google/wiki40b huggingface dataset:
מרי קרטרייט

שנותיה הראשונות

קרטרייט נולדה באינהו (Aynho), דרום נורת'האמפטונשייר. אביה, ויליאם דיגבי קרטרייט, היה כומר, דרך סבתה היא מיוחסת למשורר ג'ון דאן, והכומר מאיימן וויליאם מומפסון. היו לה ארבעה אחים, שניים מבוגרים ושניים צעירים: ג'ון (נולד בשנת 1896), נייג'ל (נולד בשנת 1898), ג'יין (נולדה בשנת 1905), וויליאם (נולד בשנת 1907).
את לימודיה התחילה בתיכון לימינגטון בשנים (1912-1915), לאחר מכן בבית הספר גרייבלי מנור בשנים (1915-1916), ולבסוף השלימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר גודולפין בסולסברי (1916-1919).

השכלה

קרטרייט למדה מתמטיקה בסנט יו קולג', אוקספורד, וסיימה את לימודיה לתואר ראשון בשנת 1923 בהצטינות (first class degree), זו הייתה רק השנה השנייה בה נשים הורשו לגשת לבחינות הסיום באוקספורד.  
בחמש השנים הבאות לימדה בבתי ספר פרטיים לבנות: אליס אוטלי בוורצסטר וויקומב אבי בבקינגהמפשייר ורק בשנת 1928 חזרה לאוקספורד כדי ללמוד לדוקטורט. את עבודת הדוקטורט עשתה בהנחיית הארדי. במהלך השנה האקדמית 1928-9 הארדי שהה בפרינסטון, ואדוארד צ'ארלס טיטשמרש מילא את מקומו. תזת הדוקטורט שלה עסקה באפסים של פונקציות שלמות. ג'ון ליטלווד היה אחד הבודקים של התזה, זה היה המפגש הראשון שלה עם המתמטיקאי איתו היה לה בשנים הבאות שיתוף פעולה מתמשך.

קריירה

בשנת 1930, קרטרייט הצטרפה לסגל מכללת גירטון, אז מכללה לנשים, אחת המכללות של אוניברסיטת קיימברידג'. העסקתה התאפשרה תודות למענק מחקר על שם אלפרד יארו, בעל מספנות ופילנתרופ בריטי שמימן העסקה של נשים במכללת גירטון (Alfred Yarrow Research Fellowship of Girton College).  בתחילת דרכה במכללה הצליחה לפתור בעיה פתוחה שהציג ליטלווד. משפט קרטרייט, נותן אומדן על גידולה של פונקציה אנליטית על עיגול היחידה ליד מעגל היחידה  בהינתן שהפונקציה מקבלת כל ערך לא יותר מ  פעמים ובהינתן חסם על  מקדמי טילור הראשונים של הפונקציה. כדי להוכיח את המשפט היא נקטה בגישה חדשה, ויישמה טכניקה שהוצגה על ידי לארס אלפורס על העתקה קונפורמית.
בשנת 1936, קרטרייט הפכה למנהלת הלימודים במתמטיקה בקולג' גירטון, ובשנת 1938 היא החלה לעבוד על פרויקט חדש אשר הייתה לו השפעה משמעותית על כיוון המחקר שלה. המחלקה למחקרים מדעיים ותעשייתיים יצרה סוגים מסוימים של משוואות דיפרנציאליות אשר התקבלו ממידול גלי רדיו ורדאר. הם ביקשו מהקהילה המתמטית הלונדונית עזרה במציאת מתמטיקאי שמעוניין לחקור את המשוואות האלה, וקרטרייט התעניינה בנושא. הדינמיקה שנכחה מאחורי הבעיות הללו לא הייתה מוכרת לקרטרייט, ולכן היא ניגשה אל ליטלווד וביקשה ממנו עזרה בנושא זה. הם החלו לשתף פעולה בלימוד וחקירת המשוואות. ליטלווד כתב:
״כדי לעשות משהו, המשכנו והמשכנו ללא סיכוי סביר כלשהו לתוצאות. לפתע כל הנוף הדרמטי של המבנה העדין של הפתרונות הופיע בפנינו״.
כיום, המבנה העדין אשר ליטלווד מתאר כאן הוא דוגמה טיפוסית של אפקט הפרפר. שיתוף הפעולה בינו לבין קרטרייט הוביל לתוצאות חשובות, שלהן יש השפעה רבה על הכיוון שבו פנתה התאוריה המודרנית של מערכות דינמיות.
ב-1945, היא פישטה את ההוכחה האלמנטרית של הרמיט לאי הרציונליות של פאי. הגרסה שלה להוכחה פורסמה בנספח בספר מדעי המסקנה של הרולד ג. פריס. ב-1947, היא נבחרה להיות עמיתה של החברה המלכותית. אף על פי שהיא לא הייתה האישה העמיתה הראשונה בחברה, היא הייתה האישה הראשונה המתמטיקאית.
קרטרייט מונתה למנהלת של קולג' גירטון בשנת 1948.
היא נפטרה בבית אבות בקיימברידג' בשנת 1998.
פני פריצקר

