google/wiki40b huggingface dataset:
ביצות כבארה

ביצות כבארה השתרעו עד שנות ה-20 של המאה ה-20 במרזבה של מישור חוף הכרמל סביב נחל תנינים ממזרח לקיבוץ מעגן מיכאל של היום. הביצות הוכרזו כאדמת ג'יפתליק על ידי השלטון העות'מאני.

היסטוריה

הביצות היו הגדולות בארץ ישראל לאחר ביצות החולה, והשתרעו על שטח של כ-6 קמ"ר. במקום סכרו הרומאים אגם ששימש את מפעל המים של קיסריה. האגם שרד כ-1,000 שנה, עד שהתדרדר עקב הצטברות סחף ותחזוקה לקויה לשטח ביצתי. הביצות היו תחומות בין סכר רומי באזור בריכות הדגים של מעיין צבי מצפון, סכר באזור אמת המים של קיסריה מדרום, הר הכרמל ממזרח ורכס הכורכר שדרכו זורם נחל תנינים ממערב. הביצות היו מקור ליתושי אנופלס ומוקד של מחלת המלריה. ערביי שבט ערב אל-ע'וארנה, חיו בשולי הביצה והתפרנסו מדיג, ממרעה תאואים, ומקליעת מוצרים מצמחי הגומא והקנה.
אדמת הביצה נרכשה על ידי חברת יק"א מכספי הברון רוטשילד בשנת 1922, והאגודה השקיעה כרבע מיליון ליש"ט בניקוזה. ייבוש רוב שטח הביצה התנהל במשך שנות העשרים והשלושים של המאה ה-20. לצורך פעולות הניקוז נשכרו פועלים מצריים וסודאנים, אשר עבדו במקום בתנאי מחיה קשים וסבלו ממלריה וגויסו פועלים משבט ערב אל-ע'וארנה. פיק"א (שירשה את יק"א ב-1924) רכשה אדמה חלופית לבדויים וב-1926 הקימה עבורם את הכפר ג'סר א-זרקא על רכס הכורכר הסמוך.
אנשי העלייה השלישית דרשו מפיק"א לשלב יהודים בעבודה במסגרת כיבוש העבודה, אולם נתקלו בסירוב. לאחר מאבק ציבורי שהתנהל בשנת 1924 הסכימה פיק"א לשלב גם פועלים יהודים בעבודה, ותנאי העבודה שופרו. העבודות הביאו פועלים רבים לזכרון יעקב ולמושבה החדשה בנימינה, ובהם אנשי קבוצת כבארה וקבוצת מנורה של תנועת בית"ר בהנהגתו של גרשון שץ.
אחד מן החלוצים שייבשו את הביצה היה משה שטקליס. בסייוריו באזור בשנת 1929 הוא גילה את מערת כבארה הפרהיסטורית, בה נערכו מאוחר יותר חפירות רבות.
על אדמות הביצה שיובשה, הוקם, ב-1949, קיבוץ מעגן מיכאל. גם עם סיום הניקוז הופיעו באזור שלוליות חורף נרחבות מדי שנה. רק בסוף שנות ה-70, לאחר שהוקם מפעל נחלי מנשה שאסף את המים העודפים, הן נעלמו. שריד זעיר לביצות מצוי כיום בשמורת בריכת תמסח.
כלי ירייה

כלי ירייה הוא אמצעי לחימה הפועל באמצעות שיגור קליעים או חצים קינטיים, אם על ידי חומר נפץ הודף (כמו אבק שריפה) ואם על ידי אמצעים מכניים (כגון לחץ אוויר או מיתר).
המושג נשק קל מתאר בדרך כלל כלי ירייה קטנים, הניתנים לנשיאה על ידי אדם אחד. קיימים גם כלי ירייה גדולים כמו תותחים ומרגמות. 
רקטות וטילים אינם כלי ירייה, שכן הם מונעים בכוח מנוע ולא נהדפים מתוך קנה; על אף שהם עשויים להיות משוגרים ממשגר, הוא איננו יורה אותם אלא רק מכוון אותם בהאצתם הראשונית.
דקל (מושב)

היסטוריה

היישוב הוקם על ידי גרעין שהתאגד בימית, בשנת 1979. לקבוצת ימית נוספו 6 משפחות ממושבי צפון סיני, 2 משפחות מאופירה, 4 משפחות מבסיס חיל האוויר הישראלי איתם ועוד 2 משפחות מתוך הקו הירוק, ס"ה 48 משפחות. לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, לפיהם התחייבה ישראל לפנות את סיני ולהחזירו למצרים עד אפריל 1982, ביקשו חברי הגרעין להקים יישוב חקלאי בחבל שלום. ב-25 בפברואר 1981 הונח אבן פינה ליישוב. באפריל 1982 עלו המשפחות על הקרקע.
חתך הגילים בדקל רחב מאוד וכולל זוגות צעירים ומשפחות ותיקות. אוכלוסיית דקל מצד אחד, מאוד פלורליסטית ודעות שונות חיות בה בשכנות טובה, אך מצד שני, מתאפיינת בהכרה ציונית, שמירה על איכות הסביבה והסתייגות ממגמות קיצוניות לסוגיהן.
היישוב קיבל החלטה אסטרטגית להתרחב. אושרה ליישוב תוכנית של 100 נחלות חקלאיות והגדלת משבצת הקרקע ל 8,000 דונם. נמצאות בתכנון: הרחבה חקלאית של עוד 28 נחלות חקלאיות והרחבה קהילתית של 115 מגרשים בני 750 מ"ר.

