google/wiki40b huggingface dataset:
מיטו

היסטוריה

אנשי יאמטו התיישבו לראשונה במיטו בסביבות המאה ה-4, ובתקופת הייאן התיישב במקום אחד מענפי שבט טאירה והקים שם עיר-טירה. במהלך המאות שלאחר מכן התחלפה השליטה בטירת מיטו מספר פעמים, ובמאה ה-17 כבש את הטירה טוקוגאווה איאיאסו לאחר קרב סקיגהארה. העיר נותרה תחת שליטתו הישירה של השוגון עד רסטורציית מייג'י במאה ה-19. מיטו הייתה מקום מושבה של אסכולת מיטו – אסכולת קונפוציאניזם שהטיפה לאימוץ ההשכלה המערבית כדי לקדם את יפן בזירה הבינלאומית, וכדי לקדם את רעיון הייחודיות היפנית בעולם. 
העיר מיטו נוסדה ב-1 באפריל 1889 עם ביטול שיטת ההאן וייסוד שיטת המחוזות, ומיד נבחרה לבירת מחוז איבראקי. במהלך מלחמת העולם השנייה הפציצו בעלות הברית את העיר והשמידו שלושה רבעים משטחה בהפצצה אחת שנערכה ב-2 באוגוסט 1945, כשבועיים לפני כניעת יפן וסיום המלחמה. 
בשנות ה-50 גדל שטחה של העיר עם סיפוח מספר כפרים בסביבתה, וב-2001 קיבלה מעמד עיר מיוחדת שהעניק לה רמת אוטונומיה גבוהה יותר. ברעידת האדמה והצונמי בסנדאי ספגה העיר מיטו נזק כבד, ועשרות אלפי בתים נהרסו, אך האבידות בנפש היו נמוכות מאוד.

כלכלה

מכיוון שהמרכזים התעשייתיים של מחוז איבראקי שוכנים בסביבת הערים צוקובה והיטאצ'י, הפכה מיטו למרכז מסחרי ומנהלי עבור המחוז כולו. מקצת מכלכלת העיר מתבססת על תיירות.
אסתי שושן

חייה

שושן נולדה וגדלה בצפת, בת בכורה למשפחה ברוכת ילדים. התחנכה בסמינר "הרב וולף" בבני ברק. נשואה למימון. ולהם ארבעה ילדים.
היא עוסקת בפרסום ובמיתוג עסקים וחברות, ביצירת קולנוע ובפעילות חברתית ותקשורתית למען זכויות וייצוג לנשים חרדיות.

פעילותה הציבורית

את דרכה בעולם התקשורת החלה בכתיבה פובליציסטית במקומונים חרדיים, בהמשך כתבה טור אקטואליה קבוע בשבועון החרדי "משפחה" בשם א. שושן, לטענתה עורך העיתון אמר לה שעליה להצניע את שמה הפרטי - כי הקורא החרדי לא בשל לקבל דעה מאשה.
שושן פרסמה מאמרים רבים באתרי תקשורת חרדיים וכלליים, כמו "כיכר השבת", "בחדרי חרדים", "Nrg" ו-"ynet" סביב סוגיות דת ומדינה וזכויות נשים.
בשנת 2012, לפני הבחירות לכנסת ה-19, פתחה שושן דף פייסבוק בשם "לא נבחרות לא בוחרות" ובו קראה לנשים החרדיות להפסיק להצביע למפלגות ש"ס ויהדות התורה שלא מאפשרות ייצוג נשים ברשימותיהן. שושן עמדה מאחורי הקמפיין בראיונות שנתנה ובטורים שכתבה וקיבלה גלי ביקורת ותמיכה. בשנת 2013 ייסדה יחד עם רחלי איבנבוים את פרויקט "מעורבות", קבוצת שיח ופעולה של נשים חרדיות בנושא מעמד האישה החרדית. כמו גם קבוצות פייסבוק סגורות שעוסקות בסוגיות שונות במעמדן ומצבן של נשים חרדיות.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20 והובילה קמפיין שהעלה לסדר היום את נושא העדר הייצוג של נשים חרדיות בכנסת וברשויות המקומיות. ב-2015 הצטרפו לקמפיין אסתי רידר אינדורסקי, ששימשה כמנכ"ל משותף בין השנים 2016–2018 טלי פרקש, רחלי איבנבוים ומיכל צ'רנוביצקי, כולן נשות תקשורת ופעילות חברתיות חרדיות מוכרות. למרות הסיקור התקשורתי הרב שקיבלה המחאה מהתקשורת הכללית, היא התקבלה בביקורת רבה במיינסטרים החרדי, לא ניכרו שינויים בדפוסי ההצבעה של נשים חרדיות ורשימה מקומית של מיכל צ'רנוביצקי שהתמודדה באלעד בשם "עיר ואם" זכתה ב-260 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.
במסגרת לימודיה בבית הספר לקולנוע חשיפה כתבה וביימה שושן סרט קצר כעבודת גמר, בשם "עקרה" העוסק בסוגיית טאבו מגזרית סביב משפחות ברוכות ילדים והלחץ החברתי להיות להורים בגיל מוקדם. הסרט זכה לליווי קרנות גשר וסנונית והוקרן בפסטיבלים ברחבי העולם.
שושן ייסדה עמותה בשם "נבחרות" נשים חרדיות לשוויון ייצוג וקול, הפועלת בהסברה למען מודעות לזכויות נשים בחברה החרדית ושינוי מדיניות סביב סוגיית אי הייצוג ומכשירה נשים חרדיות למנהיגות ציבורית ופוליטית. היא משמשת גם במנכ"ל בפועל של הארגון.
ב־2017 זכתה בפרס יפה לונדון יערי על עשייתה החברתית.
במרץ 2018, נכללה ברשימת '20 האקטיביסטיות המשפיעות של ישראל לשנת 2018' של ליידי גלובס.
במרץ 2019 זכתה בפרס רפפורט לנשים לנשים פורצות דרך ומובילות שינוי בחברה הישראלית.
חוק בייס