ביוגרפיה

פני פריצקר נולדה בשיקגו, אילינוי, בתם של סנדל ודונלד פריצקר. אביה היה איש עסקים ובן למקימי רשת המלונות היאט . משפחתה של פריצקר היא מהמשפחות האמידות בארצות הברית, והיא שולטת בחברת המכולות טריטון קונטיינר אינטרנשיונל. פריצקר גדלה והתחנכה בשיקגו. היא קיבלה תואר בכלכלה מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1981 ובשנת 1985 קיבלה פריצקר תואר JD במשפטים ותואר MBA מאוניברסיטת סטנפורד.
בשנת 1987, ייסדה פריצקר פרויקט מגורים תחת חסותה של רשת המלונות היאט, המספק דיור יוקרתי לקשישים כחלופה לסיעוד. בשנים 1994-1991 כיהנה פריצקר כיו"ר בנק סופריור באילינוי. בשנת 1998 נמנתה עם מייסדי חברת "The Parking Spot", הפועלת בתחום הפעלת חניונים בנמלי תעופה שונים בארצות הברית.
פריצקר נשואה לבריאן טרוברט ואם לשניים.

קריירה פוליטית

לפריצקר קשר ידידותי עם ברק ומישל אובמה שתחילתו בשנת 1990. כאשר הוא היה מרצה מן החוץ באוניברסיטת שיקגו, אובמה ומשפחתו התארחו לעיתים תכופות בבית ההארחה של פריצקר באגם מישיגן. פריצקר כיהנה כיו"ר המטה לגיוס כספים עבור אובמה, שרשם שיא בגובה התרומות שגויסו אי פעם לקמפיין לנשיאות. נוסף על כך, פריצקר תרמה כמעט חצי מיליון דולר למועמדים דמוקרטיים אחרים מאז הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000.
ב-2013 בחר בה אובמה לתפקיד מזכירת המסחר של ארצות הברית, תפקיד שבו כיהנה במשך שלוש שנים.
כוס שמפניה

כוס שמפניה (באנגלית: champagne flute - חליל שמפניה) היא גביע מיוחד המשמש לשתיית שמפניה. ייחודה של הכוס בעיצובה המיוחד שנועד לשמור על הטעם והאופי המיוחדים של השמפניה. הכוס ארוכה במיוחד וצרה, ולה רגל ארוכה. מטרת מאפיינים אלה מחד ליצור שטח פנים נרחב בו המשקה נוגע בכוס - שטח פנים זה והיותו מחוספס (חיספוס המיוצר באופן מיוחד, באמצעות יצירת פגמים זעירים בשטח הפנים של הכוס על ידי חומצה, לייזרים או חריטה בזכוכית) גורם לשחרור הגזים המצויים במשקה. מאידך צרות הכוס מונעת שחרור מהיר מדי של הגזים במשקה. הרגל הארוכה של הכוס נועדה להרחיק את ידו של השותה מהמשקה, ובכך למנוע חימום המשקה על ידי החזקת הכוס. הטמפרטורה האידיאלית לשתיית שמפניה היא כ-7 מעלות צלזיוס, ומגע ידו של השותה יעלה טמפרטורה זו.

שימושים

בכוסות שמפניה משתמשים באירועים חגיגיים שבהם נהוג לשתות שמפניה, כגון חתונות, מסיבות אירוסים וטקסים חגיגיים אחרים.
שלישיית אדלר

ההתחלה - דואו מפוחיות

חיים אדלר, תושב טבריה, היה נגן מפוחית פה מילדותו. בשנת 1960 נתקל בחנות כלי מוזיקה במפוחיות גדולות ומיוחדות - מפוחית בס ומפוחית אקורדים. אדלר קנה את המפוחיות והביאן הביתה, לבניו דני ודרור. השניים יצרו דואו שהחל להופיע בשנת 1962; דני ניגן במפוחית כרומטית ואחיו הצעיר דרור ליווה אותו במפוחית אקורדים, שהנגינה בה הייתה קלה בשבילו לאחר שניגן באקורדיון. ההופעה הראשונה של דואו המפוחיות התקיימה במועדון התיאטרון בחיפה. לאחר חודשים אחדים של הופעה בדואו, היה ברור לשניים שהאנסמבל זקוק לנגן בס.

שלישיית אדלר - האנסמבל הראשון, 1963 - 1975

דני ודרור אדלר מצאו את פרץ נדל, נגן מפוחית בס, מוזיקולוג ובוגר אוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1963 ייסדו את שלישיית אדלר. דני היה נגן מפוחית סופרן ודרור ניגן במפוחית אקורדים. בראשית דרכה ניגנה השלישייה קטעי מוזיקה קלאסית קלה, בהם "מחול החרבות" של ארם חצ'אטוריאן, שהיה לנעימת הנושא באלבומה הראשון.
השלישייה הופיעה ברחבי ישראל בתוכנית מלהיטייה בלוויית קטעי קישור בידוריים. בשנת 1970 הקליטה את השיר "רחל של הכנרת" עם יפה ירקוני לאלבומה "כל היונים". בהקלטותיהם הרבות השתמשו חברי השלישייה בטכניקות שונות, כגון הקלטה כפולה של שתי מפוחיות, אפקט עוד באמצעות נקישה על גיטרה ועוד. בביצועים בשילוב חליל היה החלילן אביהם של דרור ודני אדלר. 
בשנת 1975 פרש פרץ נדל מן האנסמבל ואת מקומו תפס יעקב קול, חברם של דני ודרור, שניגן עד אז בסקסופון בתזמורות שונות.

