google/wiki40b huggingface dataset:
יהדות יוון

יהדות יוון היא אחת הקהילות היהודיות העתיקות ביותר, וראשיתה בתקופה ההלניסטית. תחת שלטון ביזנטיון סבלה הקהילה מגבלות ורדיפות, ואולם עם תחילת שלטון העות'מאנים במאה ה-15, חל שיפור בחיי הקהילה, ויהודים רבים שגורשו בגירוש ספרד התיישבו מחדש ביוון. המגורשים נעשו ליסוד הדומיננטי בקהילה, שנהגה ברובה לפי מנהגי יהדות ספרד, ואולם באיים ובמקומות נוספים נשמרו קהילות של יהודים רומניוטים, ששמרו על מנהגים דתיים קדומים ודיברו בניב ייחודי של יוונית, יווניטיקה. קהילה גדולה וחשובה במיוחד התפתחה בעיר הנמל סלוניקי.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו ביוון כ-80,000 יהודים (כשני שלישים מהם בסלוניקי) אשר למעלה מ-60,000 מהם נספו בשואה. בשנות האלפיים, מונה הקהילה כ-5,300 איש.

אחרי חורבן בית שני

קיסר האימפריה הרומית קונסטנטינוס הפך את דת הקיסרות לנצרות ואף הטיל חוקים שהקשו על חיי היהודים ביוון, אך גם פגע בפגאנים שחיו באותה תקופה ביוון. באותה עת החלה התבוללות מסוימת בקרב יהודי יוון. הובטח להם שאם ימירו את דתם לנצרות, ההגבלות תפוגנה. אבל דבר זה לא קרה, ויהודי יוון חיו במשפחות יהודיות מפולגות שכללו את החלק מבני המשפחה שבינתיים המירו את דתם לנצרות. בתקופה הביזנטית סבלו יהודי יוון, בדרך כלל, מרדיפות ומגבלות חוקיות קשות.
בשנת 1204, בעקבות מסע הצלב שבו נחרבה העיר קונסטנטינופול החלו להתעורר בקהילה תקוות משיחיות.
עד כיבוש יוון על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1453 היו עליות ומורדות בחיי היהודים לפי מצב רוחם של השליטים באותה עת. בזמן השלטון העות'מאני בין השנים 1453 עד 1832 זכו היהודים לחופש דתי ופולחני בגלל סובלנותם של השליטים הטורקים. לאחר גירוש ספרד גדלה הקהילה מאוד, בקולטה גולים מספרד ופורטוגל שהגיעו ליוון, שהייתה חלק מהאימפריה העות'מאנית שהסכימה לקבל יהודים רבים. הקהילה קיבלה ברובה הגדול את מנהגי יהדות ספרד ואת שפת הלאדינו ועמדה בקשרים הדוקים עם פוסקי הלכה בטורקיה. על-פי רוב עמדו היהודים בקשרים טובים יותר עם הטורקים שהתיישבו ביוון מאשר עם היוונים. צמיחתה של קהילת סלוניקי מוסברת בין היתר בכך שעיר זו הייתה בתקופה העות'מאנית בעלת אופי טורקי יותר מאשר יווני.
בשנת 1821 עם התקוממות היוונים כנגד הטורקים במלחמת העצמאות היוונית, תמכו רוב יהודי יוון בטורקים. בעקבות זאת, נרצחו כ-5,000 יהודים בחצי האי פלופונסוס בשל אהדתם לצד הטורקי בעימות. פרעות ביהודים נלוו למלחמה בטורקים, ולפיכך היגרו יהודים רבים מיוון למדינות אחרות.
בחג הפסחא של שנת 1847 אירעו פרעות אנטישמיות שבמהלכן נפגע רכושו של דוד פסיפיקו, סוחר בעל אזרחות בריטית. ממשלת בריטניה הטילה מצור ימי בן שנתיים על יוון, עד שהממשלה היוונית נעתרה לדרישתה ופיצתה את פסיפיקו.

יהדות יוון כיום

בשנות האלפיים, מונה הקהילה היהודית ביוון כ-5,300 יהודים, מתוכם כ-3,500 באתונה ו-1,000 בסלוניקי. בשניהם פועל גם בית חב"ד מקומי. קהילות קטנות קיימות גם בלאריסה, וולוס, קורפו, יואנינה, רודוס, זקינטוס, כלקיס וטריקלה.
אנני ורשינג

