google/wiki40b huggingface dataset:
אסדת קידוח

אסדת קידוח היא מתקן ימי המשמש לקידוח נפט וגז טבעי בים. 
אסדות קידוח נחלקות לכמה סוגים בהתאם לתנאים בהם הן נמצאות: חלקן מקובעות לקרקעית הים, חלקן מחוברות לאי מלאכותי וחלקן צפות על פני המים. אסדות קידוח נבנות במספנות מיוחדות שנוצרו למטרה זו. כמחצית מאסדות הקידוח בעולם מיוצרות בסינגפור. 
אסדות קידוח מקובעות בנויות ממשטח המוגבה על ידי עמודים ופיגומים המחוברים לקרקעית הים. מעל המשטח מתנוסס מגדל שתפקידו להכיל את המקדחה. המגדל מחובר לרוב למסילה המאפשרת לו יכולת תנועה. למשטח כמה מפלסים והמגורים בו יכולים לאכלס כמה מאות עובדים. באסדות הנמצאות בלב ים יש מנחת מסוקים המאפשר תחלופה מתמדת של עובדים ופינוי מהיר ליבשה במקרה של מצב חירום רפואי. בנוסף יש להן ספינה צמודה המקיפה אותן שתפקידה לפקח על הפעילות באסדה ולספק לה דלק. 
בכל אסדה יש ציוד מיוחד המאתר כיסי נפט וגז מתחת לאדמה. המקדחה הגמישה של האסדה יכולה לקדוח לעומק של כמה קילומטרים בזוויות מתונות. המקדחה משומנת בעזרת תערובת של בוץ סיכה מיוחד המיוצר על ידי כימאי מומחה העובד באסדה ומתאים את מינוני החומרים בתערובת לסוג האדמה דרכה קודחים. הבוץ מיוצר בכמויות גדולות על ידי מכונות הנמצאות תחת פיקוחו של הכימאי ומוזרם במחזוריות במערכת צינורות רחבה המשמנת את מקדחה ושואבת את הבוץ בחזרה לשימוש חוזר.

היסטוריה

בשנת 1891 לערך נקדחו בארות הנפט התת-מימיות הראשונות באמצעות אסדות אשר ניצבו על עמודים באגם מלאכותי במדינת אוהיו. בשנת 1896 לערך נקדחו בארות הנפט הראשונות במי ים, מדרום לעיר סנטה ברברה בקליפורניה. הבארות נקדחו מרציפים שנבנו מן החוף. בתחילת המאה ה-20 התבצעו קידוחים בצידה הקנדי של ימת אירי ובעשור הראשון של המאה העשרים באגם קאדו שבלואיזיאנה. זמן קצר אחר כך נקדחו בארות נפט ברצועת החוף של מפרץ מקסיקו לחופי לואיזיאנה וטקסס. בשנות ה-20 התבצעו קידוחים ימיים על אסדות הבנויות מבטון באגם מאראקאיבו בוונצואלה. אחת מבארות קידוח ימי לנפט הראשונות נמצאת בביבי הייבאט שבאזרבייג'ן לחופי הים הכספי. בשנות ה-30 פיתחה חברת הנפט של טקסס דוברות פלדה ניידות לקידוחים ימיים במפרץ מקסיקו. בשנת 1937 בנתה חברת הנפט פיור (היום בבעלות חברת שברון) בשיתוף עם חברת הנפט סופיריור, אסדות קידוח קבועות בשדה נפט ימי במקום שבו עומק המים היה כ-4.5 מטר, במרחק של כ-2 קילומטר מן החוף, במפרץ מקסיקו. עם השנים התפתחה בהדרגה היכולת לקדוח במים עמוקים יותר.

סיכונים

אסדת קידוח היא אחד ממקומות העבודה המסוכנים בעולם. באסדה סכנות רבות החל מנפילת פיגומים וכלה בהתלקחות הדלקים הרבים המאוחסנים בה. תאונות רבות שגבו את חייהם של עשרות אנשים התרחשו באסדות בעבר. כיום מותקנים באסדות אמצעי זהירות רבים שנועדו למנוע את התאונות. ב-20 באפריל 2010 אירע על אסדת הקידוח Deepwater Horizon פיצוץ עז, בשל התפרצות באר נפט תת-מימית, בו נהרגו 11 קודחים ונפצעו 17. באסדה פרצה שריפה שלא ניתן היה לכבותה ולאחר יומיים שקעה האסדה במצולות מפרץ מקסיקו תוך שהיא גורמת לדליפת נפט מהגדולות בהיסטוריה.
בעבר אסדות קידוח היו אחד מהגורמים המרכזיים לזיהום הים בעולם. בשנים האחרונות, בעקבות חוקים ותקנות סביבתיות רבות, רוב הזיהום באסדות נמנע.
יוני שרון

