google/wiki40b huggingface dataset:
שארל הרמיט

ביוגרפיה

הרמיט נולד בקומונה דיאז, במחוז מוזל שבצרפת. הוא היה השישי מבין שבעת ילדי הוריו. אביו היה מהנדס מכרות ששאף להיות אמן. הרמיט סבל מלידה מנכות ברגלו הימנית שהקשתה על תנועתו. בשנת 1828 עברה משפחתו להתגורר בנאנסי.
הרמיט רכש השכלתו באוניברסיטת נאנסי ולאחר מכן בבתי הספר היוקרתיים תיכון אנרי הרביעי (Henri-Quatre) ותיכון לואי הגדול (Lycée Louis-le-Grand) שבפריז. בשנים 1841-1842 למד לבחינות הכניסה לאקול פוליטקניק תחת הנחייתו של קטלן. הרמיט התקבל למוסד, אך בשל נכותו התקשה לעמוד בחלק מהדרישות הגופניות בזמן הלימודים, שכן לאקול פוליטקניק מאפיינים של מכללה צבאית. בשל קשיים אלו נאלץ לפרוש בטרם סיים את לימודיו.
לאחר הפרישה מהלימודים הממוסדים, למד באופן עצמאי וב-1847 עמד בהצלחה בבחינות לקבלת תואר בוגר אוניברסיטה (Baccalauréat).
ב-1848 נשא לאישה את לואיז ברטראן, אחותו של עמיתו ז'וזף ברטראן. באותה שנה חזר לאקול פוליטקניק, הפעם כמרצה ובוחן.
ב-1856 נבחר לאקדמיה הצרפתית למדעים. ב-1869 מונה כפרופסור לאנליזה הן באקול פוליטקניק והן בסורבון. מהאקול פוליטקניק פרש ב-1876 ואילו מסורבון פרש ב-1897. בין השנים 1862 ל-1873 הרצה גם באקול נורמל סופרייר.
ביום הולדתו השבעים עוטר כקצין גבוה של לגיון הכבוד.
בין תלמידיו המפורסמים נמנים אנרי פואנקרה וז'אק אדמר.
בתו, מארי, נישאה לאמיל פיקאר, שאחרי פרישתו של הרמיט "ירש" ממנו את הקתדרה לאנליזה ולאלגברה מתקדמת בסורבון.

עבודתו המתמטית

בזמן לימודיו פרסם שני מאמרים, באחד מהם הוכיח שלא תמיד ניתן לפתור בעזרת רדיקלים משוואה ממעלה חמישית. הרמיט כנראה לא ידע כי הבעיה כבר נפתרה שנים קודם לכן על ידי גלואה ואבל.
הרמיט פרסם מספר תוצאות בחקר פונקציות אליפטיות. ב-1858 הוכיח כי ניתן לפתור משוואה ממעלה חמישית בעזרת פונקציות אליפטיות.
תוצאה נודעת של הרמיט,משנת 1873, היא ש-e מספר טרנסצנדנטי. הייתה זו ההוכחה הראשונה של טרנסצנדנטיות של מספר שלא נבנה לצורך ההוכחה מראש (בניגוד למספרי ליוביל). השיטות שפיתח הרמיט בהוכחה שימשו להוכחת עוד תוצאות רבות בתחום. הרמיט ניסה להוכיח גם את הטרנסצנדנטיות של פאי, אך ללא הצלחה. היה זה לבסוף פרדיננד לינדמן שהצליח בכך בהסתמך על שיטותיו של הרמיט (ראו משפט לינדמן).
הרמיט נודע גם בשל תרומותיו לתורת התבניות הריבועיות ולחקר פולינומים אורתוגונליים.
על שמו נקראים פולינומי הרמיט, קבוע הרמיט ותכונת ההרמיטיות (סימטריה ביחס להצמדה) של פונקציות, מטריצות, אופרטורים ועוד.
פרנסואז ד'אלנסון

ביוגרפיה

פרנסואז נולדה בשנת 1490, לרנה, דוכס אלנסון ולמרגריט מלורן, בתם של פרי השני, רוזן וודמון ויולנד, דוכסית אנז'ו. בשנת 1505 התחתנה פרנסואז עם פרנסואה השני, דוכס לונגוויל, ממנו נולדו לה שני ילדים, וב-18 במאי 1513 התחתנה פרנסואז עם שארל, דוכס ונדום, ממנו נולדו לה 13 ילדים.
בשנת 1525 מת אחיה שארל הרביעי, דוכס אלנסון, ופרנסואז הייתה אמורה לרשת את נחלות אחיה, אולם פרנסואה הראשון, מלך צרפת הרשה לאחותו, מרגריט מאנגולם, אשת הדוכס המנוח, לשמור עליהם, אף שלא היו להם ילדים. בנה אנטואן התחתן עם ז'אן ד'אלברה, מלכת נאווארה, בתה של מרגריט מאנגולם, שירשה את דוכסות אלנסון, ובנם עלה לשלטון כאנרי הרביעי, מלך צרפת. בניה אנטואן ולואי, נסיך קונדה, הפכו למנהיגים צבאיים במהלך מלחמות הדת בצרפת. פרנסואז מתה באמיין ב-14 בספטמבר 1550, ובשנת 1589 הוכתר נכדה כאנרי הרביעי, מלך צרפת.
מרגריט, נסיכת לוקסמבורג

