google/wiki40b huggingface dataset:
ספרות בלגית

המונח ספרות בלגית מתייחס לספרות אשר נוצרה בבלגיה, מדינה בה קיימות שלוש לשונות רשמיות: צרפתית (ובכלל זאת השפה הולונית), הולנדית (הקרויה בבלגיה פלמית) וגרמנית. לפיכך, גם הספרות במדינה זו נכתבת בשלוש לשונות אלו, ובמיוחד בצרפתית ובהולנדית/פלמית.

ספרות בשפה הצרפתית בבלגיה

במאה ה-14 נשלטה בלגיה באופן דומיננטי על ידי הוולונים. תושבי הצפון הפלמי היו ברובם לא משכילים וחסרי השפעה תרבותית. חצר המלוכה גם היא הייתה דוברת צרפתית. בתקופת מלחמות הדת באירופה והרפורמציה תחת רדיפותיהם של קרל החמישי ופיליפה השני ברחו אינטלקטואלים דוברי פלמית להולנד השכנה. האליטה נותרה דוברת צרפתית.
החל מסוף המאה ה-19 חלה תנופה בספרות בשפה הצרפתית בבלגיה, עם סופרים כדוגמת שרל דה-קוסטר, ז'ורז' רודנבאך, אמיל ורהרן ומוריס מטרלינק, שאף זכה בפרס נובל לספרות. בתקופה זו, שבין 1813 ו-1917 המגמה בספרות הבלגית הייתה להבליט את האופי הייחודי הבלגי של השפה, תוך שימוש במונחים אשר אינם בשימוש בצרפת.
במהלך המאה ה-20 בלטו בכתיבתם מרגריט יורסנאר, ז'ורז' סימנון, או לאחרונה גם אמילי נותומב. בתחום הקומיקס בולטת הספרות הבלגית בשפה הצרפתית, ובין הבולטים שבמחברי ספרי הקומיקס, יש להזכיר את יוצר טינטין, ארז'ה וכן יוצר הדרדסים, פיו. לאחר מלחמת העולם הראשונה המגמה בספרות הבלגית בשפה הצרפתית הייתה לכתוב בצרפתית תקנית ולמעט באותם מונחים ייחודיים לבלגיה; החל משנות ה-60 של המאה ה-20, חלה חזרה מסוימת לשימוש במונחים ייחודיים לבלגיה ותיאור נופים בלגיים.

ספרות בשפה ההולנדית/פלמית בבלגיה

עד למאה ה-16 לא הייתה קיימת ספרות בשפה הפלמית, שכן שפה זו הייתה אחת מניבים רבים שהתקיימו באזור פלנדריה. האוכלוסייה באזור לא הושפעה (מכיוון שהייתה ברובה לא משכילה) מהספרות ההולנדית באותה תקופה והאליטה הפלמית דיברה וכתבה בצרפתית. בין הסופרים בשפה הפלמית כיום: הוגו קלאוס.
יגאל כספי

יגאל כספי (נולד ב-1950) היה שגריר ישראל בשווייץ. קודם לכן כיהן כסמנכ"ל לענייני הסברה ותקשורת במשרד החוץ וכשגריר ישראל בקוריאה הדרומית. 
כספי נולד בחיפה בן להורים שעלו ממצרים. ב-1968 התגייס לצה"ל, הוא שירת כקצין בחיל התותחנים והיה בצוות ההסבה של גדוד 405 לגדוד הראשון בחיל של תותחים מתנייעים מדגם M-109 "רוכב". לאחר שחרורו סיים ב-1975 תואר ראשון ביחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1988 סיים תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית. 
את שירותו במשרד החוץ החל ב-1977. הוא שירת כמזכיר שני בשגרירות ישראל בפריז, ב-1983 מונה לקונסול בסן פרנסיסקו, ב-1987 מונה לסגן ראש מחלקת מצרים במשרד החוץ, ב-1989 מונה לסגן שגריר ישראל בסטוקהולם. ב-1993 מונה לראש מחלקת מידע במשרד. ב-1996 מונה לציר מדיני בשגרירות ישראל בטוקיו שביפן. ב-2001 מונה לראש מחלקת צפון מזרח אסיה. ב-2005 מונה לשגריר ישראל בקוריאה הדרומית. ב-2009 שב לישראל ומונה לסמנכ"ל לענייני הסברה ותקשורת במשרד החוץ.
ביולי 2012 מונה לשגריר ישראל בשווייץ. הוא הושעה מתפקידו בפברואר 2015 וזומן לשימוע לפני פיטורים לאחר שנחשף כי פרסם בחשבון הטוויטר שלו, באמצעות ציוץ מחדש, ביקורת שנמתחה על ראש הממשלה, שר החוץ, שר הביטחון ושר השיכון, בניגוד לתקנון נציבות שירות המדינה, הוא שב לתפקידו לאחר כחודש וחצי עד סיום הבירור בעניינו. לאחר חשיפת הפרשה מחק כספי את חשבון הטוויטר שלו. 
בדצמבר 2015 פורסם כי כספי שיתף בחשבון הפייסבוק שלו ציטוט של הבכיר הנאצי הרמן גרינג. הציטוט הוא תרגום לעברית של דברי גרינג לפיהם ניתן להכריח את העם לציית למנהיגיו באמצעות הודעה שהמולדת נמצאת תחת מתקפה, ובסיום הציטוט ההערה "אנחנו בדרך הנכונה" בכוונו ככל הנראה לממשלת ישראל. למרות התנצלותו והסרת הפוסט, משרד החוץ החל בהליך משמעתי לבירור העניין, במקביל לבירור משמעתי בעניין תלונות שהתקבלו מעובדי השגרירות על התעמרות בכפיפים, וכספי נקרא, שוב, להגיע לבירור בארץ. בסופו של דבר סוכם על יציאתו לפרישה מוקדמת משירות החוץ ב-1 ביוני 2016, וכך היה.
כספי נשוי ואב לשניים.
רוני קלוגר