חוק בייס (או: נוסחת בייס; באנגלית: Bayes' Theorem) הוא תוצאה בתורת ההסתברות המאפשרת לחשב הסתברות מותנית של מאורע כאשר יודעים את ההסתברויות המותנות ההפוכות. הוא נוסח על ידי המתמטיקאי האנגלי תומאס בייס, במאמרו "מאמר על פתרון בעיה בתורת הסיכויים" (Essay Towards Solving a Problem in the Doctrine of Chances), אשר פורסם ב-1764, לאחר מותו של בייס.

ניסוח פורמלי

"ההסתברות המותנית של מאורע A בהינתן מאורע B" היא הסיכוי להתרחשותו של A, בהנחה ש- B אכן התרחש. קיום ההנחה מצמצם את מרחב המדגם. מרעיון זה נובעת הנוסחה להסתברות המותנית:  .
חוק בייס מאפשר לחשב את ההסתברות המותנית ההפוכה: ההסתברות המותנית של B בהינתן A:
.
ניסוח אחר למשפט: אם  חלוקה של מרחב המדגם, שבה לכל אחד מהחלקים הסתברות חיובית, אז לכל מאורע A בעל הסתברות חיובית ולכל k, מתקיים:
.
ניסוח זה נובע ישירות מהניסוח הראשון בשילוב עם נוסחת ההסתברות השלמה.

דוגמה

במדינה מסוימת יש שתי קופות חולים; 75% מהתושבים חברים בגדולה מבין השתיים, והשאר בקטנה. סקרי שביעות רצון העלו ש-90% מן החברים בקופת החולים הקטנה מרוצים מן הקופה, בעוד שרק 80% מהחברים בקופת החולים הגדולה מרוצים ממנה. על-כן מפרסמת החברה הקטנה מודעות ענק שלפיהן "אם אתם מרוצים, כנראה שאתם חברים שלנו". חוק בייס מאפשר לבחון את נכונות הטענה:
לצורך הדוגמה, קבוצת האנשים בעלי התכונה "האדם חבר בקופה הקטנה" תסומן ב-S, והקבוצה המשלימה ("האדם חבר בקופה הגדולה") תסומן ב-, ואם כן,  ו-. כמו כן,  התכונה "האדם מרוצה" תסומן ב-H. לפי הסקר: , ו-. לפי נוסחת ההסתברות השלמה, . לכן, הסיכוי של אדם מרוצה להשתייך לקופה הקטנה שווה ל-.
אם כן, טענת הפרסומת שקרית: אם אדם מרוצה הוא כנראה חבר בקופת החולים הגדולה. באופן דומה, ניתן להראות שגם אם הוא לא מרוצה הוא כנראה חבר בקופת החולים הגדולה.
אורטל

היסטוריה

ב-1976 התגבש הגרעין ביוזמת הקיבוץ המאוחד במטרה להתיישב בתל קטיף שבמרכז רמת הגולן, אך המקום לא אושר להתיישבות. בספטמבר 1977 עלו החברים כקיבוץ עצמאי למרום הגולן, לשכונת נעורים שפינו חברי מושב יונתן. ההחלטה בדבר הקמת היישוב התקבלה במהירות, והביצוע אף הוא התקדם במהירות רבה. את הקיבוץ הקימו שלוש חבורות של יוצאי צבא עירוניים וגרעיני נח"ל של "הצופים", תוך ליווי של קיבוץ בית השיטה. בתחילת יוני 1978 עברו החברים לנקודת קבע שקבוצת בנייה משלהם בנתה במו ידיה ליד הר שיפון, והקיבוץ נחנך רשמית בספטמבר 1978. בשנים הראשונות פעל בקיבוץ מפעל הנעליים "קל טל", לייצור נעליים עם סוליות עץ, שנרכש מקיבוץ דפנה.
היישוב שומר על האופי הקיבוצי. ענפי המשק כוללים מטעים, כרמי יין, אירוח כפרי ושותפות בבית האריזה הגדול בישראל, "פירות הגולן". בקיבוץ נמצאת רפת הצפון שהפכה לאתר תיירות, ובה שותפים שלושה מקיבוצי צפון הגולן - מרום גולן, אל רום ואורטל. 
שם הקיבוץ הוצע על ידי עזריה אלון כ"אור-טל" בשל קרבתו להרי אביטל ובנטל.
רן כוכב

