google/wiki40b huggingface dataset:
יום הדבורים העולמי

יום הדבורים העולמי הוא מועד בינלאומי שהוכר על ידי האו"ם ומצוין כל שנה ב-20 במאי. התאריך הנבחר הוא יום הולדתו של אנטון יאנסה , מחלוצי ענף דבוראות שעוסק בגידול דבורים וייצור דבש. יאנסה נולד בסלובניה במאה ה-18, והיה המורה הראשון בעולם לגידול דבורים.

היסטוריה

בסוף שנת 2017 הוחלט בעצרת הכללית של האו"ם כי יום הדבורים העולמי יתקיים ב-20 במאי. היום צוין לראשונה בשנת 2018. הוא מצוין על מנת להעלות את המודעות להכחדת הדבורים אשר הולכת ונהיית חמורה יותר ויותר, ולהגביר את המודעות לחשיבותם של המאביקים (ובייחוד דבורים), לאתגרים אשר איתם הם מתמודדים ולתרומתם הרבה לפיתוח בר-קיימא.

חשיבותן של הדבורים

דבורים, כמו כן בעלי חיים מאביקים אחרים (לדוגמה פרפרים, עטלפים ויונקי הדבש), נמצאים תחת איום בעקבות פעילויות האדם. המאביקים עוזרים לצמחים, לגידולי מזון רבים, להתרבות ולהתפתח. המאביקים עוזרים לשמור על המגוון הביולוגי - מטרתם של הרבה מיזמים בני-קיימא. בנוסף, הם גם משמשים כמתריעים כאשר ישנם סיכונים סביבתיים, וכאשר מערכת אקולוגית מקומית לא מתפקדת בצורה מיטבית.
חרקים פולשניים, חומרי הדברה וניצול הקרקע לשימושים שונים, עלולים להפחית את חומרי ההזנה הקיימים ולהוות איום על מושבות דבורים. בדרך זו בני האדם פוגעים במערכות אקולוגיות רבות ומוציאים את הטבע מאיזון, דבר שעלול לפגוע גם בבני האדם.
ויליאם אש (שחקן)

ביוגרפיה

אש נולד בצ'דרטון קרוב לעיר אולדהאם. הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בסדרה "Making Out" בשנים 1989 עד 1991. אחר כך שיחק בתפקיד קבוע בסדרה "מקום בו נמצא הלב" של רשת ITV. בהמשך הופיע בסרט "Mad About Mambo", בסדרה "לדפוק שעון", בסדרה לילדים "Children's Ward", בסדרה "Lilies", בדרמה "Born to Run", בסדרה "Burn It", בסרט הטלוויזיה "כל אנשי המלך", בעיבוד מודרני למחזה השייקספירי "חלום ליל קיץ", בפרק בסדרה "דוקטור הו", במיני-סדרה "Conviction", בסרט האימה "Hush", בסדרה "דרך ווטרלו" ובסדרה "לגדול בלי בושה".
ב-2006 גילם אש את הכדורגלן אלברט סקנלון ממנצ'סטר יונייטד בסדרה "Surviving Disasters" שעסקה באסון האווירי במינכן משנת 1958 שממנו היה סקנלון אחד הניצולים.
בתיאטרון שיחק אש ב-2001 בהפקה של המחזה "Presence" בתיאטרון רויאל קורט, ובמחזה "How to Disappear Completely and Never Be Found" בתיאטראות שפילד. עוד הופיע במחזה "על עכברים ואנשים" בתיאטרון רויאל ליסאום באדינבורו.
בדצמבר 2011 הופיע אש בתפקיד ראשי בדרמה הקומית של ה-BBC "לפלנד" בתפקיד ריי. הוא המשיך לגלם את התפקיד בסדרה "להיות איילין" שהיא המשך לסרט "לפלנד". ב-2013 כיכב בסדרת הדרמה-קומית "Great Night Out" בתפקיד בגסי. ב-2015 הופיע בדמות פרנק מלור בפרק בסדרת הפשע "Death in Paradise" של ה-BBC. בפברואר 2016 הופיע בסדרת הדרמה "Moving On". עוד ב-2016 שיחק בסדרה "פרנואיד" של ITV / נטפליקס. עוד הופיע אש בדמות BB בעונה השנייה של הסדרה "המנהרה". ב-2017 גילם אש את לייטון תומאס בסדרת הדרמה על רוצח סדרתי "לוך נס".
Maple

Maple (מֵייפְל; בעברית: עץ האדר) היא תוכנה המסייעת בפתרון בעיות מתמטיות שונות (לדוגמה חישוב נגזרות ושרטוט גרפים). Maple משלבת שפת תכנות שייחודית לה עם ממשק של מפרש. התוכנה מאפשרת חישובים סימבוליים יחד עם חישובים נומריים.

