google/wiki40b huggingface dataset:
מוס

במגדנאות, מוּס (מצרפתית: mousse) או קְצִיפָה הוא סוג של קרם המוגש לרוב כקינוח. מוס עשוי לרוב מביצה וחלב או שמנת בשילוב של טעמים נוספים. כאשר מדובר בקינוח, הטעמים מתוקים ונפוצים שילובים של פירות או שוקולד במוס. כאשר מדובר במנות ראשונות או עיקריות, המוס נעשה בשילוב של מוצרי מזון אחרים כגון ירקות (כגון אבוקדו) ואף בשרים או דגים, למשל מוס סלמון.
הכנת המוס מתבצעת על ידי הקצפת הביצים והשמנת בנפרד והוספתם יחד בהליך המכונה "קיפול" (בניגוד לערבוב). פעולה זו שומרת על מרקמו הקרמי והאוורירי של המוס.
לרוב מוס מוגש קר או בטמפרטורת חדר.
הידוע בסוגי המוס הוא מוס השוקולד, שהפך פופולרי בשנות ה-60 של המאה ה-20.
בשל השימוש בביצים לא מבושלות בהכנת המוס, הכנה לא זהירה או שמירת המוס בצורה לא נאותה יכולה להביא להרעלת מזון הנגרמת בשל חיידק הסלמונלה, לכן כדי למנוע זאת, במקרים רבים מפסטרים את הביצים המשמשים למוס.
סטיב פוסט

סטיב פוסט (באנגלית: Steve Fossett; ‏נולד ב-22 באפריל 1944, נעלם ב-3 בספטמבר 2007 והוכרז כמת על פי החוק ב-15 בפברואר 2008) היה טייס, ימאי והרפתקן מארצות הברית. פוסט התעשר בזכות עבודתו בשירותים פיננסיים אך עיקר פרסומו נבע משיאי עולם רבים אותם קבע, בהם חמש הפעמים שהקיף את כדור הארץ ללא עצירה: בכדור פורח (הוא היה הראשון שעשה זאת לבדו), בשיט ובמטוס קטן. פוסט השיג 116 שיאים עולמיים בענפים שונים, מהם 60 עדיין קיימים נכון ל-2008.
פוסט הוכרז כנעדר לאחר שלא שב מטיסה מעל המדבר הגדול במדינת נבדה שערך ב-3 בספטמבר 2007. לאחר יותר מחודש של חיפושים, פוסט ומטוסו לא נמצאו. החיפושים על ידי פטרול האוויר האזרחי (CAP) הופסקו ב-2 באוקטובר 2007. ב-26 בנובמבר ביקשה אשתו של פוסט להכריז עליו כמת, וכך נעשה ב-15 בפברואר 2008. ב-1 באוקטובר 2008 אותרו שרידי מטוסו של פוסט בסיירה נבדה. גופתו לא נמצאה, רק ארבעה שברי עצמות שבבדיקת סמני DNA הוכח כי הן שייכות לסטיב פוסט.

ביוגרפיה

פוסט נולד בג'קסון טנסי, וגדל בגרדן גרוב, קליפורניה. כבר מנעוריו נודע כהרפתקן והתנסה בטיפוס הרים ושחייה למרחקים ארוכים בים הפתוח.

קריירה בעסקים

פוסט למד כלכלה באוניברסיטת סטנפורד וב-1968, קיבל תואר MBA מבית ספר אולין לעסקים באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. הוא עבד בחברת IBM ולאחר מכן כיועץ בחברות דלויט טוש טומטצו ומרשל פילדס.
ב-1973 ביצע פוסט הסבה לתחום הפיננסים, תחילה עבד בחברת מריל לינץ' וב-1976 החל לעבוד בדרקסל בורנהם, שם הוא נהיה לחבר בבורסת האופציות של שיקגו (CBOE). ב-1980 התחיל להשכיר מקומות בבורסה לסוחרים אחרים, ויצר שתי חברות משלו, "מרת'ון סקיוריטיז" ו"לקוטה טריידינג".

משפחתו

סטיב פוסט נשא את פגי ויהלנד לאשה ב-1968 ונשאר נשוי עד מותו. למשפחה היו בתים בביבר קריק, קולורדו ושיקגו, ובית לחופש בכרמל, קליפורניה.