קריירה

קלוגר מחזיק בחגורה שחורה דאן 9 בקראטה דו מזרם אוקינאווה גוג'ו ריו וכן ב-קובודו, ומייסד בית הספר הבינלאומי לאמנויות לחימה קראטה דו אינטרנשיונל (החל מ-1972). בעל תואר שלישי במנהל חינוכי. לבית ספרו סניפים בארץ וברחבי העולם - הונגריה, דרום אפריקה, אוסטרליה, ניו זילנד, בריטניה ורומניה.
משנת 1985 ועד שנת 2000, שימש קלוגר כרכז אמנויות לחימה של בית הספר למאמנים ומדריכים במכון וינגייט. במסגרת עבודתו, הוא הקים את מגמת אמנויות הלחימה, כתב את כל תוכניות הלימוד, הרצה, אימן, הסמיך והיה בעל השפעה על חינוך דורות רבים של מורי לאמנויות לחימה בישראל. בהמשך, הקים מוסד מוכר להכשרת מדריכים ומאמנים (על פי חוק הספורט 1988) שפועל בפתח תקווה, ושם ממשיך עבודתו בתחום הכשרת והסמכת מורים לאמנויות לחימה.
קלוגר הנו נציג רשמי ומוסמך הדאי ניפון בוטוקו קאי (קיוטו, יפן) וכן מוסמך מטעם המכון המרכזי של ארגון הקראטה אליו הוא משתייך - שו הונבו ג'ון דו קאן (אוקינאוה, יפן).
בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר

בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר היא סוגיא בהלכות פורים העוסקת בזמני החיוב של בני אדם שעברו מעיר לכרך ולהפך בימי הפורים.

הסבר הספק

זמן קריאת המגילה ושאר מצוות הפורים תלוי במקומו של האדם, בן עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון הנקרא בן כרך או מוקף מצווה לקרוא את המגילה ביום ט"ו באדר ובן עיר שאינה מוקפת חומה מימות יהושע בן נון הנקרא בן עיר או פרוז, מצווה לקרוא את המגילה ביום י"ד באדר.

מקור הדין

מקור הדין במשנה:
"בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר אם עתיד לחזור למקומו קורא כמקומו ואם לאו קורא עמהם." (משנה, מסכת מגילה, פרק ב', משנה ד')
כלומר כאשר אדם עובר מעיר כרך או להפך אם דעתו להישאר שם קורא שם, ואם דעתו לחזור קורא בתאריך של מקומו.
ובגמרא שם:
"אמר רבא לא שנו אלא שעתיד לחזור בלילי י"ד אבל אין עתיד לחזור בלילי ארבעה עשר קורא עמהן." (תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ט, עמוד א')
כלומר רבא מבאר שצריך להישאר במקום החדש לליל י"ד ואז נחשב כבני אותו מקום.
בביאור דברי רבא נאמרו שיטות שונות בראשונים.

טעם הדין

"אמר רבא מנא אמינא לה דכתיב (אסתר ט, יט) "על כן היהודים הפרזים היושבים בערי הפרזות" מכדי כתיב היהודים הפרזים למה לי למיכתב היושבים בערי הפרזות הא קמ"ל דפרוז בן יומו נקרא פרוז אשכחן פרוז מוקף מנא לן סברא הוא מדפרוז בן יומו קרוי פרוז מוקף בן יומו קרוי מוקף ." (תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ט, עמוד א')
כלומר שלומדים מהייתור היהודים הפרזים היושבים בערי הפרזות לרבות גם פרוז בן יומו - שהיה בעיר רק יום אחד שנקרא פרוז, וכיוון שפרוז בן יומו נקרא פרוז מסתבר שגם מוקף בן יומו נקרא מוקף.

שיטת רש"י

מדברי רש"י בסוגיה עולה שצריך להשאר בפועל ביום י"ד, שכך כתב:
אלא שעתיד לחזור בליל ארבעה עשר. אם קודם עמוד השחר יצא מן העיר וכו'.
אבל אין עתיד. לצאת משם בלילה וכו'.

