google/wiki40b huggingface dataset:
אליהו ביקרמן

אליהו יוסף ביקרמן (Elias Joseph Bickermann;‏ 1 ביוני 1897 - 31 באוגוסט 1981) היה כרונולוג וחוקר תקופת בית שני.

קורות חיים

אליהו ביקרמן נולד בקישינב בשנת תרנ"ז, 1 ביוני 1897. גדל במשפחה יהודית חילוני. אביו היה עיתונאי. למד בגימנסיה הרוסית בפטרוגרד. ב-1915 החל את חוק לימודיו באוניברסיטת פטרבורג. ב-1916 גויס לצבא הרוסי, למד בבית הספר לקצינים.
ב-1922 עזב עם משפחתו לברלין. למד באוניברסיטת ברלין, הגיש את עבודת הדוקטורט ב-1926, אותה עשה תחת הנחייתו המומחה לפפירולוג אולריק וילקן. נושא העבודה היה הענקת זכויות אזרח אימפריאליות בפרובינציות בימי קארקלה. עבד במכון הפפירולוגי של אוניברסיטת ברלין והחל לחקור בעיקר את היהדות בתקופת הבית השני, תוך התמקדות בספרי המקבים. ב-1933 החל לעבוד במרכז הלאומי למחקר מדעי (Centre National de la recherche) ועבד גם באקול פראטיק דה אוטז אטיד בפריז.
עם כיבוש הנאצים את צרפת נמלט ב-1943 לארצות הברית, שם חקר את תולדות עם ישראל בימי הבית השני ואת תולדות יוון ורומי. הוא היה עמית מחקר בבית המדרש לרבנים באמריקה ב-1946 וזכה במלגת גוגנהיים ב-1950 וב-1959. בשנים 1967-1952 שימש כפרופסור להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת קולומביה. בשנות השישים עבר למחקר המקרא.
ב-1976 זכה בפרס ד"ר לאופולד לוקאס (גר') מאוניברסיטת טיבינגן. קיבל מספר תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות שונות.
נפטר בשנת תשמ"א-31 באוגוסט 1981 בירושלים.

ספריו

ספר חשוב של ביקרמן שראה אור ב-1937 הוא "אלוהי המקבים" (Der Gott der Makkabäer, Berlin 1937; הופיע גם בתרגום לאנגלית: The God of the Maccabees, Leiden 1979). בספר זה הוא טוען כי המתיוונים המקורבים למנלאוס הם אלו ששכנעו את אנטיוכוס אפיפאנס להטיל את גזרות הדת על היהודים, וכי גזרות הדת הוטלו ביהודה בלבד. הוא טוען גם כי הפולחן במקדש היה פולחן סורי ולא יווני וכי במקדש הוצב פסל אל סורי ולא אל יווני או פסלו של אנטיוכוס והללו נוצרו בהשפעת חיל המצב הסורי שהוצב שם.
ספר חשוב נוסף הוא ספרו על הכרונולוגיה של העולם העתיק (Chronology of the Ancient World, London 1968). בספר זה סוקר ביקרמן את לוחות השנה שנהגו בעולם העתיק, ומוסיף טבלאות עזר לשימושם של הכרונולוגים. ספר זה הפך לאחד מאבני היסוד בלימוד כרונולוגיה טכנית ושימושית.
דונלד פייז'ון

ביוגרפיה

הקריירה של פייז'ון החלה עוד בילדותו כשלמד בבית הספר לפיתוח אומנות אינטואיטיבית ויראת אלוהים שבניו יורק.
לפני הופעתו הראשונה בסדרה סקראבס, שיחק בתפקיד מאריי לוורנס דוואל בסרט קלולס (שיצא ב-1995) ובסדרה קלולס שבאה אחרי הסרט והוקרנה מ 1996 ועד 1999.
ב-1995 הוא שיחק בסרט מחכים לנשום (Waiting to Exhale, תרגום חופשי) את טאריק, בנה של גלוריה שגולמה על ידי לורטה דווין.
הוא שיחק גם בתפקיד טרייסי בסדרת הטלוויזיה פליסיטי, הופיע בסרט לזכור את הטיטאנים ועזר לדבב מספר של דמויות בסדרת האנימציה clone high של MTV.
בנוסף היה לו תפקיד קטן בסדרות הטלוויזיה סברינה ותאומות.
ב-2005 הוא הפיק פרק הקשור לחברו לסדרה זאק בראף עבור סדרת ה MTV - פאנקד.
בשנת 2017 שיחק בקומדיה "שטן קטן" בכיכובו של אדם סקוט.
פייז'ון התחתן עם ליסה אסקיי ב-2001 ולהם שלושה ילדים. ב-2006 הם ביקשו להתגרש. לפייז'ון ילד נוסף מאישה אחרת. כיום נשוי פייז'ון לקייסי קוב ולהם ילד משותף.
אחיו של פייז'ון הוא אולמיד פייז'ון מקבוצת הרית'ם אנד בלוז שנקראת אימג'ין.
משין גאן קלי