היסטוריה

הפיתוח של Maple החל באוניברסיטת ווטרלו בשנת 1980. חוקרים באוניברסיטה התעניינו ברכישת מחשבים שיהיו מספיק חזקים על מנת להריץ את התוכנה Macsyma, אך לבסוף הוחלט לפתח תוכנה שתהיה מסוגלת לרוץ על מחשבים חלשים יותר, ותבצע חישובים אלגבריים-סימבוליים, וכן תהיה זמינה לחוקרים ולסטודנטים. גרסאות ראשוניות של התוכנה היו זמינות כבר ב-1980. התוכנה הודגמה לראשונה בכנסים מקצועיים בשנת 1982. עד סוף 1983, יותר מ-50 אוניברסיטאות כבר התקינו עותקים של התוכנה.

בשנת 1988 הוקמה חברת Waterloo Maple (ידועה בעיקר כ-Maplesoft) על מנת לעמוד בביקוש הגובר לרישיונות ותמיכה בקרב משתמשי התוכנה. בתחילה מטרת החברה הייתה הפצה ותמיכה בלבד, אך מאוחר יותר הוקמה מחלקת מחקר ופיתוח, אשר עוסקת בעיקר הפיתוח של התוכנה עד היום.

בשנת 1989 פותחה הגרסה הראשונה של Maple אשר הכילה ממשק גרפי, גרסה 4.3. תחילה הממשק הגרפי היה זמין רק בגרסאות למקינטוש.
איך להינשא למיליונר

עלילה

שאטסי, לוקו ופולה הן שלוש חברות אשר שוכרות פנטהאוז מפואר בניו יורק מפרדי דנמרק אשר עבר לגור באירופה על מנת להתחמק מרשויות המס. הנשים מתכננות להשתמש בדירה כדי למשוך גברים עשירים ולגרום להם להתחתן עימן. כאשר המצב הכלכלי של השלישייה מתחיל ללחוץ והתוכנית לא מתקדמת כמתוכנן, שאטסי מוכרת כמה רהיטים של פרדי, בעל הבית, ללא ידיעתו.
גבר בשם טום ברוקמן מעוניין מאוד בשאטסי אך זו דוחה אותו מתוך מחשבה שהוא תפרן. היא הודפת את חיזוריו פעם אחר פעם משום שהיא שמה את עיניה על אלמן מבוגר ואמיד בשם ג'יי.די הנלי. כל אותו הזמן, טום, שהוא בעצם מאוד עשיר, לא מאבד את התעניינותו בה. הוא מצליח לגרום לה להיפגש איתו מספר פעמים אך אחרי כל אחת מהפגישות שלהם, אליהן בקושי הסכימה להיענות, היא אומרת לו שהיא לא רוצה לראות אותו יותר משום שהיא מסרבת לעשות שוב את אותה הטעות ולהינשא לגבר עני, כמו זה ממנו התגרשה.
בה בעת, לוקו מכירה איש עסקים ממורמר בשם וולדו ברוסטר. אף על פי שהוא נשוי היא מסכימה ללכת איתו לבקתה שלו במיין כשהיא סבורה שהיא תפגוש שם את חברי מועדון Elks. כשהם מגיעים, לוקו מתאכזבת לגלות כי איש העסקים בסך הכל קיווה לנהל איתה רומן בבקתה עלובה ושהיא כלל לא הגיעה לוועידה היוקרתית לה ציפתה. היא מנסה לעזוב אבל לחוסר מזלה היא תקועה במקום מהסיבה שהרכבת הבאה תגיע רק למחרת. וולדו חוטף חצבת ועליו להישאר בבקתה עד שיבריא. בזמן שוולדו מבריא, לוקו מתקרבת לבחור בשם אבן מתוך מחשבה שהוא הבעלים של רוב הקרקעות בסביבה. היא מתחילה לפתח אליו רגשות והם מתארסים. היא מאוד מתאכזבת כשהיא מגלה שהוא שומר יערות פשוט אבל היא מבינה שהיא באמת אוהבת אותו והיא מוכנה להתעלם מחסרונותיו הפיננסיים.
פולה סובלת מקוצר ראייה חמור אך לא מוכנה להרכיב את משקפיה בחברת גברים בטענה ש"גברים לא שמים לב לבחורות ממושקפות". היא מולכת שולל אחרי בחור שמתחזה לטייקון נפט ערבי, בלי לדעת שהוא בעצם נוכל. כאשר היא מגיעה לשדה התעופה לה גוארדיה כדי לפגוש אותו, היא עולה בטעות על הטיסה לקנזס סיטי במקום לאטלנטיק סיטי.
היא יושבת ליד גבר, אשר גם מרכיב משקפיים שמעודד אותה להרכיב את שלה. מתברר כי הוא פרדי דנמרק, בעל הבית של הבנות, והוא בדרכו לקנזס סיטי כדי למצוא את הבנאדם שסיבך אותו עם מס הכנסה. אין לו הרבה מזל בנושא הזה, אבל הוא ופולה מתאהבים ובסופו של דבר מתחתנים.
לוקו ופולה מתאחדות עם שאטסי ממש לפני חתונתה עם הנלי אשר ברגע האחרון מגיעה למסקנה שאינה תהיה מסוגלת להינשא לו ומודה בפניו שהיא בעצם מאוהבת בטום. לאחר ביטול הנישואים להנלי, שאטסי וטום מיישרים את ההדורים ביניהם ומחליטים להתחתן כשהיא עדיין אינה מודעת לעובדה שהוא עשיר.
לאחר מכן, שלושת הזוגות המאושרים סועדים במזללה ואוכלים המבורגרים. שאטסי מתלוצצת על מצבם הכלכלי הירוד של אבן ופרדי וכשהיא עוברת לדבר גם על טום, הוא כלאחר יד מודה כי הוא בעל הון של 200 מיליון דולר, ונותן פירוט של עסקיו ונכסיו אך אף אחד מן הנוכחים לא לוקח אותו ברצינות. לאחר מכן הוא מבקש חשבון ושולף צרור עצום של כסף, מוציא ממנו שטר של אלף דולר ואומר לשף לשמור לעצמו את העודף. שלוש הנשים הנדהמות מתעלפות ונופלות מהכיסאות ואז טום מרים כוסית לחיי נשותיהם חסרות ההכרה.