ביוגרפיה

בנו של הרב זאב שרון.
למד בישיבת חברותא במגמת מוזיקה.
מנגן על מגוון כלי הקשה מרחבי המזרח התיכון: דרבוקה פקיסטנית, ריק, דף, דג'מבה, תופי בונגו, תופי קונגה, פריים, דאולה, בנדיר, קחון ועוד.
למד דף, דרבוקה וריק אצל אמן כלי ההקשה זוהר פרסקו, למד בוראן וכפות אצל אייב דורון, ולמד מוזיקה אצל יאיר דלאל ופרץ אליהו. עבר השתלמויות מוזיקליות בתחום המוזיקה הערבית והפרסית.
ניגן ומופיע בהרכבים שונים, ביניהם: "בית אבא", "עטרוש", "טרה רוסה", "בעלמא", אנסמבל "שיר אדמה", אנסמבל "רומבלדי", אנסמבל "ואני תפילה", "סוסטה סיס", "אתניק מוד", אנסמבל היונה, אנסמבל מוצירי, "הלב והמעיין", אנסמבל האחים נטף, "Sesler Band" ועוד.
ניגן לצד ארז לב ארי, מיקי גבריאלוב, סיני תור, מארק אליהו, יצחק מאיר, מיכה ביטון, ניצן חן רזאל, דוד דאור, שם טוב לוי, מיקה קרני, גולן אזולאי, קרולינה ועוד.
השתתף במופע "נוגע במה שאינו" שניהל אמנותית, שיחק ושר ברוך ברנר, במופע "אשורר שירה - היפים בפיוטי ישראל" שנערך בכנס "לשון ראשון" - כנס השפה העברית בראשון לציון, במופע "תמיד" של רעות שחר, במופע "שירת הים התיכון", במופע "שירת הקנים" של צחי ונטורה ועוד.
ב-2010 ניגן לצד משה שלו בהצגה "שברי לוחות" שעיבד וביים גלעד אלפסי ע"פ סיפור מאת הרב חיים סבתו בתיאטרון תאיר.
השתתף בהקלטת האלבומים "המניין - שרים 20 לקרליבך", "כמה אור" של יהודה לויכטר, "אגדלך" של פורת נוב, "מעבר לגבולות" של ביני לנדאו, "הפרויקט של נפתלי כלפה", "בייבי אוריינטל 2" שיזם והפיק מוזיקלית אילן בן עמי, "אל תוך עצמך" של שירה זיידמן, "שירת רבים 3" של דוד דאור, "ישמח מלך" של שלמה כץ ועוד.
ניגן לצד אילן קינן בכלי הקשה בסרט האנימציה "תיהמת" שביים משה בנברם במסגרת פרויקט גמר במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר. השתתף בפרויקט של קרן אן בהקלטת פסקול לסרט צרפתי.
ב-2016 שיחק בפרק הרביעי של סדרת האינטרנט "מעבר לקווים" שכתבו אדם צחי וגדי וייסברט וביים נועם קידר.
מלמד תופים וכלי הקשה במרכז "פעימות" ובאופן פרטי, ומנחה סדנאות תופים וקצב ברחבי הארץ.
נשוי ואב לשלושה, מתגורר בכפר אלדד.
ארווידאס מצייאוסקאס

קריירת מועדונים

מצייאוסקאס נולד בקלייפדה, בליטא הסובייטית שבברית המועצות) והחל את הקריירה בקבוצות מקומיות בעיר הולדתו. עקב כשרונו עבר בשנת 1999 לשחק בריטאס וילנה שאיכלסה בין היתר כוכבים לעתיד כגון רמונאס שישקאוסקאס (כיום בצסק"א מוסקבה) וארתוראס יבטוקאס. 
זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות ליטא ותוך זמן קצר הפך לאחד השחקנים המבוקשים ביבשת, זאת לאחר שכיכב באליפות אירופה 2003 שנערכה בשוודיה, בה זכתה נבחרתו במדליית הזהב. בקיץ של שנה זו עבר לשחק בקבוצה הבסקית טאו ויטוריה.
בוויטוריה ביצר מצייאוסקאס את מעמדו כאחד הקלעים הטובים באירופה והראה את יכולתו לקלוע מכל מקום ומכל טווח. לשיאו הגיע בשנת 2005 כאשר התמודדה קבוצתו בחצי גמר הפיינל פור של היורוליג מול צסק"א מוסקבה מארחת הטורניר שעד לשלב זה הפסידה פעם אחת בלבד באותה עונה. מצייאוסקאס קלע 23 נקודות וקבוצתו חוללה הפתעה מרעישה בהדיחה את צסק"א לאחר ניצחון 85-78. במשחק הגמר התמודדה ויטוריה מול האלופה המכהנת מכבי תל אביב, והפסידה לה 90-78. מצייאוסקאס שנבחר לחמישיית העונה של היורוליג עבר לשחק בתום העונה בקבוצת ה-NBA ניו אורלינס הורנטס.
מצייאוסקאס לא השתלב בקבוצה בעונתו היחידה ב-NBA עד כה. מכיוון שהוא נמוך ואיטי יחסית לעמדתו ב-NBA ואינו מסוגל לשחק כתור רכז בצורה אפקטיבית, הוא שיחק 19 משחקים בלבד לעונת המשחקים 2005-2006. בסיום העונה החליט לחזור לשחק באירופה וחתם על חוזה עתק בשורות אולימפיאקוס. בראיון שהעניק לאחר עזיבתו את ה-NBA ביקר חריפות את הליגה, מאמנו ואת מיעוט ההזדמנויות שקיבל.
מצייאוסקאס היה ההחתמה המרכזית במסע הרכש הכבד של מאמנה הישראלי החדש של הקבוצה פיני גרשון אחרי שחתם על חוזה ל-4 עונות בשווי כולל המוערך בכ-9 מיליון אירו, אולם פציעה קשה בתחילת העונה שיבשה לשחקן ולמאמנו את התוכניות והוא חזר לפעילות רק בסיום העונה אך לרוע המזל הקבוצה הודחה ברבע הגמר היורוליג מול קבוצתו לשעבר טאו ויטוריה בנתי משחקיו היחידים של מצייאוסקאס ביורוליג לעונה זו, בסדרה של הטוב משלושה.
את עונת 2007/2008 פתח מצייאוסקאס בכושר מצוין ונכון ל-30 בנובמבר 2007 הוא הוביל את היורוליג בנק' למשחק ונק' מדד הצטיינות.