ביוגרפיה

מרגריט נולדה ב-15 במאי 1957 בטירת בצדורף, לז'אן, נסיך הכתר של לוקסמבורג ולז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה, בתם של לאופולד השלישי, מלך הבלגים ואסטריד, נסיכת שוודיה, והיא אחותו התאומה של ז'אן, נסיך לוקסמבורג. מרגריט התחנכה בלוקסמבורג, בלגיה, בריטניה וארצות הברית, והוציאה דוקטורט במדעי החברה.
מרגריט היא הפטרונית של דיסלקסיה אינטרנשיונל, ושל תנועת הצופות של לודלאנז'. מרגריט נוסעת לעיתים קרובות לבריסל, שם היא משתתפת בכנסים ופגישות הקשורות לאיחוד האירופי, וכן היא נוסעת לעיתים קרובות לסיורים רשמיים עם בעלה. התחביבים של מרגריט כוללים רכיבה, סקי, טניס, ציד, קריאה ומוזיקה מודרנית וקלאסית.
גונן שרון

קריירה אקדמית

שרון נולד ב-1967 בקיבוץ אשדות יעקב איחוד. הוא למד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם השלים בשנת 1996 תואר ראשון בארכאולוגיה ופילוסופיה. את התואר הראשון ואת עבודת הדוקטורט שלו עשה בהנחיית פרופסור נעמה גורן-ענבר. עבודת המאסטר שלו עסקה בטכנולוגיה של ייצור כלי בזלת קדומים באתר האשלי גשר בנות יעקב. עבודת הדוקטורט שלו בנושא תעשיות נתזים גדולים באשלית: טכנולוגיה, כרונולוגיה, תפוצה ומשמעות (אושרה בשנת 2007) הגדירה שלב חדש בטכנו-קומפלקס האשלי (התקופה הפלאוליתית התחתונה) בו יוצרו הכלים הדו-פניים (אבני יד וקופיצים), המאפיינים את התרבות האשלית, על נתזים גדולים. עבודת הדוקטורט פורסמה כספר בהוצאת Archaeopress : 
Acheulian Large Flake Industries - Technology, Chronology, Distribution and Significance 
בשנת 2010 נקלט שרון כחבר סגל במכללה האקדמי תל חי בה הוא מלמד בחוגים ללימודים רב תחומיים, מדעי התזונה ובתוכנית לתואר שני בלימודי גליל. בשנת 2016 מונה שרון לדרגת פרופסור חבר.

מחקרים

שרון השתתף בין השנים 1995–1997, בחפירות האתר האשלי גשר בנות יעקב. ומחקריו עסקו בעיקר בטכנולוגיה ואורחות המחיה של האדם בתרבות האשלית. בין השנים 2007 ל-2014 ניהל שמונה עונות חפירה באתר המוסטרי במוצא נחל מחניים (התקופה הפלאוליתית התיכונה) במוצא נחל מחניים לירדן (NMO). שכבות האתר, לגדתו המזרחי של הירדן במוצאו דרומה מעמק החולה, מתעדות תחנות חניה קצרות של ציידי שור הבר לחופו של אגם החולה הקדום. 
בשנת 2014 התחיל שרון לנהל את החפירה באתר האפיפלאוליתי מדרגות הירדן (JRD), השוכן גם הוא בגדת הירדן מצפון לגשר בנות יעקב. באתר התקיימה פעילות דייגים לחופו של אגם החולה הקדום בין 20 אלף ל-11 אלף שנים לפני זמננו.
החל בשנת 2012 חוקר שרון את שדה הדולמנים של שמיר, השוכן ליד קיבוץ שמיר, בעקבות התגלית של חריטות הסלע בתקרתו של חדר הקבורה בדולמן ענק (דולמן 3). המחקר הוליך לזיהויו של דולמן מטיפוס חדש שטרם תואר בלבנט. ייחודו בגודלו החריג, קוטרו של גל האבנים המקיף אותו מעל לעשרים מטרים ומשקלה של אבן הכיסוי מוערך בכחמישים טונות, במורכבותו ובחריטות על תקרתו. זו היא אומנות הסלע הראשונה שתוארה מדולמנים במזרח התיכון. פרויקט החפירות והסקר בשדה הדולמנים בשמיר מתבצע בשיתוף רשות העתיקות והאוניברסיטה העברית בירושלים.
שרון מכהן החל מ-2012 כאוצר מוזיאון האדם הקדמון בקיבוץ מעיין ברוך המוקדש לפרהיסטוריה של עמק החולה וממונה על האוסף הענק שהקים אמנון אסף, מייסד המוזיאון, ובו ממצאים בעלי חשיבות עולמית מחפירות פרהיסטוריות ועשרות שנים של סקרים בעמק החולה.
מערכת חיתום אלקטרוני למכליות דלק

מערכת חיתום אלקטרוני למכליות דלק (SPDS - Sealed Parcel Delivery System) הנה מערכת למניעת גניבת דלק בידי נהג של מכלית דלק. 
המערכת מתריעה על פתיחה של המכסים העליונים והתחתונים במכלית ומציינת את המיקום הגאוגרפי של הפתיחה באמצעות ג'י פי אס. אם המיקום אינו נמצא ברשימת המקומות המורשים לפריקת הדלק (תחנת דלק), המערכת משדרת התרעה למרכז בקרה.