שיאים

סטיב פוסט מוכר בשל הרפתקאותיו שבהם שבר שיאים עולמיים בכדורים פורחים, מפרשיות, דאונים ומטוסים. היה לו ניסיון רב בטיסה באמצעים שונים, ולאחר שישה ניסיונות הפך ב-2002 לאדם הראשון שהקיף את כדור הארץ לבדו בכדור פורח ללא עצירה. פוסט ושותפו לטיסה, טרי דלור, שברו 10 מ-21 השיאים בדאונים במרחב הפתוח. במטוסי סילון מתוצרת ססנה הוא שבר שיאים לטיסות חוצות יבשות (אמריקה ואוסטרליה) וסביב העולם בכיוון המערבי בטיסה מתחת למהירות הקול. ב-2005 הקיף פוסט לבדו את כדור הארץ במטוס חד מנועי, ללא תדלוק באמצע, בתוך כ-67 שעות.
פוסט נודע כשייט מוכשר במיוחד, במהלך חייו שבר 23 שיאי עולם רשמיים ותשעה שיאי מרחק. בתחילת 2004 שבר את שיא העולם להקפה המהירה ביותר של כדור הארץ במפרשית, עם צוות של 13 איש.
מילוש תאודוסיץ'

תחילת דרכו

תאודוסיץ' התחיל לשחק כדורסל בקבוצת מטאלץ ולייבו מעיר הולדתו.
לאחר מכן הוא חתם על חוזה מקצועני ראשון בז'לזניק בלגרד ובעונת 2005–2006 הושאל לבוראץ צ'אצ'אק מליגת העל הסרבית.
בעונת 2006–2007 תאודוסיץ' חזר לז'לזניק בלגרד וב-16 משחקים בגביע יול"ב רשם 7.8 נקודות, 2.9 אסיסטים ו-2.1 ריבאונדים בממוצע למשחק, קבוצתו הגיע עד חצי הגמר שם הפסידו לריטאס וילנה.

אולימפיאקוס (2007–2011)

ב-2007 תאודוסיץ' חתם על חוזה לחמש שנים באולימפיאקוס פיראוס בשווי של 2.8 מיליון אירו.
בעונת 2009–2010 תאודוסיץ' רשם 13.4 נקודות, 2.5 ריבאונדים, 4.9 אסיסטים ו-1.8 חטיפות למשחק ביורוליג ובכך הוביל את קבוצתו לפיינל פור שם הפסידו לברצלונה. 
לאור זאת תאודוסיץ' נבחר לחמישייה הראשונה ול-MVP של עונת היורוליג.

צסק"א מוסקבה (2011–2017)

בקיץ 2011, חתם תאודוסיץ' על חוזה לשלוש שנים בשווי 5.7 מיליון אירו בקבוצת הפאר הרוסית, צסק"א מוסקבה.
בעונתו הראשונה בקבוצה הוא הוביל את קבוצתו לגמר היורוליג שם הפסיד 62-61 לקבוצתו לשעבר אולימפיאקוס.
בעונת 2013–2014 הפסידה צסק"א בחצי גמר הפיינל פור למכבי תל אביב. זמן קצר אחרי האשים נשיא צסק"א את תאודוסיץ' וחברו לנבחרת ננאד קרסטיץ' על כך שלא השקיעו מספיק מאמץ במהלך העונה.
אחרי העונה המאכזבת של צסק"א תאודוסיץ' האריך את חוזהו בשלוש שנים נוספות.
ב-7 בנובמבר 2014 רשם תאודוסיץ' שיא קריירה של 27 נקודות בניצחון על אוניקאחה מאלגה ביורוליג.
בעונה זו שוב הוביל את קבוצתו לפיינל פור אך שוב הפסידה לאולימפיאקוס בהובלתו של ואסיליס ספאנוליס.
בעונת 2015–2016 תאודוסיץ' ביחד עם ננדו דה קולו יצרו את אחד הצמדים הקטלניים ביורוליג כאשר הובילו את צסק"א לגמר היורוליג שם ניצחו את פנרבחצ'ה אולקר 96-101 לאחר הארכה, וזכייה של הקבוצה ביורוליג אחרי 8 שנים.
תאודוסיץ' רשם באותו משחק 19 נקודות, 7 אסיסטים, 5 ריבאונדים ו-2 חטיפות בדרך לזכייה אחרי ניסיונותיו הכושלים לפני כן.

לוס אנג'לס קליפרס (2017–2019)

ב-7 ביולי 2017 חתם על חוזה בסך 12.3 מיליון דולר לשנתיים במועדון לוס אנג'לס קליפרס שבליגת ה-NBA. ב-19 באוקטובר 2017 שיחק תאודוסיץ' את משחק הבכורה שלו ב-NBA בו קלע 6 נקודות ומסר 6 אסיסטים בניצחון על היריבה העירונית לוס אנג'לס לייקרס. במשחקו השני נגד פיניקס סאנס נפצע תאודוסיץ' ברגלו השמאלית ובכך נעדר ל-22 משחקים רצופים בעונה.
ב-7 בפברואר 2019, לאחר כעונה וחצי עם הקליפרס, שוחרר מהקבוצה.
ב-13 ביולי 2019 חתם בקבוצה האיטלקית וירטוס בולוניה.