קריירה

במהלך שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, בתקופת היובש, קלי עבד כמבריח בלתי חוקי של אלכוהול, עבור עצמו ועבור אחרים. כעבור זמן קצר והיתקלויות ספורות עם כוחות שיטור מקומיים בעיר ממפיס, הוא החליט לעזוב את העיר ולנוע מערבה עם חברתו החדשה. על מנת להגן על משפחתו ולברוח ביתר קלות מכוחות השיטור המקומיים, הוא שינה את שמו לג'ורג ר. קלי. הוא המשיך לבצע פשעים קטנים והברחה בלתי חוקית של אלכוהול. ב-1928 הוא נעצר בטלסה, במדינת אוקלהומה, בשעה שניסה להבריח אלכוהול לתוך שמורה אינדיאנית. הוא נידון לשלוש שנות מאסר בבית הכלא לווינוורת' במדינת קנזס, והחל מרצה עונשו ב-11 בפברואר 1928. על פי הדיווחים הוא היה אסיר למופת ולפיכך שוחרר בשחרור מוקדם. זמן קצר לאחר מכן, קלי נשא לאישה את קאתרין תורן, אשר רכשה עבורו את תת-המקלע הראשון שלו, ואף טרחה רבות לפרסם את שמו בחוגי הפשע השונים. בין היתר, היא נודעה כמי שחילקה לפושעים שונים כמזכרת את תוף (מחסנית) מכונת היריה שלו. יתר על כן, על פי היסטוריונים שונים היא זו שיזמה מעשי שוד בנק שונים.

מותו

משין גאן קלי ריצה עוד 21 שנות מאסר בהם השתתף בעבודות כלא ולאחר מכן הועבר בשנת 1951 לליווינוורט'. בתאריך ה-18 ביולי 1954 שהיה יום הולדתו ה-59 נפטר קלי מהתקף לב. קלי נקבר בקוטונדייל שבטקסס.

בתרבות הפופולרית


הראפר ושחקן הקולנוע קולסון בייקר אימץ את הכינוי Machine Gun Kelly כשם במה.
רות רייס פופר

ביוגרפיה

לאחר שסיימה את לימודי התואר הראשון ב-1929, החלה לעבוד בבית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת הארווארד. ב-1933 עברה לנאשוויל, שם מונתה למנהלת המחלקה לסטטיסטיקה במשרד בריאות הציבור של מדינת טנסי. לאחר מכן חזרה לאוניברסיטת הארווארד כתלמידת מחקר, וב-1943 הוענק לה תואר דוקטור בבריאות הציבור. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בחקר תפוצת השחפת במסגרות משפחתיות, ויצאה לאור כספר בהוצאת הספרים של אוניברסיטת הארווארד.

עבודתה המדעית

ב-1957 פירסמה מחקר חשוב בו הראתה כי שיעורי התמותה מטרשת עורקים באמריקה הלטינית נמוכים משמעותית משיעורם בארצות הברית. המחקר עורר מחלוקת גדולה, ורבים הטילו ספק בנכונות התוצאות. ארגון הבריאות העולמי הורה לבחון תעודות פטירה במדינות שונות כדי לבחון את התוצאות. התברר שפופר צדקה. המחקר שלה הוביל לזיהוי גורמי סיכון לטרשת העורקים.
בתקופת עבודתה ב-PAHO הובילה פופר שני מחקרים פורצי על דפוסי התמותה בקרב ילדים ובקרב מבוגרים ביבשת אמריקה. תוצאות המחקרים פורסמו בארבעה ספרים (2 כרכים כל אחד) שהם עד היום אבן דרך חשובה בתחום חקר התמותה, ומהווים סטנדרט מתודולוגי למחקרים בתחום.
אחד המחקרים האלה נערך בין 1962 ל-1964, וחקר את שיעורי התמותה ממחלות לב, שבחן נתונים מדרום אמריקה, ארצות הברית ובריטניה. זה היה המחקר הרב לאומי הראשון שאושר אי פעם על ידי מכון הבריאות הלאומי של ארצות הברית (NIH) ומומן על ידו. המחקר הראה כי אכן קיימים הבדלים משמעותיים בשיעורי התמותה בין מדינות שונות, וכי לא ניתן לייחס את ההבדלים לפרקטיקות שונות של דיווחים רפואיים. המחקר זיהה גורמים שונים לתמותה ממחלות לב, שהסבירו את השוני בדפוסי התמותה בין המדינות השונות.
המחקר השני עסק כאמור בדפוסי תמותה אצל ילדים בגילאי 5 עד 13, בדרום אמריקה, ארצות הברית, וקנדה. המחקר העלה כי שיעורי התמותה הגבוהים של ילדים בדרום אמריקה נבעו, בין השאר, ממגפת חצבת שלא זוהתה על ידי רשויות הבריאות שם (עקב חוסר תיאום בין המדינות השונות), ושיעורים נמוכים של הנקה במספר אזורים. כמו כן, זוהו מחלות זיהומיות שהגבירו את שיעורי התמותה, ובראשן זיהומים של מערכת העיכול. השילוב בין מחלות זיהומיות וחסכים תזונתיים התגלה כקטלני במיוחד. המחקר הזה הראה את הדרך למחקרים נוספים, שתרמו אף הם להפחתת שיעורי תמותת הילדים בדרום אמריקה.
לאחר פרישתה הרשמית מ-PAHO ב-1970, כאשר הייתה בת 63, המשיכה לעבוד כיועצת לארגון. בראשית שנות ה-80,לבקשת ארגוני בריאות שונים, עסקה במחקרי תמותה בקרב ילדים בהודו ובאינדונזיה.

