google/wiki40b huggingface dataset:
אלכסנדר גראב

אלכסנדר גרָאב (Alexander Grab; נולד ב-1946) הוא היסטוריון ישראלי-אמריקאי, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת מיין שבארצות הברית ומופקד על הקתדרה על שם אדלייד ואלן בירד להיסטוריה. מחקריו עוסקים בהיסטוריה אירופאית מודרנית.
גראב נולד בתל אביב והוא בנם של עליזה וולטר גראב, פרופסור להיסטוריה אירופאית מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1970 סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, אחר כך סיים תואר שני ב-1973 ודוקטורט ב-1980 מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1982 החל ללמד באוניברסיטת מיין, בשנת 1988 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1998 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
בשנת 2003 יצא ספרו "נפוליאון והתמורות באירופה" בהוצאת Palgrave Macmillan. הספר חוקר את ההשפעות והתגובות של העמים השונים באירופה תחת שלטונות של נפוליאון. גראב בוחן את הרפורמות במדיניות ובחוקים שהובילו מהלכיו של הנפוליאון בצרפת גופא, באזורים שנכבשו כמו בלגיה, גרמניה, איטליה, הולנד, פולין, פורטוגל, ספרד ושווייץ. על ספרו זה, זכה בפרס הראשון של האגודה הבינלאומית לחקר נפוליאון (International Napoleonic Society) בשנת 2004. 
כתב מאמרים בכתבי עת שונים, בהם בזמנים, Journal of Modern History, European History Quarterly, Agricultural History, ו-Journal of Modern Italian Studies.
יחסי טורקיה–קזחסטן

היסטוריה

לאחר התפרקות ברית המועצות הפכה טורקיה למדינה הראשונה שהכירה בעצמאותה של קזחסטן. יחסים דיפלומטיים בין המדינות החלו ב-2 במרץ 1992. מאז, בין המדינות התפתחו באופן יחסי קשרים כלכליים. ההשקעות הישירות בקזחסטן מטורקיה בתקופה שבין 1993 למרץ 2009 הסתכמו ביותר מ-800 מיליון דולר.
באוקטובר 2009 נחתם הסכם שותפות אסטרטגי בין טורקיה לקזחסטן.
במאי 2012 הוקמה המועצה לשיתוף פעולה אסטרטגי קזחי-טורקי.
מחזור המסחר הכולל בשנת 2015 הסתכם ביותר משני מיליארד דולר. חברות טורקיות משקיעות בתחום המזון, הרפואה ומגזר הבנייה. לעומת זאת, נכון ליוני 2015, היו בטורקיה 482 חברות עם הון קזחי.
גם פרויקטים חינוכיים משותפים מתפתחים. בנור-סולטן (אסטנה) נפתח מרכז תרבות על שם יונוס אמרה. גם על שטחה של קזחסטן יש רשת של ליסאומים קזחים-טורקיים.
אנדרטת הזיכרון "גברת הזהב"

תיאור

האנדרטה נמצאת בכיכר הקונסטיטוציה במרכז העיר לוקסמבורג. היא מורכבת מאובליסק שחם בגובה 21 מטר שבראשו פסל ברונזה מוזהב של "גברת הזהב". פסל זה מייצג את מלכת החירות (בלוקסמבורגית - Friddenskinnigin) המחזיקה זר של עלי דפנה ומתכוונת להניחו על ראש האומה.
בבסיס האנדרטה יש שתי דמויות מברונזה. אחת מתארת חייל שוכב מת והשנייה היא חברו החייל המתאבל עליו. בצד הימני של הבסיס חקוקים דבריו של המרשל פרדיננד פוש המשבח את גבורתם של החיילים הלוקסמבורגים במלחמת העולם הראשונה ובצד השני - דברי שבח של שארלוט, הדוכסית הגדולה מלוקסמבורג לנופלים הלוקסמבורגים במלחמת העולם השנייה (1945).
הפסלים הם של הפסל הלוקסמבורגי Claus Cito (1882–1965).
האנדרטה נחנכה ב-מאי 1923 והייתה מוקדשת אז לחללי מלחמת העולם הראשונה בלבד.

רקע היסטורי

לוקסמבורג סבלה מהיותה ממוקמת בין פרוסיה (ולאחר מכן גרמניה) לבין צרפת. הסכם לונדון (1867) קבע שלוקסמבורג תהיה נייטרלית תמורת פירוק המבצר החזק שבה שכונה "גיברלטר של הצפון".
גרמניה הפרה את הנייטרליות של לוקסמבורג בשתי מלחמות העולם. במלחמת העולם הראשונה נכבשה לוקסמבורג על ידי צבא הקיסרות הגרמנית. כמה אלפי לוקסמבורגים ברחו לצרפת מתוכם 3700 הצטרפו לצבא הצרפתי ומהם כ-2000 נהרגו בקרבות שונים כמפורט באנדרטה.
גם במלחמת העולם השנייה הופרה הנייטרליות של לוקסמבורג על ידי גרמניה. גם אז נמלטו אלפי לוקסמבורגים והצטרפו לכוחות בעלות הברית ונלחמו במקומות שונים כפי שמפורט באנדרטה.
ב-21 באוקטובר 1940 הגרמנים פירקו את האנדרטה שהייתה למורת רוחם. לאחר המלחמה נמצאו חלקים ממנה אבל פסל גברת הזהב נמצא רק ב-1980 ליד אצטדיון הכדורגל הלאומי. הפסל שוקם וב-23 ביוני 1985 נחנכה האנדרטה המשוקמת בטקס לאומי על ידי ז'אן, הדוכס הגדול מלוקסמבורג.
לאחר המלחמה החליטה לוקסמבורג להפסיק להיות נייטרלית והצטרפה לאו"ם ולנאט"ו. חייליה השתתפו במלחמת קוריאה כמפורט באנדרטה.
ב-2001 יצרה הפסלת הקרואטית Sanja Iveković פסל הנראה כהעתק של גברת הזהב וקראה לו "גברת רוזה של לוקסמבורג". הפסל הוצב לא רחוק מהאנדרטה אבל בגלל מחאות רבות הוא הועבר למוזיאון לאומנות מודרנית בלוקסמבורג.
מוריס כהן (מדען)

