google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ון קריזי

חייו ויצירתו

קריזי נולד בסאות'פילד שבחבל סארי באנגליה למשפחה ממעמד הפועלים. הוא היה ילד שביעי מתוך תשעה. בין 1923 ל-1935 עבד במגוון עבודות מזדמנות, אך ניסה לבסס עצמו כסופר. לאחר מאות דחיות הצליח לפרסם את ספרו הראשון בשנת 1930. ספר המתח הראשון שכתב פורסם בשנת 1932, בכותרת "שבע פעמים שבע". ב-1935 הצליח לבסס עצמו כסופר, והחל להתפרנס מכתיבה. בשנת 1937 לבדה פרסם עשרים ותשעה ספרים. הוא היה סופר פורה באופן יוצא מגדר הרגיל, ופעם אף הציע כי יוצג לקהל כשהוא יושב בתוך קופסת זכוכית וכותב ספר שלם מתחילתו ועד סופו. בשנת 1938 יצר את גיבורו "הטוף" ששימש נושא ל-59 ספרים שנכתבו בין 1938 ל-1978. ה"טוף" הוא תואר הניתן לבנו הבכור של וייקאונט או ברון, וגיבור הספרים היה איש החברה הגבוהה בשם ריצ'רד רוליסון המשמש גם כבלש חובב. במהלך מלחמת העולם השנייה יצר את דמותו של ד"ר סטניסלאוס אלכסנדר פלפרי, סוכן ריגול בריטי המסייע לבעלות הברית במלחמתן. הסדרה כללה 34 ספרים והתפרסמה בין 1942 ל-1979.
בשנת 1962 זכה בפרס אדגר עבור הספר הטוב ביותר, "האש של גדעון" אותו פרסם בשם העט ג'. ג'. מאריק. בשנת 1969 קיבל מאגודת סופרי המסתורין של אמריקה, המחלקת את פרס אדגר, את פרס "גראנד מאסטר" המוענק על מפעל חיים.
ספריו היו פופולריים בבריטניה, ושמשו נושא למספר סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ותסכיתים. ההערכה היא כי עד שנת 1971 נמכרו ספריו ביותר משמונים מיליון עותקים. ספריו תורגמו ל-28 שפות, בהן עברית.
לאחר שהתפרסם חי קריזי בבריטניה ובארצות הברית, אך היה נוסע מתמיד, וביקר בארצות רבות. בין היתר הקיף את כדור הארץ באמצעות מכונית ובדרך הים פעמיים.
הוא נישא ארבע פעמים, והיו לו שלושה בנים. בשנת 1973 מת. בנו ריצ'רד הוא מפיק טלוויזיה ידוע.

קריירה פוליטית ופעילות ציבורית

קריזי היה פעיל במסגרת המפלגה הליברלית, לטענתו אירגן מפגשים של המפלגה עוד כשהיה בן 12. במספר מערכות בחירות בשנות ה-40 ובשנות ה-50, לאחר המלחמה, ניסה לקבל מושב בפרלמנט, אך כשל. במהלך שנות ה-50 הביע אכזבה ממדיניות המפלגה, במיוחד בהקשר למשבר סואץ, ופרש משורותיה, והכריז על עצמו כעצמאי. הוא ייסד את "ברית כל המפלגות" שתמכה בקידום האישים הראויים בלי קשר להשתייכות מפלגתית. במסגרת זו התמודד כעצמאי במספר מערכות בחירות בשנות ה-60, וכשל.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה פעיל בקידום השקעות בבנק "National Savings" וסייע לכלכלת המלחמה. על פועלו זה הוענק לו תואר אביר האימפריה הבריטית
בשנת 1953 ייסד את "התאחדות סופרי הפשע" (Crime Writer's Association) בבריטניה. ההתאחדות מעניקה פרסים ספרותיים יוקרתיים המכונים "פרס הפגיון", ומשנת מותו של קריזי מוענק "פגיון הדם" על שמו של קריזי לסופר שהוציא לאור ספר מתח ראשון מצטיין.
ג'ופלין

היסטוריה

בשנים שלפני מלחמת האזרחים האמריקנית התגלו באזור עמק ערוץ ג'ופלין מצבורי עופרת ובשנים שלאחר המלחמה נוסדו מספר מחנות כרייה באזור. ב-1871 תושב אחד המחנות הללו, ג'ון קוקס, הקים את ג'ופלין סיטי בצד המזרחי של העמק על שם הערוץ שנקרא על שמו של הכומר האריס ג'ופלין, התיישב באזור ב-1840.
בערך באותו זמן תושב העיר קרת'ג' (Carthage) הקרובה פטריק מרפי הקים עיר בצדו המערבי של העמק בשם מרפיסבורג. כעבור זמן קצר הערים אוחדו לעיר אחת בשם יוניון סיטי (מילולית: "עיר האיחוד") אך התגלה שהאיחוד לא היה חוקי והוא בוטל. מרפי הציע לאחר מכן להתאחד מחדש, באופן חוקי, כשהעיר החדשה תיקרא ג'ופלין. האיחוד התבצע ב-23 במרץ 1873.
אף על פי שהמתיישבים הראשונים באזור הגיעו כדי לכרות עופרת, כלכלת העיר החדשה נשענה בהמשך בעיקר על כריית אבץ. כעבור כמה זמן נבנו מסילות שקישרו את ג'ופלין לערים אחרות במיזורי והיא החלה לגדול באופן משמעותי.
לאחר מלחמת העולם השנייה מרבית המכרות נסגרו וגדילת האוכלוסייה התייצבה.
ב-22 במאי 2011 הכה בג'ופלין טורנדו שהחריב את בית החולים המקומי וגרם למותם של כ-160 אנשים ולפציעתם של כ-1,000 תושבים נוספים.

תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה האזורי ג'ופלין שנמצא במרחק של כ-8 קילומטרים צפונית לעיר.
ג'ופלין נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 44, המקשר בין העיר סנט לואיס במזרח מיזורי ובין מדינת אוקלהומה עד ויצ'יטה פולס בצפון טקסס.
צחי אילוז

קריירה מקצוענית

אילוז גדל בשכונת גבעת אולגה שבחדרה. הקרייריה של אילוז התחילה בקבוצת הנוער של מכבי חיפה. באותה התקופה הוא שיחק גם בנבחרת הנוער של ישראל. כשהגיע לגיל בוגרים עבר לקבוצה השנייה בעיר, הפועל חיפה, ששיחקה באותה העת בליגה הבכירה דאז, הליגה הלאומית (כיום ליגת העל).
בשלב זה, צחי אילוז לא הצליח עדיין לממש את הפוטנציאל שלו ועבר לשחק בדרגים נמוכים יותר. אילוז שיחק בקבוצות הכח עמידר רמת גן, הפועל חדרה ועירוני קריית שמונה. אחרי 3 שנים ברמות הנמוכות, חזר לליגה הבכירה, כאשר הוחתם על ידי מועדון הכדורגל מכבי נתניה, מה שהפך לשיא קריירת הכדורגל שלו. אחרי שנה וחצי במכבי נתניה, חזר להפועל חיפה. בתום עונה בודדת בחיפה, חזר לשחק ברמות הנמוכות של הכדורגל בישראל.
בשנת 2011 החל לשחק עם מועדון כדורגל חדרה בליגת האולמות.
בשנת 2018 מונה אילוז למאמן קבוצת הנוער של הפועל חדרה מהליגה הלאומית, וסייע לה לעלות לליגת העל לנוער. בתום עונת 2018/201, על אף שהצליח להשאיר את הקבוצה בליגת העל, פוטר אילוז

כדורגל חופים

המפנה בקריירה שלו הגיע, כאשר גילה את ענף כדורגל החופים. בעונת 2007 הפך לכדורגלן החופים המפורסם ביותר בישראל, בעודו מוביל את קבוצתו, יהלומי "אגדיר" נתניה לתואר האליפות של הליגה הישראלית בכדורגל חופים עם 18 שערים, כשהוא עונד את סרט הקפטן. במקביל, צחי אילוז גם נבחר להיות הקפטן של נבחרת ישראל בכדורגל חופים, אשר גם אותה הוביל להישגים מרשימים. בהובלתו זכתה נבחרת ישראל בטורניר היהלומים, בו סיים כמלך השערים עם 7 שערים. אילוז סיים גם כמלך השערים במוקדמות אליפות אירופה בכדורגל חופים עם 7 שערים נוספים. לאחר הצלחות אלו, זומן צחי אילוז על ידי אריק קנטונה לטורניר ראווה אירופאי, אשר לקחו בו חלק נבחרות ספרד, פורטוגל, צרפת וכן נבחרת כוכבי אירופה, בה כיכב כחלוץ. גם בטורניר זה סיים כמלך השערים עם 5 שערים בשני משחקים, כולל שני שערי הניצחון, ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר, בעודו מוביל את נבחרת הכוכבים לזכייה בטורניר.
בעונת 2008, אילוז לא הצליח לשמור על התואר עם יהלומי "ליסינג ישיר" נתניה, אשר הודחה כבר ברבע הגמר, אך הוביל את נבחרת ישראל לזכייה בגביע האתגר ולהשתתפות באליפות אירופה בכדורגל חופים בשנה הבאה. גם בטורניר זה סיים כמלך השערים עם 5 שערים (לא כולל צמד שערים מול גרמניה במשחק ידידות שנערך במסגרת הטורניר). באותה השנה אילוז גם תרם בהגעתה של אלופת ישראל מאשתקד, נתניה למקום הרביעי בליגת האלופות בכדורגל חופים.
בעקבות הצלחות אלו בכדורגל החופים, נחשב כיום צחי אילוז לשחקן ההתקפה המוביל באירופה. שמו של צחי אילוז מזוהה יותר מכל שם אחר עם ענף כדורגל החופים בישראל.
ב-5 ביולי 2019 בעונת 2019 של הליגה, אילוז פרש מהנבחרת במסגרת משחק ידידות נגד כוכבי נבחרת ברזיל, שבו הבקיע את השער הבודד לזכות נבחרת ישראל.
חיים מגני