שיטת הרי"ף

הרי"ף בהביאו דברי רבא כתב "אמר רבא לא שנו אלא שעתיד לחזור בלילי י"ד ונתעכב".
כלומר הרי"ף מדגיש שדעתו הייתה לצאת אלא שנתעכב.
הבעל המאור תמה על הרי"ף שמה שייך עתיד לחזור ונתעכב, אם חזר - חזר, ואם לא חזר - לא חזר, וע"כ פירש כרש"י, וכן פירש הריטב"א בדברי הרי"ף.
הרמב"ן בספרו מלחמות ה' יישב שיטת הרי"ף שהכל תלוי בדעתו וכמו שמצאנו בגמרא בפסחים (נא.) שאין נותנים חומרי המקום שהוא שם אלא כשאין דעתו לחזור. והוסיף הרמב"ן שכן היא דעת רבינו חננאל שתלוי בדעתו.

שיטות הראשונים בדברי רבא

רבא מבאר שהיום הקובע הוא יום י"ד, ונחלקו הראשונים אם כוונתו רק לבן כרך שהלך לעיר או גם לבן עיר שהלך לכרך.

שיטת רש"י

רש"י מפרש שרבא מפרש רק לבן כרך שהלך לעיר שאם היה בעיר ביום י"ד קורא כבני העיר, אבל בן עיר שהלך לכרך בשביל להחשב כבן כרך לקרוא בט"ו צריך להיות בט"ו בכרך ואם לא היה בט"ו בכרך אינו נחשב כבן כרך אף אם היה שם ביום ט"ו. וכן כתבו הרשב"א המאירי והרי"ד.

שיטת הרי"ף

הרי"ף בהעתיקו דברי הגמרא כתב "בן עיר שהלך לכרך. אמר רבא לא שנו אלא..." ומשמע שדברי רבא נסובים רק על בן עיר שהלך לכרך ולא כשיטת רש"י.

אולם הרמב"ן בספרו מלחמות ה' כתב שדעת הרי"ף כרש"י שרבא קאי אבן כרך שהלך לעיר, ומה שכתב הרי"ף בן עיר שהלך לכרך "פסקא דמתניתין היא" כלומר הרי"ף העתיק את תחילת המשנה לבאר שעליה מדברים דברי הגמרא אך לאו דווקא על הבבא הזו.

הכרעות האחרונים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
כפר בן נון

היסטוריה

היישוב נוסד בשנת 1952 על ידי תנועת העובד הציוני באזור בו שכן הכפר הערבי אל קובאב, שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות במאי 1948, ולא הורשו לחזור אליו לאחריה. בכפר יושבו עולים רומנים ובני ארצות מזרח אירופה אחרים אשר עלו לישראל באותה תקופה וכן מספר משפחות מצפון אפריקה. הכפר נקרא בתחילה "משמר אילון ב'" כיוון שהוקם בצמוד ליישוב משמר אילון שנוסד כשנתיים לפני כן באותו אזור, כעבור זמן מה נקבע שם המושב לשמו הנוכחי. שם הכפר נקרא על שם "מבצע בן נון ב'" בו ניסתה חטיבה 7 לפרוץ את הדרך לירושלים מאזור עמק איילון ולטרון הסמוך בסוף חודש מאי 1948. הכפר כמו גם המבצע נקראו על שם יהושע בן-נון שהקרב המפורסם שלו בחמשת מלכי האמורי התרחש באזור ובו אמר את המשפט המפורסם "שמש בגבעון דום וירח בעמק איילון".
עד מלחמת ששת הימים היה הכפר יישוב ספר שסבל מאירועים ביטחוניים (מסתננים), נטישת תושבים בשל הקרבה לגבול הירדני. בתחילת שנות ה-70 היה הכפר חצי נטוש. ואולם, במהלך שנות ה-70 החלו תושבים מחוץ לכפר, רובם עירוניים ובעלי מקצועות חופשיים, לרכוש משקים ולהתיישב בכפר במטרה לשפר את איכות חייהם (ולנסות קצת את מזלם בחקלאות). מגמה זו הלכה והתחזקה במהלך שנות ה-80 ואילך, וכיום האוכלוסייה בכפר מגוונת בצאצאי התושבים הראשונים לצד אוכלוסייה שהתיישבה בכפר מאז ועד היום והיא בעלת מאפיינים סוציו-אקונומיים מגוונים והשכלה בתחומים רבים.

כיום

בכפר מתגוררות כ-80 משפחות במשקים חקלאיים, כ-5 משפחות ב"משקי העזר", וכ-60 משפחות, רובן של בני המושב אשר נשארו לחיות בכפר ומתגוררות בהרחבה שהוקמה במהלך העשור הראשון של המאה ה-21. על אלו יש להוסיף כ-40 משפחות נוספות הגרות בשכירות ביחידות שונות להשכרה במשקים ובהרחבה. 
לכל משק חקלאי ישנם 5 דונמים של קרקע בשטח הבית עליהם בעליו יכול לגדל ירקות ופירות לשימוש עצמי. בנוסף לחלקה זו, עומדים לרשות כל משק חקלאי 20 דונמים לגידולים סיטונאים (פלחה, חומוס וכיוצא בזה). בכפר כ-120 דונם המשמשים לגידול שקדים וכ-150 דונם של כרמי זיתים. עם זאת, מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, מרבית חברי הכפר אינם עוסקים עוד בחקלאות, אלא מוצאים את פרנסתם מחוץ לכפר. החלקות בהרחבה הן בנות 500 מ"ר.

