google/wiki40b huggingface dataset:
ז'וסואה

גויאס

ז'וסואה החל את הקריירה במועדון הברזילאי גויאס, שם שיחק כנער ועלה לבוגרים בשנת 1997. בגויאס ז'וסואה זכה בשש אליפויות של מדינת גויאס, ובשנת 1999 העפיל עם הקבוצה לליגת העל הברזילאית, לאחר שהקבוצה סיימה את העונה כאלופת ליגת המשנה הברזילאית. בנוסף, ז'וסואה זכה עם גויאס שלוש פעמים בגביע המרכז-מערב, בו משתתפות הקבוצות ממרכז ומערב ברזיל. לאחר שבע עונות בבוגרים של גויאס, בהן צבר 190 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים, עזב ז'וסואה את גויאס וחתם בסאו פאולו לקראת עונת 2005.

סאו פאולו

בעונתו הראשונה של ז'וסואה בסאו פאולו, המועדון הגיע להישגים גדולים, כאשר זכה באליפות סאו פאולו בכדורגל, ובקופה ליברטדורס, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על אתלטיקו פרנאאנסה. זכייה זו בגביע הליברטדורס העניקה לז'וסואה ולסאו פאולו כרטיס לאליפות העולם לקבוצות כדורגל, בה זכתה הקבוצה לאחר ניצחון 1:0 בגמר על ליברפול. לאחר מכן, זכה ז'וסואה עם סאו פאולו בשתי אליפויות של ליגת העל הברזילאית ברצף, בשנים 2006 ו-2007.

וולפסבורג

לאחר עונת 2007, חתם ז'וסואה בוולפסבורג, והפך לאחד העוגנים ההגנתיים של הקבוצה. בעונתו השנייה בקבוצה, 2008/2009, זכה ז'וסואה עם וולפסבורג באליפות הבונדסליגה הראשונה בתולדותיה, כשהוא משתף פעולה בקישור עם כריסטיאן גנטנר, זואזדאן מיסימוביץ', אשקן דג'אגה ומקוטו האסבה, ועם חברו לסאו פאולו, הברזילאי גראפיטה. ז'וסואה זכה לשבחים רבים על משחקו בעונה זו, והמשיך להיות שחקן יציב בהרכבה של וולפסבורג גם בשלוש העונות הבאות, והחל משנת 2008 אף שימש קפטן הקבוצה. בעונת 2012/2013 פחתה כמות ההופעות של ז'וסואה בהרכב, וזו הייתה עונתו האחרונה בוולפסבורג. במרץ 2013 עזב ז'וסואה את המועדון לאחר 140 הופעות ליגה ושני שערים, חתם באתלטיקו מיניירו הברזילאית בהעברה חופשית.

אתלטיקו מיניירו

ב-31 במרץ 2013 ערך ז'וסואה את הופעת הבכורה באתלטיקו מיניירו, בה הבקיע שער בניצחון על קבוצת טופי בגביע של מדינת מינאס ז'ראיס. בשנת 2013 זכה ז'וסואה עם אתלטיקו מיניירו באליפות מדינת מינאס ז'ראיס, ובאותה שנה אף זכה בקופה ליברטדורס בפעם השנייה בקריירה שלו, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על קלוב אולימפיה מליגת העל הפרגוואית. בשנת 2014 זכה ז'וסואה עם אתלטיקו מיניירו בגביע רקופה סודאמריקנה לאחר ניצחון במפגש כפול על לנוס הארגנטינאית. ז'וסואה ישב על הספסל בצמד המפגשים ולא שותף. בשנת 2015 תלה ז'וסואה את נעליו.

קריירה בינלאומית

ז'וסואה ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ברזיל במרץ 2007 במשחק ידידות מול נבחרת גאנה. בשנת 2007 השתתף ז'וסואה עם נבחרת ברזיל בקופה אמריקה 2007, בו הבקיע את שערו היחיד במדים הלאומיים, בניצחון 6:1 בשמינית הגמר על נבחרת צ'ילה. ז'וסואה וברזיל זכו בקופה אמריקה 2007, לאחר ניצחון 3:0 בגמר על נבחרת ארגנטינה, בו ז'וסואה שיחק 90 דקות. בשנת 2009 ז'וסואה נסע עם ברזיל לגביע הקונפדרציות 2009, אך שותף בו רק במשחק האחרון בשלב הבתים כשנכנס כמחליף בניצחון 3:0 על נבחרת איטליה בדקה ה-86. בשנת 2010 ז'וסואה השתתף עם ברזיל במונדיאל 2010, ובמשחק שלב הבתים נגד נבחרת פורטוגל, נכנס כמחליף בדקה ה-44 במקום פליפה מלו, במשחק שהסתיים בתוצאה 0:0. ז'וסואה לא שיחק במשחקים נוספים באותו מונדיאל, בו הודחה ברזיל ברבע הגמר על ידי נבחרת הולנד. למעשה, ההופעה מול פורטוגל במונדיאל 2010 הייתה ההופעה ה-28 והאחרונה של ז'וסואה במדים הלאומיים.
סולם יחסי

במוזיקה, סולמות יחסיים או הומונימיים (באנגלית: parallel keys) הם זוגות של סולם מז'ורי וסולם מינורי טבעי בעלי אותה טוניקה, כלומר בנויים על אותו טון בסיס.
כלומר, דו מז'ור ודו מינור, רה במול מז'ור ורה במול מינור, וכדומה.