ביוגרפיה

נולד בניו יורק. למד בישיבת נר ישראל בבולטימור ובישיבת מרכז הרב.
היה פעיל בתנועת הנוער בני עקיבא בניו יורק. הגיע לארץ בגיל 18 והשתתף בתוכנית לימודים שנתית במכון למדריכי חו"ל בירושלים. במשך שנתיים מילא שליחות בלורולטון ובבוסטון, שם פעל בקרב סטודנטים יהודיים, כתב חוברת הדרכה ויזם מפגן הצדעה למדינת ישראל שחגגה באותה שנה ח"י שנים לתקומתה.
עלה ארצה לקבוצת יבנה בשנת 1966 והחל ללמוד בישיבת מרכז הרב, שם התוודע לחנן פורת, ולאחר מלחמת ששת הימים ושחרור גוש עציון הצטרף לפורת ולמחדשי היישוב בכפר עציון.
נישא לשושנה נאוה שטיין ולקראת נישואיו עברת את שם משפחתו (בישיץ) למגני. החתונה נערכה בברוקלין. ב-1969, לאחר לידת בתם הבכורה, הצטרפו לקבוצת מתנחלי חברון בבניין הממשל הצבאי בעיר. בשנת 1971 עבר ליישוב הקבע קריית ארבע והחל בהדרכת טיולים תחת השם "סיורי הר חברון". הצטרף למשך כמה חודשים לראשוני המתיישבים במושב קשת ברמת הגולן לאחר מלחמת יום כיפור.
היה בין מייסדי הספרייה הציבורית בקרית ארבע. היה שותף בפיתוח תלמוד תורה ברקאי ואף נתן לו את שמו.
מגני הקפיד עוד מנעוריו בארצות הברית לדבר עברית נכונה כולל הקפדה מדוקדקת על מלעיל ומלרע. כשעלה לארץ חרת על דגלו לדבר בעיקר עברית, תוך הקפדה על עברית תקנית וח' וע' גרוניים.
נפטר ב-5 באפריל 2001.

פועלו כמדריך טיולים

מגני התחיל את דרכו בהדרכת טיולים בשנת 1963 ב"מכון למדריכי חוץ לארץ" בירושלים ולאחר לימודיו הקים ב-1971 חברת סיורים עצמאית, שמטרותיה היו ללכת בדרכי האבות ללמוד ולהפנים את שורשי החיים היהודיים החבויים בארץ. הדריך בודדים, משפחות וקבוצות מגוונות, מהארץ ומחו"ל. בשנותיו האחרונות הדריך וטייל עם מחזורים רבים של "תנועת ארץ ישראל" והפעיל במשך שנים אחדות מערכת סיורים לחניכי תוכנית הקיץ של הסוכנות היהודית, בנה עבורם מסלולי הליכה, כגון "נתיב הגבורה", "בעקבות דוד המלך" ועוד וכן הכשיר גם מדריכים.
סיוריו הובילו לחשיפת אתרים היסטוריים בעיר חברון, ובהם בית הכנסת אברהם אבינו.
גיאורגי השלישי, מלך גאורגיה