תקינה

כיום יש שתי מדינות בעולם שהנהיגו תקינה בנושא זה - הודו וישראל. יוון נמצאת בבהליכי תקינה. באירופה אין רגולציה אולם יש תקנים מחייבים.

בישראל

החל מ-1 בינואר 2014 ניתן בישראל צו המחייב מכליות דלק להצטייד במערכת חיתום אלקטרוני על מנת לקבל דלק במסופי הדלק.
ישנן שתי חברות המוכרות על ידי מנהל הדלק ומשרד התחבורה: הייג'יטק - מתבססת בעיקר על פתרון אלחוטי; סיגנא - פתרון מבוסס רתמות לטנקים של חברת אימקו הביטחונית.
עמי פזטל

משפטים

פזטל גדל והתחנך בבית הספר העממי "כצנלסון", ולאחר מכן ב"גימנסיית הרצליה". בוגר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ירושלים, בתחילת שנות ה-60. הוא עבד למעלה מ-40 שנה במקצוע, רובן כעורך דין בכיר בשירות המשפטי של עיריית תל אביב-יפו, ובשנותיו האחרונות בעירייה: המשנה ליועהמ"ש ומנהל המחלקה האזרחית (שבה למעלה מארבעים עורכי דין). 
יצא לגמלאות בשנת 1999 וכיום מכהן כיועמ"ש חיצוני לעירייה. ניהל והופיע בתיקים משפטיים גדולים מאד, מהגדולים ביותר בנושאי הרשויות המקומיות, בכל הערכאות, לרבות בבית המשפט העליון ובבית המשפט הגבוה לצדק. 
שימש כאב בי"ד משמעתי של עובדי העירייה, וכבורר בתיקים רבים. הרצה בקורסים באוניברסיטת תל אביב ותיפקד כיועמ"ש (חיצוני) לאוניברסיטת תל אביב בתיקי מקרקעין ותכנון ובניה רבים. 
דרגתו המשפטית הרשמית: שופט מחוזי (דרגה ייחודית שהוענקה לו במיוחד, כמו לכמה מהיועצים המשפטיים של גופים מוסדיים גדולים אחרים). ישב שנים רבות בוועדת התקנון של ההתאחדות לכדורגל בראשותו של השופט העליון דב לוין. על פי בקשת השופט שאול אלוני, מכהן כאב של הרכבים בביה"ד העליון של ההתאחדות לכדורגל מזה שנים.

רדיו

היה שדר ספורט עשרות שנים. ינק ידע וסגנון ממורו נחמיה בן אברהם. פזטל ערך והגיש תוכניות ספורט רבות ב"קול ישראל" ובראשן, במשך כעשרים שנה, את התוכנית הפופולרית "שירים ושערים", שהוא היה מגישה הראשון לצד משה קשטן והוציאה לאוויר העולם. שידר עשרות רבות של שידורים חיים בארץ ומכל רחבי תבל (אולימפיאדות, אליפויות עולם, וכו'). בין המשחקים החשובים ששידר היה משחק הגמר של נבחרת ישראל בכדורגל, נגד נבחרת איראן בגביע אסיה שנערך בטהרן בשנת 1974.
במערכון המפורסם של הגשש החיוור, "שירים, שערים וטכנאים", גילם ישראל פוליאקוב את דמותו של עמי פז-גול, המבוססת על פזטל.

כדורגל

החל דרכו כמדריך כדורגל (לאחר שעבר קורס מאמנים קצר במכון וינגייט), במועדון גדנ"ע יהודה. אז גם התחילה קריירת כתיבת ושידורי ספורט. הקים את מחלקת הנוער של מועדון "שמשון תל אביב" וזכה עימה באליפות ובגביע המדינה. ב-1966, לאחר פיטורי המאמן הזר לומברדו משמשון, נקרא לאמן את קבוצת הבוגרים והגיע עמה למשחקי חצי גמר וגמר גביע המדינה. לאורך עשרות שנים היה יו"ר שמשון תל אביב, בנה וניהל, בתקציב מצומצם, קבוצה שהגיעה למקום נכבד בצמרת טבלת הליגה הבכירה, ומשכה קהל רב לאצטדיון בלומפילד. שמשון תל אביב הוציאה מקרבה שחקני נבחרת רבים מאד, ואומנה על ידי טובי המאמנים במדינה (ביניהם מאמני נבחרת ישראל יצחק שניאור, יעקב גרונדמן, שמעון שנהר ונחום סטלמך). מאות שחקני שמשון תל אביב בכל הזמנים ראו בפזטל מורה רוחני שעמד תמיד לסיועם, ולא רק בכדורגל, גם בסיימם את שרותם בקבוצה.
ישו בבית מרתא ומרים