תעסוקה

במקום 72 נחלות חקלאיות, שגודל כל אחת 30 דונם. התושבים מתפרנסים מהפעלת משקים חקלאיים, שכוללים בתי צמיחה של ירקות או פרחים ומטעים שונים. בנוסף על אלה כמחצית התושבים מוצאים את פרנסתם מחוץ ליישוב בהוראה, מינהל, בריאות, הדרכה, ובמגוון מקצועות חופשיים. לאחרונה בנוסף למשקים חקלאיים ישנם חברי מושב רבים אשר הקימו מיזמים תיירותיים בעלי אופי ייחודי.
בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתנת לתושביו הטבת מס בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה.
הדים (הקיבוץ הארצי)

הדים: לשאלות החברה הקיבוצית היה כתב עת של תנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר. "הדים" ראה אור בהוצאה לאור של התנועה בקיבוץ מרחביה, משנת תרצ"ד 1934 עד שנת תשמ"ח 1988. תקופה ארוכה היה רבעון, שגליונותיו רואים אור 4 פעמים בשנה.
השתתפו בעריכתו ובכתיבתו חברי מפלגת מפ"ם, התנועה המיישבת "הקיבוץ הארצי", ותנועת הנוער "השומר הצעיר", וכן חברי מפלגת מפ"ם, וחברים ואוהדים של "הקיבוץ הארצי". בין המשתתפים בגליונות "הדים" היו מאיר יערי, יעקב חזן, אליעזר הכהן, אליעזר ליבנה, שמעון שור, קובה דורון, בנימין דרור, אבא קובנר, אברהם סוצקובר, מנחם שדמי.

הגליונות הכילו מנעד סוגות: מאמרים על כלכלה סוציאליסטית, על הגות ופילוסופיה, כגון הגותו של קרל מרקס או לודוויג ויטגנשטיין, עמדות בפוליטיקה הישראלית, רשימות ספרותיות שכללו פרוזה ושירה, כגון של המשוררת גיטל מישקובסקי, וצילומי נוף ועבודות אומנות של חברי קיבוצים. נושא עיקרי בגליונות "הדים" היה החיים בקיבוץ, ההווי והתרבות, ותהיות על עתידה של החברה הקיבוצית.
שוברת קרח

שוברת קרח היא ספינה שמטרתה לנוע ולנווט באזורים ימיים המכוסים בקרח.
כדי שספינה תיחשב לשוברת קרח עליה לעמוד בשלוש דרישות עיקריות: גוף מחוזק, צורה מיוחדת לשבירה ולפילוס של הקרח, וכוח רב כדי לדחוף דרך הקרח. ספינה רגילה ללא גוף מחוזק לא תסתכן ותתקרב לקרח כלל. שוברת הקרח זקוקה לשלדה מחוזקת כדי לעבוד בסביבת קרח. ספינות אלה משתמשות במומנטום ובכוחן כדי לדחוף את חרטום הספינה מעל הקרח. משקלה של הספינה גורם לקרח שמתחתה להישבר לשניים ולהתנתק בחתיכות. עיצובה המיוחד של גוף שוברת הקרח מכוון את הקרח השבור מסביב לספינה או מתחת לקרח מסביב כדי לאפשר לספינה להתקדם הלאה. הצטברות של קרח שבור תעצור את הספינה מהר יותר משבירת הקרח עצמה. חלקיה של שוברת קרח הבולטים אל המים (למשל, המדחף) נמצאים בסכנה גדולה יותר להינזק מאשר גוף האונייה עצמו.

היסטוריה

אוניות בעלות גוף מחוזק המיועד להתמודד עם ים המכוסה בקרח ניבנו כבר מעת שיצאו המסעות הראשונים של האדם לקטבים. בתחילה היו אלה אוניות עץ שעיצובן היה דומה לאוניות רגילות, אולם הן חוזקו במיוחד למשימתן, במיוחד בקו המים. סביב האוניה הוצמדו לוחות מתכת להגנה על העץ ולעיתים נבנה להן חרטום מצופה מתכת, כמו גם שדרית וירכתיים. החיזוק נועד לשמור על גוף הספינה במידה והקרח השבור מפעיל לחץ על גופה בתנועת מלקחיים. תופעה זו אפשרית כתוצאה מרוחות וזרמי גאות ושפל.
שוברת הקרח הראשונה בכוח מנוע קיטור הייתה City Ice Boat No. 1 שנבנתה בפילדלפיה בשנת 1837. הייתה זו אוניית משוטה שנועדה לשבור קרח בשטח הנמל. שוברת הקרח האירופית הראשונה הייתה האונייה הרוסית "פיילוט" (Пайлот) שנבנתה בשנת 1864.
בתחילת המאה ה-20 החלו מספר מדינות להפעיל שוברות קרח מתמחות, רובן שייטו במימי חופים. ארצות הברית, קנדה, וברית המועצות אחריהן, בנו גם שוברות קרח שנועדו לשיט בלב ים ובדחק של כ-10,000 טון. במהלך השנים השתכללו שוברות הקרח, אולם פריצת הדרך הבולטת נוצרה עם בניית שוברת הקרח הסובייטית "לנין", בשנת 1959, אשר הונעה באנרגיה גרעינית.