חייו

הרשומות הארמניות, בניגוד לרשומות הגאורגיות, מציגות גרסה שונה להתרחשויות שהביאו את גאורגי, בנו הצעיר של דמטרה הראשון, לכס המלוכה. על פי הרשומות הגאורגיות חשף דמטרה, בשנת 1130, מזימה של אצילים גאורגים המונהגים על ידי אחיו הגדול דוד. המלך אסר את הקושרים והוציא להורג את אחד ממנהיגי הקשר, יואנה אבולטיסדזה, בשנת 1138 (או 1145). דוד מרד בשנית בשנת 1154, והכריח את אביו לוותר על כס המלוכה, ולהפוך לנזיר. אולם, לאחר שישה חודשים, מת דוד, ודמטרה חזר לכס המלוכה. דוד הניח אחריו בן בשם דמנה, שהיה מוכר בקרב האופוזיציה האריסטוקרטית כטוען חוקי לכתר. עם זאת, נמנעות הרשומות הגאורגיות בזהירות מאיזכור כלשהו לנסיבות מותו של דוד.
מאידך מציין כותב הרשומות הארמני, ורדן ארוולצי, כי דוד שלט במשך חודש אחד בלבד, ונרצח בידי אציליו, סומבט ואיוון אורבלי, שעשו הסכם סודי עם גיאורגי. סטפנוס אורבליאן, צאצא של שבט אורבלי, כתב זמן קצר אחרי ורדן, כי דוד שלט במשך שנתיים, והכחיש כל מעורבות משפחתית ברציחתו של דוד. לדבריו, גיאורגי נשבע לאחיו שישלוט בממלכה רק עד שבנו של דוד, דמנה, יגיע לבגרות, אבל הפר את הבטחתו. הוא טען כי האורבלים היו עדים לשבועתו של גיאורגי, ולכן הובילו את המרידה בשנת 1177, כדי להכתיר את הטוען החוקי לכתר, דמנה, לכס המלוכה.
גיאורגי עלה לכס המלוכה בשנת 1156, עם מותו של אביו דמטרה הראשון. בעלותו לשלטון שינה גאורגי את המדיניות הצבאית ההגנתית של אביו למדיניות אגרסיבית יותר, ופתח במתקפה על שליטי ארמניה השכנה, הסלג'וקים. במערכה הראשונה כנגד סולטנות חלאט הסלג'וקית, בראשות שאח-ארמן, מיד עם עלייתו לשלטון, בשנת 1156, הוא קצר הצלחה. בשנים 1161–1162, הוא סיפח את הערים הארמניות אני (Անի) ודווין (Դվին). אולם התקפת נגד של הסלג'וקים גרמה לגיאורגי לוויתור על העיר אני לשליטים המוסלמים בתנאים של ואסליות. בסופו של דבר סופחה העיר לממלכה הגאורגית בשנת 1173. במהלך תקופה זו, הורחב הצבא הגאורגי במתנדבים ארמנים, שלקחו בהתלהבות חלק בשחרור אדמותיהם. בשנת 1167, הוא התקדם להגנת הוסלות הגאורגית, שאח אר'סארטן משירוואן (Şirvan) כנגד הסתערות הכוזרים והקיפצ'קים (Qıpçaq), שנבעה משאיפתם לעצור את חיזוק השליטה הגאורגית באזור.
בשנת 1177, התקוממו אצילי הממלכה, והכריזו על הנסיך דמנה, בנו של דוד החמישי, שהיה מוכר בקרב האופוזיציה האריסטוקרטית כטוען החוקי לכתר. כ-30,000 מורדים, תחת הנהגתו של חותנו של דמנה (אבי אשתו), יואן אורבלי, התבצרו במבצר לורי (Լոռի). המבצר הושם במצור על ידי הצבא המלכותי, הצבא הביא לכניעת העיר, הפך את דמנה לעיוור ומסורס, ומחותניו נרצחו.
בשנת 1178, מינה גיאורגי את בתו הבכורה, תמר כשליטה יחד עמו, וכיורשת מוחלטת, כדי למנוע כל ויכוח אחרי מותו. הוא נותר כשליט משותף עד למותו בשנת 1184. הוא נקבר במנזר גלאתי שבכותאיסי.
השער האחורי

השער האחורי היה מדור הומוריסטי שהתפרסם בעמודו האחרון של המקומון התל אביבי "העיר" בין השנים 2001-1989.

היסטוריה

ראשיתו של המדור בשנת 1989. עורך "העיר" דאז, חזי לסקלי, ליקט מודעות מוזרות ומשעשעות ממדור המודעות ללא תשלום "קחתן", וריכז אותן בעמודו האחרון ("השער האחורי") של העיתון. למודעות אלה הוסיף מספר ציטוטים, ובמרכז העמוד הוסיף יצירת אמנות.
בשלב מסוים, כשמאגר הציטוטים החל להידלדל, החל לסקלי להמציא ציטוטים, שנאמרו לכאורה מפיהן של דמויות שאף הן לא היו ולא נבראו. עד מהרה הצטרפו אליו גם מודי בר און ויוסף אל דרור.
בשנת 1991 החל עוזי וייל לכתוב את המדור, והוא שעיצב כמה מהדמויות המרכזיות שהופיעו בו לאורך השנים. הדמויות קיבלו נפח, וציטוטיהן התרחבו לפסקאות. דרך אותן דמויות, שחלקן התבטאו בבוטות ובעילגות, נוצרה סאטירה על החברה הישראלית, שלא חששה לעסוק גם בפרות קדושות כמו השואה, רצח רבין או השד העדתי. בכך, הפך השער האחורי לפורץ דרך בדברי ימי ההומור הישראלי.
וייל היה אחד מכותבי תוכנית הטלוויזיה "החמישייה הקאמרית", ששודרה באמצע שנות ה-90. מספר מערכונים בה התבססו על קטעים שפורסמו קודם לכן במדור.
בשנת 2001 התכוון וייל לפרסם קטע הכולל אזכור של יחסי מין מפורשים בין שתיים מהדמויות, שלום טוקשה ואפרת ניצן, בת 6 וחצי. מערכת העיתון סירבה לפרסם את הקטע, כדי לא לתת במה לפדופיליה. וייל החליט להתפטר מכתיבת המדור, מה שהביא לסגירתו.
בשנת 2006 יצא הספר "חייו ומותו של השער האחורי", ובו ליקט וייל את הציטוטים והקטעים שנכתבו לאורך השנים בשער האחורי.
צפון סיני