נבחרת לאומית

תאודוסיץ' שיחק בכל הנבחרות הצעירות של סרביה (עד גיל 16, 18 ו-20) ועם כולן זכה באליפויות אירופה, ואף נבחר ל-MVP של אליפות אירופה עד גיל 20 ב-2007.
הוא נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת באליפות אירופה 2007, והוביל אותה עד לגמר אליפות אירופה ב-2009, בה גם נבחר לחמישיית הטורניר.
באליפות העולם 2010 בשלב רבע הגמר נגד נבחרת ספרד בשניות הסיום בשוויון 89-89 קלע תאודוסיץ' שלשה אדירה מ-9 מטר ששלחה את נבחרתו לחצי הגמר שם הפסידו לנבחרת טורקיה. לאחר מכן נבחר לחמישיית הטורניר.
הוביל את נבחרתו באולימפיאדת ריו 2016 עד לגמר שם הפסידו 96-66 לנבחרת ארצות הברית.
איוואן אורגנט

ביוגרפיה

איוואן אורגנט נולד בלנינגרד למשפחה ממוצא רוסי, אסטוני, ויהודי. הוריו אנדריי לבוביץ' אורגנט וולריה איוואנובנה קיסליובה (שנפטרה בשנת 2015). בצעירותו הוריו התגרשו והוא גר עם אמו שחיה עם חברה, השחקן דמיטרי לאדיגין. הסבא שלו, לב מילינדר, היה שחקן יהודי]. הוריו (וכך גם סבתו נינה אורגנט) היו שחקני תיאטרון ואיוואן ינק מהם את האהבה והכמיהה למשחק.
הוא למד בבית הספר לדרמה ומוזיקה מספר 18 בלנינגרד ובגימנסיה בעיר. הוא השלים השכלתו באקדמיה לאומנות התיאטרון של סנקט פטרבורג ובתחילת הקריירה שלו נטל חלק בהפקות תיאטרון קטנות. עם סיום לימודיו המשיך בקריירת המשחק בתיאטרון. בשנות ה-90 הנחה מופעי לילה במועדונים וב-1999 התקבל לעבודה באחת מתחנות הרדיו בסנקט פטרבורג כשדרן והנחה תוכנית בידור בערוץ 5 הפטרבורגי.
בשלב מאוחר יותר עבר למוסקבה והתקבל לעבוד בתחנת הרדיו "הרדיו הרוסי" (Русском радио) ולאחר מכן בתחנת "Hit FM". הוא החל לצבור פופולריות והצליח להתקבל לצוות העובדים של ערוץ MTV במוסקבה. במקביל פיתח גם קריירת משחק ושיחק דמויות שונות בקולנוע ובטלוויזיה, אך התפרסם ברוסיה בעיקר כאישיות טלוויזיונית ומנחה טלוויזיה פופולרי.
הוא הנחה את אירוויזיון 2009 והיה ממנחי הטקס באולימפיאדת סוצ'י (2014), הוא נוטל חלק בפאנל התוכנית "פרוז'קטורפריסהילטון" (Прожекторперисхилтон) יחד עם אלכסנדר צקאלו וצמד הקומיקאים סרגיי סבטלקוב וגאריק מרטירוסיאן. במשך תקופה ארוכה גם הנחה את תוכנית הפארודיה "ההבדל הגדול" יחד עם אלכסנדר צקאלו. הוא גם מנחה את תוכנית הבישול "סמאק" המשודרת בערוץ הראשון הרוסי.
משנת 2006 הוא משתף פעולה עם ולדימיר פוזנר בהנחיית והפקת סרטי מסע תיעודיים: "אמריקה בת קומה אחת" (Одноэтажная Америка) על ארצות הברית, "טור דה פראנס" (Тур де Франс) אודות צרפת, "איטליה שלהם" (Их Италия) על איטליה, "זעזוע מוח גרמני" (Германская головоломка) על גרמניה, "אנגליה בפרט ובכלל" (Англия в общем и в частности), "אושר יהודי" (Еврейское счастье) על ישראל, "בחיפוש דון קישוט" (В поисках Дон Кихота) על ספרד, "הכי, הכי הכי" (Самые. Самые. Самые) על סקנדינביה ופינלנד וסרט נוסף על יפן ששמו טרם פורסם.
במהלך תוכנית הבישול "סמאק" שהוא מנחה, התבטא אורגנט שהוא "ריסק את הירקות כפי שקומיסר אדום היה מרסק תושבי כפר אוקראיני", התבטאות שגררה ביקורת רבה באוקראינה והביאה אותו להתנצל במהלך שידורי תוכנית האירוח שלו "אורגנט בערב".
ביוני 2018 קיבל אזרחות ישראלית.

שירה

איוואן אורגנט מוזיקאי והוא מנגן על גיטרה, פסנתר, תופים ואקורדיון. קול השירה שלו הוא בריטון ובמקביל לקריירה המוזיקלית הוא מפתח קריירת שירה תחת שם הבמה "גרישה אורגנט".