ביוגרפיה

כוכב התגייס לצה"ל ב-1989 והתנדב לשרת כלוחם וכקצין במערך ההגנה האווירית של חיל האוויר. בין השאר שירת כמפקד סוללת נ"מ מתנייעת (צ'פרל) וכסמג"ד חובט/וולקן בקו הסגול בעת שהות צה"ל בדרום-לבנון. כוכב היה מפקד חבורת הפיקוד הקדמית (חפ"ק) בחיל האוויר בעת אירוע אסון המסוקים וכמי שפיקד על כוחות החילוץ בסמוך לבית הקברות של קיבוץ דפנה. בהמשך שירת כקצין המבצעים של מערך הנ"מ במלחמת המפרץ השנייה וב"מבצע חומת מגן" עת השתתף גדוד 66 בלחימה ביהודה ובשומרון.  
כוכב שירת כמפקד גדוד רם 66, גדוד נ"מ מתנייע שהפעיל מערכות נשק מחבט, וולקן וסטינגר בגבול הצפון לאחר נסיגת צה"ל מלבנון וכקצין הנ"מ האוגדתי של אוגדת הגליל טרום מלחמת לבנון השנייה.  
לאחר שירות בלהק האוויר הוצב כמפקד יחידת טילי חץ "חרב מגן" עליה גם פיקד במלחמת לבנון השנייה. היחידה הפכה מבצעית תחת פיקודו של כוכב והשתתפה בניסויים ובמבצעים מורכבים. לאחר תקופת לימודים בארצות הברית שירת כראש ענף תורה והדרכה במפקדת המערך והיה מהמובילים של השינוי המערכתי אשר הפך את מערך הנ"מ למערך ההגנה האווירית בחיל האוויר, בקליטת מערכות הנשק "כיפת ברזל" והפיכתה מבצעית ובשיתופי פעולה עם צבא ארצות הברית.
כוכב הפך למפקדה הראשון של כנף הגנת שמי המדינה (כנף 168) לאחר השינוי הארגוני שעבר המערך ב-2011. בשנים 2013 עד 2015 פיקד על בית הספר להגנה אווירית ובהמשך למד במכללה לביטחון לאומי. ביולי 2016 הועלה לדרגת תת-אלוף ובספטמבר 2016 התמנה לקצין המשטרה הצבאית הראשי. שירת בתפקיד עד אוגוסט 2018. בספטמבר 2018 מונה למפקד מערך ההגנה האווירית.
כוכב בעל תואר ראשון בתקשורת ומנהל עסקים מהמכללה למנהל בתל אביב, בעל תואר שני באסטרטגיה וניתוח מערכות מטעם האקדמיה הגבוהה של חיל האוויר האמריקאי במונטגומרי, אלבמה וכן בעל תואר שני נוסף מטעם אוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי במדעי המדינה.  
נשוי להילה ואב לארבעה בנים.
סיירוס פריש

ביוגרפיה

פריש, יליד אמסטרדם, סיים את האקדמיה ההולנדית לקולנוע, והיה מועמד בשנת 1992 לפרס גרולש, אחד הפרסים היוקרתיים ביותר בהולנד.
סרטו העלילתי הראשון היה "סלח לי" ("Forgive me"). הסרט הביע ביקורת חריפה על תרבות הריאליטי והוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ברוטרדם (2001).  פריש עצמו מגלם את הדמות הראשית בסרט. זהו סרט שטני ללא כל מחסום מוסרי, המנסה להיות מרגש ככל האפשר. השחקנים בסרט הם מנודים אמיתיים עקב פיגור שכלי. 
פריש ידוע גם ביצירת סרט העלילה הראשון שצולם רק באמצעות טלפון נייד - "למה אף אחד לא אמר לי שזה יהיה כל כך רע באפגניסטן". הסרט הוצג בפסטיבלי קולנוע רבים, כגון פסטיבל הסרטים הבינלאומי (2007), רוטרדם (2007), פסטיבל הסרטים טרייבקה (2007), פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סן פרנסיסקו, פזארו (2007) ועוד. על פי המגזין ההולנדי Trouw, פריש מוקיע את הטירוף של הסרט הזה כיום בחברה המערבית באותה דרך שרומן פולנסקי עשה בשנות ה-60 של המאה ה-20 עם "הדחייה".
העיתון הבריטי גארדיאן כתב ב-4 בפברואר 2007 כי פריש הוא סלבריטי היודע להתמודד עם נושאים קשים.
בשנת 2009 סיים פריש את סרטו Dazzle, אותו התחיל לצלם 15 שנים קודם לכן עם השחקנים ג'ורג' ורבאן ורוטגר האוור.  
פריש ידוע גם כמחזאי. הידועים במחזות שכתב הם Gharb ו-"מחזה קצר, נפץ חדים". המחזות הוצגו בשפות שונות בהולנד, צרפת, אוסטריה ואנגליה בשנת 2004.
לכבוד החנוכה

