google/wiki40b huggingface dataset:
אלן ולס

ביוגרפיה

ולס נולד באדינבורו, סקוטלנד, ילד שני מתוך חמישה ילדים לאבא נפח ואמא, בת לדייג שעבדה בניקיון בבית החולים. את הקריירה הספורטיבית שלו הוא החל בקפיצה משולשת ובקפיצה לרוחק. בשנת 1970 הוא זכה באליפות סקוטלנד לנוער בקפיצה משולשת, בשנת 1972 קפץ למרחק של 7.32 מטר ובשנת 1974 זכה באליפות סקוטלנד בקפיצה לרוחק. הוא התאמן בהדרכתו של וילסון יאנג ובאליפות סקוטלנד שנערכה בשנת 1977 הוא זכה בתואר הראשון שלו מתוך שבעה בריצת 100 מטר.
במשחקי חבר העמים שנערכו באדמונטון, קנדה בשנת 1978 זכה ולס ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.12 שניות בעזרת רוח גבית מעל המותר (4.4 מטר/שנייה) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 39.24 שניות. מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.07 שניות, אחרי דון קווארי מג'מייקה (10.03 שניות) ולפני הייזלי קרופורד מטרינידד וטובגו (10.09 שניות) שוב בעזרת רוח גבית מעל המותר (7.6 מטר/שנייה)

אלוף אולימפי

באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה ולס בשתי מדליות, זהב וכסף. בגיל 28 הוא זכה במדליית זהב בריצה היוקרתית ביותר ל-100 מטר בתוצאה של 10.25 שניות, זמן זהה לזה של סילביו לאונרד מקובה ורק לאחר פיענוח הפוטו פיניש נקבע כי הוא המנצח. שלישי סיים פטר פטרוב מבולגריה (10.42 שניות) ובכך היה לזוכה המבוגר ביותר בריצה זו, עד ברצלונה 1992 שבה זכה בן ארצו לינפורד כריסטי. בשלב רבע הגמר הוא קבע שיא בריטי חדש של 10.11 שניות. מדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.21 שניות, 2 מאיות השנייה בלבד אחרי שיאן העולם פייטרו מניאה מאיטליה (20.19 שניות) ולפני דון קווארי (20.29 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.62 שניות, 9 מאיות השנייה איטי יותר מנבחרת צרפת שזכתה במדליית ארד (38.53 שניות). לאחר המשחקים הייתה תחושה שהוא זכה בתואר היוקרתי בשל החרם האמריקאי, אך בתחרות שנערכה בקובלנץ, מערב גרמניה אותה שנה הוא ניצח את כל האצנים המהירים בעולם כולל את האמריקאים: מל לטני, סטנלי פלויד, קארל לואיס והארווי גלנס.
בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1981 זכה ולס כנציג אירופה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.20 שניות ומדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.53 שניות.
במשחקי חבר העמים שנערכו בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1982 זכה ולס ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.02 שניות, לפני בן ג'ונסון מקנדה (10.05 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 20.43 שניות ביחד עם מייק מקפרלן ומדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 39.33 שניות.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיים ולס פעמיים במקום רביעי, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.27 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 20.52 שניות.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים ולס במקום 16 בלבד בריצת 100 מטר בתוצאה חלשה עבורו, 10.71 שניות ולא הצליח להגן על תוארו. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 10.32 שניות, תוצאה שהייתה מספיקה לו לעלות לשלב הגמר. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 39.13 שניות, בשלב חצי הגמר הרביעייה הבריטית קבעה תוצאה של 38.68 שניות, שהייתה מספיקה למדליית ארד.
בשנת 1985 סבל ולס מפציעה שמנעה ממנו להתחרות וגרמה לירידה ביכולותיו ובסופו של דבר מספר שנים לאחר מכן פרש סופית מספורט תחרותי. הוא החל לאמן את נבחרת בריטניה במזחלות (בובסלי).

חייו האישיים

בשנת 1974 נישא ולס למרגוט וילקי, אף היא אצנית בינלאומית בריטית ולהם בת (נולדה ב-1985) ובן (נולד ב-1988). הם מתגוררים בגילדפורד, סארי והוא עובד כמהנדס מערכות.
מל רוזנברג