קורות חיים

כהן נולד ב-1911 בעיר צ'לסי  שבמדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית, בנם של אליס לבית אוֹבְסון וג'וליוס כהן.
בשנת 1933 קיבל תואר בוגר במדעים ב-MIT, ובשנת 1936 קיבל תואר דוקטור למדעים מהמכון. ב-1937 הצטרף לסגל המכון כמרצה למטלורגיה במחלקה להנדסת חומרים, וב-1946 התמנה לפרופסור מן המניין למטלורגיה פיזית.
ב-1962 זכה ב-Ford professorship, וב-1974 הפך לפרופסור של המכון (Institute Professor – הדרגה הגבוהה ביותר הניתנת לחברי סגל המכון; מקביל לפרופסור מחקר). בשנת 1982 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה כהן חבר הנהלת פרויקט מנהטן. הוא ועמיתיו פיתחו את מוטות דלק עבור הכור הגרעיני הראשון של אנריקו פרמי, פרופסור במכון ללימודי הגרעין באוניברסיטת שיקגו. 
בשנת 1968 זכה במדליית זהב מחברת ASM International (לשעבר האגודה האמריקנית למתכות). ב-1970 זכה במדליית זהב מהמכון למתכות של יפן. בשנת 1976 זכה במדליה הלאומית למדעים "על מחקר מקורי וקידום הידע על אודות המטלורגיה הפיזית והמכנית של ברזל ופלדה, ובמיוחד על עבודתו בתחום הטרנספורמציה המרטנזיטית בהקשחת פלדה".
ב-1987 זכה בפרס קיוטו לטכנולוגיה מתקדמת, על תרומתו היסודית לפיתוח חומרים חדשים.

מותו

מוריס כהן נפטר ב-2005, בביתו שבסוומפסקוט, בגיל 93. במותו הניח את בנו ג'ואל וכלתו, נכדים ונינים.

חיים אישיים

ב-24 בינואר 1937, נישא כהן לרות קרֶנצמן, והיה אב לשניים: ברברה נורווינד וג'ואל כהן.
בראשית שנות ה-50, היה ממייסדי בית הכנסת "סיני" (Temple Sinai) שבמַרבּלהֶד , מסצ'וסטס (המשרת את מרבלהד וסווֹמפּסקוט ), ובין השנים 1955–1957 כיהן כנשיאו.
יואל שוהם

ביוגרפיה

שוהם נולד וגדל בקיבוץ מעיין צבי ולמד בבית הספר החקלאי כפר גלים. בהמשך למד שנתיים במדרשה לחינוך גופני וינגייט. שוהם היה פעיל בנעוריו בטניס שולחן, ובגיל 15 צורף לנבחרת ישראל בטניס שולחן. במקביל היה פעיל גם בכדורגל, ובגיל 16 החל לשחק כשוער בקבוצה הבוגרת של מכבי חדרה.
בגיל 18 צורף לנבחרת הנוער של ישראל בכדורגל, ועבר לשחק בליגה הבכירה, במדי מכבי פתח תקווה. בשנת 1963 הצטרף להפועל תל אביב, כמחליפו של יעקב חודורוב שעזב את הקבוצה באותה שנה. ב-25 בינואר 1964 היה לכדורגלן הראשון בישראל שקיבל את הציון 10, על משחקו בניצחון 3–0 על מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד.
בשנת 1964 התגייס לצה"ל, ליחידת מדס"ים (מדריכי ספורט) בפיקוד הצפון, ולאחר מכן עבר לשחק בקבוצת הפועל רמת גן. ב-7 בדצמבר 1966 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת רומניה. בכך הפך שוהם לספורטאי הישראלי הראשון שמייצג את נבחרת ישראל בשני ענפי ספורט שונים (שנים לאחר מכן עשה זאת גם נמרוד דרייפוס). לאחר מכן שימש שוהם כשוער המחליף של חיים לוין ויצחק ויסוקר, אך לא צבר הופעות נוספות בנבחרת.
לאחר מלחמת ששת הימים עזב שוהם את ישראל, וטס לארצות הברית לצורך לימודים לתואר ראשון ושני בחינוך גופני. לאחר מכן חזר לישראל וחתם בקבוצת הפועל חיפה. כעבור שנה חזר להפועל רמת גן, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל כפר סבא, הפועל חדרה ובני יהודה תל אביב, במדיה פרש ממשחק פעיל בשנת 1976.
כיום מנהל את בית הספר לטניס שולחן בכפר סבא.
התרסקות מטוס ערבה באקוודור