ביוגרפיה

ורשינג נולדה וגדלה בסנט לואיס, מיזורי שבארצות הברית למשפחה נוצרית. שם היא למדה בתיכון ואחר כך במכללה. בצעירותה, היא השתייכה ללהקת ריקודים אירים של סנט לואיס. יש לה תואר במחזאות מאוניברסיטת מיליקיין.
ורשינג החלה את קריירת הטלוויזיה שלה בתפקיד אורח בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" ומשם היא לוהקה לתפקידי אורח בסדרות: מכושפות, חושים של רוצח, על טבעי ופשע מן העבר. החל ממרץ 2007, היא מגלמת את אמילה ג'ופיי באופרת סבון של רשת ABC, "ג'אנרל הוספיטל". ורשינג גם משחקת במחזות בתיאטרון.
ורשינג מגלמת את רנה ווקר, סוכנת FBI, בסדרה "24" בעונות השביעית והשמינית.
ורשינג מגלמת את הטייסת אמה ויטמור בסדרה  "טיימלס". ב-2014 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "בוש", לשתי העונות הראשונות.
שרירי ליבה

שרירי ליבה הם השרירים שתומכים בעמוד השדרה ומייצבים את הגוף - שרירי הבטן, הגב והאלכסונים. הם נחשבים "מחוך תומך" לעמוד השדרה, רצפת האגן, הסרעפת, המולטיפידוס והשריר הרחב בטני. אנשי מקצוע, וביניהם מאמנים אישיים, פיזיותרפיסטים, מדריכי פילאטיס ומומחים לפעילות גופנית וכושר גופני, עושים שימוש רב במושג "שרירי ליבה".
שרירי הליבה משפיעים על איזון לחצים הפועלים על עמוד השדרה, ועל הלחץ התוך בטני, מקשרים בין פלג הגוף התחתון לעליון, אחראים ליציבות הגוף, ושומרים על איברי הבטן והאגן.

מיקומם ותפקידם של שרירי הליבה

שרירי הליבה הם שרירים המקיפים את חלל הבטן מכל כיווניו: מקדימה ובצדדים מצויים שרירי הבטן (להם 4 שכבות שונות), מאחור שרירי הגב והישבן ובפרט השרירים העמוקים של הגב התחתון, מלמעלה מצויה הסרעפת ומלמטה מצויים שרירי רצפת האגן. אחד השרירים השטחיים המצוי מקדימה נקרא הישר-הבטני (Rectus Abdominis) והוא זה שיוצר את ה"קוביות" בבטן. הקוביות הן למעשה הצטלבויות גידיות על פני השריר, וקיימות אצל כולם גם אם לא רואים אותן.
שריר המצוי מאחור הישר הבטני ומהווה גם כן שריר ליבה, נקרא הרחב הבטני (Transversus Abdominis) ותפקידו למשוך את הבטן פנימה מקדימה אך גם מהצדדים. שריר זה מחובר באמצעות רקמת חיבור עבה לשרירי הגב העמוקים מאחור - ובשילוב העובדה שהוא פרוס לרוחב הבטן ולא לאורך כמו הקודם, הוא מהווה חגורה תומכת לגב שמסייעת בהפחתת עומסים, ייצוב תנועה בין חוליות, ושיפור התנועתיות של עמוד השדרה. שרירי הגב העמוקים מהווים חלק מהקיר האחורי של הליבה ותפקידם ייצוב תנועתי של חוליות עמוד השדרה.

שרירי הליבה ופציעות

שרירי הליבה אחראים לאחיזה הנכונה של הגוף בעת פעילות גופנית. כאשר שרירי הליבה חלשים, הסיכוי לפציעות גדל. ומנגד, חיזוק שרירי הליבה מביא לאיזון ויציבות הגוף וכן ליכולות ביצוע תנועות יומיומיות, כמו הליכה, ריצה, עלייה במדרגות ועוד באופן נכון.
קיימים תרגילים רבים שמיועדים לחזק את שרירי הליבה, אולם ההתייחסות הכללית היא בארבעה תרגילים בלבד, לבטן, לגב, לאלכסונים ולבטן התחתונה. מדובר בתרגילים, שעובדים עם משקל הגוף ואינם מצריכים כל אביזר חיצוני. תרגילים שניתן לבצעם בכל מקום - בבית, במשרד או בפארק.
משאבת הכסף

קניית הפורמט

כ־10 מדינות, בהן צרפת, הולנד, ספרד, טורקיה ומספר מדינות בדרום אמריקה הביעו רצון לרכוש זכויות על הפורמט, והגיעו לישראל במטרה לצפות בהקלטת התוכנית.
"משאבת הכסף" הופצה בפסטיבל מיפ האחרון בקאן, על ידי "דורי מדיה גרופ". בזכיינית מספרים כי בעקבות כך הביעו מספר רב של גורמים התעניינות בקניית הפורמט.
התוכנית עלתה בערוץ 2, Latina Televisión בפרו ב-20 ביולי 2014 וזכתה להצלחה ניכרת, והתוכנית תעלה לשידור לעונה נוספת במדינה זו במהלך 2015.
בפברואר 2015 רכש ערוץ מרכזי בוייטנאם 2 עונות של משאבת הכסף לשידור ברחבי המדינה (52 פרקים בסה״כ).
במאי 2015 רכש ערוץ Globo בברזיל את השעשועון, שישודר כחלק מתוכניתו של המגיש פאוסטו סילבה בימי ראשון בשידור חי.
אטילה שומפלבי