הכנסות

הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב- Fox Wilshire Theatre (כיום Saban Theatre), בבוורלי הילס, קליפורניה, ב- 4 בנובמבר 1953. הסרט זכה להצלחה קופתית כאשר הרוויח 7.5 מיליון דולר בארצות הברית ושמונה מיליון דולר ברחבי העולם, מה שהופך אותו לסרט השני הרווחי של פוקס המאה ה-20 באותה שנה (אחרי “הגלימה”). הסרט היה הרביעי הרווחי ביותר של שנת 1953, בעוד הסרט גברים מעדיפים בלונדיניות שיצא מוקדם יותר באותה שנה הגיע למקום התשיעי.
ברבי בבית החלומות

תקציר העלילה

הסדרה מתרחשת בגרסה בדיונית לעיר מליבו שבארצות הברית, בה כל תושביה הם בובות המתנהגות כמו בני אדם, למרות שיש מספר פעמים שהם מתנהגים גם כמו בובות. הסדרה מתקדמת בחייה של ברבי, חבריה, אחיותיה וחיות המחמד שלה. הסדרה היא בסגנון תוכנית מציאות ורואים בה וידויים של הדמויות מאחורי הקלעים. בסדרה יש הומור על פלסטיק, ויש הרבה פניות, סאטירות ופרודיות עצמאיות לקו הבובות של ברבי.

משחק וידאו

ב-1 בנובמבר 2013, יצא משחק וידאו אשר מבוסס על הסדרה בשם "Barbie: Dreamhouse Party" (בתרגום חופשי לעברית: "ברבי: מסיבה בבית החלומות"). המשחק נוצר על ידי אנדרו טאן מחברת "Torus Games".
בית הקברות היהודי בקרנובט

רקע היסטורי ותיאור האתר

יהודים התגוררו בקרנובט ככל הנראה מראשית המאה ה-17, אם כי הקמתה של קהילה ממוסדת מיוחסת להגירתם של יהודים מקונסטנטינופול ומאדירנה אשר התיישבו בקרנובט בשלהי המאה-17 וייסדו קהילה יהודית ספרדית. 
בית הקברות הוקם בשלהי המאה ה-16 או בתחילת המאה ה-17. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 ערך ההיסטוריון ד"ר צבי קרן מחקר במקום, שכלל ניקוי וזיהוי מצבות. זוהו, תועדו וצולמו כ-800 מצבות. הממצאים העידו על קהילה בעלת מעמד כלכלי איתן. שתי המצבות הקדומות ביותר שאותרו היו מ-1610 והמצבות המאוחרות ביותר הן משלהי שנות ה-30 של המאה ה-20.
בית העלמין בקרנובט הוא הגדול והקדום מבין בתי הקברות היהודיים באזור בולגריה וממוקם בפאתי קרנובט כ-5 קילומטרים דרומית ממרכזה, על מדרון של גבעה הממוקמת בסמוך לשכונת הפרברים "גאלאטה". בסך הכל מצויות במקום כ-2,000 מצבות. בשטח פזורות מאות מצבות חלקן שבורות, חלקן מכוסות צמחייה וחלקן במצב סביר. בית העלמין אינו מתוחזק והאזור משמש כר מרעה לבקר, צאן וחזירים. מזג האוויר הגשום הוביל לסחף של מצבות ולנזק לקברים.
חלק מהמצבות הן דמויות סרקופג. מקצת מהמצבות היו עשויות שיש ומעוטרות, אך לאורך השנים נבזז השיש מבית העלמין על ידי מקומיים ולאתר נגרם נזק כבד. הכיתוב על המצבות הוא בעברית ובלאדינו. בבית עלמין זה נקברו יהודים מקהילות סמוכות כגון מאייטוס ומבורגס.
פליצ'ה אנריו