האנסמבל השני - 1975 - 1982

בשנת 1980 פנה דני רונן אל דרור אדלר בבקשה ללמד אותו לנגן במפוחית כרומטית. דרור סירב תחילה, אך רונן לא ויתר ובסופו של דבר נעתר דרור לבקשתו ומצא בצעיר נגן מוכשר ביותר, שלמד תוך שנה לנגן את כל הרפרטואר של שלישיית אדלר. לאחר פרישתו של דני אדלר ב-1982, הצטרף דני רונן לאנסמבל. בהרכב זה הוציאה השלישייה אלבום בשם "צ'לנג'", שכלל את "מחול החרבות" בעיבוד חדש. האלבום הופץ גם בחו"ל.

שלישיית הרמוניקה

דני אדלר ופרץ נאדל הקימו את "שלישיית הרמוניקה". בשנת 1988 הקליטו אלבום ראשון של מוזיקת נשמה יהודית בשם "צימוקים ושקדים".
אגדלך אלהי כל נשמה

"אֲגַדֶּלְךָ אֱלהֵי כָל נְשָׁמָה" (או בקיצור "אֲגַדֶּלְךָ") הוא פיוט שנכתב על ידי הרב אברהם אבן עזרא.
מחבר הפיוט מתאר יהודי העומד למול אלוהיו בפחד ואימה, ומתקשה להסביר את גודלו של האל, מכיוון שאין אפשרות לתאר את גודלו האינסופי, והלא ניתן להשגה או תיאור במילים, הוא מסביר את הגיחוך בסברה האנושית שאדם בן תמותה יוכל לתאר את מי שברא אותו; אך הוא בכל זאת פונה לשבח את הבורא ומתאר את החלק אותו הוא יכול להשיג וכפי שאר בני האדם, שאצלם האל מרומם ומשובח הוא בפי כל פה על חכמתו הנפלאה שניכרת במעשיו ובברואיו.
הפיוט מסיים בתפילה המיוסדת על תפילת קדיש, שיתגדל ויתקדש שמו של הבורא בעמו - עם ישראל, ולעיני כל העולם כולו. הפיוט, שמסיים בתפילה המבוססת על הקדיש, משמש גם כפתיח לקדיש בקהילות מסוימות לפני תפילת שחרית.
פיוטו זה של אבן עזרא נפוץ בקרב קהילות עדות המזרח, בין השאר אצל יהודי חלב, שחותמים את השיר בשירת הבקשות, לפי מנגינות מתחלפות בהתאם לאותה שבת; יהודי בבל שנוהגים לשירו לאחר תפילת שיר הכבוד של יום ראשון.

הפיוט

אֲגַדֶּלְךָ אֱלהֵי כָל נְשָׁמָה

וְאֹודְךָ בְּרֹב פַּחַד וְאֵימָה:

בְּעָמְדִי תּוֹךְ קְהָלְךָ צוּר לְרוֹמֵם

לְךָ אֶכְרַע וְאֶכּוֹף רֹאשׁ וְקוֹמָה:

רְקִיעֵי רוּם הֲלֹא נָטָה בְּמִבְטָא

וְהַָאָרֶץ יְסָדָהּ עַל בְּלִימָה:

הֲיוּכַל אִישׁ חֲקוֹר אֶת סוֹד יְצָרוֹ

וּמִי הוּא זֶה בְּכָל קֵדְמָה וְיָמָּה:

מְרוֹמָם הוּא עֲלֵי כָל פֶּה וְלָשׁוֹן

אֲשֶׁר הִפְלִיא וְעָשָׂה כֹּל בְּחָכְמָה:

וְיִתְגַּדַּל בְּגוֹי קָדוֹשׁ וְעֶלְיוֹן

וְיִתְקַדַּשׁ שְׁמֵיהּ רַבָּא בְּעָלְמָא:
מאוריסיו פוצ'טינו

קריירת מועדונים

פוצ'טינו החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון הארגנטינאי ניואלס אולד בויס, ושיחק שם במשך שש שנים, בין השנים 1988-1994. בעונת 1994-1995, חתם במועדון הלה ליגה הספרדית, אספניול, בעונה בה חזר המועדון הקטלוני לליגה הבכירה. במשך שש וחצי עונות, פוצ'טינו היה חלק בלתי נפרד מההרכב הפותח של המועדון בכל המסגרות, ואף היה שותף לזכייה בגביע המלך הספרדי בשנת 2000.
בינואר 2001, פוצ'טינו חתם במועדון הצרפתי פריז סן ז'רמן. במדי סן ז'רמן, שיחק במשך שלוש עונות, וגם שם נכלל כשחקן הרכב קבוע. בעונת 2003-2004, עבר ליריבתה מהליגה הצרפתית של סן ז'רמן, בורדו. לאחר עונה אחת בלבד במדי בורדו (במהלכה הושאל כבר למועדון הספרדי), בה שותף רק ב-11 משחקי ליגה, חזר פוצ'טינו לתקופה נוספת למועדונו הקודם מהליגה הספרדית, אספניול. בכהונתו השנייה בספרד, שיחק פוצ'טינו שנתיים וחצי נוספות במדי אספניול, כאשר המשיך להיות סגל הרכב מהותי של הקבוצה. בגיל 34, בשלהי הקריירה המקצוענית שלו ככדורגלן פעיל, זכה יחד עם קבוצתו בגביע נוסף בספרד. במהלך שתי התקופות השונות בהן שיחק באספניול, שותף פוצ'טינו בכמעט 300 משחקים במסגרת המועדון. פוצ'טינו פרש ממשחק בסוף עונת 2005-2006.