היסטוריה

אזור צפון סיני נכבש על ידי ישראל בסוף 1956, במלחמת סיני, והוחזר למצרים לאחר מספר חודשים. 
ב-1967, במלחמת ששת הימים, כבשה ישראל שנית את האזור ושלטה בחלקו המערבי עד 1980 ובמזרחי עד 1982. בשנות השלטון הישראלי הוקמו באזור מספר יישובים אזרחיים: העיר ימית וחבל ימית שכלל מספר רב של יישובים חקלאיים. 
סביב מתחמי רפיח ומתחמי אבו עגילה הנמצאים במזרח המחוז, נערכו קרבות בין צה"ל והצבא המצרי במלחמת העצמאות, מלחמת סיני ומלחמת ששת הימים. 
בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים נסוג צה"ל מסיני בשנים 1982-1980.
אזור זה כמו שאר חצי האי סיני היה יעד לפיגועי טרור רבים בעיקר בתקופת העשור השני של המאה ה-21.
פועה רקובסקי

משפחתה

מצד אביה הייתה פועה רקובסקי נכדתו של הרב הגאון עזריאל אריה לייב רקובסקי, אב"ד פלוצק, ואחייניתו של הסופר העברי הנודע אברהם אבא רקובסקי. משפחתה הייתה ענפה; לדבריה, "לא הייתה כמעט עיר ברוסיה ובפולין הרוסית שלא היו לנו קרובים בה".
בתה של רקובסקי חמדה שיינה שרלוטה הייתה שחקנית, ובשנת 1907 נישאה לעו"ד אלכסנדר (הרץ) אולסוַונגר, פעיל ציוני ידוע בפולין. נפטרה ב-1913, בגיל 28, והותירה שני ילדים.
אביו של בעלה (מחותנה של רקובסקי), הרב יצחק וולף (זאב) אולשוונגר, היה רב בבירת רוסיה, סנקט פטרבורג, מסוף שנות ה-70 של המאה ה-19 ועד מותו ב-1896, מאנשי הציבור היהודים הבולטים בעיר, חבר ועד חברת מרבי השכלה, ותמך בהתיישבות היהודית בארץ ישראל עוד בתקופה שלפני פרעות הסופות בנגב. בנם של שרלוטה ואלכסנדר (ונכדה של רקובסקי), שמואל אולסוונגר, עלה לארץ ישראל כחלוץ ונפטר בצעירותו, ב-1935.
נכדה נוספת, בת בתה שרה, היא הסופרת והמתרגמת חמדה אלון, אמו של המתמטיקאי נוגה אלון.
אחיינה מארֶק רקובסקי (פול') (בן אחיה יעקב מאיר) היה מתרגם ומבקר ספרות יידי סובייטי-פולני.
נכדו של דודה א"א רקובסקי (בן-דודניתה), וֶניאמין דימשיץ, היה בכיר בממשל הסובייטי ובתכנון והפיתוח ההנדסי במדינה במשך עשרות שנים, והיהודי היחידי בצמרת הממשל הסובייטי מ-1962 ועד 1985. כיהן כסגן שר לענייני בנייה (בשנות ה-50), חבר הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות (1961–1986) וציר לסובייט העליון (משנת 1962). מתחילת שנות ה-70 היה פעיל בקמפיין האנטי-ציוני.
רומר גודן

ביוגרפיה

גודן נולדה בסאסקס שבאנגליה. היא גדלה יחד עם שלוש אחיותיה בנראיאנגאנג' אשר בהודו. היא חזרה לבריטניה עם אחיותיה בראשית שנות ה-20 לחייה והכשירה עצמה לקריירה של רקדנית בלט.
בשנת 1930 נסעה לקולקטה לפתוח שם בית ספר לבלט לילדים אנגליים והודיים. גודן ניהלה את בית הספר במשך 20 שנה בעזרת אחת מאחיותיה. לאחר נישואים כושלים שנמשכו 8 שנים, עברה עם שתי בנותיה לקשמיר. אחרי שנישאה בשנית בשנת 1949, חזרה לבריטניה בכוונה להקדיש את זמנה לכתיבה. גם אחותה, ג'ון גודן, כתבה שני רומנים.
במועד מאוחר בחייה עברה גודן לקתוליות ואחדים מספריה שנכתבו לאחר מכן עוסקים בנשים בקהילות דתיות. בספרים כמו Margaret Rumer Godden ו-In This House of Brede היא בוחנת בעין חדה את האיזון בין ההיבטים המיסטיים של הדת לכניעת הפרט למשמעת הרוחנית. בשנות ה-70 לחייה פרשה לדאמפרישייר. גודן נפטרה בגיל 91 ב-8 בנובמבר 1998. 
גודן מעלה בספריה את אווירת הודו באמצעות כל החושים: כתיבתה ססגונית ועשירה בפרטים של ריחות, מרקמים, אור, פרחים, רעשים וחוויות מישוש. ספרי הילדים שלה, בייחוד כמה ספורי בובות שכתבה, מתארים באופן משכנע את המחשבות ומשאלות הלב הנסתרות של גיל הילדות.
בועז גולן