לכבוד החנוכה הוא שיר ילדים עברית לחג החנוכה מאת המשורר חיים נחמן ביאליק. השיר פורסם לראשונה בשנת 1916 באודסה.
מילות השיר זכו למספר עיבודים, בין השאר של הסופר ש. בן-ציון, והולחנו בלחן עממי על ידי המלחין יצחק אדל.
האני השר הוא ילד, הפונה אל רבים, ושואל שאלות דידקטיות, אשר התשובות עליהן מלמדות על מנהגי חג החנוכה: מצווה מדרבנן - הדלקת נרות חנוכה בחנוכייה, ומנהגי ישראל: משחק ב„כִּרְכָּר” - שם שהמציא המשורר לסביבון, הכנת לביבות או סופגניות, והענקת "דמי חנוכה" לילדים. המנהגים מתוארים כפעולותיהם המשמחות והמהנות, בהווה החג, של דמויות קרובות ומוכרות: ההורים, האב והאם, הדוד והמורה.
צמד המילים "עוֹפֶרֶת יְצוּקָה" נלקחו מהשיר אל שמו של "מבצע עופרת יצוקה" של צה"ל, שהתחיל בתקופת חנוכה, בדצמבר 2008 - ינואר 2009.
קישוט מרכז השולחן

הקישוט המרכזי הוא פריט דקורטיבי, בדרך-כלל פונקציונלי בלבד ואינו מהווה חלק מן הארוחה, המונח במרכז שולחן הסעודה, כחלק מעריכת השולחן, ומטרתו להוסיף אווירה, עניין, הדר ונוי לסעודה. לא תמיד מדובר בפריט אחד ויחיד. בפרט בשולחנות ארוכים, ייתכנו מספר קישוטים מרכזיים, שיהיו פזורים לאורכו.

ייעוד

הקישוט המרכזי על השולחן הוא פריט, המשמש למטרות דקורציה (קישוט ועיצוב). יחד עם זאת, לעיתים קרובות, הקישוטים המרכזיים לא גדולים במיוחד, כדי למנוע מהם לחסום את שדה הראייה בין משתתפי הסעודה ובכדי להשאיר מספיק מקום להגשת המנות והאוכל.
קישוטים מרכזיים אחרים עשויים, לעיתים קרובות, מפרחים, נרות, פירות או מגדים (ממתקים).
קישוטים מרכזיים מהווים חלק גדול ומשמעותי מעיצוב וקישוט שולחנות בחתונות ושמחות אחרות, כגון: בר/בת מצוות, ימי הולדת ומסיבות אירוסין.
במפגשים ואירועים רשמיים באירופה יש לעיתים קישוטים מרכזיים מושקעים ומורכבים במיוחד, בפרט על גבי שולחנות ארוכים, העשויים להתפרש לכל אורכם.
בחגים, בפרט ראש השנה, פסח וגם פורים, מקובל גם בבתים הפרטיים להשקיע בשדרוג שולחן הסעודה בקישוט מרכזי.
אוהד לויטה