קריירת אימון

בשלהי ינואר 2009, פוצ'טינו התמנה להיות מאמנה השלישי של אספניול בעונת 2008-2009, כאשר הקבוצה דורגה במקום השלישי מתחתית הטבלה. פוצ'טינו הוביל את הקבוצה למקום ה-10. בעונה הזו, פוצ'טינו אימן 9 שחקנים שונים, שהיו עד לא מזמן שותפיו לסגל הקבוצה כשחקן בעונתו האחרונה ככדורגלן פעיל. בתחילת יוני 2009, הוא האריך את חוזהו כמאמן לשלוש שנים נוספות. בעונת 2009-2010, הוא הוביל שוב את הקבוצה למקום במרכז הטבלה בליגה. בינואר 2013 מונה למאמן סאות'המפטון מהפרמייר ליג האנגלית. במאי 2014 מונה למאמן טוטנהאם הוטספר. במאי 2019 הוליך פוצ'טינו את טוטנהאם לגמר ליגת האלופות לראשונה בתולדותיה, אחרי שעברה בדרך את בורוסיה דורטמונד, מנצ'סטר סיטי ואייאקס אמסטרדם, בגמר עצמו טוטנהאם הפסידה 2-0 לליברפול.

קריירה בינלאומית

פוצ'טינו ייצג את נבחרת ארגנטינה 20 פעמים במהלך 4 שנים, והיה חלק מהסגל הארגנטינאי למונדיאל 2002, בו שיחק בכל שלושת המשחקים של הנבחרת בשלב הבתים. לזכותו 2 שערים בינלאומיים.
קלארק קליפורד

ביוגרפיה

קליפורד נולד בפורט סקוט שבקנזס. משפטן בהשכלתו ועורך דין במקצועו. קליפורד הגיע אל הזירה הפוליטית רק במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר גיוסו לצי האמריקני. קודם לכן, בין השנים 1928 ל-1943, ניהל פרקטיקה פרטית בסנט לואיס. הוא שירת כקצין בצי האמריקני בין 1944 ל-1946 וכעוזר ליועץ לענייני הצי לנשיא, משרה אליה הגיע כחבר ילדות נאמן של היועץ. עם הזמן הוא זכה לאמונו של הנשיא טרומן. לאחר המלחמה ושחרורו משירות, שימש כפרקליט הבית הלבן מ-1946 עד 1950. 
קליפורד היה גורם מרכזי בניצחונו של טרומן על תומאס דיואי ב-1948 לאחר שעודד את הנשיא לנקוט בקו ליברלי, צעד שהסתבר כנכון מאחר שהאיום המרכזי על ניצחונו של טרומן הדמוקרטי לא נבע מדיואי, המועמד של המפלגה הרפובליקאית, אלא דווקא מסגן הנשיא לשעבר, הנרי וולאס, שהיה מועמד מטעם הפרוגרסיבים. עמדתו של קליפורד, שאומצה על ידי הנשיא טרומן, הובילה גם לקשר שבין המפלגה הדמוקרטית לתנועה לזכויות האזרח. 
קליפורד נחשב למי שהשפיע והוביל את טרומן להחלטה להכיר באופן מיידי במדינת ישראל ב-1948 מיד לאחר הכרזתה. 
ב-1968, לאחר פרישתו של רוברט מקנמארה מתפקיד מזכיר ההגנה בקבינט של הנשיא ג'ונסון, מונה קליפורד לתפקיד, אחרי שנים של מעורבות פוליטית ותפקידים סמי-רשמיים בממשל קנדי וג'ונסון. 
האתגר המשמעותי של קליפורד כשר הגנה היה מלחמת וייטנאם, והוא נחשב כמי שעמדותיו כלפיה היו עמומות. קודם לקבלת התפקיד יעץ לנשיא ג'ונסון להימנע מהמדיניות של מקנמארה שהעמיקה את מעורבות ארצות הברית בוייטנאם. עם זאת, בתפקידו כשר הגנה הוא המשיך את הקו שקדם לו, אך בסוף היה מהארכיטקטים של הנסיגה מוייטנאם וסיום הלחימה בדרום מזרח אסיה. 
בראיון עיתונאי טען כי הוא סבר שבמגבלות שהאמריקאים פעלו בווייטנאם, אין להם סכוי לנצח. וכי המגבלות הללו הן מגבלות ראויות. הוא סבר שיש ללמוד מהנכונות של ההנהגה של צפון וייטנאם לפנות לשולחן הדיונים תחת המשך הלחימה (בהתייחסו לוועידה שהתקיימה בפריז, אך לבסוף נכשלה). 
לאחר סיום תפקידו ב-1969, עם פרישתו של ג'ונסון, המשיך קליפורד לשמש גורם רב השפעה בוושינגטון. הוא שימש כשליח מיוחד של הנשיא קרטר להודו ובין 1982 ל-1991 היה יו"ר הדירקטוריון של "Bank of Credit and Commerce International". בתפקידו זה, נחשב לאחראי לפרשית שחיתות משמעותית שבגינה פתחו רשויות האכיפה האמריקאיות בהליכים. ההליכים נגדו הופסקו לאור בריאותו הרופפת. 
הוא נפטר ב-1998 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
יונקרים