ביוגרפיה

מלווין רוזנברג נולד בויניפג שבקנדה וגדל באוטווה. עלה לישראל ב-1969 וקיבל את תואר הבוגר מן האוניברסיטה העברית ב-1973. את תואר המוסמך (1975) והדוקטור (1982) שלו בנושא מיקרוביולוגיה של הנפט תחת הנחייתו של יוג'ין רוזנברג ודוד גוטניק הוא קיבל באוניברסיטת תל אביב. המאמר שלו מ-1980 בנושא הידבקות של חיידקים לטיפות הנפט נהיה למצוטט ביותר בשנת 1991 בעקבות מלחמת המפרץ.
המשך עבודתו נערך גם כן באוניברסיטת תל אביב בפקולטה לרפואה ורפואת שיניים יחד עם השיתופים באוניברסיטאות בחו"ל כמו אוניברסיטת רוצ'סטר, אוניברסיטת פנסילבניה, הקולג' האוניברסיטאי של לונדון ואוניברסיטת טורונטו.
בעקבות התעניינותו בתחום הבאשת מאז אמצע שנות ה-80 פותחו במעבדתו תכשירים דו-שלביים לשטיפת פה והוא אחראי גם על פטנט התכשיר שמטפל בריח מן הנעליים, דאודורנט הניתן לשימוש במקלחת ותשלובת נגד ריח חיידקי. בעקבות מחקרו פותח מד באשת על סמך תרכובות גופרית הקשורות למחלה.

תחומי עיסוק נוספים

פרט להיותו חוקר מצליח הוא גם נודע בתור נגן וזמר ג'אז וכותב ספרי ילדים. מייסד ממשק Ourboox המאפשר לפרסם ברשת ספרי תמונות דיגיטליים.

משפחתו

נשוי לשולמית ספיר-נבו, משוררת וסופרת. לזוג שני ילדים, אסיף והדר.
האוניברסיטה הפדרלית של פרנה

האוניברסיטה הפדרלית של פרנה (בפורטוגזית: Universidade Federal do Paraná) נוסדה ב-19 בדצמבר 1912, בעיר קוריטיבה, בירת מדינת פרנה אשר בברזיל. האוניברסיטה הזו היא האוניברסיטה הראשונה בברזיל. הפקולטות של האוניברסיטה פזורות בכל קוריטיבה ובכמה ערים נוספות בפרנה.
דודו כרמל

דודו כרמל הוא אבובן ישראלי, חבר בחמישיית כלי הנשיפה הישראלית והאבובן הראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. כרמל הוא גם חבר בסגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. 
כרמל זכה במלגות קרן התרבות אמריקה ישראל ובתחרות פרנסואה שפירא בשנת 1990. כן זכה בתחרות הבינלאומית בטולון, צרפת בשנת 1996. הוא הופיע כסולן עם הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה, עם התזמורת הסימפונית של קוויבק, קנדה בניצוח יואב תלמי ועם תזמורות בגרמניה והונגריה.
הוא מרבה להופיע ברסיטלים ובפסטיבלי מוזיקה קאמרית ואף בשידורי רדיו. הוא מנגן בדואו חליל-אבוב עם חברו לחמישייה, אייל עין הבר,  דודו כרמל הקליט עם החמישייה הישראלית לכלי נשיפה ועם החלילן אייל עין הבר.
הקוסם מלובלין (סרט)

עלילה

הסרט מתאר את קורותיו של יאשה, יהודי כבן ארבעים, בן העיר לובלין שבמזרח פולין, הנמצאת באותה עת תחת כיבוש רוסי. יאשה הוא עושה-נפלאות, להטוטן, אקרובט ואיש ירידים הידוע בכל רחבי הארץ, הנע בין עיירותיה וכרכיה של פולין ומופיע לפרנסתו. יאשה התחנך על ברכי היהדות האדוקה אך נטש אותה, מלווה ספקות וסייגים, לטובת תענוגות העולם וההיצע החילוני רחב האופקים שלו.
במסעו של יאשה מלובלין אל ורשה, אנו מתוודעים לאיש רב-כשרונות ובעל כריזמה עצומה, המהלך קסם על כל הפוגש אותו, ומפיח תקווה והתרגשות בקרב כל מכריו. יאשה מסובך בקשרים עם כמה וכמה נשים בו-זמנית, שכל אחת מהן רואה אותו כמרכז עולמה. הוא מפזר כספים שאין לו והבטחות שאינו יכול לקיים, דורש נאמנות שאינו מקיימה בעצמו ואינו מסוגל לסרב או להודות בכישלון. במהלך ימים בודדים מתרחשת התמוטטותו הידועה מראש של עולם הבדיה והכזב שבנה סביבו יאשה. נשותיו מאבדות את סבלנותן, שקריו ופשיטת הרגל שלו נחשפים, מוסריותו שהיה גאה עליה מתמוטטת ופציעה מחריבה את פרנסתו.
במהלך הסרט מנהל יאשה החילוני דיאלוג בלתי פוסק עם היהדות שנטש מאחור. הוא בז לה, לחוקיה ולבעלות שנטלה לעצמה על האל האוניברסלי.