קריירה

לויטה גדל במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך כאשר היה רק בן 17. משחקו הראשון בליגת העל התקיים מול מ.ס. אשדוד. בעונת 2006/2007 קיבל לויטה באופן קבוע את חולצת ההרכב הראשון של הקבוצה, במקום אושרי לוי שהושעה מהקבוצה בעקבות חשד להימורים והטיית משחקים.
לויטה היה שחקן נבחרת ישראל הצעירה, ושימש כקפטן הנבחרת. בשנת 2007 נכלל בסגל הנבחרת במסגרת אליפות אירופה לנבחרות צעירות, אך לא שיחק בפועל. בסך הכל צבר לויטה 17 הופעות במדי במדי הנבחרת הצעירה.
באוגוסט 2009 חתם לויטה בקבוצת ר.ק.ס. וואלביק מליגת העל ההולנדית. לאחר עונה במועדון קיבל לויטה את סרט הקפטן, אך בסוף העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה. בעקבות יכולתו בהולנד, זומן בתום העונה לראשונה לסגל נבחרת ישראל על ידי המאמן הצרפתי, לואיס פרננדס, אך לא שיחק במדי הנבחרת. כעבור עונה שבה וואלביק לליגה הראשונה, כאשר סיימה במקום הראשון בליגה השנייה. בסוף עונת 2010/2011 שוחרר לויטה מוואלביק בעקבות חילוקי דעות על המשך החוזה עמו, דבר שגרם לו גם לאבד את המקום בהרכב במחזורי הסיום.
באוקטובר 2011 חתם לויטה בהפועל באר שבע, ולאחר עונה אחת במועדון חתם ביוני 2012 בקבוצת אומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. לויטה פתח את עונת 2012/2013 כשוער הראשון, אך לאחר מכן ירד לספסל.
ב-28 ביוני 2013 חתם לויטה במכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה הלאומית, ובתום עונת 2013/2014 עלה עמה בחזרה לליגת העל.
ב-3 בספטמבר 2014 הושאל לויטה למכבי חיפה עד תום העונה, לאחר שמכבי נתניה החתימה את אריאל הרוש ומעמדו של לויטה בקבוצה התערער. לויטה שותף במשחק ליגה אחד במדי מכבי חיפה בעונת 2014/2015, בנוסף לשישה משחקים בגביע הטוטו, ובסופה על חוזה קבוע לשנתיים במדי הקבוצה. בעונת 2015/2016 שותף בחמישה משחקי ליגה ובשני משחקי גביע וזכה עם חיפה בגביע המדינה. בעונת 2016/2017, בעקבות עזיבות של השוער ולדימיר סטויקוביץ', החל לשמש כשוער הראשון של הקבוצה, אך כבר בתחילת העונה נפצע בכף רגלו ואיבד את מקומו בהרכב לעומרי גלזר. באמצע עונת 2017/2018 חזר לויטה להרכב על חשבונו של גלזר.
ב-11 בספטמבר 2018 חזר לויטה לקדנציה שנייה בהפועל באר שבע, כאשר חתם בשורות הקבוצה לעונה אחת. לויטה החל את העונה כשוער שני, אך בפברואר 2019 תפס את מקומו של אריאל הרוש בהרכב, ועד תום העונה ערך 16 הופעות בליגת העל וחתם לשנתיים נוספות במועדון.
כירולוגיה פסיכודיאגנוסטית

כירולוגיה פסיכודיאגוסטית היא שיטת אבחון פסאודו-מדעית, המתיימרת לאבחן הפרעות נפשיות באמצעות קריאה בכף היד. השיטה מבוססת, בדרך האנלוגיה, על מחקר הקווים ותבניות העור של כף היד וכף הרגל (דרמטוגליפיקה), שבו התברר שלאלו יש מאפיינים גנטיים המאפשרים לזהות סינדרומים גנטיים קיצוניים (כגון תסמונת דאון וטריזומיה 13).
הכירולוגיה הפסיכודיאגנוסטית מחלקת את כף היד לשני חלקים: כף היד, שבה נמצאים הקווים, והחלק השני הוא האצבעות. כף היד מייצגת, כביכול, את המחסנים האנרגטיים והפיזיים שלנו והבסיס לאישיות. היא כוללת את היצרים, הדחפים והפוטנציאל הבסיסי של האדם. כף היד מייצגת את הגרעין של האדם - כל מה שהאדם יודע על עצמו ("קולות הבטן").  האצבעות מייצגות את הדעת של האדם, דפוסי ההתנהגות, מערכות האמונה ומערכות שנבנו במפגשים עם העולם. האצבעות הן דינאמיות ומשתנות עם החיים.
בכף היד יש שלושה קווים עיקריים ועוד קווי משנה. "קו הלב" יוצא מתחת לזרת ומתקדם לכיוון האצבע המורה. "קו הראש" יוצא מתחת לאצבע המורה, ו"קו החיים" מקיף את האגודל ויורד לשורש כף היד.
לפי הגישה הפסיכודיאגנוסטית, בעזרת כפות הידיים ניתן לאבחן בעיות רגשיות ופיזיות, לקויות למידה שונות, היפראקטיביות, מחלות ופוטנציאל של מחלות. אבחון פסיכודיאגנוסטי יכול לסייע באבחון תעסוקתי, התמודדות עם טראומות מהעבר וסיוע בשינוי דפוסי התנהגות.
טיאגו ספליטר