ניתוח ודוגמאות

הסולם המז'ורי והמינורי הטבעיים שונים זה מזה בדרגות השלישית, השישית והשביעית, ועל כן סימני ההיתק שלהם נבדלים זה מזה.
בסולם המז'ורי, המדיאנטה (הדרגה השלישית) היא במרווח של טרצה גדולה מהטוניקה, הסובמדיאנטה (הדרגה השישית) היא במרווח של סקסטה גדולה מהטוניקה, והדרגה השביעית היא טון מוביל, במרווח של ספטימה גדולה מהטוניקה.
בסולם המינורי, המדיאנטה היא טרצה קטנה, הסובמדיאנטה היא סקסטה קטנה, והדרגה השביעית (במינור טבעי) אינה טון מוביל אלא סובטוניקה ובמרווח של ספטימה קטנה מהטוניקה.
לכן, על מנת לעבור מסולם מז'ורי לסולם המינורי היחסי לו יש להנמיך את הדרגות השלישית, השישית והשביעית בחצי טון, ועל מנת לעבור מסולם מינורי למז'ורי היחסי לו יש להגביה אותן.
בסולם דו מינור למשל נמצא מי במול, לה במול וסי במול, בעוד שבסולם דו מז'ור שלושת תווים אלו יופיעו בצורתם הטבעית.
מעגל הקווינטות מספק מיפוי ויזואלי למעבר מסולם כלשהו לסולם היחסי לו והשינוי בסימני ההיתק. כל צעד ימינה הוא הגבהת דרגה (הרביעית בסולם הקודם והשביעית בחדש) וכל צעד שמאלה הוא הנמכת דרגה (השביעית בסולם הקודם והרביעית בחדש). שלושה צעדים ימינה הם על כן הגבהת שלוש הדרגות, שזה המעבר מהסולם המינורי למז'ורי היחסי לו, ושלושה צעדים שמאלה הם הנמכת שלוש הדרגות, שזה המעבר מהסולם המז'ורי למינורי היחסי לו.

בהקשר הרמוני

מכוון שסולמות יחסיים הם בעלי סימני היתק שונים, המעבר מאחד לשני מאוד בולט ועשוי לעורר תחושת הפתעה. שינוי כזה עשוי להוות מודולציה של ממש, או שינוי רגעי כחלק ממהלך הרמוני בלי שינוי ממשי של המרכז הטונאלי. במוזיקה המערבית, את התחושה של שינוי מסולם מז'ורי למקבילו המינורי מקובל לרוב לתאר בשימוש במטאפורות כמו "התעצבות", או "התקדרות". תיאור מקובל של המעבר בכיוון ההפוך, ממינור למז'ור, משתמש במטאפורות כמו "התרגשות" או "התבהרות".
דוגמה לתבנית של מודולציה העושה שימוש במעבר מסולם מינורי למז'ורי היחסי לו היא Picardy third .
במקרים מסוימים של אקורדים מושאלים כחלק ממהלך הרמוני, הניתוח המקובל הוא לייחס אותם לסולם היחסי. דוגמה לכך היא קדנצה אותנטית בסולם מינורי העושה שימוש באקורד הדומיננטה בצורתו המז'ורית, כלומר V7 - i (למשל: G⁷ - Cm בסולם דו מינור), זאת למרות שאקורד הדרגה הדומיננטית בסולם המינורי הטבעי הוא אקורד מינורי, כלומר v7 - i (למשל: Gm⁷ - Cm בסולם דו מינור). נהוג לראות בשימוש בצורה המז'ורית של אקורד הדומיננטה השאלה מהסולם היחסי המז'ורי.

עמימות בתרגום המונחים

באנגלית, המונח המתאים ל"סולם יחסי" הוא "Parallel key" שמשמעותו המילולית היא "מפתח (סולם) מקביל". זאת למרות שברב השפות הגרמאניות וכן בשפות הסלאביות ואף גם בעברית, המושג "מקביל" משמש עבור המונח סולם מקביל שמשמעותו שונה: זוג סולמות, מז'ורי ומינורי, שאינם מתחילים באותה טוניקה אלא חולקים באותם סימני היתק.
לעומת זאת, דווקא המונח המתאים ל"סולם מקביל" באנגלית הוא Relative key, שמשמעותו המילולית היא "מפתח (סולם) יחסי".
כך יוצא שמשמעות המונחים הפוכה בין האנגלית לעברית, מצב העלול להוביל לבלבול במושגים.
לובץ' (מחוז)