הנבחרת הלאומית

מצייאוסקאס החל לשחק בנבחרת הלאומית של ליטא בשנת 2002 ובמהרה הפך לשחקן חמישייה ולשותפו לקו האחורי של שארונאס יאסיקביצ'יוס, והשניים הובילו את נבחרת ליטא למדליית הזהב באליפות אירופה 2003 ולהשתתפות באולימפיאדת אתונה (2004) ואליפות העולם בכדורסל 2006.
חוף הובס

גילוי החוף

החוף התגלה על ידי התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית. 
החוף מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ובאמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1965–1959.

מקור השם

החוף נקרא על שמו של פרופסור ויליאם ה. הובס, חוקר קרחונים, המתמחה בגאוגרפיה והיסטוריה של הקוטב, מאוניברסיטת מישיגן.
פוואיו טמבו

קריירה

טמבו התחיל את הקריירה שלו בקבוצות מקומיות עד שבגיל 19 הצטרף לאטואל דו סאהל מליגת העל התוניסאית. ב-29 במאי 2010 חתם בפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית תמורת 1.2 מיליון אירו. ב-20 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2-3 נגד פ.צ. ציריך. ב-14 באוגוסט 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בהפסד 4-1 ללוצרן. בקיץ 2012 חתם באסטרה ג'יורג'יו מליגת העל הרומנית. טמבו טען שהסיבה לעזיבתו הייתה כי מאמן הקבוצה תורסטן פינק אמר לעברו הערה גזענית. באפריל 2016 חזר לזמביה וחתם לשנתיים בפאוור דינמוס. ב-19 באוגוסט 2016 הושאל להפועל רעננה לעונה אחת.
בצעירותו, השתתף טמבו עם נבחרת הנוער של זמביה באליפות אפריקה לנוער והיה מלך שערי הטורניר עם חמישה שערים. ב-19 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 3-0 למרוקו. ב-5 בספטמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-4 נגד קומורו.
קארבר 1

היסטוריה קארבר 1

הופץ על ידי קארבר אירופה משנת 1999–2009. ביולי 2009 חברת קארבר אירופה הכריזה על פשיטת רגל, בגלל חוסר הביקוש לדגם במחיר של כ-30,000 אירו. יוצרו כ- 200  יחידות "קארבר 1" ו-24 יחידות מדגם  "ון דן ברינק" ( van den Brink). הקארבר 1 יוצר בהולנד ובגרמניה.
הקארבר 1 משלב היבטים של אופנוע ורכב, בעל פרופיל נמוך דומה לאופנוע. אפשר להטות את הקארבר 1 עד 45 מעלות תוף כדי סיבוב. תאוצה 0-100 קמ"ש ב-8.2 שניות.
משנת 2011 טכנולוגיית הקארבר 1 בבעלות "קארבר טכנולוגיה".
חמישה סנטימטרים לשנייה

עלילה

עלילתו של הסרט מתפרשת על פני כ-20 שנה, משנות התשעים של המאה העשרים ועד סוף העשור הראשון של המאה ה-21. בכל אחד משלושת החלקים מתוארת תקופה בחייו של הגיבור הראשי, טקאקי קונו.