הכרה ופרסים

פופר נבחרה כחברת כבוד באיגוד האמריקני לסטטיסטיקה בשנת 1966. ב-1970 הוענק לה תואר דוקטור כבוד מטעם מכללת סמית. ב-1997 הוענק לה פרס המאה עבור שירות מצוין מטעם המשרד לבריאות הציבור של מדינת טנסי. ב-2002, שנת ה-100 לייסוד ארגון הבריאות הפאן-אמריקני היא נכללה ברשימת 100 גיבורי בריאות הציבור. בבית הספר לבריאות הציבור של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס מוענקת מלגה על שמה לסטודנטים בתחום בריאות הציבור.
טניס שולחן

טניס שולחן, ידוע בכינויו פינג פונג (בסינית 乒乓球 וביפנית 卓球) הוא משחק שולחן המשוחק בכדור על ידי שני שחקנים או ארבעה (במשחקי זוגות). 
המשחק משוחק בעזרת מחבט וכדור על גבי שולחן מיועד. 
מטרת המשחק היא לחבוט בכדור כך שינחת בצדו השני של השולחן, והיריב לא יוכל להחזירו.

היסטוריה

מקורו של טניס השולחן הוא באנגליה בסוף המאה התשע עשרה, לרוב הוא שוחק בשעות שלאחר ארוחת הערב, בתור בידור. הוא שוחק בתור חיקוי של הטניס המקורי אבל בסביבה ביתית. אביזרי המשחק היו בדרך כלל חפצים ביתיים, שורה של ספרים היוותה את הרשת, הכדור היה פקק של בקבוק שמפניה וקופסאות טבק היו המחבטים. בעקבות העלייה בפופולריות המשחק, התפתחה תעשיית אביזרי המשחק וכך עברו למחבטים עשויים קלף. 
בשנת 1926 נוסדה הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן , על ידי ג'ורג' להמן (גר') היהודי - נשיא איגוד טניס השולחן הגרמני, אייבור מונטגיו  היהודי - נשיא איגוד טניס השולחן האנגלי, ג'ורג' רוס, ג'י פי פופ, רולנד יעקובי וזולטאן מצ'לוביץ', שני שחקני טניס שולחן הונגרים-יהודים, זדנק היידושק - נשיא איגוד טניס השולחן הצ'כי, פאול פלוסמן שחקן טניש שולחן אוסטרי-יהודי. הפדרציה אירגנה את אליפות העולם בטניס שולחן הראשונה בלונדון, בדצמבר אותה שנה.
במשך כ-41 שנים שימש אייבור מונטגיו כנשיא הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן.
בין השנים 1926 ל-1957 שחקני טניס שולחן יהודים, מהונגריה, רומניה, אנגליה, צ'כוסלובקיה, פולין, אוסטריה, גרמניה זכו ב-223 מדליות באליפויות העולם, מהן 170 אישיות ו-53 במסגרת של נבחרות לאומיות, רובן לפני מלחמת העולם השנייה שקטעה את ההישגים של שחקני טניס השולחן היהודים. הגדולים מכולם היו ויקטור ברנה מהונגריה (22 מדליות זהב, מהן 5 אישיות, שיא של כל הזמנים) ואנג'ליקה רוזיאנו מרומניה (17 מדליות זהב, מהן 6 אישיות רצופות, שיא של כל הזמנים). 
ב-1971 משחק שנערך בין נבחרת סין לנבחרת ארצות הברית, במסגרת אליפות העולם ביפן, הוביל להתקרבות בין ארצות הברית לסין שאחד מסממניה היה ביקור ניקסון בסין. אזכור לאירוע זה היה גם בסרט פורסט גאמפ.
טניס שולחן במשחקים האולימפיים קיים החל מאולימפיאדת סיאול (1988). כיום המשחק נפוץ מאוד באסיה ובאירופה והשחקנים הטובים ביותר כיום מגיעים מסין (אליפות העולם בטניס שולחן).
אופי המשחק השתנה במשך השנים. מחבטי הספוג נכנסו לשימוש בשנות החמישים והשישים של המאה העשרים ואיפשרו משחק הגנה והתקפה מגוון הרבה יותר מאשר קודם לכן. אחד השינויים שאיפשרו מחבטי הספוג היה חבטות הספין (spin, ר' בהמשך). שינויים בחוקה (ר' בהמשך) הביאו אף הם לשינוי באופי המשחק: הגדלת הכדור הביאה לכך שכל נקודה משוחקת זמן רב יותר, אך מצד שני הוחלט על הורדת מספר הנקודות הדרושות לניצחון בכל מערכה.

אלופי ישראל

אלופי ישראל לשנת 2016.