חייו

פליצ'ה אנריו נולד ברומא וחי שם כל חייו. בילדותו, מ-1568 עד 1577 שר במקהלה של קאפלה ג'וליה, תחילה בקול סופרן ואחר כאלט. מ-1577 עד 1580 שר בכנסייה אחרת. בערך בתקופה זו החל להלחין, בייחוד מדריגלים; הייתה זו אחת התקופות המעטות בחייו של כתיבת מוזיקה חילונית. סביר להניח, שהושפע מלוקה מרנציו, שנהנה מפופולריות עצומה בשעתו ושהה ברומא בזמן שאנריו התחיל לחבר מוזיקה. ב-1584 התמנה אנריו למאסטרו די קאפלה (ממונה על המוזיקה) בקולג' האנגלי; נראה שהיה גם מנצח מקהלה באגודה אחרת של המוזיקאים הראשונים במעלה ברומא, "ורטואוזה קומפניה דה אי מוזיצ'י די רומא". המשרות הללו הקנו לו ככל הנראה הזדמנות נאותה לעשות שימוש טוב בכישורי ההלחנה שלו, שכן במועד זה סיים כבר לכתוב את המוזיקה, שירים, מדריגלים וקטעי מקהלה, למחזה פסיון איטלקי. ב-1594 החליף את ג'ובאני פלסטרינה כמלחין הרשמי של מקהלת האפיפיור, המשרה הגבוהה ביותר למלחין ברומא.
ב-1607 או קצת אחר כך היה לכומר (נתיב קריירה מקובל למלחין באסכולה הרומאית). יחד עם פרנצ'סקו סוריאנו, עוד מלחין מן האסכולה הרומאית, עזר לתקן ולחדש את הרספונסאריות - תשובות המתפללים - בספר התפילות הקתולי, עוד אחת מן הפעילויות המאוחרות של הקונטרה-רפורמציה באיטליה.

יצירותיו

אנריו היה מלחין שמרני, שהציב לו את סגנון פלסטרינה כנקודת מוצא, לפחות מאז שיצא מתקופת המוזיקה החילונית, כגון מדרגילים וקאנצונטות, של נעוריו. עם זאת, אנריו השיג עוצמת מבע, שהייתה ייחודית לו לבדו. השפעת-מה של התנועות הפרוגרסיביות של צפון איטליה ניכרת, אם כי במעומעם, ביצירתו, למשל בשימוש במקהלות כפולות (יצירות פוליכוראליות היו אופייניות לאסכולה הוונציאנית); מרקמים דקלומיים הומופוניים מהירים; תרוצות מלודיות מהירות בקו הבס (בהשפעת המונודיה). נוסף לכך נטה לעיתים למרקמים משתנים במהירות, העוברים לסירוגין בין מקהלה מלאה לקבוצות קטנות של שניים או שלושה קולות, עוד קו-אופי פרוגרסיבי של האסכולות הצפון-איטלקיות (קו אופי זה בולט מאוד, לדוגמה, במוזיקה של קלאודיו מונטוורדי).
ביצירותיו האחרונות ממש ניכרת השפעת ויאדאנה, מי שהקנה פופולריות לבאסו קונטינואו, אך הוא המשיך לשמור אמונים לסגנון פלסטרינה בכתיבתו המלודית וההרמונית. אנריו לא חיבר, ככל הידוע, מוזיקה אינסטרומנטאלית בלבד.
מספר רב של מגניפיקטים, מזמורי תפילה, מוטטים ויצירות אחרות הודפסו על ידי ק. פרוסקה ב"מוזיקה דיווינה" שלו (1854).
יצירותיו של פליצ'ה אנריו כוללות:
ספיחה

ספיחה היא הידבקותם של אטומים, יונים, ביומולקולות או מולקולות גז, מוצק מומס או נוזל אל משטח. תהליך זה יוצר שכבה של חומר המצטבר על המשטח. התהליך שונה מתהליך הספיגה, שבו חומר מחלחל או מומס על ידי מוצק או על ידי נוזל, שכן הוא מתרחש על פני השטח.
מסקלין

השפעות


כמו פסיכדליים ואתנוגנים דומים, החומר משמש להרחבת מודעות. לרוב חווים המשתמשים בסם הזיות חזותיות ושינויים במצב ההכרה. 
השפעות פיזיות שהסם עשוי לגרום כוללות בין היתר: תחושת אופוריה, הרחבת אישונים, השפעות חום וקור, שינויים בלחץ הדם, סחרחורת, הקאה, קצב לב מהיר, שלשול, כאבי ראש, חרדות והפרעות חוזרות לטווח ארוך (HPPD).

סטטוס חוקי

במדינות ותרבויות מסוימות החומר נחשב לקדוש, או לתרופה שאמנית. עם זאת, בארצות הברית הממשלה אסרה את המסקלין ב-1970. ב-1971 נאסר החומר באופן דומה על ידי מדינות נוספות, באמצעות האמנה לחומרים פסיכוטרופיים.
בישראל הוא נאסר על ידי פקודת הסמים המסוכנים.

איסור בישראל

בישראל האיסור נכנס לחוק כ-3 שנים לאחר ממשלת ארצות הברית.
על פי סעיף 1 לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג - 1973, "סם מסוכן" הוא כל חומר מן המפורטים בתוספת הראשונה. התוספת הראשונה מפרטת כי המסקלין (Mescalinum) נכלל בהגדרה זו. החוק מטיל עונשים כבדים על ייצור, החזקה ושימוש, מסחר ומעבר והדחת קטינים לשימוש בסם מסוכן. העונש המרבי על ייצור, החזקה, שימוש העברה או סחר הוא 20 שנות מאסר, והעונש המרבי על הדחת קטין לשימוש בסם הוא 25 שנות מאסר.
אבן אילת

אבן אילת הוא שמה של אבן חן ירוקה-כחולה, הנחשבת לאבן הלאומית של ישראל וידועה גם כ"אבן המלך שלמה". אבן אילת נכרתה בבקעת תמנע, וקיבלה את שמה מסמיכות הימצאה לעיר אילת.