היסטוריה

ראשית התיישבות אנושית מאורגנת במחוז מתוארכת למאה ה-3 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. מהמאה ה-1 לפנה"ס ועד המאה ה-4 שלטה באזור האימפריה הרומית ולאחריה האימפריה הביזאנטית. בראשית המאה ה-9 נכבש האזור על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה. בראשית המאה ה-11 פלש צבא האימפריה הביזאנטית בפיקודו של בסיליוס השני, כבש את האזור וגרם לקריסת האימפריה הבולגרית. בשלהי המאה ה-12 נשלט החבל על ידי האימפריה הבולגרית השנייה והפך לצומת דרכים מסחרית. באמצע המאה ה-14 עבר המחוז לחזקת האימפריה העות'מאנית והיה חלק מפלך רומליה העות'מאני. לאחר כ-500 שנות שלטון עות'מאני, בשלהי 1877 שוחרר החבל על ידי צבא האימפריה הרוסית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ובהמשך הפך חלק מנסיכות בולגריה.

דמוגרפיה

אוכלוסיית המחוז מצויה במגמת קיטון מתונה (תמותה לעומת ילודה) ובמגמת הגירה שלילית. 89.55% הם בולגרים, 4.99% ממוצא טורקי ו-3.72% הם צוענים. 49% הם גברים ו-51% הן נשים. 86.4% הם נוצרים אורתודוקסים, ו-6.2% הם מוסלמים סונים. במחוז 8 ערים ועיירות ו-142 כפרים.

אקלים

במחוז שורר אקלים ממוזג מתון. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.5ᵒc כאשר ערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-3ᵒc בינואר ועד 24ᵒc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 733 מילימטרים והחודשים הגשומים בשנה הם מאי וספטמבר. בין נובמבר לאפריל ישנם 24 ימי שלג בממוצע והחודש המושלג ביותר הוא דצמבר עם 6 ימי שלג בממוצע.
ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

ביוגרפיה

ילנה פבלובנה נולדה ב-24 בדצמבר 1784 בסנט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. בעקבות יופיה הרב ניתן לה השם ילנה, על שם הלנה מטרויה. ילנה בילתה את ילדותה בארמונותיהם המפוארים של הוריה באזור סנט פטרבורג יחד עם תשעת אחיה ואחיותיה, ביניהם הקיסרים לעתיד אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון. ילנה קיבלה חינוך מעולה, שכלל בעיקר מוזיקה, ספרות ואמנות.
ב-23 באוקטובר 1799 התחתנה ילנה עם פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין, ועברה לגור עם בעלה בשוורין. בשנת 1801 מתה אחותה של ילנה - אלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, וכעבור כמה ימים נרצח אביה פאבל הראשון, קיסר רוסיה.
בספטמבר 1803 חלתה ילנה אנושות, וב-24 בספטמבר מתה בלודוויגסלוסט.
נוול

היסטוריה

נוול מוזכרת לראשונה בצוואתו של איוואן הרביעי במאה ה-16, בתור אחת הערים שייסד בתקופת שלטונו. בתום מלחמת ליבוניה, במאה ה-16, נמסרה העיר לאיחוד הפולני-ליטאי. לאחר חלוקת פולין הראשונה, ב-1772, הושבה העיר לשלטון רוסיה.
בשנת 1927 נוסד מחוז נוול, והעיר נוול נקבעה כמרכזו.
ב-16 ביולי 1941 נכבשה נוול על ידי הצבא הגרמני במהלך מבצע ברברוסה.
ב-6 באוקטובר 1943 שוחררה נוול על ידי הצבא האדום.

יהודים

נוול הייתה מרכז חסידי חשוב ובעיר הייתה קהילה גדולה של חסידי חב"ד. לאחר המהפכה הבולשביקית חיו בעיר כ-6,000 יהודים, אך כמחציתם היגרו מהעיר לפני מלחמת העולם השנייה, ומבין היתר ברחו הרוב מזרחה עם פלישת הגרמנים ביוני 1941.
באוגוסט 1941 הוקם גטו בעיר, ובו 1,000-800 יהודים מהמקום ופליטים מהסביבה.
בספטמבר 1941 חוסל הגטו. היהודים שחיו בו נשלחו לחפור בורות מחוץ לעיר, ולאחר מכן נורו למוות בבורות אלה.
דון צ'ייני

קריירת מכללות

צ'ייני נולד וגדל בעיר באטון רוז' שבלואיזיאנה, ובין השנים 1964–1968 למד באוניברסיטת יוסטון. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם שני חברי היכל התהילה של הכדורסל לעתיד: המאמן גאי לואיס והסנטר אלווין הייז. בעונת 1966/1967 העפיל עם יוסטון פיינל פור טורניר אליפות המכללות, אך הקבוצה הפסידה במשחק חצי הגמר מול UCLA‏ (58–73), בה שיחק לו אלסינדור. בעונה העוקבת שוב הודחה יוסטון בחצי הגמר על ידי UCLA, מולה הובסה בתוצאה 69–101. לאורך קריירת המכללות רשם צ'ייני ממוצעים של 12.6 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים למשחק.

קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1968 נלקח צ'ייני על ידי בוסטון סלטיקס בבחירה ה-12. בעונתו הראשונה זכה עם הסלטיקס באליפות ה-NBA השנייה שלהם ברציפות, וה-11 ב-13 השנים האחרונות. בעונתו השלישית ב-NBA, 1970/1971, החל לשמש כשחקן קבוע ברוטציית הקבוצה, כאשר קלע 11.5 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1973/1974 זכה באליפות נוספת כשחקן הסלטיקס, לאחר שגברו בסדרת הגמר על מילווקי באקס בתוצאה 4–3. בתקופתו בבוסטון בלט כאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בליגה, לצד חברו לקבוצה ג'ון האבליצ'ק, ובין העונות 1972–1975 נבחר 4 פעמים ברציפות לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
בשנת 1975 עבר לשחק בקבוצת ספיריט אוף סנט לואיס מליגת ה-ABA, ובעונתו היחידה במדיה קלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק. לקראת עונת 1976/1977 חתם על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס, אשר הודחה מהפלייאוף בגמר האזור המערבי, ובסיום העונה נבחר בפעם החמישית בקריירה לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
בדצמבר 1977, לאחר כעונה וחצי עם הלייקרס, הועבר יחד עם קרמיט וושינגטון בטרייד לבוסטון סלטיקס, בתמורה לצ'ארלי סקוט. בעונת 1979/1980 הודח עם הסלטיקס בגמר האזורי, בפעם החמישית בקריירה, ובסיומה פרש ממשחק.

קריירת אימון

בין השנים 1980–1983 שימש צ'ייני כעוזרו של מאמן דטרויט פיסטונס, סקוטי רוברטסון, ולקראת עונת 1983/1984 עבר לצוות האימון של ג'ים ליינאם בסן דייגו קליפרס. במהלך העונה העוקבת מונה למאמן הראשי של הקליפרס במקומו של ליינאם, ועד לסיום עונת 1986/1987 הוביל את הקבוצה למאזן כולל של 53 ניצחונות ו-132 הפסדים (28.6%).
בעונת 1987/1988 היה עוזר מאמן באטלנטה הוקס, תחת המאמן מייק פראטלו.
בשנת 1988 מונה למאמן יוסטון רוקטס, במקומו של ביל פיץ'. על אף יכולת שיא של כוכב הקבוצה האקים אולאג'ואן, הודחו הרוקטס בסיבוב הראשון של הפלייאוף בכל 3 עונותיו הראשונות של צ'ייני. בסיום עונת 1990/1991 זכה בפרס מאמן השנה ב-NBA לאחר שקבוצתו רשמה מאזן חיובי 52–30, אך לאחר 52 משחקים בעונה העוקבת פוטר מתפקידו והוחלף על ידי רודי טומג'נוביץ'. מאזנה הכולל של יוסטון בתקופתו של צ'ייני הוא 164 ניצחונות לעומת 134 הפסדים (55.0%) בעונה הסדירה, ו-2 ניצחונות לעומת 9 הפסדים (18.2%) בשלבי הפלייאוף.
בשנת 1992 הצטרף לצוות האימון של רון רוטסטין בדטרויט פיסטונס. לאחר שנה אחת החליף את רוטסטין כמאמן הקבוצה, ובשתי עונותיו בתפקיד הוביל את הפיסטונס למאזן כולל של 48 ניצחונות ו-116 הפסדים (29.3%).
בין השנים 1995–2001 שימש כעוזר מאמן בניו יורק ניקס תחת דון נלסון (1995–1996) וג'ף ואן גנדי (1996–2001). בעונת 1998/1999 העפילו הניקס לגמר ה-NBA, אך הפסידו מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 1–4. לאחר שפתחה את עונת 2001/2002 עם מאזן 10–9, פיטרה ניו יורק את ואן גנדי ומינתה את צ'ייני כמחליפו. צ'ייני נשאר בתפקיד במשך כשנתיים, עד ינואר 2004, ולאורך תקופתו רשמו הניקס מאזן שלילי 72–112 (39.1%).
דוגמנות בישראל