הפקת הסרט

הסרט צולם ברובו בגרמניה בסוף 1978, בשפה האנגלית, בהפקת חברת "גולן-גלובוס", בעלות של 25 מיליון ל"י. הסרט פתח את פסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 1979, והוזמן גם לפסטיבל הסרטים הבינלאומי בקהיר.
צלם הסרט, דוד גורפינקל, זכה בפרס הצילום הטוב ביותר לסרטי איכות ישראליים, על צילום הסרט.

שיר הנושא

שיר הנושא של הסרט הולחן ובוצע על ידי הזמרת הבריטית קייט בוש.
מוזיאון טירל המלכותי

היסטוריה

המוזיאון נקרא על שם ג'וזף בר טירל, גאולוג שגילה את הדינוזאור הראשון בעמק נהר הצבאים האדומים (Red Deer River Valley) ב-1884. המוזיאון נפתח ב-25 בספטמבר 1985 וקיבל את המעמד "מלכותי" בידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ב-1990. בשנה הראשונה לקיומו משך המוזיאון יותר מ-500,000 מבקרים. כיום ממוצע המבקרים השנתי הוא 400,000 איש. ב-2010 ביקר במוזיאון המבקר ה-10 מיליון שלו, ילד צעיר מאדמונטון.
באוגוסט 2012 חשף צוות פלאונטולוגים של המוזיאון שלד ענק של טריצרטופס, ממצא יחסית נדיר באלברטה.
ב-2011 חשף המוזיאון שלד משומר היטב של דינוזאור משוריין במכרה בקנדה. אחרי עבודתו הכנה ארוכה ומחקר של כמה שנים, פורסם ב-2017 מאמר מדעי המתאר ומגדיר את המאובן כמין חדש Borealopelta markmitchelli, שאף הצליח להסיק מה צבע עורו.

אוספים, תערוכות ותצוגות

יותר מ-4,400 מטר רבוע מסך 11,200 המטרים הרבועים של המוזיאון מוקדש לתערוכות ומוצגים. התצוגות מאורגנות בסדר כרונולוגי, החל מהיווצרות החיים לפני 3.9 מיליארד שנים ועד לימינו. אחת התצוגות הפופולריות ביותר היא "אולם הדינוזאורים" ובו כ-40 שלדים מוצבים של דינוזאורים, בהם טריצרטופס, טירנוזאורוס רקס, אלברטוזאורוס ואדמונטיה. תצוגות אחרות כוללות את "אדוני הארץ" ואת "Burgess Shale" - דיורמה עם עשרות יצורים מהפארק הלאומי יוהו בקולומביה הבריטית, "השונית הדבונית" - דגם בגודל טבעי של שונית אלמוגים בת 375 מיליון שנים, "גן הקרטיקון" עם מעל 600 מינים חיים של צמחים ו"עידן היונקים" ו"עידני הקרח" המציגים יונקים מהקנוזואיקון. בנוסף, מוצג "הענק הטריאסי" כולל את אחד מהזוחלים הימיים הגדולים ביותר שנתגלו אי-פעם. האיכתיוזאור שוניזאורוס מהמין Shonisaurus sikanniensis באורך 21 מטר חולץ מחוף נהר Sikanni Chief בצפון מזרח קולומביה הבריטית על ידי צוות שהונהג בידי אליזבת ניקולס, האוצרת לשעבר של תצוגת הזוחלים הימיים. תצוגה זו מחווה לעבודתה של ניקולס, שמתה ב-2004.‏
חלון הצצה אל "מעבדת ההכנה" מאפשר למקרים לראות טכנאי מעבדה מכינים בזהירות מאובנים למחקר ותצוגה. בנוסף מציע המוזיאון סיור מודרך וסיור מודרך עצמי בבתרונות מצעי המאובנים, וכן את "אולם המדע של נקסן" ("Nexen Science Hall") ובו מוצגים אינטראקטיביים שמטרתם ללמד את הקהל הצעיר מושגי יסוד בפלאונטולוגיה, סימולציה של חפירת מאובנים, יציקת מאובנים, תוכניות לבתי ספר, מחנות קיץ לילדים ומשפחות ועוד פעילויות אחרות.