שוברת הקרח הגדולה בעולם

בחודש מאי 2007 הושלמו מבחני-ים לשוברת הקרח הרוסית "50 שנה לניצחון" (ברוסית: 50 лет Победы). האונייה נכנסה לשירות בחברת הספנות מורמנסק המפעילה את כל שמונה שוברות הקרח הגרעיניות של ממשלת רוסיה. תחילת בנייתה של אונייה זו בשנת 1993, כאשר נבנתה שדריתה. בנייתה הופסקה שנה מאוחר יותר עקב קשיים כלכליים ברוסיה. אורכה של האונייה 159.6 מטר, רוחבה 30 מטר ומנועיה החשמליים הם בהספק של 23,602 כ"ס מכור גרעיני המותקן בה. האונייה יכולה לשאת 128 נוסעים ו-140 אנשי צוות.

תפקידן של שוברות קרח

שוברות קרח נדרשות כדי לשמור על נתיבי שיט פתוחים לאוניות משא באזורים בהם הים קופא, או במקומות שבהם הים קפוא באופן קבוע. שוברות קרח יקרות מאוד לבנייה ולהפעלה, בין אם הן מונעות בטורבינת גז, במנוע דיזל או באנרגיה גרעינית. נסיעה בשוברת קרח אינה נוחה בעת שהאונייה בים הפתוח. כמעט כל שוברות הקרח הן בעלות שדרית עבה ועגלגלה, ללא בליטות לייצוב האונייה ולכן הן נוטות להתנודד בקלות גם בים שקט יחסית. אף כאשר הן מפלסות דרכן בקרח הנסיעה בהן אינה נוחה, בגלל הרעש המתמיד והרעד של גוף האונייה.
בשוברות קרח מודרניות קיימים פרופלורים מוגנים בירכתיים ובחרטום, וכן מנועים בצידי האונייה המאפשרים סיבוב מהיר יותר. על רבות משוברות הקרח קיים גם כלי טיס (מסוק או מטוס קל) כדי לאפשר סיור לפני האונייה.
סטפאני ג'וב

ביוגרפיה

ג'וב נולדה בפוז'גה שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית,
בדצמבר 1926 נבחרה למיס יוגוסלביה באירוע שנערך בבית מלון בזאגרב.
היא השתתפה בתחרות מיס אירופה הראשונה בהיסטוריה והוכתרה למקום הראשון
ב-1928 גילמה ברונית בסרט הצ'כי-גרמני "הבנות של אווה" ובאותה שנה שיחקה בסרטים האילמים "סודות המזרח" ו-"אבירי הלילה".
ב-1929 שיחקה בסרט "Die Mitternachts-Taxe".
במהלך עבודתה כשחקנית הכירה על סט הצילומים את המלחין והבמאי המוזיקלי ווילי שמיט גנטנר (Willy Schmidt-Gentner), ב-1932 הם נישאו ועברו להתגורר בווינה, הם היו בעלים של חווה בשטיריה, ב-1942 התגרשו.
ב-1947 התחתנה עם העתונאי השווייצרי מקס ג'וב ועברה לציריך.
היא פרסמה ארבעה ספרים שכתבה ועבדה כעורכת במגזין ספרותי.
ב-2002 הלכה לעולמה, עקב כך שלא היו לה ילדים הורישה את מרבית רכושה לגרינפיס.
סשה פאנה

נתונים ביוגרפיים

סשה פנה נולד בבוקרשט, רומניה, כבנו של הרופא דוד בינדר, התחיל לימודים ביאשי וסיים בבוקרשט ובשנת 1927 קיבל הסמכה כרופא צבאי.
בשנת 1925 סשה פאנה החל את פרסום יצירתו עם כרך של שירים סימבוליים בשם "יישוב חשבון של בן תמותה". שלוש שנים מאוחר יותר, באמצעים שלו, השיק פאנה את כתב העת האוונגרדי "אונו" וגם ייסד הוצאה לאור בעלת אותו שם. בהוצאתו יופיעו ספריו וגם ספרי חבריו לדרך, חלוצי היצירה של התקופה, "אורמוז", טריסטן צארה, סטפן רול, אילריה וורונקה ואחרים. כמו חבריו האוונגרדיים, פאנה מפרסם קטעי פרוזה קצרים המצויים על הגבול שבין סיפור, דיווח, פואמה ללא חרוזים או מאמר עם אופי של מניפסט. אנדרה ברטון André Breton הגדיר את הסוריאליזם כ"אטומיזם נפשי טהור" והדבר המוגדר בנוסחה הזאת הופך למוחשי בספריו של פאנה. באזורי הספר שבין מודעות ובין חלום, המחבר, שממלא את תפקיד המזכיר של התת מודע, יוצר סטנוגרפיה של "הזיה מבורכת".
בנוסף ליצירתו, עסק פאנה גם בתרגום לרומנית של Paul Eluard, Jean Cassou, Loys Masson.
ריבוי טבעי