חייו האישיים

אורגנט נשוי לנטליה קינקאדזה וממנה יש לו 2 ילדים: נינה (שנולדה ב-15 במאי 2008 ונקראת על שם סבתו) וולריה (שנולדה ב-21 בספטמבר 2015 ונקראת על שם אמו). קודם לכן אורגנט חי במשך 5 שנים עם טטיאנה גבורקיאן והיה נשוי לקרינה אבדייבה, ממנה התגרש.
סיטרואן DS4

נתונים טכניים

סיטרואן DS4 מצוידת במערכת הטכנולוגית Start & Stop האחראית על כיבוי המנוע כאשר הרכב הרכב עומד בפקק כבד או ברמזור. על פי היצרנית המערכת מותאמת ל-600,000 התנעות.
סיטרואן DS4 מצוידת במנוע טורבו, הנוצר משיתוף פעולה של PSA וב.מ.וו, בנפח של כ-1.6 ליטר בשני הספקים: הראשון מפיק הספק מרבי של כ-163 כ"ס ב-6,000 סל"ד ומשודך לתיבה אוטומטית בעלת שישה הילוכים; המנוע השני מפיק הספק מרבי של כ-200 כ"ס ב-5,500 סל"ד ומשודך לתיבה ידנית בעלת שישה הילוכים. התאוצה מעמידה למהירות של כ-100 קמ"ש אורכת 8.6 שניות לגרסת ה-160 כ"ס ו-7.9 לגרסת ה-200 כ"ס. המהירות המרבית של המכונית היא כ-212 קמ"ש לגרסת ה-160 כ"ס ו-235 לגרסת ה-200 כ"ס.
על פי היצרנית, תצרוכת הדלק במצב נסיעה משולב עירוני-בינעירוני היא 7.7 ליטר ל-100 ק"מ לליטר לגרסת ה-163 כ"ס ו-6.4 ליטר ל-100 ק"מ לגרסת ה-200 כ"ס. פליטת החמצן היא 144 גרם לק"מ.

עיצוב

בהיבט העיצובי, DS4 היא מכונית קופה המשלבת בין גובה, המושפע ממכוניות SUV, לבין צללית המתכתבת עם רכבי קופה, המתבטאת בהסתרת ידיות הדלתות האחוריות.
ה-DS4 נבחרה למכונית היפה של השנה בפסטיבל רכב בינלאומי, כשהיא מנצחת את BMW F10 5 ואת ה-CR-Z ההיברידית של הונדה. מגזין הרכב הגרמני "אוטו בילד" העניק לרכב את הפרס הראשון עבור העיצוב בקטגוריית העיצוב. במסגרת פסטיבל מוטורי בינלאומי בצרפת, זכתה ה-DS4 בתואר "המכונית היפה ביותר לשנת 2010"‏, לאחר שזכתה בהצבעה אינטרנטית שבה השתתפו כ-60,000 גולשים מ-62 מדינות שונות.

בטיחות

ארגון הבטיחות האירופי NCAP העניק לסיטרואן DS4 חמישה כוכבים במבחן בטיחות‏.
מגדל צ'מפיון מוטורס

מאפיינים והיסטוריה

לפני הקמת המגדל היה במגרש אולם תצוגה ושירות של חברת צ'מפיון מוטורס לכלי רכב של סקודה ואאודי. החל משנת 2009 הועברה הפעילות לאתרים אחרים ובמקביל הוקם מרכז שירות חדש בפתח תקווה. בעלת המגרש, חברת אלייד נכסים, המחזיקה בצ'מפיון מוטורס, ביקשה להשביח את זכויות הבנייה שהתירו בניית מגדל בן 16 קומות, ובשנת 2011 אושרה תוכנית בניין עיר להקמת מגדל בן כ-39 קומות, כשנה לאחר התחלת עבודות הבנייה.
היקף הבנייה בפרויקט עומד על כ-50,000 מטר רבוע, על מגרש של שמונה דונם. בבסיס המגדל נבנו חמש קומות חניה, אף שבמקור היו אמורות להיות שש קומות חנייה, כיוון שבקומה השישית נבנה גן עם צמחייה על חשבון השטחים המיועדים לחנייה. מעל קומות החניון וקומת הגן ישנן חמש קומות מסד ומעליהן נבנו 30 קומות משרדים בשטח ממוצע של 1,600 מטר רבוע. בנוסף לחמש קומות החנייה בבסיס הבניין נבנו שלוש קומות חנייה תת-קרקעיות.
הבניין עוצב כך שנראה כאילו חלקו המערבי הלבן והרחב "מחבק" את חלקו המזרחי הצר והשחור (ראו בתמונה).
תוך כדי בניית המגדל בשנת 2011, רכשה חברת הביטוח מגדל שליש מהבעלות במגדל תמורת 70 מיליון שקל והפכה לשותפה בהמשך מימון בנייתו.
בקומת הכניסה של הבניין נבנה מרכז מסחרי. נכון ל-2016, הוא מאכלס בית קפה אחד בלבד.
משה כהן הנריקז