תנועה מיישבת ופעילות הנוער

התנועה המיישבת אשר סייעה בהקמת הכפר היא תנועת העובד הציוני, לימים התאחדה תנועה זו עם המועצה החקלאית שכונתה האיחוד החקלאי בה חבר הכפר עד לימים אלו ביחד עם עשרות יישובים נוספים בישראל.
פעילות הנוער בכפר נעשית באמצעות "תנועת הנוער של האיחוד החקלאי" ומועברת על ידי הנוער הבוגר בכפר (כיתות ט' עד י"ב) לכלל ילדי הכפר באמצעות פעילויות שונות כגון פעילויות חד שבועיות לכל קבוצה, פעילויות כלל סניפיות על פי הנושא החודשי, פעילויות וטקסים בחגים ובאירועי זיכרון, טיולים ומחנות מטעם תנועת הנוער.
עמלה

גיזרון

המילה עמלה נגזרה בעברית החדשה מערבית: עַמַאלַהָ̈. בימי הביניים נקלטה המילה עָמִיל (ונגזרתה עֲמִילוּת), גם היא בעקבות הערבית, במשמע סוכן, קומיסיונר. 
לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית, צורת היחיד של המילה היא עַמְלָה או עֲמָלָה; צורת הריבוי: עֲמָלוֹת; ובסמיכות: עַמְלַת-, עַמְלוֹת-.
כנסיית בן האלמנה

כנסיית בן האלמנה היא כנסייה קתולית סמוך למסגד הכפר ניין השוכן למרגלותיה הצפוניים של גבעת המורה. לפי המסורת הנוצרית, במקום זה, שהיה ידוע בעבר בשם "נעים" או "נעין", הקים ישו את בנה היחיד של אלמנה מקומית לתחייה.

המסורת הנוצרית

הקמתו לתחייה של בן האלמנה נזכרת רק בבשורה על-פי לוקאס, ולפי סיפור המעשה חולל ישו את הנס ליד שער העיר בעת לוויתו של הנער:
"ויהי ממחרת וילך אל עיר ושמה נעים ורבים מתלמידיו הלכים אתו והמון עם רב׃ הוא קרב אל שער העיר והנה מוציאים מת בן יחיד לאמו והיא אלמנה ועמה רבים מעם העיר׃ וכראות אתה האדון נכמרו רחמיו עליה ויאמר לה אל תבכי׃ ויגש ויגע בארון והנשאים עמדו ויאמר עלם אמר אני אליך קומה׃ ויתעודד המת ויחל לדבר ויתנהו לאמו׃ ותאחז כלם רעדה וישבחו את האלהים ויאמרו כי נביא גדול קם בקרבנו וכי פקד האלהים את עמו׃ ויצא הדבר הזה בכל יהודה ובכל הככר."
— הבשורה על-פי לוקאס 7, 11-17
סיפור המעשה מזכיר את האירוע הידוע יותר של הקמת לזרוס מבית עניה לתחייה, אך בעוד שאת בן האלמנה הקים ישו לתחייה ביוזמתו ובשל רחמיו על האלמנה, בענינו של לזרוס נתבקש לעשות כן על ידי אחותו של לזרוס, ואף השתהה ימים מספר בטרם חולל את הנס.

הכנסייה

הכנסייה הראשונה במקום הוקמה במאה ה-5 והפכה לאתר עליה לרגל. המבנה הנוכחי פשוט בתוכניתו ובמראהו, וצורתו כשל מלבן. הוא נושא גג רעפים אדום, אשר נראה רק ממרחק מה מהמבנה, ובחזיתו הוא נושא גמלון בצורת פעמון. במרכז הגמלון צלב ברזל פשוט, ומשני צדדיו הוא תחום בשתי פירמידות קטנות, הניצבות על מעין פודיום. המבנה עצמו עשוי מאבן. בכל אחד משני קירות הצד קבועים שני חלונות, ובחזיתו שני חלונות נוספים שביניהם חלון בצורת קואדרופויל. מעל חלונות החזית קבוע כרכוב ומעליו כרכוב נוסף המקיף את המבנה כולו. הדלת בחזית המערבית עשויה מתכת פשוטה, ומעליה לונטה. מצפון לכנסייה מחובר אליה בית מגורים שתושביו שומרים את מפתח המבנה, ולצד החזית הצפונית מונח סרקופג פתוח.
חלל הכנסייה עשוי מאולם בודד שבצידו המזרחי אפסיס, אך זה אינו בולט ממסגרת המבנה, ואינו ניכר מבחוץ. באפסיס קבועות שתי דלתות המובילות לחדרים קטנים המנצלים את הרווח שבין האפסיס לבין מסגרת הבניין המלבנית. שתי קשתות מחלקות את האולם לשלוש רצועות רוחביות, ובתקרת כל אחת מהן קמרון צולב. שני חלונות הצד קבועים ברצועה השנייה והשלישית, דבר המעניק למבנה את חזותו הסימטרית מבחוץ. הרצפה עשויה מאריחים שחורים ולבנים, והמזבח ניצב על במת שיש קטנה. המזבח הוא רהיט הקבע היחיד בכנסייה, גם הוא עשוי משיש והוא מעוטר בעיטורים מוזהבים.