ריבוי טבעי הוא מדד שמתייחס לגידול במספר האנשים במקום מסוים כתוצאה מנתוני ילודה ותמותה של האוכלוסייה.  את שיעור הריבוי הטבעי מחשבים על ידי מציאת ההפרש בין מספר הנולדים למספר הנפטרים באוכלוסייה במהלך תקופה מסוימת. המדד מבוטא באחוזים מתוך האוכלוסייה. לעיתים מתבלבלים בין המושגים: ריבוי אוכלוסייה וגידול אוכלוסייה. בעוד שריבוי אוכלוסייה מתייחס לנתוני ריבוי טבעי של מקום מסוים בשנה מסוימת, גידול אוכלוסייה לוקח בחשבון נתוני הריבוי יחד עם מאזן ההגירה מהמקום ואליו. ייתכן מצב שבו הריבוי הטבעי הוא שלילי, כלומר: מספר הנפטרים גדול ממספר התינוקות שנולדים מדי שנה. ריבוי טבעי שלילי מאפיין כיום את חברות השפע של מערב ומזרח אירופה וקיים בעיקר בחברות בהן נשים עובדות מחוץ למשק הבית המשפחתי וזוכות להשכלה גבוהה, וגם בעבר נודעו תופעות כאלו בקרב אוכלוסייה מבוססת (דוגמאות בולטות מהעת העתיקה הן אזרחי ספרטה ומעמד הפאטריקים ברומא). מצבים של ריבוי טבעי שלילי נגרמים פעמים רבות עקב מגפות.
כיום, אוכלוסיות נחשלות מתאפיינות בדרך כלל בריבוי טבעי גבוה, בשל נגישותן הגבוהה יחסית לעבר לטיפול רפואי מצד אחד, ומסורת של ילודה גבוהה מצד שני.
ריבוי טבעי גבוה אפיין את מדינות אירופה במהלך המאה ה-19 בד בבד עם התפתחות המהפכה התעשייתית. שיעורי הילודה נותרו גבוהים כבעבר (שיעורי ילודה טבעיים, בשל העדר שימוש באמצעי מניעה) אך התפתחות המודעות לתנאי היגיינה וטיפול רפואי משופר הפחיתו משמעותית את תמותת התינוקות, מה שהוביל בהכרח לשיעורי ריבוי טבעי גבוהים. כך למשל - במהלך המאה ה-19 צמחה אוכלוסיית אנגליה כמעט פי חמישה.
כברה קסאי

קורות חייה

כברה קסאי נולדה במחנה פליטים בסודאן בשנת 1982, להורים יוצאי אתיופיה. כשנולדה הייתה משפחתה בדרך מאתיופיה לישראל במסגרת מבצע משה. כשהגיעה המשפחה לארץ, היא התגוררה זמן מה במעלות, וכעבור שנתיים עברה לגור בקריית מלאכי שם התגוררה עם משפחתה עד לנישואיה.
כבר מילדותה גילתה קסאי כישורים מוזיקליים וב-1995 בגיל 13 היא הצטרפה ללהקת הנוער הייצוגית של קריית מלאכי - להקת דור שני - אותה עזבה בעקבות גיוסה לצה"ל ללהקה הצבאית של חיל החינוך.
עם פתיחת העונה הראשונה של התוכנית כוכב נולד הצטרפה קסאי לתוכנית אך נשרה ממנה בדו-קרב הראשון, מול בוריס סולטנוב, והפכה להיות המודחת הראשונה בתולדות כוכב נולד. עם ההודעה על נשירתה עורר מנחה התוכנית צביקה הדר הד תקשורתי כשאמר לקסאי ש"מרוב בכי היא לבנה", הערה שספגה ביקורת כגזענית. עם זאת לדברי קסאי, היא לא נפגעה מההערה. 
את שיתוף הפעולה עם עידן רייכל החלה קסאי תוך כדי שלבי הסיום שלה ב"כוכב נולד". את רייכל היא הכירה עוד בימיו כמפיק מוזיקלי של להקת החיילים "רוק בירוק". קסאי השתתפה באלבום השני של הפרויקט של עידן רייכל, "ממעמקים", והשיר "מילים יפות מאלה" ששרה, זכה להצלחה והשמעות מרובות ברדיו. השיר הגיע למקום 1 במצעדים השבועיים של רשת ג' ומקום 8 במצעד השנתי של אותה הרשת. קסאי ושאר חברי הפרויקט של עידן רייכל זכו בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים השנתי של שנת ה'תשס"ה הן ברשת ג' והן בגלגלצ. קסאי השתתפה באלבום גם בקולות הרקע של השיר "ממעמקים".
בינואר 2006 הופיע הרכב הפרויקט של עידן רייכל באתיופיה. עבור קסאי היה זה הביקור הראשון במדינה. בעקבות המסע הוקרן בשנת 2007 הסרט התיעודי "שחור על לבן", שהתמקד במסע השורשים של קסאי ואבי וואסה. עבור הסרט כתב רייכל את השיר "הביתה, הלוך חזור", אותו הקליטה קסאי בהמשך, בביצוע שיצא כסינגל בספטמבר 2007.
אף על פי שלא השתתפה באלבום השלישי של הפרויקט של עידן רייכל ("בין קירות ביתי"), המשיכה קסאי לקחת חלק פעיל בהופעות ההרכב. סיבוב ההופעות שליווה את האלבום "בין קירות ביתי" תועד על גבי האלבום "הביתה, הלוך חזור", שיצא ב-2011. בשנת 2012 התארחה באלבומם של רייכל וויו פארקה טורה "The Tel Aviv Session", שבו שרה את השיר "Ane Nahatka".
ב-24 באוקטובר 2012 התחתנה עם מיכאל מימוני, איש עסקים צרפתי-יהודי. הם גרים בפריז שבצרפת.
סנטה מריה סופרה מינרווה