קריירה

טיאגו ספליטר ביירנס נולד בברזיל לאם נוצרייה ולאב ממוצא יהודי-גרמני. הוא חונך כנוצרי. ספליטר החל לשחק כדורסל במספר קבוצות מקומיות בעיר הולדתו. בגיל 14, הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו, כאשר לקח חלק באליפות דרום אמריקה לקדטים עם נבחרת הנערים של ברזיל. לאחר הטורניר, סקאוט של טאו ויטוריה שנכח באליפות התרשם מיכולתו של ספליטר והציע לו לחתום בקבוצה על חוזה ארוך טווח של שבע עונות, ואכן ספליטר נענה להצעה.
בעונתו הראשונה בקבוצה, ספליטר מיעט לשחק, ועל כן הועבר לקבוצת המילואים של המועדון, ערבה גוראגו. בקבוצת המילואים ספליטר קלע 16 נקודות והוריד 5 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן, החליטה הנהלת טאו ויטוריה להעבירו ללורבנטיה בילבאו מהליגה השלישית, על מנת שיצבור ניסיון ודקות משחק. המעבר לבילבאו סייע לספליטר, עקב דקות המשחק שצבר בקבוצה והצטיינותו בה, שהתבטאה בעלייתה של הקבוצה לליגת המשנה.
בעונה שלאחר מכן, ספליטר סייע לבילבאו להישאר בליגת המשנה והפגין יכולת גבוהה. כתוצאה מהאזרחות הספרדית שקיבל בסיום העונה, הוא עבר לקבוצה הבוגרת של טאו ויטוריה כבר בגיל 17 וחצי. בעונתו הראשונה המלאה ספליטר היה שותף בזכייתה של טאו בגביע הספרדי ובהעפלה לשלב ה"טופ 16" של היורוליג.
בעונת 2004/2005 השתפר מעמדו של ספליטר בקבוצה, והוא הפך לסנטר הפותח שלה. מאז זכה ספליטר עם טאו בגביע הספרדי בעונת 2005/2006 ובאליפות ספרד בעונת 2007/2008, וכמו כן העפיל איתה שלוש פעמים ברציפות לפיינל פור של היורוליג.
בשנת 2007, נרשם ספליטר לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-28 בסיבוב הראשון על ידי קבוצת סן אנטוניו ספרס. אף על פי שנבחר בסיבוב הראשון, הוא הצטרף לסן אנטוניו רק בעונת 2010/2011, עקב סירובה של טאו לשחררו במחיר נמוך.
בעונת 2013/14 זכה ספליטר באליפות ה-NBA עם קבוצתו סן אנטוניו ספרס. הוא שיחק בספרס עד 2015.
ב-2015 עבר לשחק במדי האטלנטה הוקס, שבמדיה שיחק עד 2017. ב-2017 עבר לשחק בפילדלפיה 76', אך אלה העבירו אותו במשך השנה לדלאוור 87' מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-20 בפברואר 2018 פרש ממשחק פעיל.

נבחרת ברזיל

ספליטר החל לשחק עבור הנבחרת הלאומית של ברזיל כאשר השתתף עימה באליפות העולם 2002 בהיותו בן 17. הוא שותף עם נבחרתו בכל טורנירי אליפות אמריקה וכן באליפות העולם 2006, באליפות העולם 2014 ובמשחקים האולימפיים של 2004 ושל 2008.
צבי כנר

צבי כַּנָּר (יידיש נכתב גם: קאנאר; 17 ביולי 1929, סְקַלְבְּמְיֶיז', פולין – 18 באפריל 2009, תל אביב) היה שחקן פנטומימה וסופר יידי ישראלי.
ספריו מתייחסים לשואה, אשר כניצול השואה ליוותה אותו כל חייו.