תיאורי הנס

הקירות הלבנים והריקנות במבנה מבליטים שני ציורים המתארים את הנס. האחד קבוע באפסיס מאחורי המזבח והאחר בקיר המערבי מעל דלת הכניסה. שני הציורים שונים עד מאוד בסגנונם, ולמעשה מתארים שתי נקודות זמן שונות - האחת ממש לפני הנס, והאחרת מיד לאחריו. בתמונה שמעל האפסיס, הדמויות מטושטשות וסגנונו כמעט אקספרסיוניסטי. דמותו של ישו, כשהוא לובש גלימה אדומה, היא היחידה המזוהה בבירור, בשל כך שהוא ניצב במרכז המעמד ופניו מצוירות בצבעים בהירים. לרגליו נראית האלמנה לבושה שחורים כשהיא מתחננת על בנה בטרם הקימו ישו לתחייה. ברקע עצים ונוף כפרי מטושטש, והתמונה משדרת יגון וחוסר ודאות. התמונה מעל הכניסה מציאותית וברורה בהרבה, ובה שלוש דמויות המזוהות בבירור. הבן נראה כשהוא ישוב על אלונקה מיד לאחר שניעור לחיים, והוא עדיין עטוף בתכריכיו. מימין לו נראית האלמנה לבושה בשחורים כשהיא כורעת על ברכיה, ושניהם מביטים בישו הניצב משמאל לבן. הנוף הנראה ברקע חד וברור, וכולל את קשת שער העיר שדרכה נראים עצי דקל ומבנה לבן. תמונה זו משדרת שמחה, הכרת תודה ואופטימיות.
ברבי וקסם הדולפינים

תקציר העלילה

בסרט, ברבי ואחיותיה סקיפר, סטייסי וצ'לסי יוצאות להרפתקה באי טרופי שבו קן עושה התמחות בביולוגיה תת-ימית. באי, הבנות וקן צללו במים ומצאו דולפין אבן חן צעיר בצבע ירוק בהיר אשר לכוד בתוך המתחם. לאחר שהם מצאו אותו, ברבי פגשה נערה מסתורית בשם איילה, אשר מתברר שהיא בת ים ושהיא שומרת על דולפיני אבני החן שלכודים אצל מארלו, ביולוגית ימית חמדנית שעושה לקן את ההתמחות. מארלו מחזיקה בדולפיני אבני החן בשביל להרוויח כסף מתכונותיהם הייחודיות. במהלך הסרט הבנות וקן עושים הכל בשביל להציל את דולפיני אבני החן.

הפצת הסרט

הסרט הוקרן לראשונה בקנדה בערוץ YTV ב-17 בספטמבר 2017, ויום למחרת, ב-18 בספטמבר 2017, בנטפליקס ארצות הברית - דבר זה הופך את הסרט לסרט הראשון של ברבי שהופץ לראשונה בנטפליקס. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ KidZ ב-19 באפריל 2019. זה הסרט הראשון של ברבי שלא הופץ על ידי חברת ההפקה "סרטי יוניברסל".
M82

מבנה

בעבר האמינו כי M82 היא גלקסיה לא-סדורה. עם זאת, בשנת 2005, בתצפיות בתחום התת-אדום הקרוב (NIR) התגלו שתי זרועות ספירליות סימטריות. הזרועות התגלו על ידי החסרת מודל דיסק מעריכי מהתצלומים, וניתן לראות כי הן נובעות מקצוות המוט הנראה בתמונות. הגורמים לכך שהזרועות לא התגלו קודם לכן הם הבהירות המשטחית הגבוהה של M82, האוריינטציה שלה ביחס לקו הראיה מאיתנו (כ-80°, כמעט מאונכת) ונוכחות של כמות גדולה של אבק בתצלומים בתחום האופטי.גודלה הזוויתי של M82 הוא כ-11.2 דקות קשת, שממרחק של כ-12 מיליון שנות אור שקול לקוטר של כ-39,000 שנות אור.

אזורי יצירת כוכבים

בליבתה של M82, אזור יצירת הכוכבים הפעיל הוא בעל קוטר של כ-1,550 שנות אור. בתצפיות בתחום האופטי ניתן לזהות ארבעה אזורים (או גושים) בעלי בהירות משטחית גבוהה (המסומנים ב-A,‏ C,‏ D ו-E). אזורים אלה מתאימים למקורות מזוהים בתדרים קרינת X, תת-אדום וגלי רדיו. לכן סבורים כי מדובר בצבירי יצירת כוכבים מוסתרים. נראה שהזרימה הדו-קוטבית הייחודית של M82 (או "רוח-העל") מתרכזת באזורים A ו-C ומונעת על ידי האנרגיה המוזרקת על ידי סופרנובות, המתרחשות מדי 10 שנים.
טלסקופ החלל צ'נדרה גילה פליטות קרינת רנטגן בעוצמה משתנה מאזור המרוחק כ-600 שנות אור ממרכז הגלקסיה. אסטרונומים העלו את ההשערה שמדובר בקרינה הנובעת מחור שחור בינוני, הראשון מסוגו, בעל מסה בתחום 200 עד 5,000 מסות שמש. M82, כמו מרבית הגלקסיות, היא בעלת חור שחור על-מסיבי במרכזה, בעל מסה של כ-30 מיליון מסות שמש, כפי שנמדד וחושב מדינמיקה כוכבית.