היסטוריה

הכנסייה שוכנת בפיאצה דלה מינרווה ונחשבת לכנסייה היחידה שנבנתה בסגנון גותי ברומא. בתוככי הבזיליקה נמצא קברה של הקדושה קתרינה מסיינה, אשר הוא אתר לעליה לרגל של צליינים מכל רחבי העולם הקתולי. בבזיליקה זו גם התכחש גלילאו גליליי לתיזות המדעיות שלו בשנת 1633.
הבזליקה קיבלה את שמה ("מעל מינרווה") משום שהיא נבנתה מעל מקדש לאלה מינרווה. הבזיליקה ממוקמת בקרבת הפנתאון ברומא.
המסדר הדומניקני החל בבניית הבזיליקה בשנת 1280. בשנת 1431 התכנסה בה הקונקלווה שבה נבחר האפיפיור אוגניו הרביעי. בשנת 1447 התכנסה שוב הקונקלווה בבזיליקה ובחרה לתפקיד את האפיפיור ניקולאס החמישי.
ברחבת הכניסה לבזיליקה ממוקם אחד הפסלים הנודעים ביותר ברומא, מעשה ידיו של ג'ובאני לורנצו ברניני משנת 1667; פסל של פיל ומעליו אובליסק מצרי, מהנמוכים ביותר הממוקמים ברומא.
בתוך הבזיליקה נמצאים קבריהם של מספר אפיפיורים: לאו העשירי, קלמנס השביעי (אשר מצבות הקבר שלהם הן מעשה ידיו של הפסל ברתולומאו באנדינלי) ואורבנוס השביעי. כן נמצא שם קברו של הצייר פרה אנג'ליקו. על יצירות האמנות הנודעות בבזיליקה נמנות הפרסקאות של קפלה קאראפה שצייר פיליפינו ליפי בשנים 1488-1493, כמו גם פסלו של מיכלאנג'לו "ישו הגואל נושא את הצלב" (1521) הניצב ליד המזבח הראשי.
Mass Effect Galaxy

עלילה

הסיפור מתחיל עם יעקב טיילור בחופשה על סיפונה של ספינת תענוגות. כפתאום "פירטים" עולים על הספינה, יעקב נלחם בפירטים. יעקב עובר למצודה שבה נמצא הקצין שלו לשעבר שמקצה לו לחקור את הפירטים.
טקיבולי

היסטוריה

טקיבולי (או טקוויבולי) מוזכרת במקורות הכתובים החל מהמאה ה-13. בתקופת ימי הביניים הייתה העיירה כפר, שהשתייך למשפחת האצולה אגיאשווילי.
בשנת 1825, בתקופת שלטונה של האימפריה הרוסית, התגלו בעיירה מרבצי פחם; בשנת 1846 החלה כריית הפחם וטקיבולי הפכה לעיירה תעשייתית.
תחת השלטון הסובייטי, פעלו בטקיבולי ארבעה מכרות פחם ומפעל להעשרת פחם. הצרכנים העיקריים של הפחם מטקיבולי היו מפעל המתכות של רוסתווי ותחנת כוח מבוססת פחם של טקווארצ'לי. אחרי חידוש עצמאותה של גאורגיה (1991), מכרות הפחם הפסיקו לפעול, ואילו המפעל להעשרתו נהרס.

כלכלה

בשנת 2006 שניים ממכרות הפחם של טקיבולי חזרו לפעול; גם המפעל להעשרת פחם הוקם מחדש. ענף הפחם מעסיק כ-1,000 מתושבי העיירה. בנוסף, בטקיבולי ישנו מפעל לעיבוד תה.
בטקיבולי פועל תחנת הכוח ההידרואלקטרית של שַׁאוֹרי, שמקבל את מימיו ממאגר המים של שאורי; ההספק הממוצע של תחנת הכוח הוא 28 מגה-ואט.

בריאות

בטקיבולי פועלים בית-חולים, מרכז אבחון ותחנת עזרה ראשונה.

