זינטולה ביליאלטדינוב

ביוגרפיה

הוא נולד ב-13 במרץ 1955 במוסקבה. למד במוסקבה בבית הספר מספר 193. בשנים 1973–1988 שיחק בעמדת המגן בדינמו מוסקבה ובשנים 1976–1988 שיחק בהרכב נבחרת ברית המועצות. חבריו לקבוצה לא הצליחו להגות את שמו "זינטולה" וכינו אותו "אלכסנדר".
משנת 1988 עוסק באימון. ב-27 יוני 2011 מונה למאמן הנבחרת הלאומית. זכה עמה באליפות העולם בשנת 2012.
הוא בוגר המכון לתרבות הגופנית (GTsOLIFK) משנת 1979 ובמכון הפדגוגי של מחוז מוסקבה (הפקולטה לחינוך גופני) ב-1982. הוא שירת בצבא והגיע לדרגת קולונל במשמרות הגבול הסובייטים.

משפחתו 

שורשי אבותיו מגיעים ממחוז ניז'ני נובגורוד, מהכפר פיצה (Пица).
אביו חיידר ביליאלטדינוב (1928–1999) עבד בחווה עד לגיוסו לצבא, בשנת 1952 עבר להתגורר במוסקבה, שם במשך שנים רבות עד לפרישתו, עבד במפעל לנעליים בשם "הגיבור האדום". אמו ניימיה ביליאלטדינובה (1926–2000) הכירה את בעלה לעתיד במוסקבה. עבדה במפעל סריגה ובתקופת מלחמת העולם השנייה עבדה בייעור. לאחרי המלחמה, במשך יותר מ-20 שנה עבדה כמנקה בקונדיטוריית "אוקטובר האדום".
רעייתו — נדז'דה ויקטורובנה היא מהנדסת בהכשרתה. בתו — נטליה רומנובה (ילידת 1978) היא משפטנית. נשואה לסטניסלב רומנוב, שחקן הוקי לשעבר. לשניים בן ובת.

קריירת משחק 

זינטולה החלה לשחק הוקי כבר בבית הספר. הוא הצטרף לבית הספר להוקי של "דינמו" (ב-1969), שם הודרך על ידי המאמנים אלכסנדר קווסניקוב וסטניסלב פטוחוב. שיחק בשורות "דינמו" בשנים 1973—1988.
ב"דינמו" השתתף ב-588 משחקים באליפויות ברית המועצות וכבש 63 שערים. בהרכב הנבחרת (1976—1988) שותף ב-253 משחקים וכבש 21 שערים. בתחרויות אליפות העולם ומשחקי החורף האולימפיים שיחק 77 משחקים, הבקיע 8 שערים. בטורניר גביע קנדה שיחק 18 משחקים.

קריירת אימון  

את קריירת האימון החל בשנת 1988, הוא לעוזרו של יורי מויסייב ב"דינמו". בשנים 1988–1992 החליפו כמאמן של "דינמו". זינטולה היה לרוסי הראשון שהוזמן לעבוד כמאמן ב-NHL, שם בשנים 1993–1997 עבד כעוזר מאמן במועדון,"וויניפג ג'טס" (ב-1996 הקבוצה עברה לארצות הברית ונודעו בשם "אריזונה קויוטיס"), בעודו לומד את דרך האימון הקנדית והאמריקאית.
בשנים 1997–2000 כיהן כמאמן ראשי ב"דינמו". בהדרכתו, הקבוצה זכתה באליפות רוסיה בהוקי קרח, פעמיים נוספות סיימה כסגנית האלופה והעפילה לגמר היורוליג. בשנים 2001–2002 אימן את "לוגאנו" השווייצרית. בשנים 2002–2004 שוב אימן את "דינמו". אך פוטר לאחר עונה מאכזבת (בעקבות ההפסד בסיבוב הראשון של הפלייאוף ל"אוונגרד"). הוא היה חלק מצוות האימון של נבחרת רוסיה בבאליפות העולם בשנים 1998, 1999, 2000, ובאולימפיאדת החורף של 1998 בנאגנו ובאולימפיאדת החורף 2002 בסולט לייק סיטי. ממאי 2004 עד מרץ 2005 אימן את נבחרת רוסיה (תוך שהוא מוביל אותה לשלב רבע הגמר בגביע העולם שבו הרוסים הפסידו לארצות הברית).
פרק חדש בחייו החל לאחר שב-30 בספטמבר 2004 התמנה למאמן הראשי של "אק בארס". תחת הנהגתו, הקבוצה זכתה באליפות רוסיה ובגביע האירופי הראשון שלה, בנוסף זכתה הקבוצה גם בגביע גגארין ובאליפות ליגת ההוקי הקונטיננטלית במשך פעמיים רצופות. ב-27 ביוני 2011 הוזמן שוב לאמן את נבחרת רוסיה.  אותה אימן עד 2014, עד סיום משחקי החורף האולימפיים בסוצ'י. ב-20 במאי 2012 נבחרת רוסיה בהדרכתו זכתה באליפות העולם, אחר שניצחה את כל עשרת משחקי הטורניר. באליפות העולם 2013 הרוסים בפעם הראשונה מזה 6 שנים לא הצליחו להעפיל לחצי הגמר, לאחר תבוסה מוחצת ברבע הגמר לנבחרת ארצות הברית (3:8). באולימפיאדה בסוצ'י, רוסיה הודחה בשלב רבע הגמר לאחר שהפסידה לפינלנד בתוצאה 1:3 וב-5 במרץ 2014 הוא עזב את תפקיד המאמן בנבחרת הלאומית. למחרת התפטרותו הוא חזר ל"אק בארס" לתפקיד סגן נשיא ומנכ"ל הקבוצה.
ב-13 ביולי 2014 הפך שוב למאמן הראשי של אק בארס. תחת הנהגתו, הקבוצה שוב העפילה לגמר גביע גגארין, אך הפסידה בגמר לסק"א סנקט פטרבורג. ברם, הסבלנות השתלמה וב-22 אפריל 2018 "אק בארס" זכתה בפעם השלישית בגביע גגארין, לאחר ניצחון על צסק"א. בכך ביליאלטדינוב הפך למאמן השני אחרי אולג זנארוק, שזכה שלוש פעמים בגביע גגארין, עם קבוצה אחת.