ביוגרפיה

שומפלבי נולד ב-1979 בבאיה מארה שברומניה. הוא עלה עם הוריו לישראל ב-1990, והשתקע עם משפחתו בחיפה. למד בבית הספר התיכון "עירוני א'" בעיר, ובשנות התיכון החל לכתוב במקומונים של חיפה וכן לשדר בטלוויזיה הקהילתית. ב-1998 התגייס לצה"ל ושירת בשבועון "במחנה", במגוון תפקידים, בהם כתב בלבנון, כתב צבאי ועורך בעמודי החדשות של השבועון.
לאחר השחרור מצה"ל, עבד ככתב ב"חדשות מת"ב" בחיפה. בספטמבר 2001 החל לשמש ככתב ynet לענייני משטרה בתל אביב, ובמשך כמה חודשים הגיש פינה בערוץ 1 בענייני נימוסים והליכות. ככתב לענייני משטרה סיקר, בין השאר, את פרשת המעילה בבנק למסחר ואת הפריצה לבנק דיסקונט בדרום תל אביב, שבמהלכה חדרו השודדים דרך קיר לתוך חדר כספות ורוקנו אותו.
בבחירות לכנסת השש עשרה בשנת 2003, סיקר את מפלגת העבודה ואת הליכוד, ולאחר מכן מונה לכתב לענייני מפלגות של ynet. בסוף שנת 2003 דיווח על הסכם ז'נבה. כתב על פרישתו של עמרם מצנע מהפוליטיקה, על תנאי העסקתם של העוזרים האישיים של עמיר פרץ בהסתדרות, ועל "הפרוטוקולים הגנוזים" של עדויות ראש הממשלה בוועדת וינוגרד. דיווח על החלטתו של ח"כ חיים אורון (ג'ומס) לרוץ לראשות מרצ ולא לפרוש מהפוליטיקה, על כניסתו של העיתונאי דניאל בן סימון לפוליטיקה, ואת פרשת "עשרת המיליונים" של חברת אדלר-חומסקי ומפלגת "קדימה". חשיפתו הגדולה של שומפלבי הייתה בשנת 2009, אז פרסם כי ח"כ עמיר פרץ עוזב את שורות מפלגת העבודה ומגייס פוקדים למפלגת "קדימה". בעקבות הפרסום סוכלה היוזמה, ופרץ נשאר במפלגת העבודה עד לחבירתו ללבני בבחירות 2013.
שומפלבי משמש ככתב ופרשן פוליטי באתר האינטרנט "ynet". בינואר 2013 פורסם כי הושעה למשך חודש מכתיבת פרשנות באתר, עקב פגישה שקיים עם אלדד יניב, שתקף את המו"ל ובעלי האתר נוני מוזס בסדרת סרטונים בשם "השיטה". בעקבות הפרסומים הכחישו עורכי האתר כי שומפלבי נענש. מגיש את התוכנית "המשחק המרכזי" בערוץ הכנסת, ומשמש פרשן בתוכניות טלוויזיה ורדיו שונות, בערוץ 1, בערוץ 2 ובערוץ 10, וכן בתחנות רדיו אזוריות רבות. בנוסף, הוא מרצה לתקשורת ופוליטיקה במכללת אורנים, ומנחה פאנלים אקטואליים בפורומים שונים.
ב-2008 נבחר על ידי מגזין "Time Out תל אביב" לאחד מ-30 האנשים המצליחים בישראל מתחת לגיל 30.
ביולי 2014 החל להגיש את מהדורת האקטואליה המרכזית של ערוץ 20. לאחר מכן החליף אותו בהגשת התוכנית אברי גלעד.
במאי 2018 לאחר פרסום מסמכי תוכנית הגרעין האיראנית, קרא שומפלבי בחשבון הטוויטר שלו לשלול את פרס נובל לשלום שהוענק לנשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה. בשנת 2019 קיבל שומפלבי את ציון לשבח מטעם המרכז העולמי של "בני ברית" המוענק לעיתונאים מדי שנה על מצוינות בסקירה יהודית תפוצתית. את הפרס קיבל זאת בעקבות סדרת כתבות ומאמרים שהכין על יחסי מדינת ישראל ויהדות ארצות הברית.]