היוּנְקֶרים (בגרמנית: Junker) היו בני מעמד אצולה גרמני זוטר. מקור השם הוא בהלחם של הביטוי "אדון צעיר" (Junger Herr). זהו שם כללי לאדונים פאודליים זוטרים, אצילי קרקע שאינם נושאים בתואר אצולה אחר. תוארם מתבטא לעיתים בתוספת  "פון" (גרמנית: von) לפני שם משפחתם, בדומה לתוארי אצולה גרמניים אחרים.

היסטוריה

עד המאה ה-19 שימש התואר בדרך כלל בני אצולה במעמד פוליטי וכלכלי נמוך יחסית. בתחילת המאה ה-19, במקביל לעלייתה של פרוסיה כמדינה החזקה ביותר בגרמניה, החלה עלייתם של היונקרים למעמד משפיע בפרוסיה. עם איחוד גרמניה בשנת 1871 תחת אוטו פון ביסמרק, יונקר בעצמו, התגבש תפקידם המרכזי של היונקרים ברייך הגרמני, ובמיוחד כגורם מרכזי בצבא. הם היוו בדרך כלל גורם שמרני שתמך במלוכה. משפחות היונקרים הפרוסים נהנו ממעמד ממיוחס בחברה הפרוסית ושלטו במוסדות של גרמניה במיוחד בצבא ובמשרד החוץ. הערכים שלהם - נאמנות, אדיקות, חובה, מסירות למשפחה, יראת כבוד למסורת ולסדר הקיים, הרגשת כבוד עזה - היו מעוררי הערכה מבחינות מסוימות, אך גם שמרניים וראקציוניים ולא התיישבו עוד עם ערכיה של גרמניה המודרנית.
בעקבות הכישלון הצבאי של גרמניה במלחמת העולם הראשונה ופריצת המהפכה הגרמנית בשנת 1918, נוצרה ברית בין היונקרים לבין הממשלה הרפובליקאית הסוציאל-דמוקרטית, שהסכימה לכבד ולשמר את כוחם של היונקרים (בעיקר בתחומי הצבא והבעלות על הקרקעות) בתמורה לעזרתם בדיכוי המרידה הקומוניסטית ובייצוב הרפובליקה. במהלך שנותיה של רפובליקת ויימאר היונקרים היו בין אויביה של הדמוקרטיה הגרמנית, אותה האשימו בחתימת הסכם ורסאי ובכלל בעיותיה של המדינה. הם תמכו ומימנו את הפרייקור - מיליציות ימניות שבמקור הוקמו כדי להילחם בקומוניזם, והיו מעורבות גם בניסיונות להדחת הממשלה, כפי שקרה בפוטש של קאפ.
השפעתם של היונקרים גדלה עם בחירתו של פאול פון הינדנבורג הריאקציוניסט לנשיאות גרמניה בשנת 1925. בשנת 1927 העניקו לו היונקרים אחוזה בפרוסיה המזרחית כאות הוקרה על שירותו למען גרמניה בזמן המלחמה. כשהחל הינדנבורג להפעיל את סמכויות החירום שלו בשנת 1930 כדי למנות ממשלות בלי אישור הרייכסטאג, היו יונקרים רבים בין חברי הממשלה. עלייתו של אדולף היטלר לשלטון בשנת 1933 מסמנת מפנה במעמדם של היונקרים. למרות שאלו ראו בעין יפה כמה מפעולותיהם ומטרותיהם של הנאצים - כגון הפרת הסכמי ורסאי, חימושה מחדש של גרמניה והתוכניות להתפשטות אימפריאליסטית - שרר אי אמון בסיסי בין שני הצדדים: הנאצים סלדו מגינוני האריסטוקרטיה של היונקרים, והיונקרים מצידם ראו בתנועה הנאצית תנועת המונים של האספסוף, והתייחסו בבוז אל ראשיה.
מכיוון שהנאצים שאפו להשיג כוח מוחלט ולהכפיף את מוסדות המדינה הישנים לסמכותם, העימות עם היונקרים לא אחר להגיע. בשנת 1937 פרצה סדרת שערוריות בצמרת הוורמאכט המכונה פרשת בלומברג-פריטש, שבעקבותיה נערך ארגון מחדש של מבנה הצבא. זה האחרון, שהיה בעל תפקיד עצמאי מאז איחודה של גרמניה על ידי ביסמרק, הפך כפוף למדינה הנאצית. שינוי זה היה מכה קשה לכוחם של היונקרים, והביא לשחיקה מתמדת בכוחם לקראת מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. במקביל הואץ והועמק תהליך הנאציפיקציה בצבא, שהתבטא בעליית דור מפקדים חדש שלא מבני האליטה היונקרית, שחבו את קידומם למשטר הנאצי.
בקשר העשרים ביולי בשנת 1944, בו ניסו קצינים גרמנים להתנקש בחיי היטלר ולהפיל את השלטון הנאצי, נטלו חלק יונקרים רבים, דבר שהעמיק את חוסר האמון של הנאצים בהם.
לאחר מלחמת העולם השנייה איבדו היונקרים חלקים ניכרים מאדמותיהם, כשהשטחים המזרחיים של גרמניה הועברו לברית המועצות ולפולין. שאר אדמותיהם, שעבר לתחום שיפוטה של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, הוחרם על ידי המדינה וחולק מחדש בין האיכרים.
עתיה זר