מעורבים

זוגות מעורבים: חני פלדמן (אליצור קריית־אתא) ורון דוידוביץ' (הפועל נצרת־עילית)
רודה קלוג

רודה קֶלוֹג (באנגלית: Rhoda Kellogg;‏ 1898–1987) הייתה אשת חינוך ופסיכולוגית ילדים אמריקאית, שנודעה בשל מחקריה על התפתחות ציורי ילדים ואבחון על פיהם, ובשל פעילותה הפמיניסטית בתחום זכויות נשים וחינוך ילדים.

ביוגרפיה

קלוג נולדה למשפחה שמרנית ממיניאפוליס. היא החלה ללמוד הוראה באוניברסיטת מינסוטה ב-1916, שם הצטרפה למאבק הסופרג'יסטיות לזכות הצבעה לנשים. ב-1919, בעקבות ביקור בוושינגטון די. סי. במסגרת פעילותה, בו נכלאה למספר ימים ולמדה מהאנשים שפגשה על הפגיעה המשמעותית בזכויות נשים, החליטה להמשיך ללימודים גבוהים בחינוך באוניברסיטת קולומביה. 
לאחר כן עברה קלוג להתגורר בסן פרנסיסקו, שם הקימה עם מספר אנשי חינוך את "אגודת גני הילדים שער הזהב", שנועדה לבדוק שיטות חינוך שונות ולקדם את החינוך לגיל הרך. בנוסף הקימה את "בית הספר שער הזהב" לגיל הרך, וניהלה אותו עד 1970. במקביל כתבה ספרים והרצתה בתחום החינוך בכנסים ובאוניברסיטאות, וניהלה פעילות ציבורית בתחום החינוך לגיל הרך בסקרמנטו ובוושינגטון. בין השאר טענה כי החינוך בגיל הרך מתחיל בבית, וכי תינוקות ופעוטות זקוקים גם לאבותיהם ולא רק לאמהותיהם כשותפים פעילים בגידולם וחינוכם, וכדמויות קרובות אליהם. בנוסף כתבה מדריך לגני ילדים, וטענה כי יש לנהוג בפעוטות וילדים בכבוד ובאהבה במסגרות החינוכיות שלהם. כן הצביעה על כך שכאשר הממשל הזדקק לאמהות במקומות העבודה במהלך מלחמת העולם הראשונה והשנייה, נפתחו עבור ילדיהן גני ילדים רבים, אך אלו נסגרו כאשר הסתיימה המלחמה וכבר לא נדרשו לאמהות עובדות; בפעילותה הציבורית טענה כי נדרשת הכרה קבועה של הממשל בצרכיהם החינוכיים של הילדים.
ב-1967 פורסם לראשונה ארכיון רחב היקף של כ-8,000 ציורים של ילדים בגילאי 24-40 חודשים, מתוך כמיליון ציורים שאספה קלוג ומיינה מכ-30 תרבויות, משנת 1948 עד 1966 (Rhoda Kellogg Child Art Collection). על פי הציורים שבדקה קלוג לאורך השנים, היא הסיקה כי קיים מכנה משותף אוניברסלי רחב לכלל הציורים, ללא קשר לסביבה בה גדלו הילדים. היא תיארה רצף התפתחותי של התקדמות במורכבות הציורים, הקשור לרצף שלבי ההתפתחות הפיזיולוגיים, השכליים והרגשיים של הילדים; למשל, היא קישרה בין התפתחות הילדים לבין מאפיינים כגון איכות הקו בציורים, שימוש בסמלים, תפיסת עומק וקומפוזיציה. על בסיס הקשר בין גורמים אלו ואחרים נבנו בהמשך אבחונים שונים של ילדים דרך ציוריהם. במחקריה התבססה על רעיונות מתחום פסיכולוגיית הגשטלט.
ועידת הוסבאך

ועידת הוֹסְבַּאך הייתה ועידה שהתקיימה ב־5 בנובמבר 1937, ובה נכחו ראשי הכוחות המזוינים של גרמניה הנאצית וכן פון נויראט. הפרוטוקול נרשם על ידי קולונל הוסבאך (Hoßbach) שהיה מזכירו הצבאי של היטלר, ולכן נקראת הוועידה על שמו. בוועידה סקר היטלר את התוכניות האסטרטגיות של גרמניה, ואת המהלכים הצבאיים שנחוצים להתבצע על מנת להגשים אותן. 
היטלר מסביר לראשונה בפני ראשי המטה הצבאי, את תוכניותיו כיצד להשיג את אותו מרחב מחיה, שגרמניה חייבת על מנת להביא לשגשוג של העם הגרמני. היטלר מתייחס להיותם של בני העם הגרמני מחוץ לגבולות הרייך, בעיקר במדינות אוסטריה וצ'כוסלובקיה, הוא טוען כי יש לאחד את הגרמנים הללו עם שאר האומה הגרמנית, ואת זאת ניתן לעשות רק בכוח צבאי.
היטלר מתייחס למצב של גרמניה ביחס למצבן של המעצמות המערביות בריטניה וצרפת, ומעריך כי גרמניה עדיין לא מוכנה לפתוח במלחמה מולן. הוא מציב כמה תרחישים אפשריים ומועדים ליציאה למלחמה אך עדיין אין זמן או כיוון מדויק לגמרי. בין האנשים שנכחו בישיבה, חלקו שלושה על דבריו של היטלר - ורנר פון בלומברג וורנר פון פריטש שהיו מפקדי הצבא, וקונסטנטין פון נויראט שהיה אז שר החוץ. אמנם הם לא התנגדו בצורה מוחלטת להיטלר, אך טענו כי יכולים להיות קשיים מסוימים בלוח הזמנים, וכי גרמניה וודאי שאיננה מוכנה עכשיו ליישם את המהלכים עליהם הוא מדבר. 
זמן לא רב לאחר הוועידה, הועברו השלושה מתפקידם באמתלות שונות. מכאן והלאה היה ברור הרבה יותר כי היטלר שואף להציב לידו "עושי-הן", ולמעשה להשתלט על מערכת קבלת החלטות כולה בעצמו.
חג הצלב