משה כהן הנריקז (בפורטוגזית: Moses Cohen Henriques) היה פיראט יהודי שפעל בקריביים במאה ה-17.
כהן הנריקז נולד למשפחת אנוסים שברחה מפורטוגל לארצות השפלה הדרומיות. 
ב-1628, במהלך המרד ההולנדי, כהן הנריקז הצטרף לפיט פיטרזון היין, האדמירל הראשי של חברת הודו המערבית ההולנדית, ותכנן עבורו תפיסת ספינות אוצר ספרדיות של צי האינדיאס שהובילו אוצרות מיבשת אמריקה לספרד.
אמנם חלק מהצי הספרדי בוונצואלה הוזהר, אחרי שנער סיפון הולנדי איבד את דרכו באי בלנקואלה  ונתפס, אבל החצי השני של הצי יצא ממקסיקו כמתוכנן, תוך שמפקדיו מודעים לאיום. שש עשרה ספינות ספרדיות יורטו; גליאון אחת נתפסה לאחר פשיטת פתע במהלך הלילה, תשע ספינות סוחר קטנות יותר הסכימו להיכנע. שתי ספינות קטנות נתפסו כשניסו להימלט, ארבעה גליאונים נמלטים נלכדו בחוף הקובני במפרץ מטנזס בקובה, לאחר כמה מטחי רובה מסלופ הולנדית צוותי הגליאונים הספרדים נכנעו. ההולנדים תפסו למעלה מ-11 מיליון גילדן הולנדי של שלל בזהב, כסף, ומוצרי סחר יקרים אחרים, כמו אינדיגו וקרמין, ללא כל שפיכות דמים. ההולנדים לא לקחו שבויים: הם נתנו לצוותים הספרדיים אספקה שתספיק להם כדי להגיע להוואנה. האוצר ששוויו כמיליארד דולר בערכי תחילת המאה ה-21, היה הניצחון הגדול ביותר של חברת הודו המערבית ושל שודדי הים הקאריביים באיים הקריביים ובמקביל אסון פיננסי לממלכה הספרדית. 
כהן הנריקז סייע לחברת הודו המערבית לכבוש את צפון-מזרח ברזיל מידי פורטוגל ולהקים שם מושבה הולנדית בשם ברזיל ההולנדית , שבירתה העיר רסיפה.
לאחר מכן הנריקז עזר ליישב יהודים ברסיפה ואף הקים לעצמו ממלכה קטנה על אי לא הרחק מחופי ברזיל. ב-1654 כבשו הפורטוגזים את ברזיל ההולנדית, כהן הנריקז נמלט והצטרף כיועץ לפיראט הנרי מורגן.
נפוליאון אז'ן לואי

תולדות חייו

נפוליאון אז'ן לואי נולד שעה שאביו כיהן כקיסר. הוא הוטבל בקתדרלת נוטרדאם בפריז וסנדקו היה האפיפיור פיוס התשיעי (באמצעות הנונציו שלו בפריז), סנדקיתו הייתה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
בפרוץ מלחמת פרוסיה צרפת, והוא בן 14, לקח אותו אביו עמו למטהו בזארבריקן, אולם משהמצב הפך למסוכן, נשלח הנער לבלגיה. לאחר התבוסה הצרפתית הועבר לבריטניה, שם התאחד עם אמו ואביו.
בבריטניה חיה המשפחה בצ'יזלהרסט. ב-1873 נפטר נפוליאון השלישי ונפוליאון אז'ן לואי הוכתר על ידי המלוכנים הצרפתים (ה"בונפרטיסיטים") כקיסר נפוליאון הרביעי. כשמלאו לו 18 נשלח הנסיך להכשרה צבאית באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' והצטרף לרגימנט הארטילריה המלכותי בדרגת לוטננט (כמו נפוליאון הראשון, ששירת בחיל התותחנים). באותה עת נפוצו שמועות על אירוסיו הקרבים לביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של המלכה ויקטוריה וידידת המשפחה. אולם, בראשית 1879 הצטרף, למרות מחאותיהן של אז'ני והמלכה ויקטוריה, לכוחות הבריטים שלחמו במלחמת אנגליה-זולו באפריקה, כמשקיף במטה מפקד הכוחות. ב-1 ביוני, ולמרות הגדרתו כבלתי-קרבי, הוביל הנסיך הנלהב על דעת עצמו התקפה נגד אנשי הזולו ונהרג. מותו הכה באבל כבד את אז'ני ויחד עמה את הבונפרטיסטים ואף את המלכה ויקטוריה, שראתה באפשרות הזיווג בין בתה לנסיך פתח של תקווה לאירופה. בצוואתו הוריש את תארו כראש משפחת בונפרטה לדודנו ויקטור, נסיך נפוליאון, ושלל בכך את התואר מהנסיך נפוליאון בונפרטה, אביו של ויקטור, שהיה זכאי לו לפי סדר הירושה. הדבר הוביל לפילוג במחנה הבונפרטיסטי, שבחלקו לא קיבל את תוקף הוראתו של נפוליאון אז'ן.
נקבר באחוזת משפחתו בכנסייה הקתולית בפארנבורו.