חלק ראשון - פריחת הדובדבן

טקאקי קונו מתחבר במהירות עם אקארי שינוהארה לאחר שעברה לבית-הספר היסודי שלו שבטוקיו; שניהם דומים זה לזה בתחביביהם ובאופיים, ונוהגים להישאר בכיתה במהלך ההפסקות בגלל אלרגיות. נוצר ביניהם קשר חזק, והם אף מתחילים לקרוא זה לזה בשמותיהם הפרטיים בלא שימוש בסיומות, סימן לחברות קרובה ביפן. טקאקי ואקארי צופים יחד בפריחת הדובדבן, ומכאן בא שמו של החלק.
משפחתה של אקארי עוברת למחוז טוצ'יגי, והם מתכתבים באמצעות מכתבים שהם שולחים זה לזה, אך מתרחקים זה מזה רגשית בהדרגה. לאחר שמתברר לטקאקי שמשפחתו עומדת לעבור מטוקיו למחוז קגושימה, שנמצאת במרחק רב ממקום מגוריה של אקארי, הוא מחליט לפגוש אותה פעם אחת אחרונה. טקאקי מכין מכתב אהבה שהוא מתכוון למסור לה, ועולה על רכבת למקום מגוריה של אקארי. טקאקי מאבד את המכתב, ובשל סופת שלגים הרכבת מתעכבת מאוד. טקאקי חושש מאוד מכך שגרם צער לאקארי, המחכה לו, אך בסופו של דבר הם נפגשים בתחנת הרכבת ומתנשקים. טקאקי מבין שזוהי הפעם האחרונה בה ייפגש עם אקארי. הוא ואקארי הולכים לצריף נטוש הסמוך לתחנה, מדברים עד שעות הלילה המאוחרות ונרדמים יחד. מתברר שאקארי הכינה גם היא מכתב אהבה לטקאקי, אך היא לא מוסרת לו אותו בסופו של דבר. טקאקי חוזר לטוקיו בבוקר שלאחר מכן.

חלק שני - קוסמונאוט

בחלק זה, טקאקי הוא תלמיד כיתה ט' באי טנגשימה, בו ממוקם מרכז שיגור של סוכנות החלל היפנית. קאנה סומידה, חברתו לכיתה של טקאקי, מאוהבת בו, אך לא מסוגלת לבטא בפניו את רגשותיה. היא ממתינה לו לאחר הלימודים והולכת איתו לביתה, אך טאקי לא מבין אותה ומתייחס אליה בתור ידידה. סומידה שמה לב לכך שטקאקי כותב הודעות בדואר אלקטרוני לאדם לא ידוע ולעיתים בוהה למרחקים, כאילו הוא מחפש דבר-מה רחוק. בסופו של החלק, מתברר שהנמען של ההודעות הוא טקאקי עצמו, והוא כותב אותן כתוצאה מהבדידות שהוא חש. טקאקי וסומידה צופים יחד בשיגורה של החללית היפנית הראשונה; סומידה מנסה לומר לו שהיא אוהבת אותו, אך בסופו של דבר מבינה שאין בכך טעם, מכיוון שטקאקי מחפש דבר-מה רחוק ובלתי מושג. כשראשה מלא במחשבות אלו, סומידה בוכה רגע לפני שהיא נרדמת.

חלק שלישי - חמישה סנטימטרים לשנייה

בחלק זה, טקאקי הוא אדם מבוגר, עובד בחברת הייטק, ואקארי מתכוונת להינשא לאדם אחר. אהבתו של טקאקי לאקארי עדיין רודפת אותו, וגורמת לו להתפטר מעבודתו בתסכול; חברתו-לשעבר של טקאקי מדברת על כך שהקשר הרגשי שחש טקאקי לאקארי הצל על מערכת היחסים ביניהם. אקארי מוצאת את המכתב שייעדה לטקאקי. שניהם מדברים בו-זמנית על חלום בו שוב נפגשו בשלג, ועל תקוותם שיצפו בפריחת הדובדבן יחד שוב.
יום אחד, כאשר טקאקי עובר במעבר חצייה דרך פסי רכבת, אותו מקום בו הוא ואקארי צפו בפריחת הדובדבן 13 שנים קודם לכן, הוא מזהה את אקארי, שחוצה לכיוון ההפוך. הוא מנסה לחזור, אך מחסום הרכבת יורד ועוברת רכבת ביניהם. לאחר שהרכבת עברה, הוא לא רואה עוד את אקארי. טקאקי מחייך לעצמו, וממשיך ללכת הלאה.
נחום טבת