שיוכים וחברויות

מוזיאון טירל המלכותי שותף לאגודת המוזיאונים הקנדיים (CMA), לרשת המידע על מורשת קנדה (CHIN) והמוזיאון הווירטואלי של קנדה.
אניטה ק. באהן

ביוגרפיה

באהן נולדה בניו יורק, בגיל 15 עזבה את לימודיה בתיכון, וארבע שנים מאוחר יותר סיימה את לימודיה במכללת האנטר, שם הוענקו לה תואר ראשון בביולוגיה ותעודת הוראה. בנוסף לכך היא למדה גם פיזיקה, בוטניקה, מתמטיקה וסטטיסטיקה במוסדות שונים, אך לא השלימה את לימודיה באף אחד מהתחומים האלה. למרות זאת התקבלה לעבודה במכון המחקר הלאומי לבריאות הנפש, שם עבדה מ-1951 עד 1966. במהלך תקופה זו למדה לימודי דוקטורט באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, תחת הדרכתו של ג'רום קורנפילד. תואר הדוקטור למדעים הוענק לה ב-1960. מחקרה שם עסק במתודולוגיה של מחקר המטופלים במרפאות החוץ לבריאות הנפש במדינת מרילנד. ב-1966 הצטרפה לבית הספר לרפואה של פנסילבניה כפרופסור לביוסטטיסטיקה. בנוסף לעבודתה כמרצה, למדה גם בבית הספר לרפואה, וקיבלה תואר דוקטור לרפואה (MD) ב-1972.
בהמשך התמנתה לתפקיד האפידמיולוגית הראשית של מדינת מרילנד, ומאוחר יותר הצטרפה לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה כפרופסור לאפידמיולוגיה ובריאות הציבור, שם עמדה בראש מכון המחקר לאפידמיולוגיה של הסרטן. במקביל עסקה במחקר גם במסגרת המכון הלאומי לחקר הסרטן וכן באוניברסיטת טמפל. ב-1980 נתבקשה לעמוד בראש תוכנית חדשה ללימודי אפידמיולוגיה באוניברסיטת סן דייגו, אך נפטרה לאחר אירוע מוחי בטרם החלה בתפקידה החדש.

תרומתה למדע

בעבודתה המדעית תרמה תרומות חשובות בחקר הסרטן. באחר ממחקריה החשובים היא זיהתה גורמי סיכון סביבתיים לסרטן המעי הגס. כן זיהתה את בשנת 1967 החומר PCB, שהיה אז בשימוש נפוץ, כגורם סיכון למלנומה. בסך הכל היא פירסמה למעלה מ-150 מאמרים מדעיים. כמו כן, היא כתבה שני ספרי לימוד לתחומי הביוסטטיסטיקה והאפידמיולוגיה.

פרסים

באהן נבחרה לחברת כבוד באיגוד האמריקני לסטטיסטיקה ב-1970. כן נבחרה לחברת כבוד באיגוד האמריקני לבריאות הציבור ובאיגוד האמריקני לרפואה מונעת.
יאבלונוב

תולדות היישוב

יאבלונוב נוסדה בסוף המאה ה-16, ובתחילת המאה ה-17 הוענקו לה זכויות עיר. במחצית השנייה של המאה ה-19 התפתחה העיירה, הגם שלא חוברה לקו מסילת הברזל.
במהלך הכיבוש הרוסי של העיירה במלחמת העולם הראשונה הציתו אלו רבים מבתיה. לאחר המלחמה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי יאבלונוב

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מתחילת המאה ה-18, ובסוף אותה מאה הוקם בה בית ספר יהודי. במהלך המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית בעיירה, ובתחילת המאה ה-20 נמנו בה 1,105 יהודים. בשנים אלה עזבו את העיירה רבים מיהודיה.
בין מלחמות העולם נקלעו יהודי העיירה למצב כלכלי קשה. בשנים אלה נמנו בה 834 יהודים, כמחצית מתושביה. בתקופת הכיבוש הסובייטי של העיירה בתחילת מלחמת העולם השנייה הגיעו אליה פליטים יהודים רבים ממערב פולין, ומספר היהודים ביישוב הגיע לכ-1,700 איש.
ב-8 באפריל 1942, במהלך הכיבוש הגרמני של האזור, ערכו אנשי גסטאפו ושוטרים אוקראינים טבח ביהודי העיירה. היהודים שניצלו מהרצח גורשו ב-8 בספטמבר 1942 לגטו קולומיאה, ושם חלקו את גורל יתר יהודי העיר.
ATI טכנולוגיות

היסטוריה

החברה נוסדה על ידי שלושה מהגרים סינים: קווק יו הוו, בני לאו ולי לאו.
בתחילת דרכה יצרה החברה כרטיסי מסך לתאגידים גדולים (כמו IBM). ב-1997 רכשה החברה את מעבדות טסנג, ועם רכישה זו התווספו לה 40 מהנדסים. בשנת 2000 רכשה החברה את חברת ArtX, ויחדיו יצרו את ה"פליפר" ששימש בגיימקיוב, קונסולת המשחקים של חברת נינטנדו. מאוחר יותר, יצרו את הכרטיס גרפי של קונסולת המשחקים היורשת של הגיימקיוב, ה-Wii. בנוסף, יצרו את השבב גרפי של קונסולת המשחקים Xbox 360.