הנצחה

האסטרואיד 45 Eugenia, שהתגלה ב-1857, נקרא על שמה של אמו, הקיסרית אז'ני. את האסטרואיד מקיף אסטרואיד-לוויין (שהתגלה ב-1999) ונקרא "הנסיך הקטן", של שם הנסיך.
הכשרה מקצועית

הכשרה מקצועית, כלומר לימודים המובילים לרכישת מקצוע, נעשית במגוון רחב של בתי ספר: אוניברסיטאות, מכללות, בתי ספר להנדסאים, מוסדות להכשרה מקצועית, וכן בדרך של חניכות - הצטרפות לבעל מקצוע מנוסה ולימוד המקצוע ממנו תוך כדי עבודה.
ההכשרה המקצועית הלא-אקדמית נעשית בישראל, במקרים רבים, בפיקוחו של משרד העבודה והרווחה, האגף להכשרה מקצועית ופיתוח כח אדם. האגף מופקד על הכשרת כוח אדם מקצועי טכנולוגי למשק. הוא מקיים הכשרות במסלולים לנוער, טכנאים והנדסאים, הכשרה מקצועית למבוגרים, הכשרה והשתלמויות ערב בבתי ספר עסקיים, מוסדות הכשרה לעניין חוק חיילים משוחררים, השתלמויות מורים ועזרי לימוד.
קיימת גם הכשרה תוך כדי עבודה שהיא השיטה הישנה ללימוד מקצוע. הכשרה זו היא שיטת לימוד, אימון והסמכה בתחום מסוים, תוך כדי העבודה בו, לעיתים קרובות בצורה של חפיפה עם עובד אחר. היא עשויה להיות שיטה בזבזנית, היות שעובד המיומן לעבודתו נדרש ללמד עובד חדש, מבלי שיהיה לו בהכרח את הכישורים הדרושים לכך. עם זאת, היא עשויה להיות מהירה ומהימנה ולכן מקובלת בארגונים קטנים.
ג'בל הארון

קבר אהרון הכהן

ג'בל הארון זוהה כמקום קבורתו של אהרן הכהן כבר בעת העתיקה. הזיהוי זה נזכר לראשונה בספר קדמוניות היהודים (ד, ד) ולאחר מכן באונומסטיקון של אוסביוס (עמ' 176).  שבטים בדואים המתגוררים באזור זיהו את המקום כהור ההר ובנו בו מצבה ומבנה מקורה שבראשו כיפה בפסגתו של ההר. בצד המבנה מדרגות המגיעות אל הגג, שמשמש נקודת תצפית על הסביבה. בתוך המבנה אף נמצא ספר מבקרים שבו יכולים פוקדי המקום לכתוב את רשמיהם. ג'בל הארון מושך אליו מטיילים ישראלים ואחרים הבאים להתפלל ולתייר במקום.

הגישה להר ולקבר

בשל מיקומו וגובהו הלא נוחים של ההר לא קיימת אליו גישה בכלי רכב, וזו מתבצעת באמצעות חמורים היוצאים מאתר הסלע האדום (פטרה) כשכל כיוון אורך כשעתיים וחצי. בחלקו העליון של ההר, הסמוך לקבר, עולים רגלית במאות מדרגות החצובות בסלע עד ההגעה אל אתר הקבר עצמו.
קאלה (קמרון)

גאוגרפיה

קאלה ממוקמת כ-57 ק"מ מבירת המחוז מרואה וכ-751 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, העיירה ממוקמת כ-110 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה וכ-11 ק"מ מהגבול של קמרון עם צ'אד.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (32 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (25 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 928 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (255 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