ביוגרפיה


נחום טבת נולד בשנת 1946 בקיבוץ מסילות בעמק בית שאן, כבנם השני של מנדל טויב ופייגה לבית מארין. בזמן לימודיו בתיכון למד אמנות בסמינר "אורנים" אצל מרסל ינקו, קליר יניב וסימה סלונים. בצבא שרת טבת כקצין בחיל השריון והשתתף במלחמת ששת הימים בחזית רמת הגולן. אחרי שלקח כמה שיעורים במכון אבני לאמנות בתל אביב, הופנה על ידי שרה לוי, בעלת גלריה, שהתרשמה מכישוריו, אל הצייר והמורה רפי לביא בעיר רמת גן.
בשנת 1971 הציג טבת לראשונה מעבודותיו בתערוכה קבוצתית שאצר לביא בבית האמנים בתל אביב. ב-1972 הציג טבת בתערוכה קבוצתית בגלריה שרה גילת בירושלים. בתערוכה השתתפה קבוצה של אמנים מתלמידיו של רפי לביא. עבודותיו של טבת בתערוכה השתמשו בטכניקת הקולאז', שהשימוש בה אפיין רבים מאמנים אלו שנודעו בדיעבד כמזוהים עם סגנון "דלות החומר". עבודותיו של טבת באותה עת עשו שימוש בסלוטייפ ונייר כדי ליצור "מבניות מופשטת-מנימליסטית".
באוקטובר 1974 הציג טבת את העבודה "מיטות" בתערוכה בגלריה [שרה גילת]. בתערוכה בנה טבת מבני עץ דמויי מיטות, בגודל אחיד של 60 על 190 ס"מ. פיזורן בחלל יצר מתח בין אשליית השימושיות של האובייקטים כאובייקט ממשי לבין היותן תוצר אמנותי המהווה מערכת סגורה בעלת היגיון פנימי.
בשנת 1975 ביקר בישראל האמן רוברט ראושנברג, לרגל הקמת תערוכה במוזיאון ישראל. בעת הביקור רכש ראושנברג מספר עבודות מטבת.
בשנת 1976 הציג טבת תערוכת יחיד בביתן בילי רוז לאמנות במוזיאון ישראל. בתערוכה יצר טבת מבנים גאומטרים העשויים מלוחות עץ סיבית. בניית המבנים וסידורם בחלל העמיד ערכים של סדרתיות ושל צירופי יחידות במרכז המודעות האמנותית.בנוסף, הציג טבת עבודות העושות שימוש בזכוכית כמצע לפעולות ציוריות.
בינואר 1978 הציג טבת תערוכה בגלריה של ברטה אורדנג בניו יורק. ב-1979 הציג טבת תערוכה במוזיאון ברוקלין. ברישומים שהוצגו בתערוכות אלו יצר טבת עימות בין הצורות הגאומטריות המצוירות ביצירה לבין המצע עליהן הן צוירו. באחת העבודות, "עיגול על רקע שחור" (1978), הופיע עיגול על גבי נייר החתוך לצורה הדומה לסימן פלוס הפוך. בשנת 1980 חזר טבת לישראל. בראיון עיתונאי הסביר טבת את חזרתו לישראל בהבנה כי לא הרגיש שהיה "חלק ממערכת תרבותית" בארצות הברית.

בשנות ה-90 העביר נחום טבת קורס במכללת בצלאל שנקרא "מינימל ארט בישראל, לאן נעלם אהוד פקר?"
נחום טבת היה הקיצוני שבין האמנים המינימליסטים הישראלים במחצית שנות השבעים. הוא תפס את היצירה (פיסול בדרך כלל) כתהליך אמפירי, המבוסס על מערכת "הימנעויות" תוך כדי הפשטה מצמצמת (רדקציוניסטית). מטרת תהליך היצירה הייתה העברת "מהות" המדיום הפלסטי. מה שחשוב היא נוכחותו והדרכים להבלטתו. כל יצירה שלו הייתה מערכת סגורה בעלת הגיון פנימי שאיפשר הצדקות פנימיות לכל פעולה. יצירותיו בדקו את מידת הצמצום האפשרית תוך כדי שמירת המוצר בתחומי הגדרות האמנות הפלסטית. לפחות שתי תכונות שליצירות אלו גורמות להן לשבות את כללי המשחק של המינימליזם ההיסטורי: א. יש בהן ממד פיוטי, אנושי ולירי שנובע מאופן הנגיעה בצבע, מיחסי גומלין "רגישים" בין קו רשום וקו מנוסר למשל, ומתחושת העשייה האנושית (רישום, ניסור וכיוצא באלה) המגולמת בעבודות. ערך מוסף פיוטי זה קיים בעבודות כאילו כלאחר יד, במקרה, כתוצר לוואי של העשייה. ב. חלק מעבודות אלו של טבת נראות כחפצים שימושיים: שולחנות, מיטות, לוחות עץ שנוסרו לשם שימוש ונזנחו באחד משלבי העשייה. ה"שימושיות" העניקה כאילו לגיטימציה לעוני הצורי... מעניין שסוג זה של פונקציונליזם לכאורה יופיע מאוחר יותר בפיסול המערבי. תכונות אלו מעידות על מאבק מסוים של האמן עם החומרה התאורטית וההרמטית של המינימליזם.
The Revelers

The Revelers (מאנגלית: המתהוללים) היה אנסמבל ווקאלי אמריקאי, שביצע בטכניקה של "הרמוניה צפופה" ופעל בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20. חברי ההרכב המקורי משנת 1925 היו הטנורים אנקלין באור, לואיס ג'יימס, הבריטון אליוט שאו, הבאס וילפרד גלן והפסנתרן אד סמייל. בשנת 1926 הוחלף סמייל בפרנק בלאק. בשנת 1927 הופיע הלהקה בסרט קצת בשם The Revelers. 
ההרכב שימש כהשראה להקמת האנסמבל הקולי הידוע קומדיאן הרמוניסטס.
אוצ'טר נוקס, רוזן רנפרלי החמישי

ראשית חייו

אוצ'טר נוקס נולד באי גרנזי כבנם השני של תומאס נוקס, רוזן רנפרלי השלישי ושל אשתו, הרייט, בתו של ג'ון רימינגטון מיורקשייר. הוא שירת כשוחר על סיפון אה"מ בריטניה ועבר לצי המלכותי, אך ויתר על קריירה ימית ובגיל 18 הוא החל ללמוד בטריניטי קולג' בקיימברידג'.
במאי 1875 הוא ירש את התואר רוזן רנפרלי, ותארים נלווים נוספים, בעקבות מות אחיו הגדול במסע ציד בחבש.