חג הצלב הוא חג נוצרי אורתודוקסי המצוין מדי שנה ב-14 בספטמבר (ב-27 בספטמבר בכנסיות המשתמשות בלוח השנה היוליאני, נפוץ בקרב רוסים פרובוסלביים) ומציין את צליבתו של ישו על הצלב. החג מתקיים בדיוק 40 יום לאחר חג ההשתנות.
בקרב הנוצרים בארץ ישראל, חג הצלב נחגג מדי שנה בהדלקת מדורות ותהלוכות ססגוניות כאשר הכומר שנמצא בראש התהלוכה נושא נר אדום גדול המנציח את רוח הקודש. בקרב הנוצרים באמריקה הלטינית החג נחוג ב-3 במאי ונודע בשם Día del Cruz del Mayo.

מקור החג

מקור החג הוא כחג לאומי שנקבע על ידי הקיסר הרקליוס במאה ה-7, כאשר ניצח הקיסר את הפרסים, והחזיר לירושלים את הצלב האמיתי ועל כן נקבע מועד החג כזכר לניצחונו.
מקור נוסף לתאריך חג תפארת הצלב הוא ביום חנוכת כנסיית התחייה (המוכרת יותר בשם "כנסיית הקבר") בירושלים, ב-14 בספטמבר 335. על פי המסורת הנוצרית, המלכה פלוויה יוליה הלנה, (אמו של הקיסר קונסטנטינוס שהכיר בנצרות כדת לגיטימית באימפריה הרומית), מצאה את הצלב האמיתי של ישו. פועליה שחפרו במקום איתרו שלושה צלבים (האחד היה של ישו והשניים האחרים של הגנבים שנצלבו עמו). על פי אחד הסיפורים, עברה בשעת החפירה תהלוכת לוויה והמלכה ציוותה על אנשיה להניח את הצלבים אחד אחרי השני על גופת המת, הוא קם לתחייה וכך זיהו את הצלב האמיתי. הכנסייה שהוקמה במקום צליבתו של ישו ותחייתו מן המתים היא סוכה בלב ירושלים לכל החוסה בצל הצלב ולכל המפנה את פניו לכבודו של המשיח הקם מבין המתים.

משל החג

במסורת הנוצרית נמשל הצלב לעץ הדעת או לעץ החיים בגן עדן. בגלל האכילה מעץ גן עדן נכנס המוות לעולם בגלל העברה (כאשר האדם הראשון אכל מפרי העץ) ודרך עץ הצלב החיים ניצחו את המוות (כאשר ישו ציית עד מוות). האדם הראשון התחבא בין עצי הגן כאשר שמע את התהלכותו של האלוהים בגן כפי שכתוב: "ויתחבא האדם ואשתו מפני ה' אלוהים בתוך עץ הגן" (בראשית ג:8). הוא התחבא בגלל שהחטא החדיר לתוכו את הפחד מהאלוהים – חטא, פחד ומוות אז השתלטו על האדם. אולם, ישו לא התחבא – הוא נלקח בכוח החטא האנושי – ותלו אותו על עץ הצלב והרימו אותו כך שכולם היו מסוגלים לראותו כפי שכתוב: "הוא אשר את חטאינו נשא בגופו על העץ, כדי שנמות לגבי החטא ונחיה לצדקה" (הראשונה של פטרוס (שמעון כיפא) ב:24).הצלב הוא גם נמשל לתיבת נוח שנבנה מעץ (כל החוסים בה נמלטו ממי המבול). כתוב: "כימי נוח כן גם יהיה בואו של בן-האדם" (מתי כד:37). הוא נמשל למטה משה (אשר בו פעל משה אותות ונפלאות ואיתו הוא הוליך את העם).ייתכן שניתן גם לראות בצלב סוכה. במקום הסוכות ששמעון-כיפא רצה להקים לישו ולנביאים, משה ואליהו, על ההר הגבוה בזמן שלבש הדר (חג הטרנספיגורציה – 40 יום קודם לחג תפארת הצלב).