התרסקות מטוס הערבה באקוודור התרחשה ב-15 במרץ 2016. בתאונה במרכז המדינה ניספו כל 22 יושבי המטוס. הייתה זו התאונה החמורה ביותר שאירעה למטוס מדגם זה.
מטוס התובלה הצבאי, מתוצרת התעשייה האווירית לישראל, המריא בצהרי היום משדה התעופה ריו אמזונס ועליו 19 חיילי הכוחות המיוחדים של צבא אקוודור ושלושה אנשי צוות. החיילים נועדו להשתתף בתרגיל צניחה מהמטוס.
הטייס ביקש אישור לשוב לשדה התעופה בשל תנאי מזג אוויר לא מתאימים, וזמן קצר לאחר מכן נותק הקשר עם המטוס. הוא התרסק בשעה 14:30 לערך באזור הררי, כ-10 קילומטרים מצפון-מזרח לשדה התעופה.
צוותי חיפוש רגליים ומוטסים במסוקים איתרו את שרידי המטוס.
גן בריץ

גן בריץ (בגרמנית: Britzer Garten - "בריצר גארטן") הוא פארק ציבורי בדרומה של העיר ברלין בירת גרמניה. הפארק נמצא בשכונת בריץ של רובע נויקלן של העיר, ונקרא על שם השכונה.
הפארק הוקם בשנת 1985 בשל ניתוקם של תושבי אזור זה של ברלין משטחי הכפר שסביבם (בשל הקמת חומת ברלין שהקיפה את ברלין המערבית) ועל מנת לשמש אתר נופש ופנאי לתשובי אזור דרום מערב ברלין. שטחו של הפארק 900 דונמים והוא כולל גן ורדים, גני משחקים, שטחים מיוערים, אגמים, וערוגות פרחים.
בגן הוקם שעון שמש שקוטרו 99 מטרים, והוא הגדול ביותר באירופה. השעון תוכנן על ידי האדריכלים יירגן דירק צילינג, יאספר האלפמן וקלאוס ציליך.
בית הקפה בפארק (Café am See) הוקם בשנת 1985 בתכנונו של האדריכל אנגלברט קרמזר תוך שימוש בטכנולוגיה ידידותית לסביבה.
בפארק נערכים אירועים ציבוריים כגון קונצרטים ומופעים, וכן מופעי זיקוקים.
בכניסה לפארק ממוקם הפסל המכונה "Fette Henne" מעשה ידי הפסל רולף שימנסקי.
הפארק מנוהל על ידי חברת הפארקים והגנים של ברלין הירוקה בע"מ (Grün Berlin Park und Garten GmbH) - חברה בבעלות עיריית ברלין.
ארץ המערב הפרוע

ארץ המערב הפרוע (באנגלית: Frontierland) היא אחת מה"ארצות" או ה"אזורים" שבפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני. בדיסנילנד שבטוקיו מכונה הארץ "ארץ המערבונים" (Westernland).

דיסנילנד

בארץ המערב הפרוע שבדיסנילנד בקליפורניה נפתחה לראשונה רכבת הר הרעם הגדול בשנת 1979. כמו כן נמצאים בארץ זו נהרות אמריקה, עליו מפליגה ספינת הנהר מארק טוויין והספינה קולומביה. כמו כן נערך על גדת הנהר, המופע פנטזמיק!.

ממלכת הקסם

ארץ המערב הפרוע שבממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה דומה מאוד לארץ המערב הפרוע בדיסנילנד.

דיסנילנד טוקיו

ארץ המערב הפרוע בדיסנילנד שבטוקיו קרויה "ארץ המערבונים" (Westernland).

דיסנילנד פריז

ארץ המערב הפרוע בדיסנילנד שבפריז ממוקמת בחלק הפארק, שבפארקים אחרים של חברת וולט דיסני נמצאת ארץ ההרפתקאות.
"ארץ" זו היא (על פי סיפור העלילה של הפארק) כפר כורים במערב הפרוע שנקרא "ת'נדר מסה" (Thunder Mesa).
כרוניקה

כרוניקה (בלטינית: Chronica, מיוונית: χρονικά) או קורות היא דיווח היסטורי על עובדות ואירועים בסדר כרונולוגי. באופן טיפוסי ניתן בכרוניקה משקל זהה לאירועים חשובים יותר וחשובים פחות, מאחר שהמטרה היא בפשטות תיעוד האירועים שהתרחשו. זאת בניגוד לסיפר (נרטיב) או להיסטוריה, אשר מתמקדים באירועים חשובים, מניחים אותם בהקשר ובצימוד לפרשנות משמעותית, ובד בבד מדּירים את האירועים שאינם נראים חשובים בעיני המחבר.
חוקרים מסווגים את סוגת הכרוניקה לשתי תת-קבוצות: כרוניקות מתות וכרוניקות חיות. כרוניקה מתה היא כזו שמחברה מלקט את האירועים שהתרחשו עד לזמן הכתיבה, ואינו מתעד אירועים נוספים תוך כדי התרחשותם. כרוניקה חיה היא כרוניקה שמחברהּ או מחבְּריה מוסיפים לה באופן קבוע מידע המתעד אירועים עכשוויים זמן קצר לאחר התרחשותם. בשל מיידיות תיעוד האינפורמציה, נוטים היסטוריונים להעריך כרוניקות חיות, כגון ספרי השנים, יותר מאשר כרוניקות מתות.
המונח "כרוניקה" מתייחס לעיתים קרובות לספר אשר נכתב בידי כרוניקן בן ימי הביניים ואשר מתאר אירועים היסטוריים בארצו או את חייהם של אצילים או של אנשי דת, אך גם של אירועים כלליים. עיתונים שונים אימצו את התיבה "כרוניקה" (Chronicle) כחלק משמם. סיפורים בדיוניים שונים אימצו גם הם את "כרוניקה" כחלק משמם, במטרה להשרות רושם אפי.
כרוניקה המתחקה אחר ההיסטוריה העולמית מכונה "כרוניקה אוניברסלית".