ביוגרפיה

נולד וגדל בקריית אתא כצעיר מבין שני אחים. אביו שירת כקצין בצבא ואמו עבדה בבנק. למד ביבנה. בחטיבה למד בכיתה הישיבתית בתיכון של קריית אתא. מכיתה ט' ועד י"ב למד בישיבת נחלים בה למד במגמת תקשורת בניהולו של מיכאל טוכפלד. חניך 'שבט אחווה' בתנועת הנוער בני עקיבא שירת בחטיבת גבעתי.
גולן הקים את עיתון ״חדשות הספורט״ ובמקביל הקים את פורטל הספורט ״ספורטליין״, שאותו סגר לאחר הקמת אתר 0404 (אליו צירף מדור ספורט). כן הקים מקומונים: ״על״ה״ - עיתון לציבור הדתי שחולק בבתי הכנסת ברחבי חיפה, הקריות והסביבה]. ״אני ואתא״ - מקומון שחולק בתיבות הדואר בקריית אתא].
שימש ככתב ומגיש ב״רדיו חיפה״. בין השאר הגיש תוכנית שיחות עם אוהדי כדורגל.
כיהן כדובר העיירה בקריית מוצקין במשך שש שנים וכן בתפקיד דובר עיריית קריית ביאליק במשך כשנה]. שימש בעונת המשחקים 2011/12 בתפקיד סמנכ״ל הפועל חיפה בליגת העל בכדורגל, למרות אהדתו המוכרת לקבוצה הבכירה בעיר, מכבי חיפה].
מגיש תוכנית יומית בשם 'האולפן הפתוח' המשודרת מידי ערב בערוץ 20.
מתנדב בארגון ״איחוד הצלה״. גולן נשוי ואב לשלושה.
ת'אן מייקר

חייו המוקדמים

מייקר נולד בואו שבסודאן (כיום בתחומי דרום סודאן). דודו, סידר מייקר, אחיו הצעיר, מטור, ודודתו ברחו מדרום סודאן כאשר היה מייקר בן חמש. כאשר הם הגיעו לאוסטרליה הם התקבלו שם במעמד פליטים וחיו בפרת' שבאוסטרליה המערבית.
כשהיה בן 14, מייקר התגלה על ידי אדוארד סמית', סקאוט אוסטרלי ממוצא אפרו-אמריקאי. סמית' הפך לאפוטרופוס של מייקר  וסייע לו לפתח את קריירת הכדורסל. בשנת 2011 נשלח למחנה כדורסל בטקסס.

קריירה מקצועית

בדראפט 2016 נבחר מייקר במקום ה-10 על ידי מילווקי באקס. בליגת הקיץ של ה-NBA השיג ממוצע של 14.2 נקודות ו-9.6 ריבאונדים. ב-30 ביולי 2016 חתם מייקר על חוזה במילווקי.
תחת מאמנה החדש של מילווקי בעונת 2018/2019, מייק בודנהולצר, הצטמצם משמעותית תפקידו של מייקר בקבוצה והוא ביקש לעבור בטרייד לקבוצה אחרת. ב-7 בפברואר 2019 עבר מייקר לדטרויט פיסטונס, בטרייד שכלל את הבאקס, הפיסטונס ואת ניו אורלינס פליקנס.
רייבנסווד

עלילה

הסדרה מתחרשת בעיירה הבדיונית רייבנסווד. הסדרה עוקבת אחרי חמישה זרים שחייהם קשורים זה לזה על ידי קללה קטלנית אשר פקדה את עירם במשך דורות. הם חייבים לחפור בעבר האפל של העיר, כדי לפתור את הקללה המסתורית.

הפרק הראשון

כשמרינדה וכיילב מגיעים אל רייבנסוד הם מוצאים מצבה עם שמותיהם ותמונתם עלייה. מירנדה הולכת אל דודה בשביל לקבל כמה תשובות על עברה ועל הוריה. בינתיים, אוליביה ולוק, שאיבדו את אביהם צריכים לנחם את אמא שלהם, כי האנשים בעיר חושבים שהיא רצחה אותו. כאשר כיילב פוגש ברמי, הוא מבקש עזרה בנוגע למצבות, ורמי עוזרת. כיילב, רמי ומירנדה מוצאים חלק מהסיפור העומד מאחורי המצבות. בסצנה האחרונה, רמי מסיעה את כיילב, מירנדה, אוליביה ולוק מעל גשר. מירנדה רואה את רוח הרפאים שהיא ראתה במהלך הפרק וזו גורמת להסחת דעת כך שהמכונית נוטה מהגשר אל המים.

