google/wiki40b huggingface dataset:
נחמיה צורי

נחמיה צורי-צימבליסט (י"ב בחשוון ה'תרס"ג, 12 בנובמבר 1902 - 27 בינואר 1991) היה ארכאולוג ישראלי.

ביוגרפיה

צורי נולד בטרקאי, במחוז וילנה ללאה ונפתלי. בשנת 1914 גורש עם משפחתו לוילנה ושם התגורר אצל בני משפחתו. ב-1917 עברה המשפחה לז'מר, במחוז קובנה. לאחר מותה של אמו בשנת 1918, נאלץ להפסיק את לימודיו והחל לעזור בפרנסת המשפחה. הוא עבד ביער, ברישום מספרים על גזעי אורנים ובמנסרה. במשך שלוש שנים עד לשנת 1924, לימד עברית בפוליטכניקום ובאביב אותה שנה עלה לארץ ישראל. הוא עבד בראש פינה, בחקלאות ובאריזה וב-1925 עבר לתל אביב ושם עבד בבניין. העבודה הקשה והלכלוך הרב גרמו לו להתקפי חום ולדיזינטריה, עד שהרופאים אמרו לו כי עליו לעזוב את הארץ. באותן שנים הוא למד כינור בהדרכתו של גבריאל גראד (מלחין ידוע בתל אביב בשנות ה-30 וה-40), דבר שהקל מעט על סבלו.
בשנת 1925 עבר צורי לבאר יעקב ועבד בחליבת פרות, בהובלת חלב לתל אביב וחלוקתו לבתים שונים, בפרדס, בקטיף שקדים ועוד. ב-1927, הוא חזר לתל אביב והחל ללמוד מוזיקה בהדרכת פרופ' דוד שור.
בשנת 1932 הפליג צורי לטיול באירופה. באביב אותה שנה, הוא חוזר ומתיישב בקיבוץ תל יוסף.
בשנת 1934 הוא נסע לטיול למצרים, לעשרה ימי ארכאולוגיה והיסטוריה.
ב-1941 התחיל לעבוד במוזיאון בית שטורמן שרק הוקם כמוזיאון לידיעת האזור. הוא חפר בגבעת קומי, באתרי עתיקות בתל יוסף ובעמק יזרעאל המזרחי. הוא גילה שרידים ארכאולוגיים המעידים על התיישבות בעמק יזרעאל, בתקופות קדומות. בגשר, בתל דלהמייה, בתיאום עם מחלקת העתיקות בירושלים.
במלחמת השחרור התמנה צורי לקצין תרבות, והגיע ליחידות שונות להרצות על ארץ ישראל ועתיקותיה.
בשנות ה-50 ביצע סקרים ארכאולוגיים נרחבים, מטעם אגף העתיקות, בעמק יזרעאל ובעמק הירדן, וזיהה שתי התיישבויות נוספות של התרבות, חורבת מנחה (מונחתה).
בשנים 1950–1967 ניהל צורי את בית הנכות, מסגד ממלוכי ששימש כמוזיאון לשימור עתיקות, בבית שאן. הוא פיקח על העתיקות בחבל הצפוני של ישראל, וכן השתתף במאות חפירות ומשלחות לחפירות בארץ ובשטחים החדשים שנכבשו במלחמת ששת הימים, ביהודה, שומרון ובעזה.
בשנת 1964 הייתה אחת מתגליותיו המרגשות, רצפת פסיפס בבית לאונטיס, בית אמידים בבית שאן, המוצגת במוזיאון ישראל בירושלים, בכניסה למוזיאון.
צורי קיבל את אות יקיר בית שאן.

משפחתו

נחמיה צורי נישא לחנה מרכוס ב-1937 ובשמחת תורה אותה שנה נולד בנם הבכור, אוריאל. ב-1939, נולד בנם השני, ינון, בחורף 1941 נולדה בתו השלישית אלה, בחג שבועות נולדה בתו הרביעית, רות-בכורה ובשבועות 1946 נולדה בתו החמישית נעמי.
ארתור לאקנר