קריירה פוליטית

בין השנים 1895 – 1897 שימש הלורד רנפרלי כלורד במשק הבית המלכותי (Lord-in-Waiting) בתקופת כהונתו של הלורד סולסברי כראש ממשלת בריטניה. ב-1897 הוענק לו התואר אביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש כהוקרה על שירותו הציבורי. ב-6 באפריל אותה שנה הוא מונה להיות יורשו של הלורד גלאזגו בתפקיד מושל ניו זילנד וב-9 באוגוסט הוא החל לכהן בתפקיד זה. הלורד רנפרלי היה לקולונל הכבוד של גדוד ולינגטון הראשון ושל גדוד הרובאים הרכובים הראשון של דרום קנטרברי. ביוני 1901, לרגל ביקורם בניו זילנד של הדוכס והדוכסית מקורנוול (לימים המלך ג'ורג' החמישי והמלכה מרי), הוענק לו התואר אביר מפואר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. תקופת כהונתו כמושל הסתיימה ב-19 ביוני 1904, כאשר הוא העביר באופן אישי את התפקיד ללורד פלנקט. הוא זכור בניו זילנד לרגל תרומתו ל"מגן רנפרלי" של ליגת הרוגבי של ניו זילנד.
לאחר שובו לאנגליה נכנס הלורד רנפרלי כחבר במועצה המלכותית האירית. לאחר מכן הוא העסיק את עצמו לזמן מה בחווה במילדורה, ויקטוריה, אוסטרליה, אך עד מהרה הוא הקדיש את זמנו יותר ויותר לתחום העניין הבולט יותר שלו, מסדר ג'ון הקדוש ובמשך השנים מילא שורה של תפקידים שונים במסדר. ב-1919 העניקה לו ממשלת צרפת תואר קצין במסדר לגיון הכבוד על שירותו במלחמת העולם הראשונה.
ב-1923, לאחר חלוקת אירלנד נעשה הלורד רנפרלי חבר במועצה המלכותית של צפון אירלנד וכן הוא שימש כ-Deputy Lieutenant וכשופט שלום במחוז טיירון. במקביל הוא המשיך את פעילותו במסדר ג'ון הקדוש וב-1926 הוא היה לאביר הצלב הגדול במסדר.
הלורד רנפרלי מת ב-1 באוקטובר 1933 בגיל 77 ואת תוארו כרוזן ירש נכדו, דניאל נוקס, רוזן רנפרלי השישי. על שמו נקרא אחד האיים הקטנים באיי באונטי שבאוקיינוס השקט.
פיטר שטראוס

ביוגרפיה

שטראוס נולד בקרוטון-און-הדסון שבמדינת ניו יורק למשפחה יהודית. ב-1965 סיים את לימודי התואר בהאקלי סקול וב-1969 סיים את לימודיו באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
אחד מתפקידיו הבולטים של שטראוס היה אייבל רוזנובסקי במיני-סדרה "קין והבל" עיבוד לספר באותו שם מאת ג'פרי ארצ'ר. ב-1979 זכה שטראוס בפרס אמי על תפקידו בסרט הטלוויזיה "The Jericho Mile". ב-1980 כיכב בגרסה מחודשת של הסרט "מלאך על כתפי" משנת 1946. הופעות נוספות בולטות בטלוויזיה היו במיני-סדרה "עני ועשיר" וסדרת ההמשך "עני ועשיר 2", וכן בסדרה "מצדה". בסרט הטלוויזיה משנת 1977 "Young Joe, the Forgotten Kennedy" גילם שטראוס את דמותו של ג'וזף קנדי, הבן.
ב-1970 כיכב שטראוס בסרט "חייל בכחול" וב-1983 שיחק בסרט "צייד החלל". כמו כן הופיע בסרטי קולנוע נוספים. ב-1982 דיבב את הדמות של ג'סטין, קפטן המשמר, בסרט האנימציה "על קסמים ועכברים". בסרט "Men Don't Tell" כיכב שטראוס בדמות בעל שאשתו מתעללת בו, לצדה של ג'ודית לייט. ב-2005 הופיע בסרט "XXX: State of the Union". הוא דיבב את הדמות של משה בסדרת האנימציה לילדים "K10C: Kids' Ten Commandments". ב-2002 כיכב בסדרה קצרת הימים "גוף ונפש" בתפקיד ד"ר אייזק בראון. היא דיבב את סטוקר ואן רוטן בשתי הגרסאות של הסדרה "האופנוברים ממאדים" בשנות התשעים ובשנת 2006. בשנת 2007 שיחק שטראוס בקומדיה הרומנטית "רישיון לחתונה" לצד רובין ויליאמס ומנדי מור. 
שטראוס גם הופיע בפרסומות עבור חברת Miracle-Gro.
שטראוס מנהל עסק מצליח לייצור הדרים והוא חבר במועצה המייעצת של "הגנים הבוטניים של לוס אנג'לס" . הוא מכר חווה שלו ל-"Santa Monica Mountains Conservancy", שנרכשה מאוחר יותר על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית ונקראת בשם "החווה של פיטר שטראוס" .