מאפיינים

מבחינה גאולוגית אבן אילת היא סלע המורכב ממינרלי נחושת דוגמת מלכיט, אזוריט, טורקיז, פסאודומלכיט, כריזוקולה ואחרים. מינרלים אלה מצויים בסלע בהרכבים הטרוגניים שונים.
נוסחת הרכבה של אבן אילת (Cu₃P₂O₈Cu(OH ומשקלה הסגולי 2.8–3.2.
בבואה במגע עם חומצה מלחית מוכתמת אבן אילת בגווני צהוב.

כרייה

בבקעת תמנע התבצעה כרייה נרחבת של נחושת ומינרלי נחושת עוד בימי מצרים העתיקה, ושרידים לכרייה זו ניכרים ברחבי הבקעה. בשנת 1954 הוקמה חברת מכרות נחושת תמנע שעסקה בכרייה מסחרית של נחושת, אולם כרייה זו פסקה כעבור שלושה עשורים.
פיסות סלע גולמי ואבני חן מלוטשות הנמכרות כיום תחת אותו שם מגיעות ממכרות ברחבי העולם, בעיקר מאפריקה ומאמריקה הדרומית. אחד המקורות העיקריים לאבן חן בהרכב דומה הוא פרו.

שימושים

השימוש העיקרי באבן אילת הוא ליטושה ושיבוצה בתכשיטים. מבחינה גמולוגית נחשבת אבן אילת כאבן חן יקרה למחצה בעלת חשיבות מועטת בעולם, אך בעלת חשיבות מקומית בשל היותה אבן החן היחידה שנכרתה בישראל.
אבן אילת נחשבת לאבן אספנות. עם זאת, הפסקת כרייתה של אבן אילת בישראל חשובה בעיקר לאספנים המקפידים על מקורה.

אבן אילת בבולאות

בשנת 2002 הנפיק השירות הבולאי גליונית מזכרת בשם "גאולוגיה של ארץ ישראל" שעוצבה על ידי משה פרג. מוצגים בה ממצאים מאוספי המכון הגיאולוגי לישראל והאוניברסיטה העברית שצילם ד"ר דוד דרום. ברקע הגליונית מוצגים מפה גאולוגית של ארץ ישראל ואת סלעי המשקע של נחל ארדון והדייק החוצה אותם.
במרכז הגליונית מוצגת אבן אילת, בין מאובני דג ואמוניט.
Zoo Tycoon 2

מהלך המשחק

בתחילת המשחק מקבל השחקן חלקת אדמה וסכום מוגבל של כסף (אלא אם בחר במשחק עם כסף בלתי מוגבל) וביכולתו לבנות בה את גן החיות שלו. השחקן בונה מכלאות לבעלי חיים שונים מסביבות שונות ובונה חנויות ודוכנים שונים ומאפשר למבקרים לבוא לגן. על השחקן לשכור צוות לגן, כגון מטפלים, מנקים ומדריכים. השחקן יכול להיכנס לגן, לטייל בו ולצלם תמונות. השחקן יכול בנוסף לפתור משימות ולהרוויח תוספות לגן שלו.
יש 4 חיות שניתנות להורדה במשחק: פיל אסייתי, פנתר שחור, כבש מושק ודישון.
יש מספר פריטים ודברים שנעולים במשחק וצריך לפתוח אותם במשימות.

חבילות הרחבה

למשחק יצאו ארבע חבילות הרחבה.
המילה

המֵילה (Le Fresne - עץ המֵילה) היא אחת העלילות של מארי דה פרנס. היא נכתבה ככל הנראה בשלהי המאה ה-12. כעלילה ברטונית, היא מהווה דוגמה לספרות אנגלו-נורמנית.