תצפית

עם דרגת בהירות נראית 8.4 ניתן לצפות ב-M82 באמצעות טלסקופ חובבים ולהבחין שצורתה מאורכת. גודלה הזוויתי כפי שנראה בטלסקופ קטן הוא כ-5 דקות קשת ורק באמצעות טלסקופים גדולים ניתן להבחין בחלקיה החיצוניים שמשתרעים לגודל זוויתי של כ-11 דקות קשת - כשליש מקוטרו של הירח המלא. הגלקסיה נמצאת במרחק של כ-10.5 מעלות מצפון-מערב לכוכב דובהה (α בדובה הגדולה) וכ-0.6 מעלות מדרום לה נמצאת M81.
גלעם

גָלְעָם בע"מ היא חברה המייצרת סוכרים ועמילנים לתעשיית המזון. בעבר הייתה החברה בבעלותו של קיבוץ מענית.

היסטוריה

מפעל גלעם נרשם כחברה על ידי תנועת הקיבוץ הארצי בשנת 1940 לשם עיבוד תוצרת חקלאית ובכדי לספק פרנסה לקיבוצים שהוקמו באזור. הוא החל להיבנות בשנת 1942 עם הקמתו של קיבוץ מענית. מוצרי הראשונים היו שקי עמילן וחבילות גלוקוזה. ב-1962 פשט המפעל את הרגל ונסגר לזמן קצר.
ב-1970 מכר "הקיבוץ הארצי" את המפעל לקיבוץ מענית, והציב תנאי שרק חברי הקיבוץ החברים במפ"ם יהיו רשאים לעבוד במפעל.
המפעל התאושש בהמשך והגיע לרווחיות. בשנת 2008 הגיעו מכירותיו לסך של 483 מיליון שקל והרווח הנקי שלה עמד על 17 מיליון שקלים. ב-2015 עמדו מכירותיה על כ-450 מיליון שקלים והיא מציגה רווחיות.
בשנת 2010 רכשה קרן ההשקעות בראשית 30% מן החברה.
משנת 2001 הקיבוץ מחזיק באמצעות חברת גלעם במניות חברת "אנזומוטק" המפתחת תוספי מזון, והונפקה בנאסד"ק. בעת הנפקתה החזיקה החברה ב-40% מן החברה. ב-2014 מכר הקיבוץ חלק ממניות החברה תמורת 160 מיליון שקלים, והגיע ל-22% אחזקה בחברה.
בשנת 2005 הקימה גלעם את חברת "דָּגַל" בו היא שותפה עם חברת א. דוידס. דגל עוסקת ביבוא, שיווק מכירה והפצה של חומרי גלם המיועדים לתעשיית המזון.
ב-2016 רכשה קרן פימי תמורת 290 מיליון שקלים את כל הבעלות על החברה מידי קיבוץ מענית ומידי קרן בראשית. בעת המכירה הועסקו במפעל 8 עובדים בלבד בני הקיבוץ מתוך 210 העובדים בישראל. העסקה לא כללה את החזקות גלעם בחברת אנזימוטק.
רוב מוצריה של החברה כיום משמשים לייצוא. בבעלותה גם שני מפעלים מחוץ למפעל במענית: מפעל בעיר בוטרופ בגרמניה בשם eurosweet בו מחזיקה החברה בשותפות עם שותף מקומי, המייצר תערובות המתקה נוזליות לשוק המזון באירופה, ומפעל בספרד.
לחברה שותפות בחברת "נוטריגל" שעוסקת בייצור מוצרים טבעיים, המיוצרים בתהליך עיבוד טבעי של פולי סויה.
גלעם מייצרת כיום מוצרי פרוקטוז, גלוקוזה ועמילנים לתעשיית המזון. בנוסף מייצר המפעל עמילנים לתעשיית שונות כגון תעשיית הנייר, הטקסטיל, הדבק והבניין. כמו כן תוצרי הלוואי הנותרים בעת ייצור מוצרי החברה נמכרים כמזון לבעלי חיים. החברה מייצרת ומשווקת מוצרים מוגמרים כקמח, אבקת אפייה, סירופים ועוד.
אלה תולדות