חיים אישיים

שומפלבי נשוי ואב לשני ילדים. הוא למד מדע המדינה, פרש באמצע, ובהמשך למד משפטים.
ציפורני חתול

מאפיינים

פרחיו של ציפורני החתול נמצאים, לפי מומחי גינון רבים, בין הפרחים הרב-תכליתיים ביותר, בעיקר משום שהם עמידים לקור ומשום שקל לגדל אותם. הזרעים נזרעים באביב, בכל סוג אדמה, והם ינבטו בחופשיות באזור מואר או מואר-למחצה. עם זאת, הם יגדלו באופן הטוב ביותר כאשר יישתלו במקום בעל עוצמת הארה גדולה ואדמה מנוקזת היטב. העלים מסודרים על הגבעול בצורה לוליינית (מסורגים), אורכם נע בין 5 ל-18 סנטימטרים. הם פשוטים, והם מכוסים במעט שערות. פרחי התפרחת הם צהובים - כתומים; קוטרה של התפרחת נע בין שלושה לשבעה סנטימטרים. היא מכילה הן פרחים צינוריים במרכז, והן פרחים לשוניים בהיקף. יש להם ניחוח פיקנטי, והם צומחים בין האביב לסתיו באזורים בעלי אקלים ממוזג.
מקור שמו העברי של הצמח, ציפורני חתול, נובע מהעובדה שפירותיו של ציפורני החתול, הנוצרים רק בפרחים הלשוניים, כפופים כלפי המרכז ודומים בצורתם זו לציפורניים שלופות של חתול. שמו המדעי של הצמח, Calendula, נגזר מהמילה הלטינית "kalendae", שמשמעותה "היום הראשון בחודש". שם זה ניתן לצמח כנראה בשל העובדה שהוא פורח בתחילתם של מרבית חודשי השנה. סברה אחרת מייחסת את השם המדעי, הקשור למושג הזמן, בנטייתו של הצמח לסגור או לפתוח את הקרקפת בהתאם לשעת היום.

סגולות ריפוי של קלנדולה

פרחיהם של צמחי ציפורני החתול ידועים בסגולותיהם המרפאות. הוא מחדש רקמות עור ומאחה פצעים. הוא בעל תכונות אנטי-דלקתיות, מחטאות ונוגדות חיידקים ופטריות. באפשרותו להפסיק דימומים קלים, ובשל פעילות אסטרוגנית הוא יכול גם לסייע בטיפול אי-סדירות של הווסת אצל נשים. הוא מכונה "צמח עזרה ראשונה" בשל סגולות נוספות רבות שיש לו. שיטת הריפוי הטובה ביותר, היא על בסיס מיצוי אלכוהולי, במהלכו משרים את הפרח במשך שלושה שבועות במיצוי אלכוהולי של 70% כאשר החומרים הפעילים של הפרח עוברים לתמצית הרפואית.

מנהגים

בחג המקסיקני "יום המתים" נוהגת המשפחה לעלות לקברי אבותיה, לנקותם ולשים עליהם פרחים ונרות. הפרחים הם בעיקר פרחי ציפורני חתול (המכונים בספרדית: Flor de Muerto - פרחי המוות), אשר על פי האמונה קוראים אליהם את רוחות המתים.
זבולון זליג בלבן

קורות חיים

ז"ז בלבן זכה לחינוך דתי מסורתי ב"חדר", ובישיבה. בנעוריו נפתח לספרות השכלה וספרות כללית, והחל לפרסם מיצירותיו לילדים ביידיש, עם צעדיו הראשונים כמורה ומחנך ברוח יהודית חדשה.
בשנת 1913 היגר בלבן לארצות הברית, והשתקע בפילדלפיה. התפרנס כסוחר זעיר, והשתתף דרך קבע בעיתוני היידיש באמריקה. בלבן כתב ופרסם שירת ילדים ביידיש, סיפורת, אגדות ומעשיות, והשתתף באופן קבוע בעיתונות שעסקה בענייני חינוך ולימוד יהודיים בארצות הברית.
סיפוריו כונסו בספר עברי, עם מבוא מאת דניאל פרסקי.
בתו ד"ר מרים בלבן היא כימאית, מומחית להתפלת מים ועורכת מדעית. בין היתר ייסדה בית דפוס אקדמי בישראל להפקת ספרים וכתבי עת מדעיים, היא עמיתת מחקר במרכז לפילוסופיה והיסטוריה של המדע באוניברסיטת בוסטון, העורכת-המייסדת של כתב העת Desalination: The International Journal on Science and Technology of Desalting and Water Purification (מאז 1966), מייסדת ומנהלת בית הספר הראשון לעריכה מדעית (באיטליה) ונשיאת הפדרציה הבינלאומית של עורכים מדעיים (IFSE).
ויילון ג'נינגס