תיאור היצירה

יצירה זו היא אחד הציורים המוקדמים של ורמיר, וייחודה במכלול יצירתו של ורמיר בכך שהיא מתארת אירוע מהברית החדשה. יצירה זו היא היחידה מיצירות ורמיר העוסקת בסיפור מכתבי הקודש.
על פי הבשורה של לוקאס ביקר ישו בבית האחיות מרתה ומרים. מרתה עסקה בעניינים שונים אך מרים הקשיבה לתורתו של ישו, ולכן זכתה לשבחי הברית החדשה.
ויהי בנסעם ויבא אל-כפר אחד ואשה אחת ושמה מרתא אספה אותו אל-ביתה. ולה אחות ושמה מרים אשר ישבה לרגלי ישו לשמע אל-דברו. ומרתא יגעה ברב שרותה ותגש ותאמר הלא תשים על-לבך אדני אשר אחותי עזבתני לשרת לבדי אמר-נא אליה ותתמך-בי. ויען ישו ויאמר לה מרתא מרתא את דאגת ומבהלת לדברים הרבה. ואין צרך אלא באחד ומרים בחרה בחלק הטוב אשר לא-יקח ממנה.
— הבשורה על פי לוקאס, 10, 38 - 42
ביצירה נראית מרים יושבת למרגלותיו של ישו ומאזינה לדבריו, בעוד שאחותה עוסקת בהגשת מזון ומפניה ניכר כי אינה מקשיבה לדבריו.
ביצירה מוקדמת זו בולטים השימוש בצבעי אדום וחום עמוקים יותר משהופיעו ביצירותיו המאוחרות יותר של ורמיר, ומשיכות מכחול שוטפות, חופשיות וניכרות לעין, שאף הן אינן מופיעות ביצירתו הבשלה יותר. היצירה שייכת לקבוצה של יצירות מוקדמות, כמו "רחצת דיאנה" ו"היצאנית", בהן ניסה ורמיר לאמץ ביצירתו תמות מיתולוגיות או תמות "בתי מרזח" כנוהג התקופה.
גם ביצירה מוקדמת זו בולט המשחק הנועז באור ובצל של ורמיר, כולל השימוש הייחודי בצל צבעוני (כלומר, שאינו גוון חום מוכהה) על פני המצוירים. בציור מופיעים כמה אלמנטים החוזרים ביצירתו הבשלה יותר של ורמיר, כמו האור הזורם מצידו השמאלי של הבד, ומשחק על־פני האנשים, העצמים והבדים ושורת חפצים מוכרים, כמו השטיח שעל השולחן, מסעד הכיסא, סלסלת הלחם והשרפרף, השבים ומופיעים ביצירות מאוחרות רבות.
תורת האינפורמציה

תורת האינפורמציה היא ענף של מתמטיקה שימושית בעל יישומים במדעי המחשב והנדסת חשמל, העוסק במדידת מידע וביכולת להעביר מידע בין מקור ליעד כאשר ביניהם קיים ערוץ תקשורת. התחום מבוסס על תורת ההסתברות, ועוסק בעיקר בבעיות תאורטיות, כגון חסמים על קצב המידע שניתן להעביר ללא שגיאות בערוץ נתון. מושגים וכלים שמוגדרים בתורת האינפורמציה איפשרו את פיתוחן של טכנולוגיות תקשורת מודרניות, ובמיוחד תקשורת ספרתית, ויישומים כגון לווייני תקשורת, מערכות אחסון נתונים, תקשורת סלולרית ותקשורת נתונים בקצבים גבוהים.
שיטות וטכניקות שמקורן בתורת האינפורמציה נמצאים כיום בשימוש בתחומי ידע מגוונים, בהם הסקה סטטיסטית, אינטליגנציה מלאכותית, קריפטוגרפיה, ביולוגיה, מדעי המוח ובלשנות. רעיונות ומודלים שמקורם בתחום נכנסו לשימוש גם בתחומי מדעי החברה כגון חינוך, פסיכולוגיה קוגניטיבית ותקשורת המונים.