נרטיב כרונולוגי

הכרוניקה – הורתה של ה"היסטוריות" המודרניות – הייתה בבסיסה דיווח, בצורת סיפורת או שירה, על אודות אירועים לאומיים או עולמיים אשר התרחשו לאורך תקופת זמן ניכרת. אם הכרוניקה דנה באירועים שהתרחשו שנה בשנה, היא מכונה על פי רוב "ספר שנים". שלא כמו ההיסטוריונים המודרניים, מרבית הכרוניקנים נטו ללקט כל פרט מידע שהניחו עליו את ידיהם, ולא עשו מאמץ ניכר להפריד בין אגדה ועובדות.
אסטרפותריום

מאפיינים

למרות מראהו דמוי הפיל או הטפיר הוא לא היה קרוב לשניהם והשתייך לקבוצה נכחדת ששלטה בדרום אמריקה לפני הגעת שלייתנים מפותחים יותר. האסטרפותריום היה יונק גדול שהגיע לאורך 2.5 מטר ולמשקל של 1 טון או יותר. הגולגולת שלו הייתה גבוהה ובעלת ניבים קדמיים משני צידי הלסתות שפנתה למעלה. מאחוריה היו שורת שיניים טוחנות רחבות שאולי צופו באמייל קשיח, כמו מרבית הפרסתנים המודרניים. בקצה הגולגולת היה חדק ארוך שהשתופף מטה.
מבנה הנחיריים הוצב בקדמת הראש, אולי כדי להכיל את החדק אך ייתכן שגם לשם התנפחות חלל האף כמו אצל פיל הים.
הוא היה צמחוני ששכן לפחות חלקית במי ביצות ונהרות טבעיים כמו היפופוטם.
מרדכי בנט

ימיו הראשונים

בנט נולד בצ'ורגו שבהונגריה. אביו, אברהם בן יהודה אשכנזי, היה מצאצאי ר' צבי הירש אשכנזי, ומצד אימו היה נצר לנפתלי כ"ץ. מכיוון שגדל מגיל חמש בבית סבתו מצד אמו בניקלשבורג, נקרא בנט כשם משפחתה.
בילדותו נחשב עילוי ובגיל אחת עשרה נשלח ללמוד בישיבתו של רבי יעקב קצנלבויגן באטינגן  שבממלכת בוואריה. בגיל 15 עבר לישיבת פיורדא ללמוד אצל רבי יוסף שטיינהארט. בגיל 18 נסע לפראג, שם קנה תורה מפי הנודע ביהודה. בגיל 22 נישא לבתו של גימפל פרוסטיץ מניקלשבורג, ועבר ללמוד שם אצל רבי שמואל שמלקא הורוביץ, מראשי החסידות ורב המקום, אליו התקרב מאוד.
לפי מסורת אצל החסידים, מגיל צעיר נהג בפרישות, בתעניות ובסגפנות, עד שרבי זושא מאניפולי נזף בו על שהוא מסתגף ומאז רק צמצם במאכלו.