קריירה

לאורך הקריירה נחשב לזמר שערורייתי, שובר מוסכמות ואנטי ממסדי באופן חריף ונרדף על ידי תעשיית המוזיקה עד לכדי יצירת ז'אנר רק עבורו ובודדים כמוהו. הוא היה חברם הטוב של אמני קאנטרי נודעים כמו ג'וני קאש, וילי נלסון וקריס קריסטופרסון. בין 1966 ל-1995 הוציא לאור 54 אלבומים, 11 מהם הגיעו למקום הראשון במצעד הקאנטרי בארצות הברית.
השפעתו של ג'נינגס ניכרת אצל אמנים עכשוויים כמו להקתו של מארשל טאקר, האנק ויליאמס ג'וניור, סטיב ארל, ג'ון אנדרסון  ואחרים. ויילן היה ידוע בנאשוויל בתור "The Singer of Sad Songs" - קולו העמוק סיפר תמיד על כאב ואהבה נכזבת. 
שנים רבות עברו עד שזכה להכרה שהתקרבה לזאת של אמנים אחרים בני זמנו, ועיקר חשיפתו הייתה בזכות ביצועים משותפים ואלבומים משותפים לו ולאמנים מפורסמים ממנו כמו ווילי נלסון, ובזכות השתתפותו בתוכניות הקאנטרי של ג'וני קאש. ג'נינס היה חברו הטוב ביותר של קאש בתעשייה, השניים הוציאו ביחד אלבומים משותפים והיו שותפים בדירתם בנאשוויל הרבה לפני שהם פרצו. ידידות ארוכת שנים זאת תרמה רבות לפופולריות של ג'נינגס - למרות מאמצים כבדים של התעשייה להשתיק ולהתעלם ממנו עקב חוסר הקונפורמיות וציות למוסכמות ששררו בתעשיית המוזיקה ובנאשוויל בפרט באותם זמנים. לבסוף זכה למעט עדנה ואחרי עשורים של עשייה זכה לדריסת רגל במוסדות המיינסטרים של הקאנטרי - בין התארים שזכה בהם היו ווקליסט השנה של ה-CMA, ומספר פרסי גראמי] על ביצועיו כזמר וכיוצר קאנטרי. 
ב-1969 נישא לאמנית הקאנטרי ג'סי קולטר. לזוג נולד ילד אחד, שוטר ג'נינגס, שהמשיך את דרכו של הוריו בתור זמר. 
ג'נינגס שיחרר 67 אלבומי סטודיו, 21 אלבומי קומפילציה ו-95 סינגלים ש-25 מתוכם הגיעו למקום הראשון במצעד הקאנטרי. 
ג'נינגס השתמש בסמים במהלך חלק נכבד מחייו, דבר שהביא למותו ב-2002 באריזונה. על יד קברו שרה אשתו ושותפתו הארוכה לחיים ג'סי קולטר את שירם "Storms Never Last".
פלטל

היסטוריה

ב-1995 הוקמת חברת התקשרות הפלסטינית על ידי יאסר ערפאת, שהיה אז יושב ראש הרשות הפלסטינית. באותו זמן רק 3% מתושבי הרשות הפלסטינית היו מחוברים לטלפון קווי. בקשות להתקנות של קווים חדשים היו כרוכות בזמן המתנה של שנים עד לביצוע חיבור על ידי בזק, אשר הייתה בבעלות ממשלת ישראל ואחראית על תשתיות התקשורת בשטחי הרשות באותה תקופה. 
החל מאותה שנה קיבלה הרשות הפלסטינית מידי בזק את השליטה על תשתיות התקשורת בשטחי הרשות שבהם התגוררו תושבים פלסטינים. התוכנית הייתה להשקיע 600 מיליון דולר בתשתיות ברצועת עזה ובגדה המערבית, ובתוך שלוש שנים להגדיל את מספר המחוברים לקווי טלפון מ-85,000 ל-250,000. בשנת 1997 נחתם הסכם עם חברת Cable & Wireless על מנת לרכוש ידע וכלים בתחזוקת רשת הטלפוניה.

השליטה בחברה

החברה מהווה 19% מהתל"ג של הרשות הפלסטינית ו-50% מהבורסה הפלסטינית. היא נסחרת גם בבורסה באבו דאבי. מטה החברה נמצא ברמאללה, ויש לה נציגות גדולה גם בעזה.
בעלי השליטה בחברה הם האחים מוניב אל מסרי ואחיו סביח. האחים אל-מסרי הם מאנשי העסקים הבולטים והמעסיקים הפרטיים הגדולים ביותר בגדה המערבית (כ-3,000 עובדים), ושווי עסקיהם נאמד ביותר ממיליארד דולרים.
קרן טכנולוגיה לשלום, הפועלת בחסות מרכז פרס לשלום, רכשה 3.3% ממניות פלטל תמורת 9 מיליון דולר ב-2001.
ב-2009 הודיעה פלטל על מיזוג עם חברת "זאהין" (Zain) הכוויתית. במסגרת העסקה היא הייתה אמורה להעביר לידי החברה הכוויתית 56.53% ממניות פלטל, בתמורה 100% ממניות החברה הבת "זאהין-ירדן" - אך העסקה לבסוף בוטלה. למרות הכל, הוחלט כי ג'וואל תצורף לפרויקט ה-One Network של Zain, המאפשר ללקוחות ג'וואל לנדוד לרשתות Zain במדינות אחרות, מבלי לשלם עבור עלויות נדידה גבוהות.
פודקרפאטי