פסטה דאלה כרוסה

ברחבי אמריקה הלטינית, ובפרט בוונצואלה חג הצלב נחגג מדי שנה ב-3 לחודש מאי. מועד החג אינו חג רשמי באף מדינה באמריקה הלטינית, וגם לא בכנסייה הקתולית. החג הוא מועד עממי אשר מנציח אירוע עונתי של סוף תקופת הקיץ ותחילת תקופת הגשמים. בחג נוהגים הלטינים להגיד תודה לאל ולאמא האדמה על ידי כך שרבים נוהגים לציין את אירועי החג בקישוט צלבים עם פרחים וגיזרי נייר תוך הענקת פירות טריים לכבוד הצלב המסמל בעיניהם את התגשמות האל. מנהג נוסף הוא תהלוכות של נשים וגברים יחיו את נושאים עימם פסלים של צלבים ואוגוסטה הקדושה הפטרונית המגינה של וונצואלה.
ענן נימבוס

ענן נִימְבּוּס (מלטינית: Nimbus, ענן גשם) הוא שם כולל לעננים שמכילים משקעים. המשקעים שבענן יכולים לרדת לקרקע בצורת גשם, שלג, ברד, או גשם-שלג. התחילית "נימבו-" או הסופית "-נימבוס" מציינות ענן משקעים. למשל: נימבוסטרטוס הוא ענן משקעים שכבתי, וקומולונימבוס הוא ענן משקעים ערמתי.
סובוטאי

סובוטאי (במונגולית קלאסית: Sübügätäi או Sübü'ätäi,‏ 1176–1248) היה מבכירי המצביאים של האימפריה המונגולית.
סובוטאי היה גנרל חשוב והאסטרטג העיקרי בשירות הח'אנים הגדולים, ג'ינגיס ח'אן ואוגדיי ח'אן. הוא התחיל את שירותו כחייל פשוט והתקדם במעלה הדרגות עד שהגיע להיות הגדול והחכם במנהיגי הצבא המונגולי. סובוטאי היה ממוצע קומה, שמן ובעל רגליים עקומות ופניו חרושים צלקות - כשהצלקת הגדולה ביותר עוברת לכל אורך פניו, דרך עינו השמאלית.
לאחר מות בנו של ג'ינגיס ח'אן, דז'וצ'י, הופקד בנו של דז'וצ'י, באטו, בידיו של סובוטאי, שחינך אותו והדריך אותו בכיבושיו.
שלוש הגונות

לפי הפילוסופיה ההינדית, לכל ההיבטים של המציאות, לכל ה"יש" בעולם – כמו מזון, מחשבה, דיבור, נטייה אישית, יש גונה. המושג מגיע בעיקר מפילוסופית הסמקיה (Samkhya) בה עולם הטבע (ה-Prakṛti) מורכב משלוש הגונות.
יש שלוש 'איכויות', שלוש גונות, שהשילוב ביניהן יוצר את המגוון של הנטיות ההתנהגותיות. כלומר, כל נטייה התנהגותית מושפעת משילוב הגונות המשתנה ממקרה למקרה.
שלוש הגונות הן למעשה כמו שלושת צבעי היסוד שהעירוב ביניהם הוא היוצר את המגוון האדיר של הצבעים בטבע. כך השילוב בין הגונות הוא שנותן את האופי לכל דבר הקיים בעולם.
פירוש המילה גונה הוא חבל. בדומה ליין-יאנג בפילוסופיה הסינית מדובר על ניגוד בין כוחות הטוב (סטווה) והרע (רגאס וטמאס).

שליטה על שלוש הגונות

מטרת היוגי היא להשיג הלך רוח סאטווי. דבר זה יושג על ידי אכילה נכונה ותרגול.
על פי היוגה והאיור ודה (מדע הרפואה ההודי) ניתן לשלוט על שלוש הגונות באמצעות תזונה, תרגול וטיהור הגוף וההכרה.
כך, למשל, על מנת להגיע לאיזון טוב מבחינת שלוש היוגות יש לאכול על פי האיור-וודה תזונה הכוללת פירות טריים, ירקות חיים או מבושלים קלות, דגנים מלאים ועוד.
אהרן פאלוטה

קורות חייו

נולד ב-1776 בווארפאלוטה אשר בממלכת הונגריה. ב-1806 הוקמה רשמית הקהילה היהודית בזאגרב וב-1809 מונה אהרן פאלוטה לרב הראשי של הקהילה. ב-1816 עבר להתגורר בזאגרב במגורי קבע. פאלוטה שהיה רב אורתודוקסי נקלע לראשיתו של המאבק בין השמרנים לנאולוגים שהוביל בהמשך לקרע בין הקהילות. מעמדם של הנאולוגים הלך והתחזק והרב פאלוטה נותר בעמדת מיעוט. ב-1840 מונה הרב מוריץ גולדמן לרב בקהילה ובפועל כיהן כרבה הראשי. רשמית נשא אהרן פאלוטה את התואר רב ראשי, אך תפקידו היה משני וכמעט ריק מתוכן. הוא נפטר ב-1843 ונקבר בבית העלמין היהודי הישן. ב-1876 הועברו עצמותיו לבית הקברות מירוגוי. מצבת קברו המקורי נמצאת במוזיאון ההיסטורי בזאגרב.
אהרן פאלוטה היה נשוי ואב ל-8 ילדים, 5 בנים ו-3 בנות. הבנים: ישראל, נתן (1819 - ), יצחק, מקס (1824 - 1880), פצאל (1824 - 1880), וילהלם (1828 - 1913) והבנות: נָאנֶט (1818 - ), קטרינה (1823 - ), אמליה (1826 - ).
אלינה דוני