ליהוק

ב־1 במאי 2013, נחשף שטיילר בלקבורן יחליף את תפקידו קיילב ריברס בסדרה שקרניות קטנות בתפקיד כיילב ריברס בסדרה רייבסנווד. ב־7 במאי 2013, נחשף כי ברט דיר ואליזבת וויטסון יופיעו בסדרה, כאוליביה ולוק – זוג תאומים. יום למחרת, ב־8 במאי 2013, הוכרז כי מריט פטרסון תצטרף לסדרה, כחברה הכי טובה של אוליביה, טס. שלושה ימים למחרת, ב־11 במאי 2013, אושר כי ניקול אנדרסון תצטרף לסדרה בתפקיד מירנדה. למחרת, ב־12 במאי 2013, הוכרז כי מג פוסטר תצטרף לשחקני הסדרה בתפקיד גב' גרינוולד, תושבת רייבנסווד (היא הופיעה גם לראשונה בעונה 4 פרק 6 של שקרניות קטנות). ב־16 ביולי 2013, נודע כי מריט פטרסון תחליף את אליזבת וויסטון כאוליביה. באוגוסט 2013, הוכרז כי הצטרפו לשחקני הסדרה בתפקיד סטיבן קברל בתפקיד ריימונד קוליס, לוק בנוורד בתפקיד דילון, הנרי סימונס בתפקיד סיימון וסופאינה בראון בתפקיד טרי בומונט, היילי ריצ'דרסטון בתפקיד המחליפה של מריט פטרסון ודניאל קמפבל הצטרפה לצוות כהיילי. הצילומים החלו ב־22 באוגוסט 2013 בניו אורלינס, לואיזיאנה. ב־28 באוגוסט 2013, אושר שג'סטין רונינג הצטרף לצוות בתפקיד בנימין פרייס. באוקטובר 2013, ג'יי אגיולי הצטרף לשחקנים בתפקיד טום בנימין.

צילומים

הצילומים לסדרה החלו בתאריך ה־22 באוגוסט 2013 בניו אורלינס, לואיזיאנה

ביקורות

מבקר הטלוויזיה דוד הינקלי של ה־New York Daily News נתן לסדרה 3 מתוך 5 כוכבים ואמר שהסדרה משעשעת, אך מפחידה יותר מסדרת האם. סקוט ד. פירס מבקר הסדרות של העיתון "The Salt Lake Tribune" אמר שהסדרה מגוחכת, אבל יכולה להיות מהנה.
קרוק-מסייה

קרוק מסייה (בצרפתית: croque-monsieur או croquemonsieur) הוא כריך חם המכיל גבינה (לרוב אמנטל או גרוייר) והאם. מקורו בצרפת, שם הוא מוגש כמזון מהיר בבתי קפה ובברים.
גרסאות "מורחבות" של הכריך מגיעות עם רטבים שונים כגון רוטב בשאמל.
השם קרוק-מסייה, מגיע מן השפה הצרפתית ופירוש הפועל קרוק הוא "לנגוס" והמילה מסייה היא "אדון". ע"פ אחת הגרסאות, מלכתחילה נקרא הכריך רק קרוק, אולם מכיוון שסועדים נהגו תכופות להזכיר למלצר שהם ממתינים לכריך הנ"ל ולצעוק לו: קרוק, מסייה. דבק בו השם הנ"ל.
מקור הכריך אינו ידוע, עם זאת ידוע כי הוא הופיע לראשונה בתפריטו של בית קפה בפריז בשנת 1910.
דבר המלך במועצה

דבר המלך במועצה (באנגלית: King's Order-in-Council) הוא כינוי לשיטת חקיקה שנהוגה בבריטניה, בממלכות חבר העמים הבריטי, ובעבר ברחבי האימפריה הבריטית. שיטת חקיקה זו נהגה גם במנדט הבריטי על פלשתינה-ארץ-ישראל, ואף שהיא אינה נהוגה בישראל, חוקים שנחקקו על-פיה בתקופת המנדט עדיין תקפים במדינת ישראל, לפי החלטת מועצת המדינה הזמנית ב-1948, ובכפוף לתיקונים שקבעה המועצה, ושנוספו על ידי הכנסת במשך השנים.