תקציר העלילה

המילה נפתחת בשני אבירים נשואים. אשת האחד יולדת תאומים, וכשנודע על כך לאשת השני, היא מכריזה שתאומים הם סימן לניאוף. רבים רואים הערה זו כהשמצה, ובמהרה כל ברטאן נוטרת טינה לאישה שאמרה זאת. זמן מה לאחר מכן, האישה שהעירה את ההערה על כך שתאומים הם סימן לניאוף, יולדת בתורה זוג תאומות.
כיוון שהיא מעדיפה לעמוד בפני האלוהים מאשר לבייש את עצמה, היא מחליטה להרוג בסתר אחת מהבנות ולהכחיש את קיומה. במקום זאת, אחת המשרתות שלה מציעה להחביאה. לאחר שרקמת זהב מקושטת נקשרת לזרוע התינוקת כדי לסמל את מוצאה האצילי, המשרתת נוטשת אותה תחת עץ המילה מחוץ למנזר. שוער מוצא את הפעוטה ומכנה אותה המֵילה (Le Fresne), ומעביר אותה לנזירה-הראשית, שדם אצילים זורם בדמה, כדי שתגדל אותה.
המילה גדלה להיות עלמה נאווה במיוחד, ואציל נכבד בשם גוּרוּן נכרך אחריה. גורון מעניק תרומה גדולה מאוד למנזר כתירוץ לביקוריו הרבים במקום, ובצנעה הוא זוכה אט-אט באהבתה. מפחד זעמה של אם-המנזר אם המילה תהרה תחת קורת גגה, גורון מצליח לשכנעה לברוח עמו, וכך היא הופכת לפילגשו.
האבירים בשירות גורון, המעוניינים בכך שיינשא לאצילה ויביא לעולם יורש, משכנעים אותו לשאת לו מישהי אחרת לאשה ולהחליף את המילה. הם מוצאים אצילה יפהפייה בשם לה-קודרֵה, ונערכים לטקס הנישואין. בעוד אמה של לה-קודרה מתכננת תחילה להרחיק את המילה הרחק ככל האפשר מגורון, היא מגלה כשהן נפגשות שהיא דווקא נחמדה מאוד ושאיש אינו רוחש לה איבה. בליל החתונה עוזרת המילה להכין את מיטת-הכלולות, בהתאם לניסיונה עם גורון בחדר-המיטות. הדבר מתגלה על ידי אמה של לה-קורדה, המזהה לפתע את רקמת הזהב המקושטת שלה, ותופסת שהמילה היא אחותה-התאומה של לה-קורדה, זו שהן נטשו עם לידתה. כל האנשים מברכים את המילה ונישואי לה-קורדה וגורון  מתבטלים עוד באותו היום. המילה וגורון מתחתנים, בעל נמצא ללה-קורדה, והם חיים בעושר ובאושר עד עצם היום הזה.

פתיח השיר בגרסה האנגלית של מייסון

Now will I tell you the Lay of the Ash Tree, according to the story
that I know.
In ancient days there dwelt two knights in Brittany, who were
neighbours and close friends. These two lords were brave and worthy
gentlemen, rich in goods and lands, and near both in heart and home.
Moreover each was wedded to a dame. One of these ladies was with
child, and when her time was come, she was delivered of two boys. Her
husband was right happy and content. For the joy that was his, he sent
messages to his neighbour, telling that his wife had brought forth two
sons, and praying that one of them might be christened with his name.
The rich man was at meat when the messenger came before him. The
servitor kneeled before the dais, and told his message in his ear. The
lord thanked God for the happiness that had befallen his friend,
and bestowed a fair horse on the bringer of good tidings. His wife,
sitting at board with her husband, heard the story of the messenger,
and smiled at his news. Proud she was, and sly, with an envious heart,
and a rancorous tongue. She made no effort to bridle her lips, but
spoke lightly before the servants of the house, and said,
— Eugene Maison (Trans.), The Lay of The Ash Tree, Project Gutenberg
אלקטרה (מיתולוגיה)

במיתולוגיה היוונית אלקטרה (ביוונית:ענבר - Ηλέκτρα) ממיקנה הייתה בתם של אגממנון וקליטמנסטרה.
אלקטרה נעדרה ממיקנה כשאביה אגממנון חזר ממלחמת טרויה ונרצח על ידי אייגיסתוס, מאהבה של קליטמנסטרה, או על ידי קליטמנסטרה עצמה.
אייגיסתוס וקליטמנסטרה רצחו גם את קסנדרה, נביאה מטרויה שהייתה שלל מלחמה של אגממנון.
על פי האודיסאה, לאחר שמונה שנים הובאה אלקטרה מאתונה יחד עם אחיה אורסטס. על פי פינדארוס, אורסטס ניצל מהמרצחים על ידי אומנתו או על ידי אלקטרה ונמסר לחסותו של המלך סטרופיאוס. האורקל מדלפי הורתה לאורסטס בהגיעו לגיל 20 לחזור לביתו ולנקום את מות אביו. 
על פי אייסכילוס, ב"נושאות הנסכים" וב"נוטות החסד": אורסטס פגש את אלקטרה למרגלות קבר אביהם, לשם הגיעו שניהם לשם פולחן למת. הם זיהו זה את זו ותכננו את הנקמה. 
אורסטס ופילאדס (בנו של המלך סטרופיוס) הרגו את קליטמנסטרה ואייגיסתוס בעזרת אלקטרה. אורסטס, שהשתגע בעקבות כך, נרדף על ידי האריניות, אלות הזעם והנקמה שתפקידן לרדוף רוצחי קרובי משפחה. אורסטס נמלט למקדש אפולו בדלפי, אך למרות שפעל בהוראת אפולו, לא יכול היה אפולו להגן עליו מהשלכות מעשיו. לבסוף, אתנה העמידה אותו למשפט באקרופוליס באתונה. האריניות דרשו את קורבנן, אורסטס טען כי פעל בהוראת אפולו, השופטים נחלקו בדעותיהם ואתינה הכריעה כי אורסטס יזוכה.
גרסה שונה של הסיפור מופיעה במחזה "איפיגניה בטאוריס" של אוריפידס, לפיה אורסטס הובל על ידי האריניות לטאוריס שלחופי הים השחור, שם הוחזקה אחותו איפיגניה. אורסטס ופילאדס הובאו לאיפיגניאה כדי להקריבם לארטמיס. שלושתם ברחו מטאוריס, ובזכות האיחוד המשפחתי סופקו האריניות ופסקו מלרדוף את אורסטס.
אלקטרה ופילאדס התאהבו ונישאו. על פי אוריפידס אלקטרה אמנם הושאה בעבר על ידי אייגיסתוס וקליטמנסטרה לאיכר, כדי שילדיה העתידיים לא יהיו בני אצולה ולכן יקטן הסיכוי כי ינקמו את רצח סבם, אך האיכר סירב לממש את הנישואין מתוך כבוד לאלקטרה.
תסביך אלקטרה בפסיכולוגיה קרוי על שמה.
ברבור (בית חרושת)