חינוך, תרבות וספורט

בטקיבולי ישנם חמישה בתי-ספר ציבוריים ושישה גני ילדים. מוסדות התרבות של העיירה כוללים חמש ספריות, מרכז תרבות (תיאטרון עממי) בן 500 מושבים, היכל התלמידים והצעירים, בית-ספר לאמנות ואולפן כוריאוגרפי לילדים.
בטקיבולי פועל מועדון הכדורגל "מֵשַׁחטֵה", שהוקם בשנת 1930 ומשנות ה-70 של המאה ה-20 מארח את משחקיו באצטדיון עירוני בעל תכולה של 6,300 צופים. קבוצת הכדורגל "משחטה" טקיבולי משחקת בליגה הראשונה של גאורגיה (הליגה השנייה בחשיבותה - אחרי ליגת העל).
ארנולד שוופלברג

ארנולד שוופלברג (רומנית: Arnold Schwefelberg‏; 1896–1979), משפטן יהודי רומני, ממנהיגי יהדות רומניה בתקופת מלחמת העולם השנייה, אביה של ורוניקה פורומבקו.
ארנולד שוופלברג היה יד ימינו של וילהלם פילדרמן בהנהגה הלא רשמית של יהדות רומניה בתקופת מלחמת העולם השנייה. בתחילת שנות החמישים של המאה ה-20 הוא נעצר במסגרת משפטי הציונים ברומניה, במקרה באותו יום בו בתו, ורוניקה פורומבקו, קיבלה את פרס המדינה.
הוא חיבר את הספר Amintirile Unui Intelectual Evreu Din Romania "זכרונותיו של אינטלקטואל רומני", שיצא לאור בשנת 2000 בהוצאת הספר, ברומניה.
פרשת וירא

לידת יצחק וגירוש הגר וישמעאל

אברהם עובר לגור בעיר גרר, שם נלקחת שרה לבית המלך אבימלך. ה' בא לאבימלך בחלום ומצווה עליו להחזיר את שרה לאברהם. אבימלך נוזף באברהם על שטען ששרה היא אחותו.
שרה מולידה בן, ואברהם מל אותו וקורא לו יצחק. לפי דרישתה של שרה ובהסכמת ה', מגרש אברהם את הגר וישמעאל למדבר. הגר תועה במדבר וישמעאל קרוב למות, ואז נגלה אליה מלאך ה', מראה לה באר מים ומבטיח לה כי ישמעאל יהיה לגוי גדול.
אברהם ואבימלך כורתים ברית, ואברהם משתקע בבאר שבע.

הפטרה

מפטירים בספר מלכים ב', פרק ד', פסוקים א'-ל"ז (הספרדים מסיימים בפסוק כ"ג). בהפטרה מסופר, בין השאר, על ההבטחה שהבטיח אלישע הנביא לאישה השונמית על הבן שיוולד לה.
קראים מפטירים בספר ישעיהו, פרק ל"ג, פסוק י"ז - פרק ל"ה, פסוק י'.

אירועים

בשל הזכרת אלון מורה בפרשה, הונהג בה אירוח המוני ביישוב אלון מורה.
ספק כוח ממותג

ספק כוח ממותג (באנגלית: switching-mode power supply, switcher, בראשי תיבות: SMPS) הוא ספק כוח אלקטרוני שמשלב שנאי ממותג כדי להמיר כוח חשמלי ביעילות.

מבוא

כמו ספקי כוח אחרים, ספק הכוח הממותג מעביר כוח מהמקור, למשל רשת החשמל,
לצרכן, לדוגמה מחשב, תוך כדי שינוי המתח והזרם.
בשונה מספק כוח ליניארי, הטרנזיסטורים ששולטים בהעברת הזרם עוברים תמידית בין המצבים:
פתוח לגמרי וסגור לגמרי, תוך מזעור בזבוז האנרגיה.
במצב אידיאלי ספק כוח ממתג לא יבזבז כוח בכלל.
ויסות המתח מושג על ידי שינוי יחס הזמן בין המצבים דלוק וכבוי. בניגוד לספק כוח ליניארי
שמשנה את המתח על ידי הפיכת הכוח המיותר לחום.
יעילות ההמרה הזו היא יתרון חשוב של ספק הכוח הממתג.
ספק כוח ממתג יכול להיות קטן וקל יותר מספקים ליניארים בשל גודל הרכיבים.
שימוש בשנאי ממתג יהיה כתחליף לשנאי ליניארי כאשר יעילות גבוהה, משקל או גודל קטנים יותר נדרשים.
לחלופין שנאים ממותגים הם מסובכים יותר, יקרים יותר לבניה, המיתוג יכול לגרום לבעיות רעש במערכות רגישות אם לא בוטל בזהירות ועיצוב פשוט של המעגל יספק ביצועים נמוכים.

הסבר

ספק כוח ליניארי מספק את מתח המוצא הרצוי על ידי בזבוז המתח העודף בהתנגדות.
השנאי הליניארי משנה את הזרם או המתח בבזבוז הכוח העודף בצורת חום,
ולכן יעילות צריכת החשמל המקסימלית שלו היא חלוקת מתח היציאה במתח הכניסה כך שההפרש מבוזבז.
לעומת זאת ספק כוח ממתג משנה את המתח או הזרם על ידי החלפת רכיבי אחסון אידיאליים, כמו סלילים
וקבלים, לתוך ומחוץ תצורות אלקטרונית שונות. לאלמנטי מיתוג אידיאליים (למשל טרנזיסטורים) אין התנגדות במצב סגור ואין עכבה במצב פתוח, לכן השנאי יכול תאורטית לעבוד ביעילות של 100% (כל הכוח בכניסה
עובר ליציאה, אין כוח שמבוזבז כחום).
בספקי כוח ממתגים, זרם היציאה תלוי באות הכניסה, רכיב האחסון (קבל) במעגל וגם בשיטה
(למשל אפנון רוחב הפולס עם מחזור עבודה מתואם) שמפעילה את רכיב המיתוג.
התדירות הגבוהה של המיתוג גורמת להפרעות בזרם היציאה,
ולכן משתמשים במסנני תדירות שמכוונים לתדירות המיתוג כך שמתקבל זרם ישר.