ביוגרפיה

כנר נולד בסְקַלְבְּמְיֶיז' (Skalbmierz) שבפולין, במשפחה מסורתית.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנים 1942–1945, שהה במספר מחנות ריכוז בפולין ובגרמניה, בהם בוכנוואלד, ושרד את צעדות המוות. בתום המלחמה מצא את אמו ואחותו בין הניצולים. בשנת 1946 העפיל לארץ ישראל מאיטליה עם ילדי סלבינו, הוגלה למחנות המעצר בקפריסין ולבסוף הגיע לארץ והצטרף לקיבוץ משמר השרון שבעמק חפר, שם התחנך במסגרת עליית הנוער. בשנת 1948 התגייס לפלי"ם, עבר קורס ימי בקיבוץ שדות ים ולחם במלחמת העצמאות. שירת על הספינה פרטו פ.39, והשתתף במספר פעולות ימיות. בשנת 1949 השתחרר משירות ועבד כמלח על סיפונן של אוניות נוסעים.
לאחר מכן למד בבית הספר למשחק שעל יד תיאטרון "הקאמרי" בתל אביב, ובשנים 1955–1957 למד משחק ופנטומימה אצל מרסל מרסו ואטיין דקרו (Decroux) בפריז. מתום לימודיו הופיעה במשך שנים כשחקן פנטומימה בפריז, בלגיה (יותר מ-20 שנה), ארצות הברית וקנדה. את מגוריו חילק בין בלגיה, ארצות הברית וישראל.
בשנות ה-80 החל לכתוב: כתב קטעי פנטומימה טרגי-קומיים; כתב, ביים וביצע מחזה בשם "ברח, יעקב, ברח", לפנטומימאי וקריין, המבוסס על זיכרונות ילדותו בשואה.
ב-1984 החל לכתוב ביידיש במסגרת "יוגנטרוף" בארצות הברית, ופרסם סיפורים בכמה עיתוני יידיש, בהם "פארווערטס".
בשנת 1990 שב לארץ, אך הוסיף להופיע בחו"ל.
ספרו הראשון, הרומן "איך און למך" ("אני ולֶמֶךְ"), שראה לאור ב-1994, זיכה אותו בשנת 1997 בפרס שייבר לספרות ואמנות מטעם בית שלום עליכם.
בשנת 1996 יצא ספרו השני, "אפגעגעבן ברויט". על ספר זה זכה בשנת 2000 בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש, והוא תורגם לעברית וראה אור ב-2002.
שני ספריו הראשונים עוסקים בחוויות שואה. ספרו השלישי והאחרון, "א פיש האט מיך נישט איינגעשלונגען: דערציילונג" ("דג לא בלע אותי"), שראה אור ב-2003, מתמקד בשחרור מהמחנות ובחיים בארץ.
בנוסף שיחק בתיאטרון ("יעקב השקרן" ליורק בקר בפסטיבל עכו; "ההולכים בחושך" לחנוך לוין בתיאטרון הבימה), בסרטי קולנוע ("שמיכה חשמלית ושמה משה", "רכבת החיים"). בשנים 2002–2003 העלה בבית ציוני אמריקה את הצגתו האחרונה, "להיות", גם היא בנושא השואה.
צבי כנר התגורר בתל אביב עד לפטירתו באביב 2009, בגיל 80.
בטיחות

בטיחות היא שם כללי לתחום של ההגנה מפני פגיעות גוף או נזק מתמשך בבני אדם. תחום הבטיחות מלווה כיום את האדם בכל אשר ילך: בבית, בדרך, במקומות העבודה והבילוי. לעיתים מוגדרת כך: "קיום רמת סיכונים סבירה לאור המטרה".
על אף שהבטיחות נמצאת בכל אספקט של החיים, כמעט אף פעם הבטיחות אינה מטרה בפני עצמה, אלא אלמנט שנלווה לתחומים האחרים.
בן לוז

קריירה

לוז התחיל את הקריירה בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. בשנת 1994 ערך את משחקו הראשון בקבוצה הבוגרת, כאשר הוא בן 16 וחצי בלבד, מול מכבי פתח תקווה. על אף גילו הצעיר, כבש את שער הניצחון, השער הראשון שלו בליגת העל, בדקה השנייה של המשחק. לוז נפצע בדקה ה-18 של המשחק והוחלף. כעבור שבועיים פתח שוב בהרכב, וכבש שער ניצחון נוסף, הפעם מול הפועל באר שבע. בתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות, ועונה לאחר מכן זכה עמה בדאבל. לוז שיחק במועדון במשך 6 עונות ובקיץ 2000 עזב את הקבוצה ועבר להפועל חיפה בה שיחק מספר משחקים בודדים וממנה עבר לבני יהודה תל אביב, שבסיום העונה ירדה לליגה השנייה. 
בעונת 2001/2002 עבר לוז להפועל תל אביב ושותף בכ-21 משחקי ליגה בהם כבש 5 שערים ובישל עוד 4. בנוסף, היה לוז שותף לזכיית הקבוצה בגביע הטוטו ולאחד מהישגי השיא של קבוצה ישראלית, כאשר קבוצתו העפילה לרבע גמר גביע אופ"א. בעונת 2002/2003 שותף ב-32 משחקים, כבש 10 שערים ובישל עוד 6 ואף סיים כמלך השערים של הקבוצה. בעונה זו זומן לוז לראשונה לנבחרת ישראל. לוז הופיע פעמיים במדי הנבחרת. ב-12 בפברואר 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול נבחרת ארמניה. חודש לאחר מכן שותף גם במשחק ידידות מול נבחרת מולדובה. בסיום העונה לוז היה בין השחקנים הרבים שעזבו את הפועל תל אביב באותו הקיץ, וחזר לקדנציה שנייה בבני יהודה.
בקדנציה השנייה בבני יהודה שיחק במשך כשתי עונות וחצי. בחצי העונה הראשונה שלו בקבוצה היה מהשחקנים הטובים בליגת העל, אך נפצע וסיים את העונה כבר בינואר. גם בעונה שלאחר מכן היה מהשחקנים המובילים ואף שימש כקפטן הקבוצה. במהלך עונת 2005/2006 איבד את מקומו בהרכב הקבוצה. במהלך שתי הקדנציות בבני יהודה כבש 17 שערים ב-74 הופעות. בהמשך עבר להפועל כפר סבא והיה מבין השותפים להשארת הקבוצה בליגה. בכפר סבא שיחק שתי עונות וחצי ובסיומן ירדה כפר סבא לליגה הלאומית. 
לאחר הירידה חזר בן לוז לקדנציה שנייה בהפועל תל אביב, כשעבר לקבוצה יחד עם חבריו מהפועל כפר סבא - סמואל יבואה, אביחי ידין ודאגלס דה סילבה. בעונה זו סיים עם הפועל תל אביב במקום השני בליגה.
בקיץ 2009 חתם בן לוז בעולה החדשה לליגת העל הפועל רמת גן. לוז לא הספיק להשאיר חותם בקבוצתו החדשה וב-24 בנובמבר 2009 הודיע לוז על פרישתו מהמשחק בעקבות פציעה בקרסולו.
הקים וניהל חברה לניכיון המחאות, בבעלות אשתו וכדורגלן העבר אלון חלפון. בסוף 2012 הורשע בהסדר טיעון בעבירה על חוק איסור הלבנת הון, ונדון לשישה חודשים מאסר על תנאי ולקנס של 50,000 ש"ח.
אנה סואל