קאלה ממקומת ליד הכביש הלאומי N12. יש ליד קאלה שדה תעופה אזרחי.
דורון שזירי

ביוגרפיה

בילדותו התגורר במושב נוגה שבחבל לכיש ובהיותו בכיתה ט' הוא החל להתאמן במסגרת גדנ"ע קליעה. בשנת 1985 התגייס שזירי לצה"ל ושירת כצלף בפלוגת פלנ"ט גולני. את קורס הצליפה סיים בהצטיינות. 
באוגוסט 1987 דרך על מוקש בעת פעילות פתיחת ציר סמוך למוצב הבופור; בשל חומרת הפציעה, נקטעה רגלו מתחת לברך (בין הפצועים בתקרית היו סגן מפקד הפלוגה זיו בטר, כיום שחיין פאראלימפי, ועזריה פלינט, כיום קדר בעל שם עולמי מגבעת עדה). לאחר הפציעה אושפז שזירי לזמן קצר בבית החולים רמב"ם ובהמשך הועבר לשיקום בבית החולים תל השומר. עם תום תהליך השיקום, שארך כארבעה חודשים, החל לעשות את צעדיו הראשונים באזרחות.
בתקופה שלאחר השיקום למד צילום ועבד כמסייע של צלם אופנה. בהמשך עבד אצל יבואן של כיסאות גלגלים, בהתאמת הכיסאות לנכים. 
שזירי הוא חבר מועדון בית הלוחם בתל אביב (אפקה). הוא אינו מתחרה בענף רובה אוויר אלא בקליבר זעיר בלבד, בתרגיל השכיבה ובתרגיל שלושה מצבים. מלבד פעילותו הספורטיבית, שזירי מחזיק בבית מלאכה בפתח תקווה, בו הוא עוסק בייצור כיסאות גלגלים לספורט נכים, בהתאמה אישית לספורטאים. הוא אלמן ואב לשניים, ומאז 2006 מתגורר ברמת גן.
שזירי נבחר בשנת 2006 לספורטאי השנה מטעם התאחדות ספורט הנכים ומטעם עיתון "מעריב" כספורטאי השנה בקטגוריית הנכים.  ב-2008 היה בין מקבלי אותות ההצטיינות בספורט הפאראלימפיים באירוע מטעם משרד המדע, התרבות והספורט לרגל שנת ה-60 למדינה, וכחודש לאחר מכן בין מקבלי אות ההצטיינות לספורטאי העשור, באירוע שנערך מטעם התאחדות לספורט נכים והוועד הפאראלימפי הישראלי.

פעילות ספורטיבית

בתחום הספורט בחר שזירי לפעול בחוגי הכדורסל והקליעה בבית הלוחם.  לאחר ששיחק כדורסל במשך שמונה שנים, עבר להתחרות בעיקר בספורט הקליעה, בענף הרובה. מאמנו מאז 1995 הוא גיא סטריק.
ההתקדמות הניכרת בתקופה הזו נשאה פרי וכבר במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה 1996 זכה שזירי בשתי מדליות כסף.  ארבע שנים לאחר מכן, במשחקים הפאראלימפיים סידני 2000 זכה במדליית כסף נוספת בתרגיל שכיבה, ובתרגיל המצבים סיים שישי. 
ב-2001 היה אלוף אירופה, ב-2002 היה סגן אלוף העולם וב-2003 היה סגן אלוף אירופה. במשחקים הפאראלימפיים אתונה 2004 הוא זכה בשתי מדליות ארד, בתחרות שלושה מצבים ובתחרות שכיבה עם רובה חופשי.
ביולי 2005, באליפות אירופה בקליעה שנערכה בפולין, זכה במדליית זהב בתרגיל מצב שכיבה ובארד בתרגיל שלושה מצבים; זכיות אלו באו לאחר זכייתה של אלה שטרנברג באליפות לנערות, וזכייתו של גיא סטריק באליפות לגברים, וביחד הן מהוות את אחד ההישגים הבולטים של הקליעה הישראלית. ביולי 2006 זכה שזירי באליפות העולם בקליעה לנכים שנערכה בשווייץ, בתרגיל שכיבה; בתחרות שלושה מצבים זכה במדליית כסף.
במאי 2007 זכה במדליית זהב באליפות הפתוחה של צרפת בתחרות שלושה מצבים לנכים, הישג שהקנה לו את הכרטיס הראשון בסגל הישראלי הסופי לאולימפיאדת הנכים בבייג'ינג. ב-25 ביולי 2007 זכה באליפות אירופה הפתוחה שנערכה בגרמניה במדליית זהב במצב שכיבה לנכים ובמדליית כסף בתחרות שלושה מצבים. במאי 2008 זכה בשתי מדליות זהב באליפות הפתוחה של גרמניה לנכים, בשכיבה ובשלושה מצבים. 
בטקס הפתיחה של המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) הוביל ביחד עם השחיינית ענבל פיזרו את השחיין העיוור יזהר כהן, שנשא את דגל משלחת הנכים הישראלית. בתחרויות האולימפיאדה זכה במדליית כסף במקצה ירי שלושה מצבים.
שזירי נשא את דגל ישראל בטקס הפתיחה באולימפיאדת הנכים לונדון (2012); בה זכה במדליית כסף בירי בשלושה מצבים.
במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליית הארד בירי בשלושה מצבים.
פרידוט

היסטוריה

הפרידוט היא אחת מאבני החן בהן נעשה שימוש בתקופה העתיקה ומשערים כי החלו לכרות אותה כבר לפני 4000 שנה. המקור העיקרי ממנו כרו את האבן מהתקופה העתיקה ועד מלחמת העולם הראשונה הוא קבוצת האיים זגברגד המכונים גם "האי של יוחנן הקדוש" (כיום זבירגט בים האדום מול חופי מצרים). היוונים קראו לאי טופאזיוס ועל שמו לאבן הפרידוט "טופזיון" והרומאים "טופזיוס"" בעקבותיהם. בסופו של דבר ניתן השם לטופז על מנת להבחין בין שתי אבני החן. משערים גם כי הפטדה, אבן המצויה בחושן שכיום מזהים אותה עם הטופז הייתה לאמיתו של דבר סוג של פרידוט.