מקור השם

פודקרפאטי הוא צירוף של שתי מילים מהשפה הפולנית: Pod אשר משמעו "מתחת" או בתרגום חופשי יותר "למרגלות", ו-karpackie אשר משמעו הקרפטים, הרי הקרפטים. כלומר משמעות שם הוויווידה הוא האזור שמתחת או למרגלותיהם של הרי הקרפטים - ההרים הנותנים את הטון המרכזי בנוף של פודקרפאטי. שם ההרים מקורו בשבט דאקי בשם ה"קרפים" (Carpi), שחיו על מדרונות הקרפטים המזרחיים. שם השבט עצמו מקורו, כנראה, במילה הודו-אירופאית שמשמעותה - "אבן".

גאוגרפיה

פודקרפאטי מחולקת לשלושה חבלי ארץ מרכזיים: הרי הקרפטים, עמק נהר הסן (פולין), ואגן סַנְדוֹמְיֶיז'. בדרומה של הוויווידה נמתחים להם ממזרח למערב הרי הקרפטים, ההרים הגבוהים ביותר באזור. להרים אלו המשך מזרחה, אל תוך אוקראינה; והמשך מערבה, אל תוך הוויווידה השכנה פולין קטן. פסגותיהם של הרי הקרפטים בתחומיה של ווייוודת פודקרפאטי מתנשאים בשיאם לגובה של למעלה מ-1,000 מטר מעל פני הים. בין ההרים משתרעים עמקים צרים אותם יוצרים נהרות ונחלים. בפודקרפאטי רוב נחלים ונהרות אלו נשפכים מזרחה אל נהר הסן הזורם במזרח הוויווידה. סביב נהר הסן ולאורך גדותיו מתארך לו עמק רחב יחסית לאזור לכיוון צפון מערב, ככיוון זרימתו של הנהר. הסן ממשיך לזרום לארוך כ-433 קילומטר, ולאחר מכן נשפך אל נהר הויסלה. שם, בהתלכדות עם נהרות נוספים, נוצר אגן סַנְדוֹמְיֶיז', שפלה גדולה יחסית לאזורים הסובבים אותה, שפלה בה נמצאים מרכזי אוכלוסייה רבים. פודקרפאטי הוא אחד האזורים המיוערים ביותר בפולין, והחקלאות בו מרוכזת בעיקר סביב הנהרות בצפון ובמזרח.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בז'שוב, בירת הוויווידה, היא 8.4 מעלות צלזיוס. החודש הקר ביותר הוא ינואר (עם טמפרטורה ממוצעת של -2.3 מעלות צלזיוס), והחודש החם ביותר הוא יולי (עם טמפרטורה ממוצעת של 18.8 מעלות צלזיוס). הגשמים יורדים בעיקר בקיץ, כאשר כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 652.6 מ"מ.
אוותנדיל ר'ור'וברידזה