ברבנות

בשנת 1778 מונה לדיין בניקלשבורג בימי רבנות רבי שמעלקא מניקלשבורג. לאחר מכן מונה לרב בלונדנבורג (מורביה), שם  כיהן שנה וחצי, ובססובר (שוסבורג) בהונגריה, שם כיהן כשנה. בשנת תקמ"ט (1789), לאחר פטירת רבו נתקבל להיות אב"ד ניקלשבורג ורבה של מורביה ('הרב הכולל דמדינת מעהרין'), ועמד בראש הישיבה בניקלשבורג שמנתה בשיאה כארבע מאות תלמידים. בניקלשבורג כיהן במשך 40 שנה, עד לפטירתו.
הרב בנט עסק כל ימיו בש"ס ופוסקים וגם עסק בתחומים נוספים של התורה כ"תבלין" לתלמוד, ביניהם מקרא, קבלה ודקדוק עברי. בתולדות ר' יהודה אסאד אשר היה תלמיד הישיבה, מסופר כי קיבל רשות מרבו ללמוד קבלה.
היה בקיא גם בחכמות חיצוניות, ביניהן פילוסופיה, אסטרונומיה ומתמטיקה. היה נתין צייתן של הקיסר פרנץ הראשון, לכבודו חיבר תפילה לאחרי דיכוי המרד באיטליה בשנת 1820.
בסוגיית חינוך החובה, שנכפה על ידי הממשל הקיסרי כעשור לפני היבחרו לכהונה, הקפיד לא לקומם את השלטונות אך השתדל לפקח על התוכן. יחסו הפתוח למדי לעניין הוביל לאהדה רבה כלפיו מחוגי המשכילים. ההיסטוריון מייקל ל. מילר ציין כי היה טרוד בהרבה מרבנים שנחשבו בעיניו כפוסקים מקילים מדי בעת שסמכות ההלכה נשחקה בהתמדה. הוא נודע בתפקיד המרכזי שמילא בשלוש פרשות כאלה: תקרית בשמים ראש מ-1793, סכסוכיו המתמידים עם הרב ההונגרי אהרן חורין וחיכוך דומה לאורך השנים עם הרב בנימין זאב רפפורט ("שמלת בנימין"), שגם אותו גינה כגמיש ומתירן. היה שותף לריב ההיכל ב-1818 נגד ניצני הרפורמה. הוא שלח שלוש אגרות שהתפרסמו ב"אלה דברי הברית", ריכוז השו"תים נגד בית-הכנסת הרפורמי החדש. בעוד שאחרים שללו את החידושים כשלעצמם באופן גורף, הוא ניסה למצוא טעמים לאיסור תפילה בלשון נכרי. דבר זה היה מקובל כמובן כמותר, והוא עצמו לא התנגד לו כשפורסמו תרגומי סידורים בגרמנית ב-1796 ו-1815; עם זאת, השימוש בשפה על ידי הרפורמים וההגנה על כך מיריבו האישי, הרב אהרן חורין, הפכה את העניין לסלע מחלוקת. שלא כחת"ם סופר, שכתב במפורש שאין באמירת התפילה בגרמנית עניין של ממש ואסר זאת משום החידוש, הסתמך בנט על טיעונים סבוכים כמו הצורך לבטא כל תו, בעיקר בשמות הקודש, כדי להשיג כוונה כראוי. הדבר הביא עליו את לעג מגיני ההיכל. כמו כן, כשהתלבטו כותבי "אלה דברי הברית"  בשאלה על בסיס מה לאסור ניגון בעוגב (בעיקר כשבית-הדין של פראג שלח איגרת לפיה הדבר היה נהוג בעיר בבתי-כנסת כמה עשורים קודם), הגדיר זאת כחוקות הגויים ודעתו התקבלה ושימשה מאז.
ישראל מאיר פריימן

הרב ישראל מאיר פריימן (לעיתים נכתב: פרייאמאן ופריימאן; ח' בתשרי ה'תקצ"ג, 2 באוקטובר 1832 - ב' באלול ה'תרמ"ד, 23 באוגוסט 1884) היה רבן של פילנה ואוסטרובו. מהדיר ומפרש ספר "והזהיר" מספרות הגאונים.

ביוגרפיה

נולד בקראקא לרב יהודה פריימן, למד בישיבות גליציה ובבחרותו נסע ללמוד בישיבות הונגריה. הוא נסמך לרבנות בגיל שמונה עשרה ונסע ללייפציג לשם רכישת השכלה כללית, הוא למד בגימנסיה ואחר כך התקבל לאוניברסיטת לייפציג שבה השלים את לימודיו ואת הדוקטורט שלו. נישא לבתו של הרב יעקב עטטלינגער, רבה של המבורג ומחבר סדרת ספרי "ערוך לנר".
עם תום לימודיו התקבל כרבה של פילנה,  לאחר עשר שנות רבנות, התמנה כרבה של אוסטרובו, משרה שבה החזיק שתים עשרה שנה עד פטירתו בב' באלול ה'תרמ"ד, 23 באוגוסט 1884.
הוא ההדיר את הספר "והזהיר" בשני חלקים (לייפציג תרל"ג, ורשה תר"ם) והוסיף לו מבוא רחב שבו הוכיח כי מחבר הספר הוא מר חפץ אלוף בן סוף תקופת הגאונים ופירוש בשם "ענפי יהודה".
פאג (אי)

היסטוריה

בתקופה העתיקה היה האי מיושב באזור צאסקה (Caska) בחלקו המערבי של מפרץ פאג. צאסקה שנוסדה ככל הנראה על ידי הרומאים (לטינית Cissa), שקעה בעקבות רעידת אדמה במאה ה-4, ותושביה נמלטו ממנה לאתר העיר העתיקה של פאג (Stari grad). לפי דעה אחרת, עזבו התושבים את המקום מסיבה בלתי ידועה ורק לאחר מכן שקעה מתחת למים. במקום נתגלה ב-1964 פתח למערכת ביוב גדולה הרומז לכך שהעיר הייתה גדולה למדי, וייתכן שהתגוררו בה עד 30,000 תושבים. סביב חורבנה של צאסקה רווחת אגדה מקומית הדומה עד מאוד לסיפורו של לוט והשמדת סדום ועמורה בתנ"ך.
השם "פג" נזכר לראשונה במאה ה-10, מועד בו העיר העתיקה כבר הייתה מוקפת חומה. ב-1192 נבנתה בעיר העתיקה כנסיית מריה הקדושה, וב-1244 העניק לה המלך בלה הרביעי מהונגריה מעמד של רובע מלכותי. ב-1403 עברה פאג לשליטת של הרפובליקה של ונציה, וב-1433 זכתה במעמד של עיר, בין היתר בשל חשיבותו של ייצור המלח על האי. בשנה שלאחר מכן נבנתה העיר החדשה באתר הנוכחי ועוצבה לפי שרטוטיו של האדריכל בן העיר זאדר יוריי מטווייב דאלמטינץ.
האי היה חלק מהפרובינציות הצרפתיות של איליריה, נשלט על ידי בית הבסבורג וממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. 
במלחמת העולם השנייה נכבש פאג על ידי האיטלקים. עם זאת, היה האי בחזקת מדינת קרואטיה העצמאית בהנהגת האוסטאשה. באי הוקמו שני מחנות ריכוז. מחנה הריכוז סלאנה לגברים ומחנה הריכוז מטאינה לנשים וילדים. המחנות פעלו מיוני ועד סוף אוגוסט 1941 ואנשי האוסטאשה טבחו באלפי יהודים, סרבים ובני רומה. גלעדים שהוקמו במקום נותצו מספר פעמים על ידי תושבים לאומנים. 
לאחר המלחמה שקע האי במשבר כלכלי אשר נמשך כעשרים שנה עד תחילת התפתחותה של התיירות במקום.