ענף הדוגמנות בישראל התפתח במקביל להתפתחות שוק האופנה הישראלי. 
בתקופת היישוב וקום המדינה שלט באופנה, כמו בשאר תחומי החיים בישראל, אתוס חלוצי של פשטות וצניעות. כנגדו התפתחה בהדרגה תרבות "סלונית", בעיקר בערים הגדולות ובקרב אוכלוסייה אמידה. בתקופה שלאחר קום המדינה נהגו מפעלים בתעשיית הטקסטיל בישראל, דוגמת "גוטקס" ו"משכית", להביא דוגמניות מחוץ לארץ שידגמנו את בגדיהם. תחרויות יופי בישראל החלו עוד לפני קום המדינה בשנת 1926. בשנת 1950 התקיימה תחרות מלכת היופי הראשונה. בשנות ה-50 הקימה לאה פלטשר את בית הספר הראשון לדוגמנות. 
בשנות ה-60 התפרסמה קארן דונסקי כדוגמנית ונערת הזוהר המובילה בישראל. בשנות ה-70 הייתה זו חני פרי שהייתה לאחת הדוגמניות הישראליות המצליחות בעולם ועבדה עם מותגי אופנה רבים באירופה ובניו יורק. בשנות ה-80 וה-90 נוסדו בישראל סוכנויות דוגמנות רבות, שהמובילות מביניהן הן "יולי", "אימג'", "רוברטו בן שושן" ו"לוק" ורבות מהסוכנויות הובילו תחרות דוגמנות משלה דוגמת סוכנות "לוק" שהובילה את תחרות תגלית השנה. 
הדוגמנית הישראלית שתוארה מספר פעמים כמצליחה בכל הזמנים היא מיכאלה ברקו, שהיא הדוגמנית הראשונה שהופיעה על שער המגזין "ווג" בעריכת אנה וינטור והישראלית הראשונה שהופיעה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד. עם הדוגמניות הישראליות המצליחות נמנות גם שירז טל שדיגמנה בין היתר לקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט.
בשנת 2012 נחקק בישראל חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע”ב-2012‏ בעידוד סוכנויות רבות ובעיקר סוכנות אימג', האוסר הפקה והצגה של פרסומת שבה מופיע דוגמן בתת-משקל, בהתאם לחישוב מדד מסת גוף. בנוסף, אם נעשה שימוש בעריכה גרפית לשם הצרת היקפי הגוף של אדם המוצג בפרסומת, יש לכלול בפרסומת הבהרה המציינת זאת. החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2013.
פרדריסיה

היסטוריה

בעקבות החורבן שהמיטה מלחמת שלושים השנים בחצי האי יוטלנד שלא היה ממוגן באותה עת, הכיר כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק בצורך להקים ביצורים איתנים ביוטלנד והחליט לממש זאת בשילוב עם תוכניותיו להקמת עיר גדולה ביוטלנד.
לצורך הבנייה הוקם מאהל מבוצר בנקודה סמוכה למיקום הנוכחי של פרדריסיה, עם סוללה שנמתחה לצידי הנקודה, כדי להגן על המאהל מהתקפות. הביצורים הסתברו כלא עמידים דיים, וכאשר הפילדמרשל השוודי לנארט תורסטנסון פלש ליוטלנד הוא הצליח לחדור דרך הסוללה. פרדריק השלישי, מלך דנמרק הוא שהצליח לבסוף להשלים את תוכניות הביצורים והוסיף אגף מבוצר בברס אות'ה (Bers Odde) הסמוכה כפי שהציע המרשל הדני אנדרס בילה.
ב-15 בדצמבר 1650 המלך חתם על מסמך זכויות העיר ואיפשר את תחילת העבודות על הביצורים החדשים. כדי למשוך מתיישבים אושרו זכויות כגון פטור ממיסים, מתן קרקעות בחינם, מקלט לעבריינים וחופש דת אשר משך לעיר קבוצות נרדפות כגון יהודים ובהמשך הוגנוטים ומנוניטים. בשל היותה עיר-מבצר התגוררו בה גם משפחות אנשי צבא. 
ב-1651 נקראה העיר פרדריקסות'ה (נקודת פרדריק) על שם המלך, וב-22 באפריל 1664 נקראה בשם המלוטן פרדריסיה. 
עד המאה ה-19 עיקר פרנסת התושבים הייתה על חקלאות, בין השאר גידולי טבק.
בקרב פרדריסיה ב-1849, שנערך במהלך מלחמת שלזוויג הראשונה, החיילים הדנים ניצחו את מורדי שלזוויג-הולשטיין שהטילו מצור על העיר. בעקבות ניצחון זה נחתם חוזה לסיום המלחמה. לזכר הקרב הוקמה ב-1858 אנדרטת "החייל" המייצגת את ניצחונם של החיילים הפשוטים בקרב, ובעיר נערך ב-6 ביולי בכל שנה פסטיבל לזכר הקרב.
במלחמה הבאה בשנת 1864 נכבשה פרדריסיה. לאחר סיום המלחמה נקבע בחוזה שלום הגבול עם גרמניה כ-50 ק"מ מדרום לפרדריסיה.
מאז 1866 עוברת רכבת בעיר. עד היום פרדריסיה היא אחת מתחנות הרכבת המרכזיות בדנמרק. 
ב-1909 החלו לפרק את הביצורים, כך שניתן היה להרחיב את העיר מחוץ לסוללות ההגנה. הנמל הורחב והוקמו מפעלי תעשייה רבים. ב-1960 נוסד בית זיקוק גדול, ב-1984 נחנך צינור המוביל נפט גולמי משדות הנפט בים הצפוני לתוך בית הזיקוק. בעקבות התפתחויות אלו הפכה פרדריסיה לעיר המזוהמת ביותר בדנמרק.