מהותו ותוכנו

באופן רשמי "דבר המלך במועצה" הוא חוק שמפרסם מלך (או מלכת) בריטניה לאחר שנועץ בחברי המועצה המלכותית. בפועל, מאז שבוטלו הסמכויות החקיקתיות של מוסד המלוכה בבריטניה (ראו בערך: מלוכה חוקתית), הסכמת המלך או המלכה לחקיקה היא פורמלית בלבד. כמו כן, השימוש באמצעי החקיקה הזה הולך ופוחת. כיום, יושב ראש המועצה המייעצת למלכה הוא שר בממשלה הנבחרת של בריטניה, והוא מציג את החוקים שהוחלט עליהם לפי שיטת חקיקה זו בפני המלכה או נציג מטעמה. החוקים מקבלים את תוקפם לאחר שהמלכה או הנציג שלה מצהירים על הסכמתם, אבל למעשה, הם אינם יכולים לסרב. הפרלמנט הבריטי רשאי לבטל את החוקים האלה בחקיקה נגדית מטעמו.
"דבר המלך במועצה" הוא שיטה המשמשת כיום בבריטניה בעיקר לצורך מינוי בעלי תפקידים מטעם ראש ממשלת בריטניה, מינויים בכנסייה האנגליקנית, לצורך קביעת תקנות הקשורות בעבודתם של עובדי ציבור, כללים הקשורים ליחסי החוץ של בריטניה, וקביעת חוקים בטריטוריות הכפופות לבריטניה (שרידיה של האימפריה הבריטית).
בתקופה שבה האספה המחוקקת של צפון אירלנד הייתה מושעית, נעשתה רוב עבודת החקיקה בצפון אירלנד באמצעות "דבר המלך במועצה". שיטת חקיקה זו משמשת גם בטריטוריות אחרות הכפופות לבריטניה, שאין להן מוסדות מחוקקים מקומיים. השימוש ב"דבר המלך במועצה" למטרה זו היה נפוץ לפני מלחמת העולם השנייה, בשעה שהיו לאימפריה הבריטית טריטוריות רבות שנשלטו באמצעות נציב, ללא מוסד מחוקק מקומי. כיום מדובר בעיקר במקומות קטנים שאין אפשרות או אין צורך לקיים בהם מוסדות אוטונומיים.
בארצות חבר העמים הבריטי שמכירות במלכת בריטניה כראש המדינה שלהן (קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, ג'מייקה ועוד), פועלות מועצות מייעצות מקומיות, שמקבלות אישור פורמלי להחלטותיהן מהמושל הכללי. המושל הכללי של קנדה הוא באופן רשמי נציגה של מלכת קנדה שהיא גם מלכת בריטניה, אך הוא אזרח מקומי שמתמנה לפי המלצת ראש הממשלה המקומי. בארצות כאלה, "דבר המושל הכללי במועצה" הוא בעצם תקנות מטעם הממשלה במקרים שבהם אין צורך באישור הפרלמנט. היו מקרים שבהם מושלים כלליים החזירו תקנות לממשלה המקומית לצורך תיקונים, אולם בדרך כלל הליכי האישור דומים לאלה הנהוגים בבריטניה, כך שאישור המושל הכללי הוא פורמלי בלבד.
אנגיוגנזה

אנגיוגנזה (Angiogenesis, לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: התהוות כלי דם) היא היווצרות של כלי דם חדשים. בדרך כלל הכוונה היא להיווצרות כלי דם חדשים המספקים מזון וחמצן לגידולים סרטניים. משום כך נעשים מחקרים רבים במטרה למצוא דרך למנוע את התהליך הבלתי רצוי הזה, להפסיק את יצירת כלי הדם החדשים ולמנוע את הספקת החומרים המזינים את הגידולים, כדי לגרום להריסתם ומותם. 
עם זאת, הצלחה בהפסקת תהליך האנגיוגנזה עלולה להפוך לחרב פיפיות ולגרום לנזק מפני שיש גם צד חיובי לאנגיוגנזה אשר עשוי להציל חיים כשהוא מביא ליצירת כלי דם חדשים המחליפים כלי דם ישנים שנהרסו בגלל פציעה או כלי דם חדשים שמחליפים כלי דם שנסתמו. למשל, עורקים מקבילניים המחליפים את העורקים הכליליים המזינים את הלב, אשר נסתמו בגלל טרשת עורקים, או ורידים מקבילניים המחליפים כלי דם שנסתמו מסיבה אחרת כגון ורידים שנסתמו בגלל הצטלקות הכבד בעת מצב מחלה המכונה שחמת הכבד. ורידים מקבילניים אלה עוקפים את הכבד ומעבירים את הדם באופן ישיר לווריד נבוב תחתון.
תהליך טבעי זה מתרחש בעצם בכל חודש אצל נשים בעת המחזור החודשי (וסת) וכן בזמן הריון. בדרך כלל מווסת תהליך זה על ידי גורמי גידול המקדמים את ייצור כלי הדם, למשל vascular endothelial growth factor, או בראשי תיבות VEGF, שהוא גורם גידול של נימי דם אנדותליאליים המנחה את הגוף לייצר כלי דם חדשים. מצד שני ישנם גורמים המעכבים (inhibitors) את ייצורם של העורקים המקבילניים. 
תהליך יצירת כלי הדם החדשים בהקשר של מחלות לב, שחמת כבד או פציעה, כלומר לשם הצלת חיים, נדיר באופן יחסי אצל מבוגרים ושכיח בהרבה אצל ילדים ולכן נעשים מחקרים לא מעטים במטרה למצוא דרכים טבעיות ליצירת כלי דם חדשים שיבואו במקום כלי הדם הסתומים ויחליפו אולי את ניתוחי המעקפים.