יתרונות וחסרונות

היתרון העיקרי של שיטה זו הוא יעילות רבה יותר בגלל שטרנזיסטור המיתוג
מבזבז מעט אנרגיה כאשר הוא לא פעיל
(כלומר, כאשר טרנזיסטור מופעל בתור מתג יש לו הפרשי מתח זניחים על פניו או זרימה זניחה דרכו).
יתרונות נוספים הם גודל קטן יותר ומשקל קל יותר (מסילוק שנאי הסליל בתדר נמוך שלו משקל גדול)
ויצור חום נמוך יותר בשל היעילות הגבוהה יותר.
החסרונות כוללים מורכבות גדולה יותר ולכן גם עלות גבוהה יחסית בבניה, זרם בתדירות גבוהה שמחייבת מסנן,
כדי למנוע הפרעות אלקטרומגנטיות (EMI)
ומתח שמשתנה בהתאמה לתדר המיתוג והתדרים ההרמוניים שלו.
ספקי כוח ממותגים פשוטים יכולים לשדר את רעש המיתוג בחזרה לרשת החשמל, ולגרום להפרעות בציוד רגיש שמחובר לאותה הפאזה.
יחידת האיתור התת-מימי

היחידה לאיתור וזיהוי תת-מימי היא יחידה בחיל הים הישראלי, הפועלת לאיתור ולזיהוי של עצמים מתחת לפני הים. היחידה כפופה לשייטת ספינות הטילים ופועלת על הספינה אח"י בת-ים, למרות היותה מסוגלת להתאים את עצמה לפלטפורמות שונות בים. עד לשנת 2006 פעלה היחידה על היאכטה אח"י תמנון, עד שהיאכטה יצאה משירות פעיל בחיל הים.
היחידה מתאמנת על איתור של עצמים המונחים על קרקעית הים בעזרת כלים כסונאר סורק צד, וגרדיומטר. לאחר שלב האיתור מתמקדת היחידה בזיהוי העצמים ולעיתים בשלייתם בעזרת רובוט תת-מימי המונחה מרחוק.
משרד החקלאות של רוסיה

היסטוריה

משרד החקלאות של רוסיה אומנם יונק את שורשיו מהמשרד לניהול האדמות של האימפריה הרוסית שהוקם ב-1837, אך משרד החקלאות המודרני הוקם ב-14 ביולי 1990 כמשרד החקלאות והמזון של רוסיה הסובייטית מתוך הוועדה הממלכתית לניהול המשק החקלאי.
ב-15 בנובמבר 1991 המשרד הפך למשרד החקלאות של הפדרציה הרוסית.
מ-30 בספטמבר 1992 ועד 17 במאי 2000 נקרא רשמית בשם משרד החקלאות והמזון ובמאי 2000 שינה שמו למשרד החקלאות.
דורון רבינא

ביוגרפיה

רבינא שימש כאוצר בעשרות תערוכות בגלריית המדרשה וכאוצר עצמאי. פרסם מאמרים רבים בכתבי עת, ספרים וקטלוגים של אמנים ישראלים ובינלאומיים. וזכה בפרס קיפר לאמן צעיר ובפרס שרת התרבות בתחום האמנויות לשנת 2008. בין השנים 2009-2001 שימש כאוצר ראשי של גלריית המדרשה לאמנות בתל אביב. בשנת 2004 ייצג את ישראל בביאנלה ה-26 בסאו פאולו. בשנת 2013 הקים את "הירקון 19", מרכז לאמנות, תרבות וחינוך בתל אביב. בין השנים 2014-2009 עמד בראש המדרשה לאמנות בבית ברל. ב-2017 נבחר לתפקיד אוצר ראשי של מוזיאון תל אביב לאמנות ובאותה שנה אצר את תערוכתו הראשונה במסגרת תפקידו - "בעיות השעה".
העלייה לרגל הראשונה (אסלאם)

