מצאה כי אין קשר אמין בין החיסון לאוטיזם, ושהחיסון מונע מחלות בעלות סיכון משמעותי לסיבוכים ומוות. לפי הסקירה, הפגיעה באמון הציבור ביחס לחיסון המשולש פגעה בבריאותו. ב-2 בפברואר 2010 מחק כתב העת Lancet מהארכיון את מאמרו של וייקפילד. הגורמים למחיקה היו ממצאים שהראו כי וייקפילד קיבל שוחד בעבור הטיה מכוונת של המחקר, ומחקרים מאוחרים שלא הצליחו לחזור על תוצאותיו.
רישיון הרופא של וויקפילד נשלל בשנת 2010 עקב חשיפת מחקרו כשגוי, מוטה ומזיק.

תיומרסל

תיומרסל הוא חומר משמר אנטי-פטרייתי, המשמש בכמויות קטנות בכמה חיסונים המשמשים למספר מנות, כדי למנוע זיהום. למרות יעילות התיומרסל, השימוש בו שנוי במחלוקת מכיוון שהוא מכיל כספית. בשנת 1999 ביקשו המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן והאקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים מיצרני החיסונים להסיר את החומר בהקדם האפשרי, במסגרת עקרון הזהירות המונעת. נכון לשנת 2017, תיומרסל אינו משמש בחיסונים הנפוצים בארצות הברית ובאירופה, למעט בחלק מחיסוני השפעת. (ייתכנו כמויות מזעריות בכמה חיסונים עקב תהליכי הייצור, בשיעור שלא עולה על 1 מיקרוגרם, כ-15% מצריכת הכספית הממוצעת לבוגר בארצות הברית, ו-2.5% מהכמות אותה מחשיב ארגון הבריאות העולמי לסבילה). הסרת החומר עוררה חשש שתיומרסל קשור לעלייה בשיעורי האבחנה של אוטיזם, אך החשש הופרך, מכיוון ששיעורי האוטיזם המשיכו לעלות גם לאחר הסרת תיומרסל מחיסוני הילדות. אין כעת (2017) ראיות מדעיות מקובלת לטענה שחשיפה לתיומרסל גורמת לאוטיזם.

נזקי תנועת ההתנגדות לחיסונים

בעקבות טענות השווא נגד חיסונים חלה ירידה בשיעור המתחסנים בעולם המפותח, ועימה עלייה בשיעורי התחלואה. בארצות הברית לבדה מתו למעלה מ-9,000 איש כתוצאה ממחלות שחיסון מונע בין השנים 2007 ל-2015, ומספר הנדבקים בשנים אלה הגיע ל-150,000. התפרצויות של מחלות התחוללו במדינות רבות בעולם המפותח, והנתונים מראים בבירור כיצד במדינות בהן תנועות ההתנגדות לחיסון הפחיתו את שיעור המתחסנים, עלתה התחלואה פי 10 עד פי 100 בהשוואה למדינות בהן שיעור המתחסנים נותר יציב.
בתגובה לירידה בשיעורי החיסון, החלו מדינות שונות להחמיר עם הורים שסירבו לחסן את ילדיהם. באיטליה נקבע שאי מתן חיסון היא עבירה על החוק, וחל איסור על ילדים לא מחוסנים ללכת לגנים ולבתי ספר. באוסטרליה הוטלו סנקציות כלכליות על הורים שנמנעו ממתן חיסון ונאסרה הגעת ילדים שאינם מחוסנים לגנים ולבתי ספר. בחלק מהמקרים הועמדו הורים לדין עקב מות ילדיהם בשל אי מתן חיסון.

חסינות העדר ותוצאות הפגיעה בה

חסינות העדר מסייעת במניעת הדבקה מאלו שהמערכת החיסונית שלהם פגועה (בשל מחלה אוטואימונית או בשל טיפול רפואי, כגון כימותרפיה לחולי סרטן) או אלו שמתן החיסון לא חולל אצלם תגובה אימונולוגית (עד 20% ממקבלי החיסון, בתלות בסוג החיסון). חסינות העדר פועלת על ידי צמצום מקרי החשיפה לפתוגנים, אך דרוש שיעור מתחסנים גבוה על מנת שהיא תפעל. כתוצאה מהירידה בשיעורי החיסון חלה פגיעה בחסינות העדר, וכתוצאה מכך נחשפה האוכלוסייה הפגיעה להדבקות, חולי ומוות.

מיזם מחוסגן

מיזם מחוסגן הוקם בשנת 2018 על מנת להלחם בתופעה של ילדים לא מחוסנים. פעילותו של המיזם היא ליווי רפואי של גני ילדים, על מנת לוודא כי כל הילדים מחוסנים. מתנדב של מחוסגן (רופא, אח או סטודנט לרפואה) מגיע לגן הילדים ובודק פנקסי חיסונים. במידת הצורך הוא גם נפגש עם הורים חוששים ומשכנע אותם לחסן. את המיזם הקימו איתי ברשדסקי, מנהל רשת גנים, ד"ר ליאור אונגר, וד"ר מאיר עזרא אליה, ואליהם הצטרפה כמנכ"לית סתו אברהמי. על פי אתר המיזם, כחודשיים מהקמת המיזם יותר מ-260 גנים הצטרפו ליוזמה, ולמעלה ממאה מתנדבים מתחום הרפואה ליוו את הגנים הללו.