כיום

פרדריסיה היא חלק מהאזור המטרופוליני של מזרח יוטלנד, בו מתגוררים כ-865,000 תושבים נכון לשנת 2016 ובה ממוקמת מועצת העירייה.
העיר היא אחד מצומתי התחבורה הגדולים בדנמרק. 
בעיר נמצא בסיס צבאי גדול של הצבא המלכותי הדני, בו ממוקם גדוד האיתות בשני קסרקטינים.  
כ-43% מהבניינים בפרדריסיה שומרו או מיועדים לשימור, ביניהם כ-500 מבנים במרכז העיר.
קץ ההיסטוריה והאדם האחרון

בדרך לעולם הדמוקרטי ליברלי

על-פי פוקויאמה, מאז המהפכה הצרפתית, הוכח שוב ושוב שהמשטר האידיאלי למדינה הוא המשטר הדמוקרטי (הן מבחינה אתית, פוליטית וכלכלית). בשל כך, לדעת פוקויאמה, עם השנים מדינות רבות יותר ויותר יהפכו למדינות דמוקרטיות ליברליות, וזאת בשל כך שגם לדעתו אין חלופה מתאימה יותר.

בדרך לעולם אחיד ורגוע

לדעת פוקויאמה, הפילוג בעולם נוצר במידה רבה, בשל הקרע התרבותי. לדעתו, עם השנים התרבויות בעולם יתאחדו סביב התרבות מערבית, דמוקרטית וליברלית. זאת בשל העובדה, שלדעתו, אין בעולם כיום תרבות שמסוגלת להוות חלופה מתאימה לתרבות המערבית.
ולודרום סילבן אדמס

היסטוריה

החל משנת 2016 ביקש סילבן אדמס לקדם בישראל את ספורט רכיבת האופניים התחרותית. אדמס כבר העמיד תרומה כדי להקים מכון למצוינות בספורט באוניברסיטת תל אביב והשקיע ממון וזמן כדי שמרוץ האופניים ג'ירו ד'איטליה 2018 יעבור בישראל. אדמס הגיעה להסכם עם עיריית תל אביב, באמצעות קרן תל אביב לפיתוח למימון מחצית מעלות ההקמה של המתקן (מחצית העלות השנייה הייתה מתקציב עיריית תל אביב).
בניית המתקן החלה במאי 2017 והושלמה במאי 2019.

מבנה

הולודרום נבנה על כר הדשא במרכז מתקן ששימש לאימוני אתלטיקה, ומסלולי הריצה במקום נסללו מחדש מסביב לולודרום. הולודרום הוא בתקן אולימפי, בו זירה מעץ בעלת מסלול אליפטי בעל שוליים משופעים שבו שתי פניות מעגליות של 180 מעלות ושתי ישורות. הוא נבנה כמתקן מקורה, אבל פתוח ומאוורר בהיקפו, לאימונים ולתחרויות בינלאומיות בקטגוריה 2 (אורך המסלול הוא 250 מטר) לפי הנחיות האיגוד הבינלאומי לאופניים. המתקן משמש בעיקר לאימונים ויש בו רק יציע קטן בו כ-200 מקומות ישיבה לקהל. כדי לאפשר את המשך פעילות האתלטיקה במתקן, בתוך הוולודרום נבנו מסלול אימונים ל־200 מטר ריצה, ישורת ספרינטים של 60 מטר, מרחב לקפיצה לגובה, קפיצה משולשת, קפיצה במוט והדיפת כדור ברזל.
צבי יהודה

ביוגרפיה

נולד בשם צבי זלצמן באומן שבדרום האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה). בנעוריו החל לפעול בתנועה הציונית, היה בין מייסדי ארגוני הנוער "דגל ציון" ו"צעירי ציון", ועמד בראש צעירי ציון בעירו. בשנת 1906 עלה לארץ ישראל.
לאחר עלייתו ארצה היה יהודה פועל ביהודה ובבן שמן. לאחר מכן פנה להתיישבות והיה בין מייסדי כנרת (1908) ודגניה א' (1910). בשנים אלו נמנה עם מייסדי מפלגת הפועל הצעיר, והיה חבר הוועד המרכזי של המפלגה ושליח מטעמה לייסוד התנועה בארצות הברית. בשנת 1913 נשלח לראשונה כציר לקונגרס הציוני.
בשנות מלחמת העולם הראשונה היה חבר הסתדרות פועלי הגליל. בשנת 1920 יצא בשליחות לאירופה ופעל לארגון העלייה השלישית. בשובו ארצה נמנה בין מייסדי נהלל והיה בין פעילי ההסתדרות החקלאית והסתדרות העובדים הכללית. בתנועת המושבים נבחר לחבר מזכירות התנועה ומנהל "קרן המושבים". בשנת 1925 נישא לנדיה יהודה שעלתה למענו מארצות הברית.
לאחר קום המדינה נבחר יהודה לכהן כחבר הכנסת הראשונה מטעם מפא"י והיה חבר ועדת הכלכלה, ועדת הכנסת וועדת העבודה. בתום כהונתו שב לעבודה במשק נהלל.
כפר נחום