ביוגרפיה

נולדה בקריית ארבע לרב משה ולמרים לוינגר. בהיותה בת ארבע עברה משפחתה להתגורר בחברון. היא בוגרת מגמת תקשורת במרכז האוניברסיטאי באריאל וכיום דוקטורנטית במוסד. עד לפני מספר שנים היא הייתה מורה לאמנות הקולנוע בבית הספר ממ"ד ברכה בנות וכיום מלמדת במדרשת "תורת חיים" ביישוב.
זר שימשה בעבר כעיתונאית בעיתון "בשבע", וכמו כן פירסמה בו מאמרי דעות.
ספרה, "מבצע משאית - השיבה לחברון", שיצא לאור ב-2004 בהוצאת מכון ספרים הר ברכה, הוא ספר ילדים המתאר את שיבת היהודים לבית הדסה שבחברון, מנקודת מבטה של הסופרת, שהייתה אז ילדה בת ארבע. היו שראו בספרה של זר תחילתה של מגמה חדשה, שבה יתחזק הנרטיב של ההתנחלויות גם בכתב.
בשנת 1994 נישאה לרב יונדב זר, בנו של משה זר, המכהן כר"מ בישיבת הר ברכה. הם מתגוררים ביישוב הר ברכה ולהם 11 ילדים.
בננה פוסטר

בננה פוסטר (באנגלית: Bananas Foster) היא קינוח מהמטבח האמריקאי המכיל בננה עם גלידת וניל, ברוטב העשוי מחמאה, סוכר חום, קינמון, רום כהה, וליקר בננה. הרוטב מבושל לאחר מכן מוסיפים את הרום והרוטב משולהב (מובער).
המנה הומצאה בשנת 1951 על ידי השף פול בלאנג' (Paul Blangé) במסעדת ברננ'ס בניו אורלינז במדינת לואיזיאנה שבארצות הברית.
המאכל נקרא על שם ריצ'רד פוסטר (Richard Foster) חברו של בעל המסעדה, אוון ברנן, אשר כיהן באותה עת כיו"ר הוועדה למניעת פשע של העיר ניו אורלינס.
המנה הפכה לקינוח פופולרי בניו אורלינס ובדרום ארצות הברית.
ליוורדן

תולדות העיר

בחפירות ארכאולוגיות שבוצעו באזור ליוורדן, התגלו שרידים מהמאה ה-2 לספירה. העיירה נוסדה לראשונה בשנת 1435, העיירה הייתה מרכז מסחרי פעיל ששכן בשפך מידלזיי (Middelzee), עד שהוסט כיוון נהר ברון במאה ה-15. בשנת 1901 התגוררו בעיר 32,203 תושבים.
בשנות מלחמת העולם השנייה הייתה העיר תחת כיבוש הנאצים, ב-15 באפריל 1945 שחררו חיילי צבא קנדה את העיר.

הקהילה היהודית

יהודים היגרו לליוורדן במאה ה-17, ובית הכנסת הראשון נבנה בעיר ב-1755. במשך השנים נבנו עוד שני בתי כנסת.
לאחר מלחמת העולם השנייה לא נותרו יהודים בעיר. מספר תושבים חסידי אומות העולם, שימרו את מבנה בית הכנסת, והריהוט הועבר כפי שהוא לכפר בתיה שבישראל.

ספורט

קבוצת הכדורגל הבולטת בעיר היא קמבור, שהוקמה ב-1964 ושיחקה 7 עונות בליגת העל ההולנדית. ב-2016 ירדה לאחרונה לליגה השנייה.
תבות

תָבּות (געז ታቦት) הוא העתק-הדמיה של לוח עשרת הדיברות או של ארון הברית, המשמש בעבודת הקודש של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית (המושג "צלת" (ጽላት) מתייחס רק להעתק של עשרת הדיברות, אולם השימוש בו שוב אינו שגור).  
המילה "תבות" נשאלה מהמילה העברית "תיבה" והגיעה לשימוש בגעז דרך הארמית. התבות הוא לוח רבוע, בדרך כלל באורך וברוחב של כ-15 ס"מ, עשוי אלבסטר או שיש, או מעץ שיטה. הלוח נשמר באזור המקודש בכנסייה בתיבה מעוטרת, ואינו גלוי לעין הציבור, למעט במספר אירועים מיוחדים, בהם תהלוכת הטמקת במהלכה הוא נעטף בבד ונישא על ראשו של כהן דת, או ביום חגו של הקדוש המגן של הכנסייה.
פולה מוזס