ביוגרפיה

סואל נולדה בגרייט ירמאות', מחוז נורפוק, אנגליה למשפחה קווייקרית אדוקה. אביה היה אייזיק פיליפ סואל (1793-1879), ואימה, מרי רייט סואל (1798-1884), הייתה סופרת ילדים מצליחה. היה לה אח אחד צעיר ממנה בשם פיליפ. את רוב חינוכה קיבלה בבית. כשהייתה בת 12 עברה משפחתה לגור בסטוק ניואינגטון, שם החלה לראשונה ללמוד בבית ספר. שנתיים מאוחר יותר היא החליקה בדרכה חזרה מבית הספר ושני קרסוליה נפצעו באופן חמור. אביה החל לעבוד בברייטון ב-1836 בתקווה שהאקלים שם יעזור לרפא את אנה. למרות זאת וככל הנראה בגלל חוסר טיפול מתאים בפציעה, אנה מעולם לא הצליחה לעמוד שוב על רגליה ללא קביים ולא הצליחה ללכת כלל. כדי להתנייד ממקום למקום השתמשה לעיתים קרובות בעגלות רתומות לסוסים, שתרמו לאהבתה לסוסים ולדאגתה לטיפול הומני בבעלי חיים. בערך באותו זמן אנה ואימה עזבו את אגודת הידידים כדי להצטרף לכנסייה האנגליקנית. למרות זאת שתיהן המשיכו את פעילותן בחוגים אוונגליסטים.
אמונתה הדתית של אימה באה לידי ביטוי בעיקר בכתיבת ספרי ילדים אוונגליסטיים, אותם עזרה אנה לערוך, אם כי כל בני משפחת סואל, ומשפחתה של מרי סואל - בני משפחת רייט, עסקו בעבודות אחרות רבות וטובות. במהלך חיפושיה אחר אפשרות לשפר את בריאותה באירופה נתקלה סואל במגוון סופרים, אמנים ופילוסופים אליהם לא נחשפה בעברה. עבודתה היחידה של סואל שהתפרסמה הייתה "הסייח השחור" שנכתב בין השנים 1871 עד 1877 לאחר שעברה לאולד קאטון, כפר מחוץ לעיר נוריץ' בנורפוק. בתקופה הזאת מצב בריאותה הידרדר. היא הייתה מרותקת למיטתה לעיתים קרובות והכתיבה הייתה אתגר עבורה. היא הכתיבה את הטקסט לאימה ומ-1876 החלה לכתוב על פיסות נייר שאימה עיבדה לאחר מכן. ב-24 בנובמבר 1877, כשהייתה בת 57, מכרה סואל את הספר להוצאה לאור מקומית בשם "ג'ארולד". למרות שהספר נחשב לקלאסיקת ילדים, היא כתבה אותו במקור לאנשים שעבדו עם סוסים. היא אמרה: "מטרה מיוחדת [היתה] להרבות טוב-לב, סימפתיה וטיפול אוהד בסוסים".
סואל נפטרה ב-25 באפריל 1878 מצהבת או שחפת, חמישה חודשים לאחר שספרה התפרסם, כשהיא זוכה לראות בתחילת הצלחתו. היא נקברה ב-30 באפריל 1878 בבית קברות קווייקרי בלאמאס, סמוך לנורפוק, לא הרחק מנורויץ', שם קיים לוח קיר המנציח את מקום מנוחתה.
מקום הולדתה ב-Church Plain, גרייט ירמאות' משמש כמוזיאון, ומ-2014 קיים בו גם בית תה.