חיים אישיים

שטראוס התחתן עם בוורלי בייקר פאולינג בשנת 1973, והם התגרשו ב-1979. בין השנים 1983 ל-1994 היה נשוי לניקול פונס, ולבני הזוג נולדו שני ילדים.
ב-31 בדצמבר 1998 התחתן עם השחקנית רייצ'ל טיקוטין .
ארסניד

המונח ארסניד מתייחס לכמה סוגים של תרכובות כימיות, המכילות ארסן בדרגת החמצון 3-.
רשמית, "ארסניד" הוא היון התלת-שלילי, As⁻³ הנוצר כאשר ארסן עובר חמצון ומאבד שלושה אלקטרונים. לדוגמה, חימום אבקת ארסן עם נתרן מייצר את המלח ארסניד הנתרן (Na₃As). האניונים אינם מתקיימים בתמיסות מימיות מכיוון שהם בסיסיים מאוד. למלחים מוצקים אלו יש אנרגיית סריג גבוהה מאוד.
אומנם רשמית ארסניד היא תרכובת המכילה ארסן בדרגת חמצון 3-, אך במונח נעשה שימוש חופשי. המינרל ספרייליט (PtAs₂) מכונה ארסניד הפלטינה, אבל דרגת החמצון של הארסן היא 2- משום שנוסחתו מתוארת בדרך כלל כ-⁻Pt⁴⁺,As₂⁴. הנוסחה של הגליום ארסניד (GaAs) פשוטה יותר משום שיש בו מרכזי ארסן מבודדים.
ארסנידים הם חומרים רעילים בשל הרעילות הבסיסית של הארסן וכל תרכובותיו.
ארסנידים מתכתיים מגיבים עם חומצות ויוצרים את הגז הרעיל מאוד ארסין (AsH₃).
בולרו (ריקוד)

בולרו (Bolero) הוא ריקוד וסגנון מוזיקלי עממי שמקורו בספרד.
נרקד בזוגות בליווי קסטנייטות. הקצב איטי, והמשקל שלושה רבעים.
הבולרו המפורסם ביותר נכתב על ידי צ'ייקובסקי, כחלק מ"אגם הברבורים".
הבולרו של ראוול נכתב תחילה כבלט אך כיום הוא מושמע בעיקר כיצירה קונצרטית. ה"בולרו" בנוי סביב נושא יחיד, שמתחיל בכלי בודד חרישי וחוזר שוב ושוב בכלי נגינה שונים, מתגבר והולך, עד שכל התזמורת מנגנת אותו לסיום גרנדיוזי של היצירה.
Somewhere only we know

רקע

השיר נכלל באלבום הבכורה של הלהקה Hopes and Fears שיצא בשנת 2004. הוא יצא כסינגל הראשון ממנו ונחשב לאחד מהמצליחים ביותר בעולם לשנה זו. 
השיר דורג במקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי. הוא נחשב לנמכר ביותר של הלהקה, עד ליציאתו של הסינגל Is It Any Wonder? בשנת 2006. 
הדמו הראשון הולחן על ידי טיים רייס-אוקסלי חבר הלהקה בערך בשנת 2001. הוא אמר "חשבתי על משהו כמו השיר של דיוויד בואי "Heroes". זה היה מהחומרים הראשונים שהקלטנו עבור האלבום". לאחר עזיבתו של הגיטריסט דומיניק סקוט את הלהקה הוקלטה גרסת דמו עם פסנתר "יאמהה CP70" במקום ליווי גיטרה. קין הקליטה את השיר בגרסה סופית לאלבום בשנת 2003 באולפני הליאוסנטריק. שנתיים לאחר מכן ביצעה קין את השיר, לצד שיר נוסף שלה בקונצרט הרוק לייב 8.
גרסת דמו לשיר דלפה לרשת האינטרנט בשנת 2004. הגירסה מכילה אורך שונה (4:24) וברידג' נוסף.
לשיר נוצרו שלוש גרסאות:גרסה בריטית, גרסה אמריקאית וגרסה המיועדת לארצות הברית ולשאר העולם. 
בשנת 2013 ביצעה הזמרת לילי אלן גרסת כיסוי לשיר.
Gold Digger

רקע

לאחר השקתו, רבים שיערו כי וסט הגה את הרעיון של Gold Digger לאחר שצפה בתיאור של ג'יימי פוקס בסרט הביוגרפי של ריי צ'ארלס, Ray. עם זאת, וסט למעשה יצר את הקצב של השיר עוד לפני שהסרט הופק. וסט הקליט והפיק את Gold Digger בביתו של הזמר והמפיק לודאקריס באטלנטה בשנת 2004 בשביל אלבום הבכורה של הראפרית "שוואנה", והפזמון נכתב מנקודת מבט נשית בגוף ראשון. עם זאת, מסיבות לא ידועות, שוואנה החליטה לא להשתמש בשיר. לאחר מכן וסט כתב מחדש את השיר מנקודת מבט של דובר זכר.
את הבית השני של השיר נהג וסט לשיר בתחילת שנת 2004, כשקידם את אלבום הבכורה הראשון שלו, The College Dropout, במסע הופעות. הבית הראשון נכתב בהמשך השנה בזמן שוסט יצא למסע ההופעות של זמר ה-R&B, אשר. במקור היה בית שלישי שנלקח משיר של וסט שלא פורסם בשם "Drop Dead Gorgeous". כעבור שנה, מעט לפני שיצא Gold Digger כסינגל, החליט וסט לכתוב בית שלישי שונה, ובתוך שבוע הוקלט השיר החדש באולפני "Sony Music" שבניו יורק.
בשיר מתאר וסט בביקורתיות את החיים ההרסניים של גבר שנשוי לאישה שמתמרנת אותו למטרות רווח כספי. עם זאת, סיפור אחר עולה בבית השלישי, המתאר זכר שחור שמרוויח הון ומחליט לעזוב את חברתו הנאמנה והלא אנוכית עבור בחורה לבנה.
יעקב חי עבו