ביוגרפיה

פולה נישאה לנח מוזס בשנת 1948.
בנה, גלעד, יליד שנת 1950, נהרג מפגיעת אוטובוס בגיל 8.
ארנון "נוני" מוזס -יליד 1953, ירש את הבעלות על עיתון "ידיעות אחרונות" אחרי מות אביו והוא הבעלים העיקרי, המוציא לאור והעורך האחראי של העיתון ידעות אחרונות.
בגיל 14 נהג במכוניתו של אביו, בנוכחות אביו, בשכונת מגוריו ברמת גן, איבד שליטה על הרכב ודרס למוות ילדה בת 10 שצעדה על המדרכה.
ג'ודי שלום ניר מוזס- השלישית מבין ילדי המשפחה, ילידת 1958. היא אשת תקשורת, מנחת טלוויזיה, שדרנית רדיו ועיתונאית ישראלית.
נקראת על שם סבה יהודה מוזס. בעלה הראשון, ממנו התאלמנה, היה עמירם ניר, ובעלה השני, ממנו התגרשה, הוא סילבן שלום, אשר היה ח"כ ושר.
תמי מוזס - בת הזקונים, ילידת 1960. תמי היא אשת עסקים ישראלית, בעלת שליטה ובעלת עניין בחברות ישראליות, בפרט בתחום תקשורת ההמונים.
פולה הייתה חברת ההגנה בתל אביב, השתייכה לגדוד החברות::
הן היו ביחידות שונות בהגנה, אך רובן היו בתקופה זו או אחרת בגדוד החברות - הוא הגדוד המיוחד של תל אביב, עמוד התווך של חברות ההגנה. היה זה גדוד של חברות בלבד....
פולה ובעלה נח מוזס היו מעורבים חברתית. פולה לקחה חלק בפעילות המועצה לישראל יפה, אירחה בביתה את אייבי נתן לאחר שחרורו מהכלא, מארגנת תצוגות אפנה ועוד. בני הזוג מוזס נהגו להזמין לביתם את עובדי המערכת בשבתות ודאגו לתת להם הרגשה משפחתית, שכללה מתן הלוואות בשעת משבר, טיפול רפואי אצל מיטב המומחים ועוד.
בעלה, נח מוזס, נהרג ב־7 באוקטובר 1985 מפגיעת אוטובוס כשחצה את הכביש מול בית ידיעות אחרונות.
מיזם תחרות הסיפור הקצר ע"ש פולה מוזס ז"ל - סיפור שמתחיל בפרידה נחנך בשנת 2017 וומתקיים אחת לשנה.
ג'יימס ליפטון

קורות חיים

ליפטון נולד בדטרויט שבמישיגן בשנת 1926, לבטי (במקור ויינברג) ולורנס. אמו בֶּרתי לבית ויינברג הייתה מורה ואביו לורנס ליפטון  היה סופר, משורר ועיתונאי, בעל טור יומי ביומון היהודי "פארווערטס".
לאחר מלחמת העולם השנייה עבר ליפטון לפריז ועבד במשך תקופה קצרה בתור סרסור של זונות בצרפת.
בהמשך ליפטון חזר לארצות הברית, והחל את הקריירה שלו כתסריטאי וכשחקן באופרות סבון - במהלך תקופה זו ליפטון כתב תסריטים לאופרות הסבון "Another World",‏ "The Edge of Night",‏ "Guiding Light" ו-"Capitol", וכמו כן הוא שיחק למעלה מ-10 שנים באופרת הסבון "Guiding Light".
בשנת 1994 ליפטון הקים את בית הספר למשחק "הסטודיו למשחק" בניו יורק. במקביל, החל להנחות את תוכנית הראיונות "סטודיו למשחק", בהשראת תוכנית האירוח הצרפתית "אפוסטרוף" בהנחיית ברנאר פיבו, בה הוא מראיין סלבריטאים בולטים בהוליווד. לאורך השנים התארחו בתוכנית מאות שחקנים, תסריטאים ובמאים בולטים, בהם אנשים כמו פול ניומן, רוברט רדפורד, סידני פולאק, סטיבן ספילברג, וברט ריינולדס.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 פרסם את הספר האוטוביוגרפי "Inside Inside".

חייו הפרטיים

בין השנים 1954–1959 ליפטון היה נשוי לשחקנית נינה פוש. מאז 1970 הוא נשוי לדוגמנית ולסוכנת הנדל"ן קדאקיי טרנר.
תצוגת אופנה

תצוגת אופנה היא אירוע בו מעצב אופנה מציג את יצירותיו לציבור הרחב. תצוגות אופנה נערכות בראשית כל עונה מעונות השנה, ובמסגרתה מוצגים הבגדים שעוצבו עבור העונה הבאה.
אירועים של מספר תצוגות אופנה המועלים על ידי בתי אופנה מובילים באתר אחד במשך שבוע ימים נקראים שבוע אופנה. הידוע באירועי אופנה אלה הוא שבוע האופנה של ניו יורק. 
תצוגת אופנה מוצגת לרוב על מסלול הליכה כאשר הצופים בתצוגה יושבים בתצורת האות "ח" סביב המסלול בו עוברים הדוגמנים והדוגמניות ומציגים את פרטי הלבוש. תיתכן תצוגת אופנה בה הדוגמנים והדוגמניות ניצבים במקום אחד והצופים עוברים בין תצוגה אחת לאחרת.