היסטוריה

אבי תורת האינפורמציה הוא המדען האמריקאי קלוד אלווד שאנון. ב-1948 פרסם שאנון את המאמר המכונן "A Mathematical Theory of Communication", אשר יצר לראשונה את הבסיס המתמטי עבור מערכות תקשורת. במאמר זה הגדיר שנון את הסיבית כיחידת מידע ואת האנטרופיה של מקור מידע, שניתן לתארה ככמות הביטים המינימלית הנדרשת כדי לקודד מסר שיוצר מקור המידע, וכן סיפק הגדרה מתמטית כללית של ערוץ תקשורת כקשר סטטיסטי בין הודעות כאשר הן נשלחות מהמקור לאותן הודעות כאשר הן מגיעות אל היעד. שאנון הראה לראשונה כי בעזרת פעולות קידוד מתאימות על ההודעות, ניתן להגיע לתקשורת אמינה (קצב שגיאות קטן כרצוננו), כל עוד קצב העברת המידע (הנמדד בסיביות לשנייה) קטן מהאינפורמציה ההדדית בין המקור והיעד שאותה משרה הערוץ, גודל המוגדר כקיבולת הערוץ (Channel capacity). לעומת זאת, העברת מידע בקצב גבוה מקיבולת הערוץ אינה אפשרית - קצב השגיאות יהיה גבוה עד כדי אובדן קשר סטטיסטי בין ההודעות הנשלחות והמתקבלות. תוצאה זו הייתה מפתיעה ולא שוערה לפני כן, אך היא הוכחה בפועל במערכות תקשורת רבות מספור בעקבות עבודתו של שאנון.
מאמרו של שאנון היה לאחד המאמרים המשפיעים ביותר על המדע במאה ה-20, ונכון ל-2014 הוא מצוטט מעל 60 אלף פעמים במאמרים אקדמאים שונים. בעקבותיו פותחו שיטות לחישוב קיבול של ערוצי תקשורת תאורטיים ומעשיים שונים, וחסמים על קצבי שגיאות בשיטות קידוד ופענוח שונות.

יישומים

היישום המעשי של תורתו של שאנון היה לתחום עיקרי בהנדסת מערכות תקשורת שבמסגרתה פותחו שיטות לאפנון, קידוד, דחיסת נתונים, קליטה ותיקון שגיאות שאיפשרו תקשורת אמינה על פני ערוצים מעשיים, החל מקווי טלפון וטלגרף, דרך אפיקי רדיו ועד סיבים אופטיים ומדיה מגנטית ואופטית.
התפתחות טכנולוגיות התקשורת אפשרה העברת מידע מסוגים שונים ומגוונים, כגון מלל, דיבור, מוזיקה, וידאו, וצירופים שלהם (כפי שניתן לעשות כיום במערכות דואר אלקטרוני, מסרים מידיים ושרותי Web). תורת האינפורמציה והטכנולוגיות שנבנו על בסיסה אינן עוסקות במשמעות של המידע. משמעות מוקנית להודעות העוברות בין אנשים או מכונות על ידי תהליכי חשיבה, העושים שימוש ביכולת הבנה והתנסחות ובמאגרי ידע ושליפת פרטים מתוכם. נושאים אלה הם בתחומי הדיסציפלינות של פסיכולוגיה קוגניטיבית ואינטליגנציה מלאכותית, בהם למושג "אינפורמציה" יש משמעויות אחרות.
טעות במספר

העלילה

כתוצאה מהפסד של אחד מלקוחותיהם מחליטים זאביק ושרול לברוח לטבריה בתירוץ של יציאה למילואים. שולה, אשתו של זאביק רואה אותו במקרה בשידור טלוויזיוני ויוצאת נזעמת, היא מחליטה לנסוע לטבריה ומצרפת לנסיעה את החברה שלה אופליה (אופליה שטראל), בעלת בוטיק.
בעלה של אופליה, משה (שייקה אופיר), חושד מיד באשתו ונוסע בעקבותיה שהוא מחופש לקצין או"ם. בבית המלון הטברייני מצטרף לחגיגה ששון הסבל והטבח של המלון שדומה שתי טיפות מים לזאביק וכך נוצר בלאגן, שולה אינה יודעת מי זה בעלה, השוטר לא יודע אחרי מי הוא רודף ושרול אינו מזוהה את שותפו. בסוף הסרט חוטף משה את זאביק וששון ומאיים להרוג אותם. הסיבה לכך היא שמשה משוכנע שזאביק ניסה להתחיל עם אופליה. העניין הוא שששון אינו קשור לעניין אבל בגלל שמשה אינו יודע מי זה זאביק מחליט משה להרוג את שניהם. בסוף הסרט נופלים כל השלושה מגג מלון נהר הירדן למטה אך כולם ניצלים ורק נפצעים.
איתי יהודאי

שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל התנדב ליחידת שלדג. בשלדג עבר יהודאי מסלול הכשרה כלוחם. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב ליחידת שלדג כמפקד צוות לוחמים. יהודאי השלים מספר תפקידי פיקוד ביחידה. בשנת 2003 מונה למפקד היחידה. יהודאי פיקד על יחידת שלדג בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ובמלחמת לבנון השנייה, בין היתר במבצע חד וחלק, בתפקידו שימש עד שנת 2006. בשנת 2007 מונה לשמש כמפקד עוצבת חצי האש וכמדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים עד ינואר 2010. בתפקידו הבא שימש כמפקד מפקדת כוחות אוויר מיוחדים בין השנים 2010–2013. בסיום התפקיד פרש מצה"ל.
עשרוני בקידוד בינארי

עשרוני בקידוד בינארי (הידוע יותר בראשי התיבות BCD - Binary Coded Decimal), היא דרך הקידוד הנפוצה ביותר של ספרות עשרוניות במחשבים ובמערכות אלקטרוניות. ב-BCD, כל ספרה עשרונית מיוצגת על ידי 4 סיביות, כאשר ערכן של הסיביות מימין לשמאל הוא 1,2,4 ולבסוף 8. זהו מספר הסיביות המינימלי שיכול לייצג באופן בינארי את כל הספרות מ־0 עד 9. קיימים צירופי סיביות אחרים אשר משמשים לייצוג של סימן המספר או מאפיינים אחרים של הספרה/מספר.