אוכלוסייה וכלכלה

בשנת 2001 מנתה אוכלוסיית האי 7,969 תושבים, רובה בשתי הערים הגדולות פאג ונובליה (Novalja). האי מחובר ליבשה בקצהו הדרומי בגשר באורך של 300 מטר, ובחלקו הצפוני פועל קו מעבורת סדיר של חברת ידרולינייה בין הערים פריזנה (Prizna) שעל היבשה וז'יגליין (Žigljen).
בדרומו של האי אגנים להפקת מלח המשתרעים על שטח של 3 קמ"ר עשוי בוץ טבעי שאינו מחלחל. באגנים מופקים כ-33,000 טון מלח בשנה שהם כשני שלישים מסך תוצרת המלח בקרואטיה. הפקת המלח נעשית בדרך של התאיידות מהירה כתוצאה מהרוחות שנושבות באי בקיץ ובאביב. בנוסף נסמכת כלכלת האי על תיירות, דיג וחקלאות, והתושבים מגדלים ירקות, עצי פרי וגפן. באי כ-40,000 כבשים שמחלבן מייצרים המקומיים את גבינת פאג (Paški sir). עוד ידוע האי במוצרי התחרה שלו.
גיטנאס נאוסדה

ביוגרפיה

בשנים 1987–1982 למד נאוסדה באוניברסיטת וילנה בפקולטה לכלכלה תעשייתית, ובין השנים 1989–1987 בפקולטה לכלכלה. בין השנים 1992–1990 התמחה באוניברסיטת מנהיים בגרמניה. החל משנת 2009 הוא פרופסור חבר בבית ספר לעסקים באוניברסיטת וילנה.

קריירה מקצועית ופוליטית

לאחר סיום לימודיו, החל נאוסדה לעבוד במוסד לחקר כלכלה והפרטה בליטא.
בשנים 1994–1993 עבד בתפקיד ראש שווקים פיננסיים בגוף הממונה על ההגבלים העסקיים בליטא.
בשנים 2000–1994 עבד בבנק ליטא, תחילה במחלקה האמונה על הרגולציה של הבנקים בליטא ובהמשך כמנהל המחלקה למדיניות מוניטרית.
בשנים 2018–2000 כיהן בתפקיד הכלכלן הראשי ויועץ ליו"ר AB Vilniaus Bankas.
בשנים 2018–2008 כיהן בתקיד אנליסט כלכלי ויועץ ראשי, ובהמשך ככלכלן ראשי לנשיא SEB bankas.
ב-17 בספטמבר 2018, הכריז נאוסדה על כוונתו להתמודד בבחירות לנשיאות ליטא. הוא זכה בסיבוב השני של הבחירות ב-26 במאי 2019, והחל את תפקידו כנשיא ליטא ב-12 ביולי 2019.

חיים אישיים

ב-1990 נישא לדיאנה נאוסדינה, להם שתי בנות. מלבד השפה הליטאית, נאוסדה דובר מספר שפות נוספות: אנגלית, גרמנית ורוסית.
עודד (נביא בשומרון)