שוק

בתחילה השיקה החברה כרטיסי מסך דו ממדיים (כגון ה-Commodor). באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, כשטכנולוגיית התלת ממד החלה להיכנס לשוק, הוציאה החברה את שבב ה-Rage שהתחרה בשבב הVoodoo, שהיה עד אז היחידי בטכנולוגיית התלת מימד. בשנת 1999 הוציאה החברה את שבב ה-Rage 128, שהיווה קפיצת מדרגה משמעותית בתחום ה-DirectX 6.0. בשנת 2000 הוציאה החברה את סדרת המעבדים הגרפים Radeon. כתוצאה מסדרה זו התפרסמה החברה. לסדרת ה-Radeon יצאו סדרות רבות המבוססות על הצ'יפסט שלהם: R100 - סדרת 7000, R200 - סדרת 8000, R300 - כרטיסי מסך: 9500-9800, ו-X300-X600, צ'יפסט R420 X700-X850, צ'יפסט R520 X1300-X1950, צ'יפסט R600 - סדרת HD200. 
החל משנת 2007 יצאו כרטיסים מבוססי צ'יפסט RV670 - סדרת HD3000, ו-R700 - סדרת HD4000 (כשכל דרג כרטיסים בנוי כמו המעבדים מרובי הליבות).
בסוף שנת 2009 הוציאה ATI-AMD את כרטיסי המסך מסדרת ה-5XXX שתומכים בטכנולוגיית ה-DX11. נוסף על כך גם סדרת ה-5XXX תמכה בטכנולוגיית ריבוי מסכים מתקדמת.

אסטרטגיה חדשה

באוגוסט 2007 הודיעה החברה שהיא משנה את האסטרטגיה שלה, שתוציא כרטיסי מסך לשוק הגבוה כל חצי שנה ותשווקם במחירים של כרטיסים לשוק הבינוני (300$).
רבקה סולניט

ראשית חייה וחינוכה

סולניט נולדה בברידג' פורט, קונטיקט, ארצות הברית לאבא היהודי ואמא קתולית אירית . ב-1966, המשפחה עברה לגור נובאטו (Novato), קליפורניה, שם גדלה. "הייתי ילדה קטנה מוכה" היא סיפרה על ילדותה. היא עזבה את התיכון, בכיתה י' והשלימה בעצמה את המבחנים המזכים בתעודת סיום תיכון. בגיל 17, סולניט נסעה ללמוד בפריז, צרפת אך, חזרה לקליפורניה לסיים את לימודיה באוניברסיטה המדינה של סן פרנסיסקו היא קיבלה תואר שני מהמחלקה לעיתונאות של אוניברסיטת קליפורניה, ברקלי ב-1984, ומאז 1988 היא כתבת עצמאית.

אקטיביזם

סולניט לקחה חלק בפעילות בנושאי סביבה וזכויות אדם; בשנות השמונים היא לקחה חלק מתנועת המאבק בניסויים הגרעיניים במדבר נבדה ובשנות התשיעים הייתה פעילה, למען Western Shoshone, שבטים ילידיים שנאבקו על האדמות שלהם במערב ארצות הברית כפי שתארה בספרה Savage Dreams. כן הייתה פעילה בתנועת המחאה נגד הגלובליזציה התאגידית בשנות ה-1990. היא רואה באקטיביזם פוליטי חלק ממחויבויות אזרחיות שיש לאזרחים במדינה דמוקרטית. בספרה Hope in the Dark, סולניט טוענת כי התנועה הסביבתית צריכה להושיט יד ולכרות בריתות עם קהילות כפריות משום, שלא פעם, הן הנפגעות העיקריות מהחלטות של הממשל המרכזי בנושאי איכות סביבה.