BCD באלקטרוניקה

BCD נפוץ מאוד במערכות אלקטרוניות שבהם יש צורך להציג ערך מספרי, במיוחד במערכות אשר מכילות רכיבים לוגיים דיגיטליים בלבד (ללא מיקרו-מעבד). על ידי ניצול עקרונות BCD, ניתן לפשט במידה ניכרת את הטיפול במידע מספרי לתצוגה, וזאת על ידי התייחסות לכל ספרה כתת-מעגל יחיד. דבר זה תואם למדי את המציאות הפיזית של חומרת תצוגה - מתכנן המערכת יכול לבחור בסדרה של מספר רכיבים זהים אך נפרדים של תצוגה עם 7 מקטעים לצורך הצגת מספר של מכשיר מדידה כלשהו. אם הגודל הנמדד נשמר ומטופל כבינארי טהור, הרי שתרגום מידע זה לתצוגה יצרוך חומרה מסובכת ויקרה. אם הגודל הנמדד מטופל דרך BCD, ניתן לממש את אותה המערכת בקלות רבה (כפי שתואר בפסקאות הקודמות), ובצורה מודולרית (ניתן להרחיב את התצוגה ללא צורך בהתערבות הלוגיקה הקיימת לרכיבי התצוגה הקודמים).

קידוד בצפיפות גבוהה

אם ספרה עשרונית דורשת 4 סיביות, הרי ששלוש ספרות עשרוניות דורשות 12 סיביות. אולם, כיוון ש2¹⁰>10³, אם שלוש הספרות מקודדות ביחד, הרי שידרשו 10 סיביות בלבד. שני קידודים כאלה הם: קידוד צ'ן-הו ועשרוני דחוס בצפיפות.

IBM ו-BCD

IBM השתמשה במושגים עשרוני בקידוד בינארי ו־BCD עבור קודים אלפאנומריים ברוחב 6 סיביות אשר ייצגו מספרים, אותיות לטיניות גדולות, ותווים מיוחדים. וריאציות שונות על ה-BCD שימשו במרבית המחשבים המוקדמים של IBM, כולל IBM 1620, סדרת IBM 1400 והמחשבים הלא-עשרוניים בסדרת IBM 700/7000. חברת IBM החליפה את ה-BCD שלה לקוד EBCDIC ברוחב 8-סיביות, עם יציאת המחשב IBM System/360.
מקומות הסיביות ב־BCD היו מיוצגים בדרך כלל על ידי B, A, 8, 4, 2 ו-1. כדי לקודד ספרות, B ו-A היו מאופסים. לדוגמה, בקוד BCD זה האות A קודדה כך - (B,A,1).

יתרונות על פני קידודים אחרים

כפי שהוזכר מקודם, מספרים ב-BCD ניתנים להצגה פשוטה ולהמרה בקלות למחרוזת. אפשר לייצג מספר באורך ספרות לא מוגבל, תאורטית.
בשיטת BCD ניתן גם להכפיל ולחלק ב-10 וחזקותיו בקלות יחסית, על ידי פעולת היסט (shift) של ספרה אחת. למשל 161 = 10 / 1610.
בשיטת BCD קיים קידוד מדויק לכל מספר בעל ייצוג עשרוני. למשל, המספר 0.1 לא ניתן לקידוד מדויק בשיטות בינאריות כגון נקודה צפה ונקודה קבועה, אך ניתן לקודד אותו מדויק ב-BCD באמצעות ספרה אחת אחרי הנקודה. לעומת זאת, מספרים שלא ניתן לייצג עשרונית לא ניתן לייצג גם ב-BCD, למשל ...0.666 = 2/3.
שיטת BCD חוסכת בזמן ביצוע של קלט ופלט. התרגום מבינארי לעשרוני הוא פשוט יותר, מיידי יותר.

היסטוריה משפטית

בשנת 1972, בית המשפט העליון של ארצות הברית הפך החלטה של ערכאה נמוכה שאישרה פטנט להפיכת מספרים מקודדים ב־BCD לבינארי על מחשב (ראה גוטצ'לק נגד בנסון), כלומר בית המשפט ביטל את הפטנט הנ"ל. היה זה תקדים חשוב בניסיון לקבוע האם ניתן לרשום פטנטים על תוכנה ואלגוריתמים.
גונוויל ברומהד