היסטוריה

מפעל "ברבור" הוקם בשנת 1953 בשיתוף משקיעים מקומיים ומשקיעים מספרד. ברקע הקמת המפעל עמדה הבנייה הציבורית המואצת של שיכונים "עממיים", שיועדו לעולים הרבים שהגיעו לישראל באותה עת במסגרת "העלייה ההמונית". בתחילת פעילותו העסיק בית החרושת 28 פועלים ותפוקת הייצור שלו הגיעה לכ-20,000 מרצפות ביום. בשנת 1960 הגיע מצבת עובדיו ל-100 והותקן בו תנור חדש והוסיף לתוצרתו אריחי קרמיקה צבעוניים, שכונו "קרוייט", ושיועדו גם לחיפוי חיצוני של מבנים.
בשנת 1962 נקלע בית החרושת לקשיים, עקב מחסור במכירות. ראשית סגר המפעל ייצור של מוזאיקות ומוצרים נוספים, בגלל מלאים גדולים שלא הצליח למכור, ולאחר כך נסגר המפעל כולו. במקביל, ייבאו בעלי המפעל אריחי קרמיקה מגרמניה המערבית.
בשנת 1963 נרכש המפעל על ידי אברהם קריניצי, צבי סבירסקי, שהיה בעליו של מפעל "פיינס טרוסט" לקרמיקה בפתח תקווה, וש. בצרי, שפתחו אותו מחדש. בשנת 1969 נהרג קריניצי בתאונת דרכים בעת שחבר מביקור במפעל. בשנת 1974 הושלמה רכישת המפעל בידי "כור תעשיות".
בשנת 1958 הציג המפעל מתוצרתו ב"תערוכת העשור", במסגרת ביתן שהוקדש לבית ולתכולתו.
בשנת 1983, אז היה מצבת עובדיו של המפעל כ-200 עובדים, הגיע היקף מכירותיו לכ-6 מיליון דולר, אולם, למרות היקף גדול זה, לא הצליח להגיע לרווחיות. בנוסף, בשטחו הצטברו מלאים בערך של כחמישה חודשי ייצור. בשנת 1985 חנך המפעל קו חדש לאריחי מוזאיקה ששימשו לחיפוי חיצוני של מבנים, ושיועדו לשוק האמריקאי.
בשנת 2003 ניסתה המדינה להגן על המפעל באמצעות העלאת המכס על יבוא אריחי פסיפס. גם ניסיונות להעתיק את פס היצור למפעל פיניציה, אז בבעלות משותפת של "קבוצת טרי איי", נכשלו והמפעל נסגר.
אינגבורג סורנסן

ביוגרפיה

סורנסן נולדה בדראמן למשפחה שבבעלותה בית מרקחת. 
ב-1969 ייצגה את נורווגיה בתחרות היופי מיס אינטרנשיונל ועלתה לשלב חצי הגמר, לאחר מכן היא עברה להתגורר בארצות הברית, ב-1972 ייצגה את מדינתה בשנית בתחרות מיס עולם והגיעה למקום השני, באותה שנה הצטרפה לבוב הופ במסגרת סיבוב ההופעות ב"ארגון השירות המאוחד" בבסיסי צבא ארצות הברית במספר מדינות.
במרץ 1975 נבחרה לנערת החודש של מגזין פלייבוי.
ב-1972 היא גילמה אחות בסרט "Top of the Heap". 
ב-1975 הופיעה כשחקנית אורחת בדרמה הבלשית "בארטה" לצד רוברט בלייק. ובאותה שנה שיחקה בתפקיד זעיר בסרט קרמר נגד קרמר.
ב-1976 הופיעה גם בקומדייה "Holmes & Yoyo" ששודרה ב-ABC.
ב-2007 השתתפה בתוכנית השירה הריאליטית "Sangstjerner" בה ידוענים מתחרים על כישרון השירה שלהם.
סרגל (קבוצת כוכבים)