עוֹדֵד, או עֹדֵד, היה נביא מממלכת ישראל שפעל באזור השומרון.
בתנ"ך מסופר כי עודד התערב לטובת השבויים שלקחה ממלכת ישראל ובראשה פקח בן רמליהו, במלחמה כנגד ממלכת יהודה, שבה מלך אחז. עודד פנה אל הציבור ואל המנהיגים של ממלכת ישראל והוכיח אותם כי תפיסת שבויים ושיעבודם (כפי שהיה נהוג אז) מקרב אחיהם בני ישראל, היא שגויה במהותה; וזאת גם מפני שתבוסת האויב - ממלכת יהודה - הייתה מאת האל. כתוצאה מדבריו התעוררו אנשים נוספים "מראשי בני אפרים": עזריהו, יחיזקיהו ועמשא והצטרפו לטענתו, כי לקיחת השבויים מבני שבט יהודה תחשב לחטא ולאשמה לממלכת ישראל. דבריו התקבלו, ושבויי ממלכת יהודה הוצאו מהשיעבוד וזכו ליחס מכובד; הם טופלו וצוידו כראוי לאחים, והובאו ליריחו, כדי שישובו לבתיהם.
 הפרשה הובאה בספר דברי הימים ב', פרק כ"ח, פסוקים א'-ט"ו:
 "בֶּן עֶשְׂרִים שָׁנָה אָחָז בְּמָלְכוֹ וְשֵׁשׁ עֶשְׂרֵה שָׁנָה מָלַךְ בִּירוּשָׁלִָם וְלֹא עָשָׂה הַיָּשָׁר בְּעֵינֵי ה' כְּדָוִיד אָבִיו: ... וְגַם בְּיַד מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל נִתָּן וַיַּךְ בּוֹ מַכָּה גְדוֹלָה: וַיַּהֲרֹג פֶּקַח בֶּן רְמַלְיָהוּ בִּיהוּדָה מֵאָה וְעֶשְׂרִים אֶלֶף בְּיוֹם אֶחָד הַכֹּל בְּנֵי חָיִל בְּעָזְבָם אֶת ה' אֱלֹהֵי אֲבוֹתָם: ... וַיִּשְׁבּוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל מֵאֲחֵיהֶם מָאתַיִם אֶלֶף נָשִׁים בָּנִים וּבָנוֹת וְגַם שָׁלָל רָב בָּזְזוּ מֵהֶם וַיָּבִיאוּ אֶת הַשָּׁלָל לְשֹׁמְרוֹן: ... וְשָׁם הָיָה נָבִיא לַ-ה' עֹדֵד שְׁמוֹ וַיֵּצֵא לִפְנֵי הַצָּבָא הַבָּא לְשֹׁמְרוֹן וַיֹּאמֶר לָהֶם הִנֵּה בַּחֲמַת ה' אֱלֹהֵי אֲבוֹתֵיכֶם עַל יְהוּדָה נְתָנָם בְּיֶדְכֶם וַתַּהַרְגוּ בָם בְזַעַף עַד לַשָּׁמַיִם הִגִּיעַ: וְעַתָּה בְּנֵי יְהוּדָה וִירוּשָׁלִַם אַתֶּם אֹמְרִים לִכְבֹּשׁ לַעֲבָדִים וְלִשְׁפָחוֹת לָכֶם הֲלֹא רַק אַתֶּם עִמָּכֶם אֲשָׁמוֹת לַ-ה' אֱלֹהֵיכֶם: וְעַתָּה שְׁמָעוּנִי וְהָשִׁיבוּ הַשִּׁבְיָה אֲשֶׁר שְׁבִיתֶם מֵאֲחֵיכֶם כִּי חֲרוֹן אַף ה' עֲלֵיכֶם: וַיָּקֻמוּ אֲנָשִׁים מֵרָאשֵׁי בְנֵי אֶפְרַיִם עֲזַרְיָהוּ בֶן יְהוֹחָנָן בֶּרֶכְיָהוּ בֶן מְשִׁלֵּמוֹת וִיחִזְקִיָּהוּ בֶּן שַׁלֻּם וַעֲמָשָׂא בֶּן חַדְלָי עַל הַבָּאִים מִן הַצָּבָא: וַיֹּאמְרוּ לָהֶם לֹא תָבִיאוּ אֶת הַשִּׁבְיָה הֵנָּה כִּי לְאַשְׁמַת ה' עָלֵינוּ אַתֶּם אֹמְרִים לְהֹסִיף עַל חַטֹּאתֵינוּ וְעַל אַשְׁמָתֵינוּ כִּי רַבָּה אַשְׁמָה לָנוּ וַחֲרוֹן אָף עַל יִשְׂרָאֵל: וַיַּעֲזֹב הֶחָלוּץ אֶת הַשִּׁבְיָה וְאֶת הַבִּזָּה לִפְנֵי הַשָּׂרִים וְכָל הַקָּהָל: וַיָּקֻמוּ הָאֲנָשִׁים אֲשֶׁר נִקְּבוּ בְשֵׁמוֹת וַיַּחֲזִיקוּ בַשִּׁבְיָה וְכָל מַעֲרֻמֵּיהֶם הִלְבִּישׁוּ מִן הַשָּׁלָל וַיַּלְבִּשׁוּם וַיַּנְעִלוּם וַיַּאֲכִלוּם וַיַּשְׁקוּם וַיְסֻכוּם וַיְנַהֲלוּם בַּחֲמֹרִים לְכָל כּוֹשֵׁל וַיְבִיאוּם יְרֵחוֹ עִיר הַתְּמָרִים אֵצֶל אֲחֵיהֶם וַיָּשׁוּבוּ שֹׁמְרוֹן:"
מטוקלופראמיד

תופעות לוואי

תופעות לוואי נפוצות כוללות אי-שקט ודיסטוניה פוקאלית. תופעות לוואי שאינן נפוצות כוללות יתר לחץ דם, יתר פרולקטין בדם המוביל לגלקטוריאה, עצירות, דיכאון, כאב ראש, תופעות אקסטרה-פירמידאליות. תופעות נדירות אך חמורות הן אגרנולוציטוזיס, טכיקרדיה על-חדרית, היפראלדוסטרוניזם, תסמונת נוירולפטית ממארת ודיסקינזיה מאוחרת.
מטוקלופראמיד יכולה להיות הגורם הנפוץ ביותר להפרעות תנועה המושרות מתרופות. הסיכון לתופעות אקסטרה-פירמידאליות גבוה יותר בקרב אנשים מתחת לגיל 20, ובמינונים גבוהים או ממושכים.
עקב כך, מנהל המזון והתרופות האמריקאי ממליץ על שימוש קצר טווח בתרופה מטוקלופראמיד, לא יותר מ-12 שבועות.