היסטוריה

תצוגות האופנה החלו בעת החדשה (ככל הנראה לא היו תצוגות אופנה לפני ראשית המאה ה-19). בראשית המאה ה-19 נערכו בסאלוני האופנה הגבוהה של פריז "תהלוכות אופנה".
יבואן בגדים אמריקאי יבא את הרעיון לארצות הברית בראשית המאה ה-20 ותצוגת האופנה הראשונה ביבשת אמריקה נערכה בשנת 1903 בעיר ניו יורק בחנות הבגדים של האחים ארליך. במהלך השנים הבאות החלו חנויות אופנה בניו יורק ובפילדלפיה להעלות תצוגות אופנה משלהן, והדבר הפך נפוץ עד שנת 1910. בתצוגות אלה הוצגה אופנה המיובאת מפריז והעתקים מקומיים של הביגוד המיובא, והן נועדו בעיקר עבור קהל של נשים (לא הוצגו בהם בגדי גברים).
בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 בארצות הברית החלו להציג בתצוגות אופנה אופנה מקומית. בתקופה זו החלו להעלות תצוגות אופנה המבוססות על תמה אחת כגון תמה תרבותית (לדוגמה תצוגת אופנה בסגנון רוסי).
עד ראשית שנות ה-70 הוצגו תצוגות האופנה בחנויות בגדים ובסאלוני אופנה. רק החל מאמצע שנות ה-70 החלו מעצבי אופנה לשכור שטחים שונים עבור התצוגות (פארקים ציבוריים, מוזיאונים, מבני תעשייה).

השפעה תרבותית

תצוגות אופנה מהוות רקע לסרטי קולנוע וטלוויזיה רבים, ולספרים רבים.

בישראל

בישראל נערכים אירועי אופנה רבים בשבוע האופנה בתל אביב, חברת הביגוד קסטרו עורכת מדי שנה תצוגת אופנה במוזיאון תל אביב ודוגמנית העבר סמדר גנזי ידועה כמארגנת ובמאית תצוגות אופנה.
ממפיס האסל

היסטוריה

ב-23 בינואר 2017 פורסם כי קבוצת הבת המשותפת לממפיס גריזליס ולמינסוטה טימברוולבס, איווה אנרג'י, נרכשה בידי הטימברוולבס ותשמש כקבוצת הבת הבלעדית שלה החל מעונת 2017/2018. בתגובה למהלך, הודיעו הגריזליס כי יקימו קבוצת בת משלהם בעיר סאות'הייבן שבמיסיסיפי, המרוחקת כ-25 קילומטרים מממפיס, אשר תארח את משחקיה באולם לאנדרס סנטר. ב-30 במאי 2017 מונה גלין סיפריאן למאמן הראשי של הקבוצה, ויומיים לאחר מכן חשפו הגריזליס את שם הקבוצה החדשה – ממפיס האסל – ואת הלוגו שלה.
בעונת הבכורה שלה רשמה ממפיס מאזן ניצחונות שלילי 21–29, אשר הציב אותה במקום ה-12 באזור המערבי.
בעונת 2018/2019 שיפרה הקבוצה את הישגיה. היא עלתה למאזן ניצחונות-הפסדים של 22-28, והגיעה לשלב חצי הגמר בו הפסידה לקבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס.
אברהם יעקב פרידמן (בויאן)

רבי אברהם יעקב פרידמן (כ"ד בניסן תרמ"ד, 19 באפריל 1884 - ב' באלול תש"ב, 15 באוגוסט 1942) היה האדמו"ר מבויאן בלמברג (לבוב). בנו של האדמו"ר הראשון מבויאן, רבי יצחק פרידמן.

ביוגרפיה

נולד בסדיגורה למלכה בת רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקא ולרבי יצחק, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין.  בשנת תרנ"ה נישא לחנה בתו של רבי מרדכי טברסקי  מלויעב. 
בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט יחד עם אביו ואחיו לווינה. לאחר פטירת אביו בשנת תרע"ז (1917), עבר מווינה ללבוב, מעריה המרכזיות של גליציה, שרבים מתושביה נמנו על חסידי בית רוז'ין. על קורותיו לא ידוע הרבה. בשנת תרצ"ג ביקר בארץ ישראל להזמנת חסיד שלו שחנך את ביתו בתל אביב. באותו ביקור הדליק את ההדלקה המסורתית בל"ג בעומר במירון. 
רבי אברהם יעקב נרצח בחצר ביתו יחד עם אשתו ומשמשו בב' באלול תש"ב (1942), לא הניח אחריו צאצאים. דברי תורתו כונסו בספר נחלת יעקב, והם מכילים מאמרים רבים על דרך הרמז.
על שמו בית הכנסת נחלת יעקב של חסידות בויאן בשכונת התמר בביתר.