תחילת דרכו

ברומהד נולד ב-29 באוגוסט 1845 בעיר ורסאי שבצרפת. הוא היה צעיר הבנים של מייג'ור אדמונד ברומהד ואשתו ג'ודית. למשפחתו היה עבר צבאי מפואר: סבא-רבה שלו לחם במלחמת הצרפתים והאינדיאנים תחת פיקודו של ג'יימס וולף, סביו לחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית, אביו לחם בקרב ווטרלו ושלושת אחיו הגדולים שירתו בצבא הבריטי. 
הוא גדל והתחנך במחוז לינקולנשייר, ובשנת 1867 התגייס כמו כל משפחתו לצבא הבריטי. ב-28 באוקטובר 1871 הועלה לדרגת לוטננט. הוא כונה "גאני" בידי עמיתיו. במשך השנים נהפך ברומהד לכבד שמיעה, אולם לטענת ההיסטוריון איאן נייט, עובדה זו לא הפריעה לו לפקד על אנשיו. הוא נודע כמפקד שקול מנוסה ואחראי. הוא שרת במושבת הכף ולחם במלחמות קוסה. במאי 1878 הוא קיבל פיקוד על פלוגה ב' של הגדוד השני של הרגימנט ה-24.

אחריתו

לאחר התבוסה הקשה של איסאנדלוואנה, היה הניצחון הגדול ברורק'ס דריפט כמו משב רוח רענן בבריטניה. העיתונים לא הפסיקו להרעיף תשבחות על ברומהד וצ'ארד, והם הפכו לגיבורי היום. עם זאת, מכיוון שעד אז שניהם נודעו כקצינים בינוניים ומטה, היו שסברו שמגזימים בתיאורים של גבורתם, וכי הם רק מילאו את חובתם. גרנט ג'וזף וולסלי תיאר את השבחים הללו כ"מפלצתיים". לאחר הקרב הפך ברומהד למסוגר ושקט, וייתכן שסבל מטראומה כלשהי. הוא וצ'ארד הועלו שניהם לדרגת מייג'ור, ועוטרו ב"צלב ויקטוריה" - העיטור הגבוה ביותר שניתן להעניק לחיילי הכוחות המזוינים של בריטניה וחבר העמים הבריטי. יחד עמם עוטרו עוד 9 חיילים שלחמו בקרב זה (סה"כ 11, מספר חסר תקדים). הם אף הוזמנו לראיון אישי עם ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. 
בשנת 1880 הוא נשלח לגיברלטר, שם הוא נשאר עד מרץ 1881. בשנת 1883 נשלח יחד עם הפלוגה שלו להודו הבריטית. הוא לקח חלק במלחמה האנגלו-בורמזית השלישית, וב-9 בפברואר 1891 מת מטיפואיד באללהאבאד.
בסרט "זולו" משנת 1964, ברומהד מגולם בידי מייקל קיין. הוא מתואר שם כאריסטוקרט גנדרן. הוא הדמות הראשית ברומן "Relief" מאת פטר הו דייוויס.
אלונה איב

קורות חייה

אלונה איב נולדה בסנקט פטרבורג בשם אלונה אובסניק, להוריה לודמילה ואלכסנדר,
סטודנטים באוניברסיטה הטכנולוגית. עם סיום הלימודים ההורים עברו לעיר קטנה ופסטורלית טיחווין (Tikhvin), שם נולדו לה עוד שתי אחיות. בילדותה למדה אלונה בבית ספר למוזיקה, ניגנה על פסנתר, הייתה בנבחרת הילדים העירונית של החלקה על הקרח.
בראשית שנות התשעים, עם נפילת ברית המועצות, עברה המשפחה לבלרוס, משם הגיעו הוריה במקור ושם הם מתגוררים עד היום.
בשנת 1994, בגיל 14, עלתה אלונה איב לישראל במסגרת פרויקט נעל"ה.
את העלייה התחילה בקיבוץ משמר העמק, שם למדה עברית בשנה הראשונה,
ואז עברה לתיכון למדעים ומוזיקה על"ה בהרצליה. למדה במגמות פיזיקה ומחשבים, המשיכה לנגן על פסנתר. בין חבריה לכיתה הייתה השחקנית לימים אנה סטפן. הן עלו לישראל ביחד באותו מטוס והיו שותפות לחיים וללימודים בקיבוץ ובתיכון בהרצליה.
ב-1998 התקבלה איב ללימודים גבוהים בפקולטה למתמטיקה בטכניון. במהלך הלימודים למדה גרמנית, הייתה חברה בנבחרת האתלטיקה הקלה, והתעניינה יותר ויותר בקולנוע ותיאטרון (ופחות ופחות במתמטיקה), צפתה בסרטים ובהצגות רבות, הלכה להרצאות, והרבתה לקרוא בנושא, עד שבסוף החליטה לעזוב את הלימודים ועברה להתגורר בירושלים.