עלילה

הסיפור מתחולל ברומא בעיצומה של מלחמת העולם השנייה בינואר, 1941. במרכזו עומד אוּזֶפֶה (וריאציה של ג'וּזֶפֶּה) שנולד מאונס של אידה, מורה, אלמנה איטלקיה וחצי יהודיה ואימו של נינו, בידי חייל גרמני מזדמן שנהרג זמן מועט לאחר מכן. המלחמה המתחוללת גורמת לנינו להתגייס לצבא האיטלקי הפשיסטי ולהשאיר את כלבו, בליץ, לאוזפה. הפצצה של בנות הברית על עירם גורמת לאידה ואוזפה להפוך לחסרי בית ולחיות יחד עם רבים אחרים בבית מחסה מוזנח, דבר שמתברר אחר כך כהצלת נפשות, שכן כתוצאה מאיבוד ביתם השלטונות האנטישמים לא מצאו את אידה היהודיה בחציה.
בשלב כלשהו נינו, שעזב לפני כן לטובת הצבא הפשיסטי, עורק לפרטיזנים ומבקר מדי פעם בבית. בביקורים אלה הוא לוקח את אוזפה לטיולים בסביבה ואף לפגישה אחת עם חבריו הפרטיזנים. לאחר מכן עוזב נינו את הפרטיזנים ומתעסק בענייני העולם התחתון ונהרג לאחר מרדף משטרתי. בלה, כלבתו האחרת של נינו, מוצאת את דרכה אל אידה ואוזפה ויחד איתה עובר אוזפה את התקפי האפילפסיה הקשים שלו עד למותו הבלתי נמנע. בלה נורתה בידי האנשים שבאו לפנות את גופתו, ואידה מתאשפזת בבית חולים פסיכיאטרי.
אפרים שמואלי

ביוגרפיה

שמואלי נולד בעיר לודז' שבפולין הרוסית, בנם של מרדכי דוד, בן למשפחת רבנים באזור לודז', ופרִידה בת פישל לייב סְטְריקוֹבסקי. בילדותו קיבל חינוך מסורתי, ולמד אצל רב בעיירה בוז'נין שבסמוך לשיראדז. כשהיה בן שלוש עשרה החל ללמוד בגימנסיה העברית בלודז', ולאחר מכן המשיך בלימודי גמרא באוניברסיטאות ברסלאו ופרנקפורט. בנוסף ללימודיו האוניברסיטאיים למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו (מיסודו של ר' זכריה פרנקל). בקיץ 1932 סיים את לימודיו באוניברסיטה, ובחורף 1933 את לימודיו בבית המדרש. את הדיסרטציה שלו בגרמנית כתב על "תורת המוסר והחברה של הגל".
ב-10 באפריל 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל. שנה לאחר מכן נישא לקטיה בת שמעון פרלה. בארץ עסק בהוראה וביצירה ספרותית ומדעית. בין היתר, לימד בסמינרים ובבתי ספר תיכוניים, והעביר הרצאות. במשך שנה לימד בבית המדרש למורים של זרם העובדים בגבעת השלושה.
בשנת 1940 ייסד וניהל את בית המדרש למורים וגננות בחיפה. המקצועות שבהם התמחה היו ספרות, היסטוריה, סוציולוגיה יהודית וכללית. במהלך מלחמת השחרור היה פעיל בארגון "ההגנה" בחיפה, ובתחנת השידור של קול ישראל. 
המאמר המקיף הראשון שפרסם שמואלי היה "לביסוסה של הפדגוגיה (שיטות הפילוסופיה בימינו ואידיאל החנוך)", שראה אור ב-1932 בירחון הפדגוגי "אפקים" שערך צבי זהר בהוצאת הסתדרות "תרבות" בוורשה. לאחר מכן פרסם מסות, מאמרים ומחקרים רבים בארץ ישראל ובארצות הברית, וכן תרגם מאיטלקית ומלטינית כתבים פוליטיים.
שמואלי הרבה לכתוב על התרבות היהודית מהתקופה שלאחר גירוש ספרד ועד לימי מדינת ישראל. בתיאוריו ההיסטוריים התמקד במאבק הבלתי פוסק בין נטיית לבו של הפרט אל מול הרצון באחדות כלל-אנושית. בספרו "שבע תרבויות ישראל" הוא מבדיל בין התרבות היהודית לדת היהודית. לדבריו, כוונתו בספרו היא "להשיב את נחלת האבות ליהודים שאינם נוהגים 'כשלומי אמוני ישראל' שלא יראו עצמם פחותים ביהדות." במילותיו שלו הוא מתייחס לרצונו לסייע ליהודים שאינם דתיים כאנשי אגודת ישראל, להתערות בעושרה של תרבות ישראל ולחזק בהם את יהדותם. הוא מתייחס לתנועה הציונית כמי שאחראית הן על מורשת תרבותית ישראלית והן על מדינה עבור היהודים.
שמואלי היה נציג חיפה בוועד אגודת הסופרים, ונבחר להיות שופט בוועדה למתן פרס ביאליק בחכמת ישראל במשך שלוש פעמים, ופעמיים בפרס רופין לסוציולוגיה ולספרות. עבור תרגומו לספר "אוטופיה" לתומאס מור זכה בשנת 1948 פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת. בשנת 1979 זכה בפרס חיפה עבור מחקרו "מורשה ומאבק בשירה ובהגות".
קרולין דברנה