אזהרות

פאוכרומוציטומה וחסימת מעיים הן התוויות נגד השימוש במטוקלופראמיד. מטופלים הסובלים מפרקינסון צריכים לנקוט בזהירות בשימוש בתרופה, שכן התרופה יכולה להחמיר את הסימפטומים. יש להימנע משימוש ארוך טווח במטופלים הסובלים מדיכאון קליני.
מטופלים הסובלים מהפרעות קשב וריכוז, תסמונת הרגליים חסרות המנוחה, יתר פרולקטין בדם ופרקינסון זקוקים לניטור קבוע בעת השימוש בתרופה. למטופלים הנוטלים תרופות אנטי-פסיכוטיות מומלץ שלא להשתמש בתרופה.

היריון

עד כה, לא נמצאו הוכחות לנזק שיכל להיגרם כתוצאה מהשימוש בתרופה מטוקלופראמיד לאורך כל שלבי ההיריון לאם ולעובר. מחקר קוהורט נרחב שנעשה בקרב תינוקות שנלדו לנשים ישראליות אשר נטלו מטוקלופראמיד במהלך ההיריון הראה כי אין שום הוכחות לכך שהתרופה מעלה את הסיכון למומים מולדים, משקל לידה נמוך, לידות מוקדמות ומוות. מחקר דומה בדנמרק הראה בנוסף, כי אין קשר בין נטילת התרופה להפלות.
התרופה מטוקלופראמיד מופרשת בחלב אם.

מנגנון הפעולה

מטוקלופראמיד ככל הנראה נקשר לקולטני דופמין מסוג D2 ופועל עליהם כאנטגוניסט. בנוסף פועל כאנטגוניסט על קולטני 5-HT3 וכאגוניסט לקולטני 5-HT4.
התרופה פועלת כנוגדת בחילות והקאות בעקבות הפעילות האנטגוניסטית על קולטני הדופמין מסוג D2 הנמצאים במערכת העצבים המרכזית. 
במינונים גבוהים הפעילות האנטגוניסטית על קולטני 5-HT3 יכולה גם כן להקל על בחילות והקאות.
פעילות מערכת העיכול מושפעת מפעילות מוסקרינית, פעילות אנטגוניסטית של קולטני D2 ופעילות אגוניסטית של קולטני 5-HT4.

התוויות נגד

השימוש בתרופה אסור ליילודים, מטופלים הסובלים מאפילפסיה, חולי פאוכרומוציטומה, מטופלים אשר עברו ניתוחי קיבה כמה ימים קודם לכן ומטופלים עם היסטוריה רפואית של דימומים, פרפורציות או חסימות בקיבה.
Switch (שיר)

וידאו קליפ

לשיר צולם ווידאו קליפ, אך מכיוון שחברת התקליטים של אזליה הקשתה עליה בהוצאת האלבום, היא אסרה על אזליה לעלות את הקליפ לערוץ ה-Vevo שלה, ובעקבות זאת מעריציה העלו מספר פעמים את הקליפ בערוצים שונים ביוטיוב, וחברת ההקלטות של אזליה מחקה כל אחד מהם מסיבה של זכויות יוצרים. 
בקליפ ניתן לראות את אזליה ואניטה כשהן מחליפות צבעים כשם השיר "החלף", כשהן שרות את הפזמון. הווידאו קליפ צולם במקום שנראה כמו יער, שם הם נראות כשהן אוחזות בתנינים מזכוכית, משתזפות על מזרנים, לבושות כמו יגוארים וכולי. 
כיוון שאזליה לא העלתה את הווידאו קליפ המלא לערוצה, היא העלתה הופעה שצברה כמות רבה של צפיות, וחמישה רמיקסים שזכו גם כן להצלחה מתונה.
סיום (שחמט)

סיומי פרשים

סיומי פרשים דומים לסיומי רגלים בגלל חוסר כלים בעלי טווח-ארוך על הלוח. לפרשים קשה בדרך כלל ללכוד את הרגלים וצריך לבצע תמרונים מסובכים לשם כך. מאידך, הם יעילים בחסימת רגלים עוברים.

סיומי צריחים

סיומי צריחים הם הנפוצים ביותר משום שהם לא מוחלפים בדרך כלל עד לסיום. בסיומים כאלה גורם מכריע הוא איומי שח על המלך. אפשר בעזרתם ללכוד רגלים וכן לגרום לתיקו בעזרת שח-תמיד.

סיומי מלכות

סיומי מלכות הם נדירים, כי המלכות מוחלפות בדרך כלל בין המציעה לסיום. סיומי מלכות נחשבים לקשים מאוד, ודרוש בהם דיוק רב.
טלסקופ החלל שפיצר

גילוי טבעת שבתאי

בשנת 2009, בזכות טלסקופ החלל שפיצר נצפתה טבעת שמינית, תת-אדומה, הסובבת את שבתאי. הגילוי נעשה על ידי 3 חוקרים: אנה ורבישר ומיכאל סקרוטסקי מאוניברסיטת וירג'יניה ודגלס המילטון מאוניברסיטת מרילנד. הטבעת נקראת טבעת פויבה, על שם פויבה המיתולוגית.