כוכבים מעניינים

γ בסרגל הוא כוכב כפול אופטי הכולל כוכב צהוב במרחק של כ-130 שנות אור עם בהירות מדרגה 4 וכוכב כתום במרחק של כ-1400 שנות אור עם בהירות מדרגה 5. קל להפריד את הזוג באמצעות משקפת. באמצעות טלסקופ ניתן להבחין שקרוב לכוכב הבהיר יותר יש כוכב נוסף, גם הוא אינו קשור לאף אחד משני הכוכבים.
ε בסרגל הוא כוכב זוגי במרחק של כ-400 שנות אור, המורכב מכוכבים כחולים עם בהירויות מדרגות 4.5 ו-6.7. תצפיות ספקטרוסקופיות העלו שכל אחד משני הכוכבים הוא בעצמו כפול כך שהמערכת כוללת ארבעה כוכבים.
¹‏ι בסרגל הוא כוכב זוגי במרחק של כ-140 שנות אור המורכב מזוג כוכבים לבנים - כחלחלים עם בהירות מדרגות 5.6 ו-5.8 הניתנים להפרדה רק בטלסקופ מקצועי. צמוד אליהם ניתן להבחין באמצעות טלסקופ חובבים, כוכב שנמצא למעשה במרחק של 55 שנות אור והוא אינו קשור לזוג הבהיר יותר.
פריטר

פריטר (באנגלית: Fritter) הוא כל סוג של מאכל המצופה בבלילה ומטוגן בטיגון עמוק. מקור המילה במילה הלטינית frictura (טיגון), דרך צרפתית עתיקה ואנגלית תיכונה. פעמים רבות מוגשים מזונות אלה בליווי מטבלים כגון רוטב טרטר.
בדוכני פיש אנד צ'יפס בריטיים, מלווים לעיתים את מאכל הפיש אנד צ'יפס מאכלי פריטר, כמו "טבעות אננס", המכונות "פריטר אננס", או "טבעות תפוח", המכונות "פריטר תפוח", וחלק מסוגי מחית האפונה (Mushy peas), המכונות "פריטר אפונה". בצרפת, מאכלי פריטר קרויים les Beignets, ואלו מנות נפוצות בלואיזיאנה ובפסטיבלי מרדי גרא.
במטבח האמריקאי נפוצות עוגות קטנות שמורכבות ממרכיב בסיסי מסוים, אשר מעורבבות עם בלילה ומטוגנות. "פריטר תפוח" ו"פריטר תירס" הן מנות פריטר ידועות. בהכנת מנות פריטר משתמשים בדרך כלל בקמח רגיל, קמח תירס או שילוב של שניהם. המאכלים עוגת צדפות שנפוצה בניו אינגלנד, עוגת סרטנים שנפוצה במרילנד וסקרפל פילדלפי הם מאכלי פריטר ביסודם.
לפי ההגדרה שניצל נמנה אף הוא עם המאכלים המוגדרים כפריטר.
פריטר הוא גם סוג של דונאט ללא חור.
העולם הנוצרי

העולם הנוצרי הוא מונח היסטוריוגרפי המתאר את אירופה המערבית בשלהי העת העתיקה ובימי הביניים, שאחד המאפיינים החשובים שלה היה האמונה הנוצרית.
בעת המודרנית משמש המונח בהשאלה לתיאור ארצות שיש בהן רוב נוצרי מובהק. היום המונח משמש לתיאור כלל הישויות הפוליטיות הנמצאות בשליטה נוצרית או כלל הקהילות הנוצרית וקהילות בעלי תרבות נוצרית בעולם.
רוב הנוצרים (87%) מתגוררים במדינות שבהן רוב נוצרי. יש 157 מדינות וטריטוריות בעולם עם רוב נוצרי.
 הנצרות שולטת באירופה (76.2%), אמריקה הצפונית (77.4%), אמריקה הדרומית (90.0%), צפון אסיה, אפריקה הדרומית (62.7%) ואוקיאניה (73.3%). מספר הנוצרים נאמד כיום כ-2.3 מיליארד מאמינים.
בסוף המאה ה-20 כשליש מאוכלוסיית העולם משתייך לאחד מן הפלגים של הדת הנוצרית. הנוצרים הם הקהילה הדתית הנרחבת והמגוונת ביותר, ויש להם כנסיות בחלק גדול מאומות העולם. סימן לדינמיות של הדת הנוצרית היא מעבר המרכז הדמוגרפי של הנצרות ממדינות המערב לאמריקה הלטינית, אפריקה, אסיה ואזור האוקיינוס השקט, שם חיים למעלה ממחצית הנוצרים בעולם. מגמה זו הואצה בשל דעיכת ההשפעה של הממסדים הנוצריים באירופה. הנצרות, כדת אוניברסלית, כלומר דת שפונה לבני אדם מעמים שונים וממעמדות שונים, הצליחה להתפשט במקומות רבים הודות לשיטת המיסיון.
יש מדינות שבהן הנצרות אינה רק נפוצה, אלא גם ממוסדת במסגרת המדינה, כגון: ארמניה (הכנסייה האפוסטולית הארמנית), אנגליה (הכנסייה האנגליקנית), גאורגיה (הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית), דנמרק, איסלנד, יוון, רומניה, נורווגיה, שווייץ. במדינות כמו ליכטנשטיין, אל סלוודור, קוסטה ריקה, מלטה, מונקו, וקריית הוותיקן הכנסייה הממוסדת היא הכנסייה הקתולית.
הזרמים הגדולים ביותר בעולם הנוצרי כיום הם הכנסייה הקתולית, הזרם הפרוטסטנטי, והכנסייה אורתודוקסית.