כתיבה

סולניט החלה את דרכה העיתונאית בתחילת שנות העשרים לחייה וכבר אז כתבה בתחומים מגוונים. מאמרים וכתבות שלה הופיעו בפרסומים רבים בדפוס ובאינטרנט, כולל בגרדיאן והארפר של המגזין; בהארפר, סולניט היא האישה הראשונה, שכותבת באופן קבוע לטור הכורסא Easy Chair column שנוסד ב-1851. בין היתר היא כותבת גם בבלוג פוליטי TomDispatch וב-LitHub.
סולינט היא סופרת של 15 ספרים וכן מאמרים רבים, קטלוגים מוזיאליים ואנתולוגיות. הספר A Paradise Built in Hell: The Extraordinary Communities that Arise in Disaster (תרגום מילולי: גן העדן שנבנה מהגהנום: הקהילות המדהימות שצמחו מהאסון) שיצא לאור ב-2009, החל כמאמר שפורסם בהארפרס מגזין ביום בו הוריקן קתרינה פגע חוף המפרץ. ההשראה לספר הגיע גם מרעידת האדמה לומה פריאטה (Loma Prieta), צפון קרולינה ב-1989.  
סולניט עוסקת בכתיבתה גם בהליכה ובהליכה לאיבוד. הליכה לתפיסתה היא אחת מהפתרונות להפחתת שינויי האקלים והאטת קצב החיים המערבי. היא מתייחסת גם לכתיבה של סופרים אחרים בנושא הליכה.  
סולינט זכתה פעמים במלגה מטעם הקרן הלאומית לאמנויות (National Endowment for the Arts), מלגת גוגנהיים ופרס מטעם מגזין Wired. כתיבתה זיכתה אותה בהכרה מצד מבקרי ספרות, מהאגודה לחקר תולדות הטכנולוגיה על תרומתה להנגשת נושאים מדעיים לציבור הרחב וכן מצד כתבי עת והקהל הרחב.

גברים מסבירים לי דברים

גברים מסבירים לי דברים הוא מאמר משנת 2008 שהיה הבסיס ליצירת המונח הסגברה. המאמר פורץ דרך בחשיפת ההנחה הסקסיטית שנשים צריכות הסברים, גם בנושאים שהן מבינות בהם. במאמר סולניט מתארת את חוויתה האישית שגבר מספר לה על ספר שהיא כתבה ומתקשה לקבל את העובדה שהיא הסופרת של אותו הספר שהוא מעולם לא קרא, אלא רק קרא את מאמר הביקורת עליו בניו יורק טיימס. המאמר מראה כי התופעה שגברים מסבירים לנשים היא תופעה נפוצה ונובעת מתוך הנחה של גברים שהם מבינים יותר מנשים, גם אם הן נשות מקצוע. המאמר גברים מסבירים לי דברים הוא חלק מספר בעל אותו שם הכולל מספר מאמרים ומסות.
טיסה 5915 של ספהאן איירליינס

תאונה

המטוס, מתוצרת חברת אנטונוב, התרסק לתוך בית מגורים בשדרת מינה גלאס במערב טהרן בשעה 09:18 בזמן מקומי (04:48 בזמן אוניברסלי). התאונה גרמה להתפרצות של אש. אירנ"א, סוכנות הידיעות האיראנית, הציעה כי הייתה תקלה במנוע המטוס.

הנוסעים והצוות

על המטוס היו 40 נוסעים ושמונה אנשי צוות. מתוך 40 הנוסעים, 34 היו מבוגרים ושישה ילדים.
האינדפנדנט מסר כי תשעה אנשים שרדו את ההתרסקות, ואילו ABC ניוז דיווח על 38 אנשים שמתו במקום, ו-10 נוסעים שאושפזו כשהם סובלים מפציעות. התקשורת דיווחה בתחילה כי לא היו ניצולים, אך מאוחר יותר תיקנו את ההצהרה, ונאמר כי נותרו למעשה 8 ניצולים, לאחר ששניים מתו בבתי חולים מקומיים.

סיבה

סוכנות הידיעות "פארס" ציטטה את דבריו של מוחמד אילקני, ראש חברת שדות התעופה באיראן: "כשל של אחד ממנועי המטוס גרם למטוס להתרסק בצד הצפוני של כביש טהראן-קראג' [אוטוסטרדה]." הניצולים דיווחו כי המנוע נדם במהלך ההמראה. על פי הדיווחים, הטייסים פנו לחזור ארבע דקות לאחר ההמראה בשל בעיות טכניות, אבל לא הצליחו לשמור על גובה.
אורי (קנטון)

גאוגרפיה

הקנטון ממוקם במרכז המדינה. אדמות הקנטון הן עמק הנהר רויס וגדותיו העיקריות של הנהר. השטח הכולל של הקנטון הוא 1,077 ק"מ². יערות מכסים שטח ניכר מהקנטון.

