טייסת 105

היסטוריה

הטייסת הוקמה באוגוסט 1950 על ידי מפקד בסיס רמת דוד דאז, רודי אוגרטן, כגף לאימון מבצעי מתקדם (קא"ם) בתוך טייסת 101 ("טייסת הקרב הראשונה") בפיקודו של משה פלד (במקור פלדמן), שהפעילה מטוסי P-51 מוסטנג וספיטפייר. בחודש דצמבר הפכה טייסת 105 ליחידה עצמאית עם 20 מטוסי ספיטפייר בפיקודו של מנחם בר ומאז ועד היום היא טייסת שכנה לטייסת 101 - קודם ברמת דוד, ואחר כך בבסיס חצור.
מטוסי הספיטפייר של טייסת 105 שימשו לקרב ולאימון עד שנת 1955, שנה לפני שיצאו הספיטפיירים הוותיקים משירות בשל תקלות רבות הולכות ונשנות ובשל כניסת מטוס הקרב הבוכנתי האחרון לשירות חיל-האוויר, מטוס ה-P-51 מוסטנג.
המוסטנג הגיע לטייסת "העקרב" הסגורה עקב פרישת הספיטפייר, כאשר זו נפתחה בשנית ב-1956 כטייסת קורס אימון מבצעי (קא"מ) לבוגרי קורס הטיס, בפיקודו של רס"ן משה (מוניק) תדמור (מלניצקי).
במבצע קדש פעלה מבסיס רמת דוד בצפון והשתתפה במבצע שיוחד למטוסי המוסטנג של החיל ומטרתו קריעת קווי הטלפון שחיברו מפקדות צבאיות של המצרים בסיני כדי לנתק את כוחות האויב מתקשורת ולערפל המידע בעת הקרב. ב-31.10.56 השתתפה בתקיפה באזור אבו עגילה, בתקיפה זו הופל מטוסו של מפקד הטייסת רס"ן מוניק (משה) תדמור מאש נ"מ והוא נהרג.
בסוף 1956, הודממה שוב טייסת 105 הפעם למשך כשנה, כאשר נבחרה להיות טייסת חוד החנית של חיל האוויר כמטיסת המטוס המתקדם ביותר בעת ההיא.
ב-1958 החלה טייסת "העקרב", בפיקוד יעקב נבו, קולטת 18 מטוסי סמב"ד (סופר מיסטר B2) והייתה למובילה של החיל למשך שלוש שנים, עד להגעת המיראז' 3 ("שחק") לחיל האוויר. בשנות ה-60 קלטה הטייסת מטוסים נוספים מעודפי חיל האוויר הצרפתי, וערב מלחמת ששת הימים הושאלו מטוסים נוספים של הצרפתים ששהו אותו זמן בשיפוץ בתעשייה האווירית. ערב מלחמת ששת הימים מנתה הטייסת 35 מטוסים, ומפקדה היה רס"ן אהרון "יאלו" שביט (ילובסקי).
במהלך מלחמת ששת הימים ביצעה הטייסת 507 גיחות. שישה טייסים נהרגו במהלך המלחמה ואחד נפל בשבי.
מלחמת יום הכיפורים עמדה בסימן מטוס ה"סער" החדש שהחל להיקלט ב-1973 בטייסת 105 והוא השבחה של הסמב"ד שבו הותקן מנוע J-52 של A-4 סקייהוק ונערכו בו שינויים נוספים, שהגדילו את תכולת הדלק ואת כושר נשיאת החימוש. סה"כ הוסבו 26 מטוסי סמב"ד ל"סער". במהלך המלחמה ביצעה טייסת "העקרב", תחת פיקודו של שלמה שפירא, 887 גיחות ואיבדה שני טייסים. טייס נוסף נפל בשבי.
לאחר מלחמה זו, במסגרת בניין הכוח המחודש של חיל האוויר הוחלט ב-1974 לרכוש טייסת F-4 פנטום ("קורנס") חמישית וטייסת 105 נבחרה לקלוט את המטוסים. בעידן מטוסי הפנטום השתתפה הטייסת במלחמת לבנון הראשונה, שבמהלכה ביצעה 335 גיחות.
במלחמה זו התרחשה ההפלה המפורסמת ביותר של הטייסת. בעיצומה של מלחמת לבנון, ב-11 ביוני 1982, נקלעו הטייס סא"ל בן-עמי פרי והנווט דוד אוקמן למרדף אחר מיג 21 סורי, שיגרו לעברו טיל מטווח 1,500 מטר והפילו אותו. הייתה זו ההפלה היחידה של הטייסת בתקופת הפנטום והאחרונה של מטוס הפנטום בחיל האוויר.
כמו כן נטלה טייסת 105 חלק מכובד ומרכזי במבצע ערצב-19" בבקעת הלבנון ב-9 ביוני 1982, כאשר במבצע זו חוסלו 14 סוללות טילי קרקע-אוויר סוריות.
טייסת 105 בעידן הקורנס נסגרה ב-1987 בשל קיצוצים מבצעיים ותקציביים. מפקדה האחרון בתקופת הקורנס, היה, יוסי גונן, לימים ראש להק אוויר.
טייסת העקרב נפתחה מחדש בחצור לאחר ארבע שנים, בתחילת 1991, כאשר החלה לקלוט את מטוס ה"ברק" החדש F-16C/D ביחד עם אחותה, טייסת 101.
ההחלטה כי טייסות 101 ו-105 יישאו אופי הטרוגני שבהן מטוסים חד מושביים לצד מטוסים דו מושביים לטייס ונווט התקיימה 13 שנים, עד אשר ב-2005 הפכו הטייסות להומוגניות. טייסת 101 הפכה לטייסת ברק F-16C חד מושביים כאשר משימתה הראשונה שבה להיות עליונות אווירית וטייסת 105 חזרה לעברה הדו-מושבי מימי הפנטום עם מטוסי ה-F-16D ולה יועדו משימות מיוחדות אסטרטגיות וכירורגיות לטייס ולנווט. יחד עם זאת, שתי הטייסות מבצעות את כל סוגי משימות ההתקפה וההגנה של מטוסי חיל האוויר.

מפקדי הטייסת

עם מפקדי הטייסת נמנים: מנחם בר (מפקדה הראשון), שעיה גזית (מפקדה השני), משה תדמור, יעקב נבו, שמעון אש (1961–1962), לב ארלזור ("זוריק") (1963-1962), שלמה בית-און (1966-1963), אהרן שביט (1966–1968, כולל מלחמת ששת הימים), עודד שגיא (מלחמת ההתשה), אריק עזוז (1971–1973), שלמה שפירא (מלחמת יום הכיפורים), רון חולדאי, שמואל גורדון (מפקדה הראשון בעידן הקורנס), עמירם אליאסף (מלחמת לבנון), יוסי גונן, עידו נחושתן (מפקדה הראשון בעידן הברק 1991–1993), בני צוקר (1993–1996, בתקופת מבצע דין וחשבון ומבצע ענבי זעם), גיל רגב, אבישי לוי (1998–2000), אילן בוגר, זיו לוי (2003–2006), קובי רגב (מפקד הטייסת במלחמת לבנון השנייה).

דגל הטייסת

לטייסת קיים, כמו בשאר טייסות החיל דגל ייצוגי המבוסס על דגלה הרשמי של זרוע האוויר-כאשר באמצעו מותקן סמל הטייסת-כתחליף לסמל החיל. הדגל מוצג במספר מועדים: במסדר הענקת דרגות, ביום חיל-האוויר, ובמסדר החלפת פיקוד.