כפר נחום היה יישוב בחופה הצפוני של הכנרת, לא הרחק מכורזים, בבקעת עין שבע. יישוב כנעני ערבי בתקופה הביזנטית בארץ ישראל]. משמש כגן לאומי המשתרע על-פני שטח של 1,728 דונם. 
על פי המסופר בברית החדשה, ישו קבע בכפר נחום את מרכז פעילותו במשך תקופה ארוכה, ואחדים משנים-עשר השליחים (פטרוס הקדוש ואחיו אנדראס הקדוש, וכן יעקב בן זבדי ואחיו יוחנן) התגוררו במקום.
היינריך קוהל וקרל ואצינגר ערכו חפירה ארכאולוגית ראשונה במקום בשנת 1905, במסגרת סקר מקיף שלהם על בתי כנסת עתיקים בגליל. הם חשפו כמעט את כל האתר, אך משביקשו לחזור ולהשלים את חפירתם שנתיים לאחר מכן, סירבו האבות הפרנציסקנים לאפשר להם את הדבר, בטענה שיעשו זאת בעצמם. הפרנציסקנים היו אלה אשר שחזרו את בניין בית הכנסת.

אזכורים במקורות עתיקים

כפר נחום נזכר בברית החדשה, בכתבי יוסף בן מתתיהו ובמדרש:
"אחרי בואם אל כפר נחום מיהר להיכנס בשבת לבית הכנסת ולימד שם."
— הברית החדשה, הבשורה על-פי מרקוס, פרק א', פסוק 21
"סוסי, אשר עליו רכבתי בקרב, נפל במקום ביצות והשליכני ארצה. נפצעתי בפרק שעל יד השכם ולכן לקחוני אל כפר נחום."
— יוסף בן מתתיהו, "חיי יוסף", פרק 72
"ר' איסי דקיסרין: פתר קרייה במינות... 'וחוטא', אלו בני כפר נחום"
— קהלת רבה, לפרק ז', פסוק כ"ו

היסטוריה

כפר נחום הוקם במאה השנייה לפנה"ס, כפי שמעידים מטבעות חשמונאיים מתקופה זו שנמצאו באתר. בתקופת שלטון הרומאים שימש הכפר כמוצב מכס, והגן עליו חיל מצב בפיקוד שר מאה. כפר נחום לא השתתף במרד הגדול ובמרד בר כוכבא. בשנת 749 הכפר נהרס עד היסוד ברעידת אדמה; מעט מאוחר יותר נבנה מחדש צפונית-מזרחית למיקומו הישן. במאה ה-11 הכפר ננטש, וככל הידוע לא נבנה מחדש בתקופה הצלבנית, חרף מרכזיותו בנצרות.
בשנת 1838 זיהה אדוארד רובינסון את כפר נחום, בו בית הכנסת נותר כמעט שלם. בסוף המאה ה-19 התיישב במקום כומר פרנציסקני שרכש את המקום מידי הבדואים והקדיש את חייו לשיקום העתיקות במקום.

לקריאה נוספת

מנחם תלמי, אפרים תלמי כל הארץ-לכסיקון גאוגרפי של ישראל הוצאת "עמיחי" בע"מ, ספטמבר 1966, ערך : כפר נחום, עמוד 364.
הרפובליקה הסינית במשחקים האולימפיים