היסטוריה

אורי מוזכר לראשונה ב-732 כשייך לרייכנהאו. ב-853 הוא ניתן למנזר בציריך על ידי לואי הגרמני.
נהוג לחשוב שהשם "אורי" בא מהמילה הגרמנית העתיקה ל"שור בר" ("אורוקס" - Aurochs, Ur או Urus). השערה זו נתמכת על ידי העובדה שבסמל המסורתי של הקנטון מוצג ראש של שור.
ב-1243 למחוז הייתה חותמת ידועה. עד 1274, רודולף מבית הבסבורג הכיר בפריבילגיות האלו. אורי הוא אחד משלושת הקנטונים המקוריים בשווייץ, שראשיו חתמו על מכתב האיחוד ב-1291. ב-1386 אורי השתתף בניצחון על האוסטרים בסמפך. כתוצאה מכך סיפח אורי את שטחי "אורסרן" ב-1410.
הקנטון שרד את הרפורמציה ונשאר קתולי. בזמן הרפובליקה ההלבטית היה אורי חלק מארבעת חלקי הקנטון "ולדשטטן" (Waldstätten). לאחר מכן, ב-1803, קיבל אורי חזרה את עצמאותו. כל ניסיונות של שינוי דתי או חוקתי נדחו.

פוליטיקה

החוקה הנוכחית נוצרה ב-1888, ושונתה ב-1929 כשהקונגרס הפתוח נוסד. בירת הקנטון היא אלטדורף.

כלכלה

השדות המעובדים של הקנטון ממוקמים בבקעת נהר הרויס. ישנם שדות מרעה במדרונות התחתונים של ההרים. מכיוון שרוב השטח הוא הררי, הוא אינו טוב לעיבוד. באלטדורף יש מפעלים לייצור כבלים וגומי.
תיירות היא מקור הכנסה חשוב בקנטון אורי. רשת מצוינת של כבישים תיירותיים מצויה בהרים.
חוק ההסמכה (גרמניה הנאצית)

חוק ההסמכה (בגרמנית: Das Ermächtigungsgesetz), או בשמו הרשמי החוק לתיקון מצוקת העם והרייך (בגרמנית:  Behebung der Not von Volk und Reich), הוא חוק שחוקק הרייכסטאג הגרמני ב-23 במרץ 1933, והעניק לממשלה סמכויות חקיקה מלאות, ובכך איפשר לממשלה לעקוף את הפרלמנט (הרייכסטאג עצמו), בו למפלגה הנאצית לא היה רוב מוחלט. העברת חוק זה הוא אחד מהשלבים העיקריים בתהליך השלטת הדיקטטורה הנאצית על גרמניה וחיסול רפובליקת ויימאר - הגלייכשאלטונג.

רקע

ב-30 בינואר 1933 מונה אדולף היטלר לעמוד בראש ממשלת גרמניה, כאשר ברייכסטאג, שנבחר בנובמבר 1932, המפלגה הנאצית הייתה הגדולה ביותר אך היו לה רק כשליש המושבים. היטלר מיהר להתחיל בהשתלטות מוחלטת על המדינה.
ב-27 בפברואר הוצת בניין הרייכסטאג. הנאצים מיהרו להאשים בשרפה קנוניה קומוניסטית, והאשימו בכך את מרינוס ואן דר לובה, פועל הולנדי מובטל, ששהה במקום. בעקבות כך  הוצא "צו שריפת הרייכסטאג" שבא להגן על האומה מהאיום הקומוניסטי כביכול, בו הושעו סעיפים בחוקה, וניתנו לממשלה סמכויות מרחיקות לכת לפגוע בחופש האזרח ובחופש העיתונות.
באווירה זו נערכו ב-5 במרץ בחירות נוספות לרייכסטאג. למרות ההגבלות החמורות שהוטלו על האופוזיציה ערב הבחירות, לא הצליחה המפלגה הנאצית לזכות ברוב מוחלט בבחירות, אלא רק לכ-44 אחוז מהקולות.

חקיקת החוק

חוק ההסמכה נועד להבטיח לנאצים שליטה מוחלטת למרות היעדר הרוב המוחלט בפרלמנט. הפרלמנט החדש התכנס ללא צירי המפלגה הקומוניסטית שהשלטונות מנעו מהם לתפוס את מקומם, ורבים מהם היו במעצר. ב-23 במרץ, יומיים אחרי כינוס הרייכסטאג החדש, תוך כדי אווירת ההפחדה שהטילו הנאצים,  התקיים הדיון על החוק. בעדו הצביעו 441 צירים, כאשר רק 94 צירי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית התנגדו לו, ובראשם אוטו ולס שאף נשא נאום תקיף כנגד החוק.
לדעת חוקרים רבים, לחוק ההסמכה לא היה תוקף חוקי, שכן הרוב שנדרש לו הושג בכוח.