העלייה הראשונה לרגל באסלאם, אשר נקראת גם "עומרת ד'ו אל-קעדה", היא עלייה לרגל באסלאם שהתרחשה בסוף השנה השביעית להיג'רה (629 לספירה).
כשהגיע זמן העלייה לרגל אל הכעבה, ביקש הנביא מוחמד מכל מי שנשאר בחיים מאלה שהיו בהסכם חודיבייה, לצאת אל הכעבה כדי לערוך את העליה לרגל...כפי שהוסכם בין המוסלמים לבין נציג שבט קוריש.
המוסלמים לקחו אתם 60 גמלים כקרבנות. המוסלמים גם יצאו עם נשק, מחשש לבגידת שבט קורייש. לפני הגיעם למכה, שמו את כל הנשק שלהם במקום מסוים והפקידו עליו 200 לוחמים. כל אחד לקח את חרבו הפרטית צפונה בנדנהּ.
כשראו אנשי קורייש שהמוסלמים באו, כמוסכם, לערוך את העלייה לרגל, נסוגו לפסגות ההרים והתבוננו כיצד מבצעים המוסלמים את העלייה לרגל.
אז נפוצה בין אנשי קוריש שמועה האומרת כי בין המוסלמים התפשטה מחלה המתישה אותם.
כשנודע לנביא מוחמד על השמועה, הורה לרוץ בשלוש ההקפות הראשונות סביב הכעבה. כשעובדי האלילים ראו את המוסלמים רצים מסביב לכעבה, אמרו אחד לשני: "על אלה אתם אומרים מותשים ממחלות ?! הרי הם חזקים יותר מאתנו, ואנו בריאים!".
אחרי שעברו המוסלמים שבע פעמים בין הרי הא-סאפא והא-מארוואה, ציווה הנביא מוחמד לזבוח את הגמלים שהביאו איתם כקרבנות. אחר כך שלח 200 מאלה שגמרו את העומרה לשמור על הנשק כדי שהשומרים יבואו ויערכו את העומרה מתחילתה. 
בתום העומרה נשא מוחמד את מימונה לאישה.
אחרי החזרה מהעלייה לרגל הזאת שלח מוחמד כמה פטרולים צבאיים לשבטים שאיימו לתקוף את אלמדינה.
יושיטומו נארה

עבודתו

נארה התפרסם במהלך זרם הפופ ארט היפני של שנות התשעים. הנושא של הפסלים והציורים שלו פשוטים באופן מטעה: רוב העבודות מתארות אובייקט בלתי מזיק למראית עין (בדרך כלל ילדים וחיות מצוירים בצבעי פסטל ובסגנון של סרט מצויר) עם מעט או ללא רקע.
הילדים הללו, שנראים בתחילה חמודים ואפילו פגיעים, מנופפים לפעמים בנשק כמו סכינים ומסורים. 
נארה נחשב לאחד הידועים מבין האמנים היפנים כיום, ולמייצג נאמן של האמנות היפנית העכשווית. כך, למשל, בתערוכה שכונתה "שמש עולה, ירח נמס", שהוצגה במוזיאון ישראל בשנת 2006, והוקדשה לאמנות היפנית בת דורנו, קידם את פני הבאים פסל של נארה בשם "עולי הרגל הקטנים (טיול לילי)", שהיה אחד המוצגים העיקריים בתערוכה.

השפעות על עבודתו

ספרי הקומיקס היפני, המאנגה והאנימה, מהווים השפעה ברורה על סגנונו של נארה ועל דמויותיו בעלות העיניים הגדולות. עם זאת, נארה חותר תחת הדמויות החמודות בהחדרה של דימויי אימה לעבודותיו.
עבודתו מושפעת מאוד מילדותו כ"ילד מפתח" בחברה התעשייתית היפנית, שהוריו העובדים הותירו לרוב בחברת חיות המחמד והטלוויזיה. נארה שואף לחתור תחת הדימוי המושלם שיש לילדות בחברה היפנית המתבטא במילה "קאוואיי" (かわいい, חמוד). השפעות נוספות שמונה נארה על עבודתו הן ציורי הרנסאנס, מוזיקת פאנק ומינימליזם, כמו גם הסופרת בננה יושימוטו התנועה האמנותית "סופר פלאט", שיצר האמן טקאשי מורקמי, ומושג ה"אוטאקו", המתייחס למעריצי אנימה אובססיביים היוצרים תת-תרבות משלהם.
מודל MWC

מודל MWC (ידוע גם בשמות "המודל המתואם" The concerted model ו"מודל שני המצבים" The two-state model) הוא מודל מתמטי להסברת מנגנוני-מבני של תופעת הקואופרטיביות. פותח במקור כדי להסביר את קינטיקת הקישור של חמצן להמוגלובין.
מודל MWC  פותח על ידי ז'אק מונו, ג'פרי ווימן וז'אן-פיאר שנז'ו בשנת 1965. בבסיס מודל זה קיימת הנחת היסוד שכל תתי היחידות בחלבון משנות את הקונפורמציה שלהן, ולכן גם את האפיניות, יחדיו. כלומר, שינוי מתואם בכל תתי היחידות. כל תתי היחידות ימצאו במצב T (מתוח, עם האפיניות הנמוכה) או במצב R (רגוע, עם האפיניות הגבוהה). קישור הליגנד לתת יחידה מטה את שיווי המשקל בין המצבים T ל-R, ולכן גורם לשינוי הנצפה בחלבונים קואופרטיביים.
שני מודלים, MWC ו- KNF, הוצעו על מנת לתאר את הקואופרטיביות של חלבון ההמוגלובין. מכיוון שמודל MWC הצריך, לצורך תיאורו, מספר קטן יותר של פרמטרים מאשר מודל KNF, הוא נחשב עדיף יותר על מודל KNF. לעומת זאת, המצדדים במודל KNF ציינו את חסרונו של מודל MWC בתיאור קואופרטיביות שלילית.