תפוצה

האוליבין הוא אחד המינרלים הנפוצים ביותר. בשל נקודת ההתכה הגבוהה של האוליבינים הם הראשונים בשורת בואן להתגבש מתוך מגמה מאפית עשירה במגנזיום וענייה בסיליקה ומצוי לכן בלבה ובקסנוליתים בפרידוטיט של מעטפת כדור הארץ שהמגמה נושאת אל פני השטח. עם זאת, פרידוט באיכות של אבן חן מתהווה רק בחלק קטן מאוד ממקרים אלו. גבישי פרידוט נמצאו גם במטאוריטים של ברזל-ניקל. את הפרידוט כורים בצפון קרולינה, אריזונה, הוואי, נבדה וניו מקסיקו בארצות הברית, ובאוסטרליה, ברזיל, סין, קניה, מקסיקו, בורמה, נורווגיה, פקיסטן, דרום אפריקה, סרי לנקה וטנזניה. פרידוט/אוליבין באיכות גבוהה נכרה באופן מסחרי בשדות הלבה של ערב הסעודית. גביש הפרידוט/אוליבין החתוך כאבן חן הגדול ביותר מצוי במוזיאון הסמית'סוניאן בוושינגטון הבירה ומשקלו 310 קרט (62 גרם). סוג מיוחד של פרידוט/אוליבין מפקיסטן ידוע כפרידוט "קשמיר". בשל גודלן הבלתי רגיל של אבנים אלו הצליחו אומנים מקומיים ליצור אבנים מלוטשות מרובות פאות שמשקלן מעל ל-100 קרט (20 גרם).
בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד פרידוט הוא אבן ההולדת של חודש אוגוסט.
מזרקת טרווי

מזרקת טרווי (באיטלקית: Fontana di Trevi) היא הגדולה שבמזרקות מתקופת הבארוק ברומא ומאתרי התיירות הבולטים ברומא. במשך שעות היום והלילה גודשים תיירים רבים את המדרגות היורדות לכיוון המזרקה.
מקורותיה של המזרקה עתיקים. במקום הסתיים אחד האקוודוקטים שהוביל מים לרומא ונבנה כבר בשנת 19 לפנה"ס. הרומאים נהגו לבנות מזרקות בנקודה שבה הסתיימו האקוודוקטים. נוהג זה חודש בשנת 1453 כאשר האפיפיור ניקולאס החמישי שיפץ את האקוודוקט ובנה במקום בריכה. בשנת 1629 הזמין האפיפיור אורבנוס השמיני מגדול אדריכלי הבארוק, ג'ובאני לורנצו ברניני, תכנון למזרקה שתהיה מפוארת יותר מהבריכה שהייתה במקום. תוכנית זו לא יצאה אל הפועל אבל היוותה השראה לשנים הבאות.
התוכנית שיצאה לבסוף אל הפועל החלה בתחרות אדריכלית שיזם האפיפיור קלמנס השנים עשר בשנת 1730. האפיפיור הטיל על האדריכל ניקולא סָלְבי לבנות את המזרקה (למרות שהוא לא זכה בתחרות). סלבי החל בעבודות בשנת 1732. בניית המזרקה הסתיימה רק בשנת 1762, לאחר מותם של האפיפיור ושל סלבי.
המזרקה כוללת את דמותו של נפטון, אל הים, שפסלו ממוקם במרכזה בתוך גומחה. לצדו של נפטון עומדים הטריטונים וסוסי הים שעוזרים לו "לאלף את המים".
לפי אגדה מסורתית, השלכת מטבע למזרקה, ביד ימין מעבר לכתף שמאל, מבטיחה את שובו של המשליך לרומא. אגדה זו עומדת בבסיס עלילת הספר "מטבעות במזרקה" (Coins in the Fountain) מאת ג'ון הרמס סקונדרי משנת 1952, שעובד לסרט האמריקני המצליח שלושה מטבעות במזרקה (Three Coins in the Fountain) משנת 1954. שלוש מהדמויות בסרט משליכות מטבע למזרקת טרווי ולאחר מכן נקלעות להרפתקאות רומנטיות, מה שהוביל לפירוש העכשווי כי השלכת שלושה מטבעות למזרקה מבטיחה נישואין או גירושין. כמו כן כיכבה המזרקה בסרטו של פדריקו פליני "לה דולצ'ה ויטה", שבו התרחצה גיבורת הסרט, אניטה אקברג במי המזרקה.
מעריכים כי מטבעות בשווי כשלושת אלפים אירו נגרפות מדי לילה מתחתית המזרקה. הן משמשות למימון סופרמרקט המציע לנזקקים מוצרי יסוד בחינם, ומעת לעת עוצרת המשטרה אנשים פרטיים הגורפים מטבעות.