ביוגרפיה

נולד בצפת בשנת 1830 (ה'תק"ץ) לרב שמואל עבו שהיה קונסול צרפת בגליל, בן למשפחת עבו. בצעירותו התחנך בתלמוד תורה ובישיבות העיר, ובסיום לימודיו הוסמך לרבנות ונישא לאסתר מלכה בת הרב יצחק כהן מליברפול. לאחר נישואיו סייע לאביו בניהול ענייני הקונסוליה, מסחר וגאולת קרקעות.
הרבה לסייע בקידום ופיתוח היישוב העברי בגליל, ורוב הקרקעות שברשות היהודים בגליל העליון נרכשו על ידו ובסיועו. כך רכש שטח אדמה ממערב לנהר הירדן, עליו הוקמה בהמשך המושבה משמר הירדן, ובשנת 1872 (ה'תרל"ב) רכש שטח אדמה על גדות אגם החולה, והקים עליו את מושבת "מי מרום" (לימים יסוד המעלה) יחד עם שלמה ושאול מזרחי.
בשנת 1878 (ה'תרל"ח) נמנה עם מייסדי המושבה "גיא אוני" שלימים הפכה ל"ראש פינה", ועם פטירת אביו בשנת 1879 (ה'תרל"ט) מונה לשמש תחתיו כקונסול ממשלת צרפת בערי הגליל, צפת וטבריה. משרה זו סייעה לו לשמור על זכויות היהודים תושבי האזור.
בשנת 1882 (ה'תרמ"ב) סייע לרכוש את אדמות ראש פינה. כן רכש חצי משטח האדמה של כפר מירון וייסד בו יישוב חקלאי עברי עבור עולי כורדיסטן. במירון אף השלים והרחיב חלק מבניין מתחם הקבר של רבי שמעון בר יוחאי, בנה בו מצבה חדשה וחומה סביב המתחם. בהמשך הוסיף ליישוב אוכלוסיית בעלי מלאכה יהודים מצפון אפריקה.
הלך לעולמו בביתו שבצפת ב-5 בדצמבר 1899 (ג' בטבת ה'תר"ס) לאחר תאונה.
איגור סמירנוב

חייו

איגור נולד ב-1941 בפטרופבלובסק-קמצ'טסקי שבברית המועצות אשר במזרח הרחוק הרוסי (כיום בפדרציה הרוסית). בשנת 1987 סיים את המכון להנדסת מכונות בעיר זפורוז'יה ובנובמבר אותה שנה עבר להתגורר בטירספול. עם פרוץ האירועים על רקע לאומני בטרנסניסטריה בלט כמנהיג מקומי. ב-13 בדצמבר 1990 הוצא צו מעצר נגדו ידי שלטונות מולדובה. ב-9 בפברואר 1991 נבחר לראש הרפובליקה. ב-28 באוגוסט 1991 נעצר על ידי שלטונות מולדובה אך שוחרר תוך פרק זמן קצר. במהלך המלחמה בטרנסניסטריה היה מפקד הכוחות המזוינות. ב-21 ביולי 1992 חתם ביחד עם בוריס ילצין ונשיא מולדובה מירצ'ו סנגור הסכם סיום הלחימה והפרדת כוחות שנשמר עד היום.
עם עצמאותה של טרנסניסטריה ב-1991 נבחר סמירנוב לנשיא המדינה, ומאז במשך ארבע פעמים נוספות. לאחרונה ב-10 בדצמבר 2006, ברוב של 82.4% מקולות הבוחרים. בהצהרתו הודיע שיפרוש מהחיים הפוליטיים לאחר שטרנסניסטריה תשיג הכרה בינלאומית, ובכך קבע את מטרה זו כמטרת חייו. הפסיד בבחירות שהתקיימו בשנת 2011 לראש האופוזיציה.
Drive My Car

המילים

השיר מספר על אישה שהולכת להיות כוכבת קולנוע, והיא מציעה לו את ההזדמנות להיות הנהג שלה, ומוסיפה "ואולי אני אוהב אותך".
כאשר הוא מתנגד כי "סיכוייו" טובים, היא משיבה, "עבודה עבור בוטנים היא טובה / אבל אני יכולה להראות לך זמן יותר טוב."
כאשר הוא מסכים להצעה שלה, היא מודה, "אין לי מכונית וזה שובר לי את הלב / אבל מצאתי נהג וזו התחלה."