ביוגרפיה

דברנה נולדה במונטריאול שבקנדה למשפחה דוברת צרפתית. הוריה, סבסטיאן ומישל, הם שחקנים המשחקים בסדרות טלוויזיה בצרפתית. אחותה, גבריאלה דברנה, עוסקת אף היא במשחק ובפרט בדיבוב. הוריה שלחו אותה לבית ספר יסודי דובר אנגלית ולכן היא דוברת אנגלית שוטפת.
בגיל 8 החלה לדבב בתוכניות טלוויזיה כגון מסיפורי המלך בבר.
בגיל 12 שיחקה בסרט "Comme un Voleur" ובכך החלה את קריירת המשחק שלה.
ב-1999 גילמה את דמותה של השחיינית מרילין בל בסרט הטלוויזיה "Heart: The Marilyn Bell Story". כהכנה לתפקיד התאמנה למשך חודשיים במועדון שחייה.
ב-2002 שיחקה תפקיד ראשי בסרט "Edge of Madness".
ב-2004 גילמה את ג'יי טיילר, הדמות המרכזית בסדרה "Wonderfalls". ג'יי היא בחורה ממשפחה עשירה ומצליחה שעובדת בחנות מזכרות ומתגוררת במעונוע. במהלך הסדרה מגוון חפצים דוממים פונים לג'יי ומורים לה לבצע פעולות מסוימות, מהן מתפתחות תוצאות לא צפויות. דברנה גם מדבבת את דמותה בגרסה הצרפתית של הסדרה.
לאחר מכן שיחקה בסרטים הקנדים "These Girls" ‏(2005), "Niagara Motel" ‏(2006) ו"Surviving My Mother" ‏(2007).
ב-2008 כיכבה בסרט "פשנדל" העוסק בקרב פשנדל. בריאיון איתה אמרה: "זה סרט יפהפה ואני באמת-באמת שמחה להיות חלק ממנו. הוא עוסק בקרב פשנדל שהיה קרב חשוב מאוד עבור הקנדים וזהו חלק משמעותי בהיסטוריה שלנו. זה פשוט מדהים לחיות חלק מההיסטוריה הזו. חלק מההיסטוריה שלנו."
ב-2009 השתתפה בסרט "קריאת הינשוף", עיבוד קולנועי של רומן מאת פטרישה הייסמית' - "The Cry of the Owl".
ב-2010 הופיעה בפרק הראשון והאחרון בסדרה זוכת פרס אמי, "הפסיפיק". בשנה זו גם קיבלה תפקיד אורח בסדרה חוק וסדר: כוונה פלילית. באותה שנה שיחקה בקומדיה הרומנטית "אהבה בהחלפה" בכיכובה של ג'ניפר אניסטון. 
ב-2013 לוהקה לתפקיד ד"ר אלנה בלום בסדרה "חניבעל".
ב-2017–2018 כיכבה כדמות ראשית בסדרה מרי הורגת אנשים.
24: גאולה

עלילה

בסנגלה, ג'ק באואר (קיפר סאתרלנד) עוזר לחברו בפעילות הומניטרית למען יתומי המדינה. נציג של שגרירות ארצות הברית במדינה מגיש לג'ק זימון לחקירה על פעולות שביצע בעבר. באותו זמן, מרחשת הפיכה צבאית במדינה, וג'ק יוצא להגן על יתומים.
בארצות הברית, הנשיאה הנבחרת, אליסון טיילור (שרי ג'ונס), שומעת על ההפיכה, אך ידיה כבולות כיוון שהנשיא היוצא, נוח דניאלס, לא מאפשר לה לפעול.
דרור משעני

ביוגרפיה

דרור משעני נולד בשנת 1975 בחולון, בן לעו"ד מרדכי משעני, לימים חבר הכנסת מטעם "ישראל אחת" ו"גשר".
הוא בעל תואר ראשון בספרות עברית ובמשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני בספרות עברית מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כיום הוא מלמד בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב. מיוני 2005 ועד אפריל 2008 היה עורך המוסף "ספרים" של עיתון "הארץ", וממאי 2008 ועד דצמבר 2013 היה עורך ספרות מקור בהוצאת "כתר ספרים". בין השאר ערך את הספרים "גוף שני יחיד" מאת סייד קשוע, "נתניה" מאת דרור בורשטיין, "צ'חלה וחזקל" מאת אלמוג בהר ו"ביום שהמוזיקה מתה" מאת אופיר טושה גפלה.
תרגם את "ערבי פריז" ו"מות המחבר" מאת רולאן בארת, ואת "מהו מחבר?" מאת מישל פוקו.
בשנת 1998 זכה סיפורו "DRIVE" בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ".
בשנת 2006 יצא לאור ספרו "בכל העניין המזרחי יש איזה אבסורד: הופעת המזרחיות בספרות העברית בשנות השמונים".
בשנת 2017 עלתה לשידור הסדרה "Wisdom of the Crowd"  המבוססת על תסריט של משעני ושירה חדד.
משעני נשוי ואב לשני ילדים, מתגורר בתל אביב. הוא משמש כראש המסלול לכתיבה יוצרת בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.