ביוגרפיה

אוותנדיל ר'ור'וברידזה נולד בשנת 1922 בעיר סוחומי, בירת חבל אבחזיה שבמערב גאורגיה; קבוצת הבוגרים הראשונה שבה שיחק, הייתה "פישֵוויק" סוחומי (1939); בשנת 1940 עבר לדינמו סוחומי, אך עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות בשנת 1941 הפסיק לשחק.
בשנת 1945, בתום מלחמת העולם השנייה, החל ר'ור'וברידזה לשחק בדינמו טביליסי, שבמדיה הופיע במשך 17 עונות; בסך הכול, הוא שיחק במדי הקבוצה ב-344 משחקים והבקיע 128 שערים לזכותה.
בשנת 1951 נכלל ברשימת 11 המצטיינים של עונת האליפות בברית המועצות.
ב-11 במאי 1952 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברית המועצות; היה זה במשחק ידידות ביתי מול נבחרת פולין, שהסתיימה בהפסד סובייטי בתוצאה 1:0; הופעתו הראשונה במשחק רשמי של הנבחרת הסובייטית התקיימה ב-6 ביולי של אותה שנה במשחק הפסד (2:1) לנבחרת בולגריה באולימפיאדת הלסינקי.
ב-8 בספטמבר 1954 הבקיע את שערו היחיד במדי נבחרת ברית המועצות - במשחק ידידות מול שוודיה, שבה הסובייטים ניצחו בתוצאה 0:7. ב-26 בספטמבר 1954 ערך ר'ור'וברידזה את הופעתו האחרונה במשחק ידידות של נבחרת ברית המועצות; היה זה במשחק תיקו (1:1) מול הונגריה. בסך הכול, ר'ור'וברידזה הופיע בשלושה משחקים רשמיים ושלושה משחקים בלתי-רשמיים של הנבחרת הסובייטית והבקיע שער יחיד לזכותה.
בשנים 1962-1961 אימן ר'ור'וברידזה את דינמו טביליסי, ואילו בשנים 1965-1963 היה מנהלהּ; בשנת 1964, תחת ניהולו, הקבוצה הגאורגית זכתה לראשונה באליפות ברית המועצות; באותה שנה פרסם ספר על הקריירה שלו.
בשנים 1967-1966 אימן את לוקומוטיב טביליסי, ששיחקה בליגת המשנה של ברית המועצות.
ב-1967 נקלע לתאונת דרכים קשה, שבעקבותיה רותק למיטה ואיבד את יכולת הדיבור.
ר'ור'וברידזה זכה בחייו בשני פרסים ממלכתיים: תואר אמן ספורט נכבד של ברית המועצות (1951) ועיטור הדגל האדום של העמל (1957).
אוותנדיל ר'ור'וברידזה מת בשנת 1980 בטביליסי; נכון לשנת 2014 הוא ניצב במקום ה-19 במועדון המבקיעים של גריגורי פדוטוב, עם 143 שערים (המועדון הלא-רשמי מהווה רשימת דירוג של כדורגלנים סובייטים ורוסים, שהבקיעו 100 שערים ויותר במשחקים רשמיים בכול המסגרות).
קורפוס המילואים ה-40 (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-24 בדצמבר 1914 כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, כמפקדו הראשון מונה קרל ליצמן, והוא כלל את דיוויזיות המילואים ה-79 וה-80. הקורפוס נערך בחזית המזרחית כחלק מהארמייה השמינית ונטל חלק במהלך הקרב השני על האגמים המזוריים, ובשנת 1915 כבש את קובנה. בשנת 1916 לחם הקורפוס במהלך מתקפת אגם נארוץ', ובדצמבר 1916 הועבר לחזית המערבית ולחם בקרב ורדן ובארטואה. בקיץ 1917 הוא חזר למזרח, ובמהלך מתקפת קרנסקי לחם תחת פיקוד הארמייה האוסטרית השלישית. בסוף ינואר 1918 שוב חזר הקורפוס למערב, באביב 1918 הוא השתתף במבצע מיכאל, כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחם נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
שוקי התוכי

שוקי התוכי היא סדרת ספרים חרדית בהוצאת ספרייתי לילדים בת 5 ספרים של הסופרת רחל שטיגליץ. הספר הראשון, שוקי כפול שתיים, יצא בשנת תשס"ב, 2002. מאיירת הסדרה היא רחל דוד.

הסדרה

יענקל, שכנם המבוגר של משפחת ביכלר, הלך לבית עולמו בגיל 85. בימי חיותו היה בן בית אצל המשפחה ונהג לבקר אותם רבות. אולם, מעולם לא הזמין איש אליו, מה שסיקרן מאד את הילדים.
לאחר מותו ביקש אבי המשפחה מהילדים ללכת ולסדר את דירתו של יענקל. להפתעתם, לאחר שהם נכנסו לדירה הם גילו ששכנם היה בעלים של תוכי מסוג ג'קו אפריקני העונה לשם שוקי. שמו של התוכי ניתן לו על שם בחור אמריקאי שהתגורר בביתו של יענקל במשך חודש, אז עזב בבהילות לארצות הברית משום שאביו חלה. לאחר התלבטות הסכימו ההורים ביכלר לאמץ את התוכי אליהם, לשמחת הילדים ושוקי התוכי הפך לחלק מהמשפחה והשתתף בכל עלילות הסדרה.
חנן ביטינסקי-זלץ

חייו

נולד ב-1903 בעיר קארלסרוהה שבבאדן, הקיסרות הגרמנית. למד זואולוגיה באוניברסיטאות של ברלין ופרייבורג. את תואר הדוקטורט קיבל ב-1929, והמשיך לפוסט-דוקטורט במכון הגרמני-איטלקי למחקר ימי (Deutsch-Italienisches Institut für Meeresbiologie) שברוביני, באוניברסיטת ייל בארצות הברית ובמכון ג'ון אינס להורטיקולטורה  בלונדון. עוד בהיותו תלמיד היה ציוני נלהב וחבר תנועת "בלאו וייס". בשנת 1931 נישא לפאולה ליפשוץ, ובשנת 1939 עלה עמה לארץ ישראל.
שנותיו הראשונות בארץ ישראל היו קשות מבחינה כלכלית. באוניברסיטה היחידה באותו הזמן, האוניברסיטה העברית בירושלים, לא היו משרות פנויות מתאימות, והוא נאלץ לעבוד באופן זמני בתחנת ניסוי חקלאית ברחובות ובסמינר הקיבוצים.
לאחר קום המדינה ב-1948, קיבל לבסוף משרה בכירה כראש המחלקה האנטימולוגית במשרד החקלאות והקים את השירות להסגר צמחים. בתקופה זו ערך מספר מחקרים פרטיים בפאוניסטיקה ובטקסונומיה של ארץ ישראל. ב-1954 החל ללמד אנטומולוגיה באוניברסיטת תל אביב, שם המשיך את מחקריו והחינוך הדור הצעיר. ב-1974 פרש לגמלאות.