הישגים ספורטיביים

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) נטל חלק ספורטאי סיני אחד, האתלט ליו צ'אנגצ'ון, שהתחרה בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. בהמשך שלחה הרפובליקה הסינית משלחות גדולות יותר, אך רק באולימפיאדת רומא (1960) זכה ספורטאי סיני במדליה אולימפית. היה זה יאן צ'ואן-קוואנג, שזכה במדליית כסף בקרב עשר. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה ספורטאית סינית ראשונה במדליה - האתלטית צ'י צ'נג, שזכתה במדליית ארד בריצת 80 מטר משוכות.
הפעם הבאה בה זכה ספורטאי טאיוואני במדליה הייתה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), בה זכה מרים המשקולות ון-יי טסאי במדליית ארד. במדליית הזהב זכה הסיני צ'ן וייצ'יאנג, ודגל הוועד האולימפי הטאיוואני הונף לצדו של הדגל הסיני בטקס חלוקת המדליות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה הרפובליקה הסינית בהישג הגבוה בתולדותיה בענף ספורט קבוצתי, כשנבחרת הבייסבול שלה זכתה במדליית כסף, לאחר הפסד במשחק הגמר לנבחרת קובה. באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה צ'ן ג'ינג במדליית כסף בטניס שולחן, הראשונה בענף זה. באולימפיאדת סידני (2000) זכו חמישה ספורטאים טאיוואנים במדליות אולימפיות: מרימת המשקולות לי פון-יינג זכתה במדליית כסף וקוו יי-האנג זכתה במדליית ארד, לוחמי הטאקוונדו צ'י שו-ג'ו והואנג צ'י-הסיונג זכו במדליות ארד, וטניסאית השולחן צ'ן ג'ינג זכתה במדליה אולימפית שנייה ברציפות, מדליית ארד. 
אולימפיאדת אתונה (2004) הייתה האולימפיאדה המוצלחת בתולדות טאיוואן. שני לוחמי טאקוונדו, צ'ן שי-הסין וצ'ו מו-ין, זכו במדליות הזהב הראשונות (והיחידות עד כה) לזכותה של הרפובליקה הסינית. לוחמת טאקוונדו נוספת, הואנג צ'י-הסיונג, זכתה במדליית ארד. נבחרת הנשים בקשתות זכתה באותם משחקים במדליית כסף, ונבחרת הגברים במדליית ארד. חברת נבחרת הקשתות יואן שו-צ'י סיימה במקום הרביעי בטורניר היחידות. נבחרת הבייסבול סיימה במקום החמישי ונבחרת הסופטבול במקום השישי.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכו הטאיוואנים ב-4 מדליות: בהרמת משקולות צ'ן ויי-לינג זכתה במדליית זהב, ולו יינג-צ'י במדליית כסף. לוחמי הטאקוונדו סונג יו-צ'י וצ'ו מו-ין, שאיבד את תוארו, זכו במדליית ארד. מרימת המשקולות יאנג צ'ין-יי דורגה במקום הרביעי, ושתי לוחמות טאקוונדו, יאנג שו-צ'ון וסו לי-ון, דורגו במקום החמישי. נבחרות הבייסבול והסופטבול סיימו שתיהן במקום החמישי. 
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה מרימת המשקולות הסו שו-צ'ינג במדליית זהב, ולוחמת הטאקוונדו טסנג לי-צ'נג זכתה במדליית ארד. טניסאי השולחן צ'ואנג צ'י-יואן סיים במקום הרביעי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הסו שו-צ'ינג זכתה שוב במדליית זהב. מרימת משקולות נוספת, קואו הסינג-צ'ון זכתה במדליית ארד, וצ'ן ויי-לינג סיימה במקום השביעי. נבחרת הקשתיות זכתה אף היא במדליית ארד, ואחת מחברותיה, טאן יא-טינג, העפילה לשלב רבע הגמר. לוחמת הטאקוונדו ליאן צ'ן-לינג סיימה במקום החמישי. שחקן הבדמינטון צ'ואו טיין-צ'ן ושחקנית הטניס שולחן צ'ן אי-צ'ינג הודחו שניהם בשלב רבע הגמר, וכך גם האחיות צ'אן האו-צ'ינג וצ'אן יונג-ג'אן בטורניר טניס הזוגות לנשים.
יחסי ארצות הברית–ברבדוס

היסטוריה

בתחילת המאה ה-17 החלו הגירה בקנה מידה גדול מברבדוס לפרובינציית קרוליינה, והפכו לתיישבים הראשונים באותן מדינות.
ההתנחלות האנגלית הראשונה בדרום קרוליינה נעשתה בשנת 1670, כאשר 3 ספינות של מהגרים מברבדוס הפליגו במעלה הנהר אשלי. הספינה הראשונה הייתה קרוליינה, והיא עגנה באפריל 1670, וזמן קצר לאחר מכן הגיעו גם הספינות פורט רויאל ושלושת האחים. שלוש הספינות הללו עזבו את ברבדוס עם 150 איש על הסיפון; שניים מתו בדרך. המתיישבים הקימו אוהלים על גדות הנהר ובנו עיר, שכבר נעלמה לחלוטין. עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1680, נוסדה העיר צ'ארלסטאון, אשר מאוחר יותר שונה שמה לצ'ארלסטון. בשנת 1751 ביקר ג'ורג' וושינגטון בברבדוס, והקים שם בית שנשאר עד ימינו.
ממשלת ארצות הברית מיוצגת בברבדוס מאז 1923. בין השנים 1956–1978, ארצות הברית סחרה בנשק כימי בברבדוס.
בשנים 1993–1994 ברבדוס שקלה להצטרף להסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA). עם זאת, בשנת 1996 ההצעה נדחתה לטובת כניסה לאזור הסחר החופשי של האמריקות (FTAA).
במאי 1997 אירח ראש ממשלת ברבדוס אואן ארתור את נשיא ארצות הברית ביל קלינטון ו-14 מנהיגים אחרים מהקריביים במפגש פסגה אזורי בברידג'טאון. הוועידה חיזקה את בסיס שיתוף הפעולה האזורי על צדק, לחימה בסמים, ובעיות מימון ופיתוח המסחר.
ברבדוס מקבלת סיוע ללחימה בסמים, והיא נהנית מתמיכת הצבא האמריקני בפעילויות של סיוע הומניטרי ותוכניות פיתוח.

יחסים דיפלומטיים

ברבדוס מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די סי ו-11 קונסוליות באטלנטה, צ'ארלסטון, שיקגו, דטרויט, יוסטון, לואיוויל, מיאמי, ניו אורלינס, ניו יורק, פורטלנד וסן פרנסיסקו, ואילו ארצות הברית מחזיקה בברבדוס שגרירות בברידג'טאון בלבד.