ביוגרפיה

היא נולדה ב-10 במרץ 1981 בטירנה, אלבניה. היא עזבה את ארץ הולדתה לשווייץ ב-1992, כשהייתה בת 10. דוני למדה מוזיקה קלאסית וג'אז באוניברסיטת לאמנויות ברן  שבשווייץ. מאז 2004, מוזיקת הפולק היה השראתה העיקרית. בכתבה שכתב ג'ון פורדהם  כתב כי: "השילוב של ארבעת הדברים בהחלט נשמע כמו חומר לכוכב עולה בשביל [חברת התקליטים] ECM."
Águas de Março

Aguas de Março (מפורטוגזית: "גשמי מרץ") הוא שיר ברזילאי בסגנון הבוסה נובה, אשר נכתב והולחן על ידי טום ז'ובים בשנת 1972. השיר הוא אחד השירים הברזילאים המוכרים ביותר, ואף נבחר בשנת 2001 לשיר הברזילאי הטוב ביותר בסקר של למעלה מ-200 עיתונאים ומוזיקאים ברזילאים. לשיר ביצועים רבים, כאשר המפורסם ביותר הוא הדואט של טום ז'ובים ואליס רז'ינה משנת 1974. השיר אף תורגם לעברית על ידי עלי מוהר בשם "והגשם יבוא" ובוצע על ידי גידי גוב ומיקה קרני במסגרת תוכניתו של גוב "לילה גוב" ונכלל באלבום של שירים מהתוכנית בשם "לילה גוב 2" (1997).
שמו של השיר, המים של חודש מרץ, מתייחס לגשמים העזים היורדים באזור ריו דה ז'ניירו בתקופה זו. גשמים אלו, המסמנים את סוף הקיץ גורמים לעיתים רבות להצפות בעיר הסוחפות איתן עצמים שונים. השיר מתאר אוסף של "תמונות" מן החיים החולפים להם, בדומה לעצמים הנסחפים בשטפונות. השיר מורכב משורות קצרות, הפותחות ברובן ב-"É..." (זה/זהו) שאחריו עצם מוחשי (pau=מקל,pedra=אבן וכדומה) או מושג מופשט (fim do caminho=סוף הדרך,um pouco sozinho=קצת לבד), כאשר פעמים רבות הקשר ביניהם הוא קשר של ניגוד (חיים ומוות, אור ולילה) או משחקי מילים בפורטוגזית.
אנך אמצעי

בגאומטריה, אנך אמצעי הוא ישר המאונך לקטע נתון וחוצה אותו (כלומר עובר בנקודת האמצע שלו).
האנך האמצעי הוא גם המקום הגאומטרי של כל הנקודות בעלות אותו מרחק מקצות קטע נתון.
במשולש, שלושת האנכים האמצעים נפגשים בנקודה אחת, המהווה מרכז המעגל החוסם את המשולש ונמצאת על ישר אוילר. אם המשולש שווה-שוקיים, אז האנך האמצעי לבסיס מגיע מהקודקוד שמולו.
אם במרובע אחד האלכסונים הוא האנך האמצעי של השני, אז המרובע הוא דלתון (האנך האמצעי הוא האלכסון הראשי והקטע הוא האלכסון המשני).
אם ישר הוא אנך אמצעי לקטע שמחבר שתי נקודות כלשהן, אז הנקודות הללו סימטריות ביחס לשיקוף על ציר הישר הזה.
בניית אנך אמצעי בסרגל ומחוגה היא מן הבניות הפשוטות והבסיסיות ביותר: יש להעביר שני מעגלים זהים שמרכזיהם בקצות הקטע (ורדיוסיהם גדולים מחצי הקטע), ואז הישר המחבר את נקודות החיתוך שלהם הוא האנך האמצעי.
עיון מוסא

עיון מוסה (בערבית: عيون موسى מעיינות משה) הוא נווה מדבר במערב חצי האי סיני סמוך לקצהו הצפוני של מפרץ סואץ. זהו נווה המדבר הגדול והעשיר באזור הצפון מזרחי של מפרץ סואץ. מקורות המים במקום משמשים להשקית מטע תמרים, גינות של ירקות שונים וכמי שתייה. באזור נווה המדבר צומחים גם עצי אשל רבים. חום מי המעיינות הוא 48 מעלות צלזיוס. 
במקום קיימים 12 מעיינות ומטעי תמרים ונתונים אלו הביאו חלק מחוקרי המקרא לזהות את המקום עם "אילים" המקראית עליה נאמר:
וַיָּבֹאוּ אֵילִמָה וְשָׁם שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה עֵינֹת מַיִם וְשִׁבְעִים תְּמָרִים וַיַּחֲנוּ-שָׁם עַל-הַמָּיִם
— שמות ט"ו 27
חוקרים אחרים אשר טענו כי חציית ים-סוף ביציאת מצרים התרחשה בקצהו הצפוני של מפרץ סואץ, זיהו את עיון מוסה כמקום החצייה.
במפקד אוכלוסין שנערך בסיני ב-1937 נפקדו בעיון מוסה ובאזור החוף הסמוך 325 תושבים. 
בזמן מלחמת ההתשה הקים צה"ל בסמוך תעוז שכונה "מבדד" ובו נמצאה סוללת תותחי 155 מ"מ שנקראה "הנברון הדרומי" ושלטה באש על אזור העיר סואץ. במלחמת יום הכיפורים היה המקום הנקודה הדרומית ביותר אותה כבשה הארמייה השלישית של הצבא המצרי ונאחזה בה.
כיום נבנית במקום עיר חדשה בשם עיון מוסה.
התחייה הלאומית הבולגרית

