הר ברוקבק

תקציר עלילה

הסרט מספר על אניס דל מאר (מגולם על ידי הית' לדג'ר) וג'ק טוויסט (מגולם על ידי ג'ייק ג'ילנהול) הנפגשים בעת רעיית צאן על הר ברוקבק (הר שאינו קיים במציאות) בוויומינג בשנת 1963, ומתאהבים זה בזה. הסרט מספר על מערכת היחסים שביניהם בעשרים השנה שלאחר פגישתם הראשונה.
לאחר שסיימו לרעות את הצאן, התחתן אניס עם אלמה בירס (מגולמת על ידי מישל ויליאמס) וג'ק עובר לטקסס ומתחתן עם לורין ניוסם (מגולמת על ידי אן האת'וויי).
ארבע שנים מאוחר יותר נפגשים שוב ג'ק ואניס, ומגלים זה לזה כי הם עדיין אוהבים האחד את רעהו (אשתו של אניס צופה בהם ומגלה זאת בעצמה). ג'ק מציע כי יתגרשו ויעברו לגור יחד בחווה, אולם אניס זוכר כי ראה בילדותו התעללות ורצח של חוואי הומוסקסואל והוא חושש מכך. אניס מרגיש מחויב למשפחתו ואף לאחר גירושיו מאלמה, הוא נשאר לגור בקרבת שתי בנותיו. ג'ק ואניס ממשיכים להיפגש - בתחילה כמה פעמים בשנה ומאוחר יותר כל חודש במשך עשרים שנה.
לאחר שאניס שוב מסרב להצעתו של ג'ק לגור יחד, מגלה אניס כי ג'ק נהרג. אשתו של ג'ק מתארת את מותו בתאונה, ותוך כדי האזנה לדבריה אניס מדמיין שג'ק הותקף על ידי כנופיה - הגורל שממנו חשש. נסיבות מותו של ג'ק נשארו עמומות בכוונה. אניס נוסע לבית הוריו של ג'ק במטרה לקחת את אפרו ולפזר אותו בהר ברוקבק ובכך להגשים את בקשתו האחרונה של ג׳ק. הוא מגלה כי הוריו ידעו על נטייתו המינית של בנם ואף הסכימו לכך שהוא יתגורר במקום עם בן זוגו. הוריו של ג'ק מספרים לאניס שג'ק כל הזמן דיבר עליו ורצה שהם ינהלו את החווה המשפחתית, אך בגלל שאניס לא הסכים לבוא איתו הוא התחיל לדבר על כך שבאביב הבא יביא גבר אחר, אך לא הספיק.
אביו של ג'ק מסרב לתת לאניס לקחת את אפרו ודורש שהוא ייקבר בחלקה המשפחתית. אניס מגלה בארון הבגדים של ג'ק את שתי החולצות שלבשו שניהם ביום האחרון שבו שהו על הר ברוקבק בשנה שבה נפגשו. בהסכמת אמו של ג׳ק הוא לוקח אותן איתו. 
הסרט מסתיים כשבתו של אניס באה לבקר אותו ומספרת לו שהיא עומדת להתחתן. היא אומרת שהיא מקווה שיבוא אך אניס אומר שהוא יצטרך לעבוד באיסוף העדר באותה תקופה - אותה סיבה שבשלה ביטל את אחד המפגשים המתוכננים עם ג׳ק בפגישתם האחרונה (מה שגרם להתפרצות תסכול של ג׳ק ולריב ביניהם). אולם כמה רגעים לאחר מכן הוא אומר "את יודעת מה... אני חושב שהם יכולים למצוא לעצמם קאובוי חדש", והם מחייכים זה אל זה. לאחר שבתו יוצאת אניס פותח את הארון ומסתכל על החולצות שלו ושל ג׳ק ועל התמונה של הר ברוקבק, עם דמעות בעיניו, ולוחש "ג׳ק, אני נשבע..."

אתר הצילום

אף שאנג לי נוהג לצלם את סרטיו במקום בו הם אמורים להתרחש, סרט זה (וכן "נמר, דרקון") צולם באתרים אחרים. הסרט צולם בפרובינציית אלברטה שבקנדה, בשל נופי הטבע שבה, הדומים לאזורים הטבעיים של ויומינג שם מתרחשת עלילת הסרט. הסרט צולם בקנדה בין היתר בשל העלויות הנמוכות יותר של הצילום בקנדה, וכן בשל העזרה שניתנה לצילום הסרט על ידי הממשל המקומי של אלברטה.

פרסים

הסרט זכה לתשבחות רבות ממבקרי הקולנוע, וכן בארבעה פרסי גלובוס הזהב הכוללים את הפרס עבור סרט הדרמה הטוב ביותר (מתוך שבע מועמדויות - מספר המועמדויות הרב ביותר לסרט אחד בשנת 2005). הסרט זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה וכן בפרס הסרט הטוב ביותר של תא המבקרים של בוסטון וכן של תא המבקרים של דאלאס, תא המבקרים של פלורידה, לאס וגאס, לוס אנג'לס, תא המבקרים של ניו יורק, תא המבקרים של סן פרנסיסקו, איגוד מבקרי הקולנוע של דרום מזרח ארצות הברית, אגודת מבקרי הקולנוע של יוטה, ופרס באפט"א עבור הסרט הטוב ביותר. הסרט היה מועמד לקבלת שמונה פרסי אוסקר וזכה בשלושה: הבימוי הטוב ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר והפסקול הטוב ביותר.

השפעות תרבותיות

הסרט נחשב לייחודי בכך שהוא מתאר יחסים הומוסקסואליים מבלי להתייחס לזכויות הומוסקסואלים ולמאבקם לזכויות אלה בשנות ה-60 וה-70, ומתמקד במקום זאת בסיפור האהבה עצמו.
על אף ששירות החדשות הקתולי בארצות הברית נתן לסרט ביקורת טובה, הוא קבע כי הסרט מיועד לצפייה למבוגרים בלבד בשל עמדתה של הכנסייה הקתולית בנוגע ליחסים הומוסקסואליים - קביעה שעוררה ביקורת רבה.
כתבים פוליטיים רבים ברשת החדשות פוקס (ובהם ביל אוריילי, ג'ון גיבסון וקל תומאס) העירו כי הסרט מיועד לשרת אג'נדה מסוימת של ארגונים פרו-הומוסקסואליים, והמליצו לצופים לראות במקומו את הסרט בעל האוריינטציה הנוצרית - "האריה, המכשפה וארון הבגדים" (וכן העירו שהסרט הנוצרי ראוי יותר לאוסקר מאשר "הר ברוקבק").
כמו כן, מספר קבוצות של נוצרים פונדמנטליסטים בארצות הברית כמו נשים מודאגות למען אמריקה והמשפחה במוקד תקפו את הסרט כסרט לא מוסרי, ומספר בתי קולנוע, כמו במדינת יוטה, סירבו להקרינו בטענת "חוסר מוסר".