פועלו

ביטינסקי היה הראשון לקבל תואר פרופסור במחלקה הזואולוגית ולימד בתחומים רבים ומגוונים כגון היסטולוגיה, אמבריולוגיה, פלאונטולוגיה ואבולוציה. בנוסף, תחביביו כללו היסטוריה, ארכאולוגיה ואומנות. ידיעותיו הרבות בתחום רחב כל כך הקנו לו את השם "אנציקלופדיה מהלכת" בקרב הסטודנטים.
הוא היה אחד המדענים הראשונים שכתבו על הקשר בין הורמונים להתפתחות איברי החרקים. ב-1934 פרסם מאמר מפורסם שבו תיאר את סינכרון צמיחת האיברים בפרפראים על ידי הורמונים. מ-1934 החל לפרסם רשימות פאוניסטיות של אסיה הקטנה ואיראן. כשעלה לישראל הגדיל בצורה ניכרת את הידע לגבי משפחות החרקים באזור, בעיקר של יקרוניתיים ודבוראים.
בהיותו אספן נלהב החזיק בכמה מהאוספים הגדולים והמקיפים ביותר שהיו בישראל, שכללו חרקים, מאובנים, ספרים, ממצאים ארכאולוגיים, עבודות אומנות, בולים וכתבי יד. ב-1983 תרם לאוניברסיטת תל אביב את שלושת האוספים הגדולים שלו: חרקים, מאובנים וכתבים המדעיים.
ב-1962 היה אחד ממייסדיה המרכזיים של החברה האנטומולוגית בישראל.
ביטינסקי פרסם 88 מאמרים, רובם בתחום האנטומולוגיה. וחקר ותיאר 168 מינים חדשים מקבוצות טקסונומיות שונות, כגון פרפראים, דבוראים, חיפושיות ואחידי כנף.
בסתיו 1983 התאלמן מאשתו פאולה. פרופ' ביטינסקי-זלץ עצמו נפטר כעבור כשנתיים וחצי, ביוני 1986, בגיל 83. הותיר בת, רות שדה, ושלושה נכדים.
בן ציצית הכסת

בן ציצית הכסת היה מעשירי ירושלים בדור של חורבן בית שני. מוזכר בספרות המדרש והאגדה מספר פעמים. באבות דרבי נתן (פרק ו) נמנה בן ציצית הכסת כאחד האנשים המכובדים ביותר בירושלים בימיו של רבן יוחנן בן זכאי ורבי אליעזר בן הורקנוס. לצדו מצוינים כלבא שבוע ונקדימון בן-גוריון. 
גם בתלמוד הבבלי על מסכת גיטין (נו, א) נמנה בן ציצית הכסת כאחד מעשירי ירושלים הגדולים לצד כלבא שבוע ונקדימון בן-גוריון. התלמוד מספר שמחסני המזון של שלושת העשירים הללו יכלו להזין את העיר במצור כעשרים שנה. 
במדרש בראשית רבה (פרק צח, ח) נכתב שנמצאה בירושלים מגילת יוחסין ולפיה "בית ציצית הכסת" הם מצאצאיו של אבנר בן נר. נראה שהדברים מכוונים אל בן ציצית הכסת. הנחה זאת מתעצמת לאור העובדה שלצד יחוסו של בן ציצית הכסת נכתב גם על יחוסו של כלבא שבוע. כפי שראינו לעיל כלבא שבוע ובן ציצית הכסת נמנו יחדיו מספר פעמים ולכן סביר שהמילים 'בית ציצית הכסת' מכוונים אל 'בן ציצית הכסת'.

מקור השם בן ציצית הכסת

התלמוד (במסכת גיטין דף נו עמוד א) גם מספר על מקור השם בן ציצית הכסת. הסבר אחד הוא ש"ציצית בגדו הייתה נגררת על (כרים ו) כסתות" על מנת שלא תתלכלך. הסבר אחר המופיע בתלמוד הוא שבן ציצית היה מסב עם גדולי רומא כלומר עם ראשי השלטון הרומאי על מטה של כסף בראש כל גדולי ישראל. ייתכן שהיה זה במשלחת של יהודים מארץ ישראל לרומא.