התחייה הלאומית הבולגרית (בבולגרית: Българско национално възраждане, מכונה גם הרנסאנס הבולגרי) היא תקופה בהיסטוריה של בולגריה שהחלה מהמחצית השנייה של המאה ה-18 והסתיימה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) עם הקמת נסיכות בולגריה. בתקופה זו התפתחה הלאומיות הבולגרית והונחו יסודות החינוך, התרבות והאמנות של בולגריה המודרנית.

רקע

ב-1422 הוכרעה סופית האימפריה הבולגרית השנייה בידי העות'מאנים. העות'מאנים מיגרו את משפחות האצולה הבולגריות אם על ידי הוצאת בניהן להורג או על ידי הגלייתם. במקביל ובתהליך מתמשך בוצע טרנספר אוכלוסיות מאזור הבלקנים לאזור אסיה הקטנה ובמקביל יושבו ברחבי בולגריה אלפי מוסלמים ממוצא טורקי, חלק ניכר מהם טטרים. הנתונים הדמוגרפיים מעידים על ירידה ניכרת בהיקף האוכלוסייה הנוצרית ועליה ניכרת במספר המוסלמים.
החל מהמאה ה-18 איבד בהדרגה השלטון העות'מאני את האחיזה בפועל בבולגריה והיא נוהלה בידי מושלים מושחתים ובעלי אינטרסים כלכליים אישיים. ב-1762, במנזר המצוי על הר אתוס השלימו נזירים בולגרים את כתיבתו של ספר היסטוריה שנקרא: "ההיסטוריה של הסלאבים הבולגרים" שאיגד לתוכו כרוניקות שונות מההיסטוריה הלאומית הבולגרית שקדמה לכיבוש העות'מאני. המוטיב הדתי בכרוניקות אלו הועצם, ובחלק מהמקרים אף הוסף נרטיב דתי לכרוניקה. המשפט המפורסם ביותר מספר זה שהפך לנרטיב הרנסאנס הבולגרי היה: "מדוע הנכם מתביישים במוצאכם הבולגרי?". פרסומו של ספר זה מציין את תחילת עידן התחייה הלאומית הבולגרית ונודעה לו השפעה רבה על האליטה האינטלקטואלית. בהמשך, ובמהלך המאה ה-19 הפך אזור בולגריה לזירת קרבות כחלק מתהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית ובמקביל, באמצע המאה ידעה אירופה גל לאומני שכונה אביב העמים ותוצאותיו בלווי חולשת העות'מאנים האיצו את ההתעוררות הלאומית הבולגרית לכדי מרד גלוי.

מאפייני העידן

הרנסאנס הבולגרי נחלק לשלוש תקופות. הראשונה מתפרשת על פני המאה ה-18, השנייה נמשכה מראשית המאה ה-19 ועד מלחמת קרים והשלישית, שיא עידן התחייה הלאומית התפרשה ממלחמת קרים ועד המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). התקופה הראשונה התבטאה בעיקר בכתובים ועסקה בהבלטת ההיסטוריה של הישויות הבולגריות העצמאיות של ימי הביניים, תוך יצירת קשר אתנוגרפי והיסטוריוגרפי לתושבי בולגריה במאה ה-18. במהלך התקופה השנייה נבנו כנסיות, מבני ציבור ומבני מגורים בסגנון אדריכלי השונה באופן מובהק מהאדריכלות העות'מאנית, והוא זכה מאוחר יותר לשאת את שם התקופה. התקופה השלישית הייתה הפורה מבין התקופות ובמהלכה התפתחו העיתונות ומערכת החינוך הבולגריים ופורסמו יצירותיהם של סופרים ומשוררים כגון חריסטו בוטב, קלמנט טרנובסקי ואיוואן ואזוב. נוסדו תנועות מהפכניות שדגלו במרד חמוש נגד העות'מאנים ומבין מנהיגיהן וסיל לבסקי וסטפן סטאמבולוב. השלטון העות'מאני רדף את ראשי התנועות המהפכניות וב-1873 הוצא להורג וסיל לבסקי בתלייה. ב-1876 פרץ מרד אפריל הבולגרי שגבה אלפי קורבנות ובאפריל 1877 פרצה המלחמה העות'מאנית-רוסית שהובילה להקמתה של נסיכות בולגריה.