הקריירה

ב-2004 התחילה ללמוד בימוי קולנוע וטלוויזיה במכללת הדסה בירושלים.
בתקופת הלימודים הפיקה וביימה סרטים קצרים, בהם Color Correction‏ (2005), עליו זכתה בפרס על בימוי קולנוע מטעם קרן שרת אמריקה ישראל; הסרט השתתף בפסטיבל לסרטי וידאו Platforma '06 באתונה.
במסגרת לימודי קולנוע השתתפה בשיעורי משחק בהנחייתה של יוספה אבן-שושן, אשר מאוד עודדה את איב להמשיך לכיוון המשחק, וליהקה אותה לתפקיד ראשי בסרט הקצר "ג'וניור" של יוסי אסנפי (2006). הסרט היה מועמד לפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל חיפה ובפסטיבל הקולנוע ירושלים.
עם תום לימודי קולנוע עברה איב לתל אביב, והצטרפה לצוות של אימפרו – הסטודיו למשחק מול מצלמה של אבי מלכה. בסטודיו עבדה כעוזרת במאי ומפיקה בפועל בסרטים העלילתיים שצולמו בבית ספר, לצד במאי התיאטרון והקולנוע - אבי מלכה, אילן מוסקוביץ', מיטקו בוזקוב, ומורים אחרים של הסטודיו. וכן למדה משחק מול מצלמה בסדנאות ערב.
ב-2010 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "בלו נטלי" ששודרה בערוץ Yes Drama HD. על תפקיד זה הייתה מועמדת פעמים לפרס שחקנית השנה בטלוויזיה הישראלית - 2011 ו-2013. מאז עשתה שורת תפקידים מגוונים בקולנוע וטלוויזיה, בין התפקידים הבולטים תפקיד ראשי בסרטה של דינה צבי-ריקליס "ברקיע החמישי", על פי ספרה של רחל איתן (2012). הצטלמה בפרסומות וקליפים, ובפרויקטים שונים של אמני צילום סטילס.
ב-2010–2012 עבדה בתיאטרון גשר. הייתה עוזרת במאי ליבגני אריה בהצגה "סונאטת קרויצר". שיחקה בהצגה "דון ז'ואן" בבימוי של אלכסנדר מורפוב – דמות של דונה אנה.
בשנת 2013 הצטרפה לתיאטרון מלנקי כבמאית של צילומי וידאו בהצגות וחזרות של התיאטרון.
כשילוב בין אהבה למשחק ולספורט מאז 2008 איב חברה בצוות פעלולני הקולנוע "Stunt Academy" בניהולו של דמיטרי אוסמולובסקי. איתם השתתפה בפרסומות וסרטי קולנוע וטלוויזיה רבים, ביניהם בסרטו של דני לרנר "קירות" (2009), בסדרה התקופתית The Promise של ערוץ 4 הבריטי שצולמה בארץ, שם שיחקה פלמ"חניקית (2010); בסדרות הפעולה "הבורר" (2013) ו"אחת אפס אפס"; הייתה כפילתה של קלייר דאנס בדרמת הטלוויזיה "הומלנד" של רשת פוקס בפרקים שצולמו בארץ (2011) ועוד.
לאורך כל הדרך ממשיכה להפיק ולביים סרטים קצרים, קליפים מוזיקליים.

חיים אישיים

גרה בתל אביב עם בן זוגה, הצלם נמרוד גולן, להם בן מקסימיליאן.
מילה רסין

פועלה בתקופת השואה

רסין התגוררה בסַן-זֶ'רוֶוה-לֶה-בּן (Saint-Gervais-les-Bains)  ושם הייתה פעילה בתנועת צופים צעירים שהוקמה כדי לסייע ליהודים בסכנה, וכן בוויצ"ו. מ-5 בינואר 1942 עד 21 באוקטובר 1943 פעלה רסין בשורות הרזיסטנס בטולוז, ניס, אנמס , בַּניֶיר-דה-לוּשוֹן (Bagnères-de-Luchon)  ויישובים נוספים בדרום צרפת. היא סיפקה סיוע לעצירי מחנות ריכוז בדרום צרפת, בייחוד גירס, וסייעה עם אחיה עמנואל רסין (צר') להעברת יהודים אל מעבר לגבול, אל שווייץ.
אחרי הסכם שביתת הנשק עם איטליה ב-3 בספטמבר 1943, מצאו אלפי מיהודי דרום צרפת מקלט זמני בניס. מילה רסין סייעה לרבים מהם לחצות את הגבול לשווייץ. ב-21 באוקטובר 1943 נתפסה מילה רסין על ידי הגרמנים כשהעבירה יהודים אל מעבר לגבול שווייץ באזור סן-ז'וליין-אן-ז'נבואה (Saint-Julien-en-Genevois) (צר'). היא הובאה לאנמס ונכלאה בבית הכלא של הגסטפו ששכן במלון Pax ‏(Hôtel Pax) (צר').  
ראש העיר אנמס, ז'אן דפו, הצליח להביא לשחרורם של חלק מהילדים, בהם תינוק. הוא הציע למילה לפעול בחשאי לשחרורה, אך היא סרבה מחשש שהילדים שעדיין נותרו בכלא ייפגעו. רסין נכלאה בכלא מונטלוק (צר') בליון. לאחר מכן נכלאה במחנה הריכוז קומפיין ובמחנה הריכוז רוונסברוק. משם הועברה למחנה הריכוז מאוטהאוזן והעובדה בתיקון מסילות ברזל שנפגעו בהפצצות בעלות הברית. ב-30 במרס 1945 נהרגה מילה רסין בהפצצות בעלות הברית.