תוכן החוק

החוק קבע שבנוסף לפרלמנט, גם לממשלה יש סמכויות חקיקה מלאות, סמכות לחוקק חוקים שנוגדים את האמור בחוקה, וסמכויות לאשר הסכמים עם מדינות זרות. החוק נחקק לתקופה של ארבע שנים, אולם עם תום תקופה זו כבר לא היה שום כוח פוליטי במדינה שהתנגד לנאציזם, תוקף החוק הוארך לתקופה נוספת, והוא נותר בתוקף עד סוף מלחמת העולם השנייה.
בכך ויתרו המפלגות על כוחן, הביאו לקיצה את חוקת ויימאר הדמוקרטית, ונתנו להיטלר את המשענת החוקית לשלטונו הרודני.
יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה

ביוגרפיה

יוזף קרל נולד ב-2 במרץ 1833 בפרשבורג, לארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ולמריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג בתם של לודוויג, דוכס וירטמברג והנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג.
כמו רבים מחברי בית המלוכה, התגייס יוזף קרל נכנס לצבא האוסטרי, ובשנת 1860 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-12 במאי 1864 התחתן יוזף קרל עם קלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה וקלמנטין, נסיכת אורליאן, ממנה נולדו לו 7 ילדים. יוזף קרל נשאר בצבא עד לשנת 1874, ופרש בדרגת גנרל חיל הפרשים. יוזף קרל היה אדם אינטליגנטי אשר התעניין מאוד בתולדות הונגריה ובשפה ההונגרית, וכן כתב מדי פעם גם על השפה הרומנית.
ב-2 במרץ 1905 מת יוזף קרל בפיומה, והוא בן 72 שנים.
דוכסות פארמה

היסטוריה

היווצרות הדוכסות נעוצה באי בהירות בקשר לירושת דוכסות מילאנו בשנת 1535, כאשר שליטה פרנצ'סקו ספורצה השני נפטר ללא יורש. הן קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והן פרנסואה הראשון, מלך צרפת טענו לזכות על הדוכסות. כחלק מהנסיון לפתור את השאלה נקרעו מעל הדוכסות שטחיה מדרום לנהר הפו, סביב העיר פארמה, והפכו להיות דוכסות פארמה כפייף של בנו הלא חוקי של האפיפיור פאולוס השלישי, פייר לואיג'י פארנזה שהוכתר בהסכמה כדוכס פארמה. בני משפחת פארנזה המשיכו לשלוט בדוכסות עד 1731. 
בשנת 1556 הוענקה לדוכס השני, אוטאביו פארנזה גם העיר פיאצ'נצה וכך הפכה הדוכסות ל"דוכסות פארמה ופיאצ'נצה" (Ducato di Parma e Piacenza). בשנת 1731 איבדה משפחת פרנזה את הדוכסות, כאשר לא נותרו בה יורשים זכרים. בת המשפחה, אליזבטה פארנזה, שנודעה בספרדית בשם איסבל דה פרנסיו, נישאה לפליפה החמישי, מלך ספרד ובנם, קרלוס, לימים קרלוס השלישי, מלך ספרד ירש את הדוכסות. בשנת 1735 הועברה הדוכסות לשליטת קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בתמורה להעברת ממלכת שתי הסיציליות לשליטת ספרד. בשנת 1748 הועברה השליטה בדוכסות מידי בית הבסבורג לידי פליפה, דוכס פארמה בנם של פליפה החמישי ואליזבטה פרנזה, מייסדו של בית בורבון-פארמה.
בשנת 1796 נכבשה הדוכסות על ידי כוחותיו של נפוליאון בונפרטה. פרדיננדו, דוכס פארמה המשיך לשלוט להלכה, תחת כיבוש צרפתי. במסגרת חוזה ארנחואס (1801) בין בית בורבון לנפוליאון הועברה השליטה על הדוכסות לשלטון צרפתי ישיר, בתמורה להעברת הדוכסות הגדולה של טוסקנה לידי בית בורבון. בשנת 1808 צורפה הדוכסות לקיסרות הצרפתית הראשונה. 
במסגרת קונגרס וינה (1814) נותרה הדוכסות תחת שלטון ישיר של מארי לואיז, דוכסית פארמה, רעייתו של נפוליאון מבית הבסבורג. עם מותה שבה הדוכסות לידי בית בורבון-פארמה, ששלטה גם על דוכסות לוקה. במסגרת מלחמת העצמאות האיטלקית השנייה גורש רוברטו הראשון, דוכס פארמה, השליט האחרון מבית בורבון, מהעיר והיא צורפה לממלכת סרדיניה, שהתמזגה כעבור חודשים מספר לממלכת איטליה.