חייו

הוא נולד במשפחה יהודית כבנם של יעקב לאקנר, מתקן נעליים, ורוזה קראוס. במשפחה היו 14 ילדים, מתוכם 10 שרדו. ארתור שירת בחזית במלחמת העולם הראשונה. ב־12 בנובמבר 1916 נשא לאישה בבודפשט את אגנש ווֹלנר, בתם של יוז'ף ווֹלנר ושל מריה קוהן. היא הייתה מבוגרת ממנו בשלוש שנים.
בשנת 1919 היה המחזאי (דרמטורג) של חברת הסרטים קוֹרבֵין ועד 1924 גם מנהל העסקים של החברה. משנת 1924 זכה לפרסום עם הכתוביות ההומוריסטיות והייחודיות בהונגרית לסרטיהם האילמים של צ'ארלי צ'פלין, הרולד לויד ובאסטר קיטון. בשנת 1926 נתמנה למנהל בית הקולנוע רויאל אפולו ועד שנת 1937 היה מנהלה של כל רשת שבעת בתי הקולנוע רויאל אפולו שעסקה בעיקר בהצגות בכורה והמשך הקרנתם של אותם סרטים. הוא כתב גם מחזות ומחזותיו המוזיקליים לילדים הוצגו בעיקר בתיאטרון הקומדיה של בודפשט שם העלה מופעים קבועים לילדים בין 1930 לבין -1938. בשנת 1935 כתב סרט על האופרטה שלו "האמא החורגת המתוקה". ב־3 בנובמבר 1935 התמנה כנשיא משותף של "האיגוד הלאומי של בעלי תפקידים בקולנוע" בהונגריה.
בנובמבר 1935 החלה בהפקת הדיבוב ההונגרי הראשון באולפני מַאפִילם (הידועים בשם האנגלי Mafilm-Hungarian Film Studios והיו אחד ממרכזי ההפקה הגדולים והוותיקים ביותר בהונגריה עד שנת 1964). הוא נתבקש להיות הדרמטורג ההפקה של האולפנים. משימתו הראשונה הייתה לתרגם להונגרית את הטקסט של הסרט הגרמני "ארבעה וחצי מוסקטרים". בסרט של וולט דיסני שלגיה, המציא את שמותיהם של שבעת הגמדים בשפה ההונגרית (טודור, וידור, מורגו, סנדה, סונדי, האפצ'י וקוּקָה). הוא נבחר אז כחבר לנצח של "מועדון הקן".
בשל מוצאו היהודי נדרש בשנת 1944 להתייצב מחנה איסוף למשלוח גירוש. הוא ניסה לקבל אישור מרופאיו שלבו לא בריא, אך כל חבריו הטובים שהתקשר אליהם ניתקו את השיחה ממנו, כי לא רצו שיחשדו בהם כמסייעים ליהודי. החדשות האחרונות מארתור לאקנר היו מתחנת הרכבת בעיר קצ'קמט כשהמתין עם אחרים לעליה לקרונות הבהמות. אפילו שם בתחנת הרכבת שיחק על המסילות עם הילדים שחיכו אף הם לגירוש. לאחר מכן נשלח לגרמניה ושם אבדו עקבותיו. בית המשפט המחוזי הראשי של בודפשט הכריז על מותו ב־15 במרץ 1945.
יהיה קשה לִמנות את מאות הילדים שחייבים לו את קריירת המשחק או הקריירה האמנותית שלהם, או אפילו את המוניטין המאוחר שלו. "ילדי לאקנר" כפי שכונו היו שחקנים וזמרים מהשורה הראשונה: אוה רוטקאי, ארז'י גאלאמבוש, ארפאד קישהדי, פרנץ פטקי, אנדראש רונאי ועוד רבים, רבים נוספים.
גוון סטפאני

נעוריה ותחילת דרכה

סטפאני נולדה בפלורינטון, קליפורניה לאב ממוצא איטלקי ואם ממוצא אירי-סקוטי וגדלה בעיר אנהיים. בזמן לימודיה בתיכון, הקימה ביחד עם אחיה אריק וחבריה טום דומונט, אדריאן יאנג, ג'ון ספנס וטוני קנאל (עמו אף ניהלה מערכת יחסים שנמשכה בין השנים 1989 ו-1997) את להקת נו דאוט. מערכת היחסים בין סטפאני וקנאל היוותה גורם משפיע על חיי הלהקה - מערכת היחסים הייתה כה מורכבת עד שהלהקה כמעט התפרקה כמה פעמים במשך השנים.

2006-2008: The Sweet Escape

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
בדצמבר 2006 הוציאה סטאפני את אלבום הסולו השני שלה, The Sweet Escape. האלבום הגיע למקום השלישי במצעדים בארצות הברית ולמקום הרביעי בקנדה. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים ("Wind It Up" "The Sweet Escape" ו- "‎4 In The Morning") ולשלושתם יצא קליפ. השיר "Wind It Up" הגיע למקום הראשון במצעדים של ניו זילנד. בטקס הגראמי היא הייתה מועמדת בחמש קטגוריות: אלבום השנה, ההופעה הטובה, אלבום הפופ הווקלי של השנה, האלבום הנמכר ביותר של השנה ושיר הראפ של השנה.

2008-2013: חזרה לנו דאוט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

2014-הווה: אלבום סולו שלישי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ב-20 באוקטובר 2014 יצא לאור השיר "Baby Don't Lie" כסינגל הראשון של סטפאני מאלבומה השלישי של סטפאני. חודש לאחר מכן, ב-23 בנובמבר, פרסמה סטפאני שיר נוסף מהאלבום בשם "Spark the Fire". האלבום צפוי לצאת לאור בשנת 2015.

חייה האישיים

במהלך סיבוב ההופעות של להקת נו דאוט בדצמבר 1995, הכירה סטפאני את גווין רוסדייל מלהקת "בוש". הזוג נישא ב-14 בספטמבר 2002 בקובנט גרדן שבמרכז לונדון וכשבועיים לאחר מכן הוא נישא בלוס אנג'לס. ב-26 במאי 2006, נולד לזוג בן ראשון בשם קינגסון, וב-21 באוגוסט 2008, נולד בנם השני, זומה. סטאפני ורוסדייל הודיעו על גירושיהם באוגוסט 2015.
החל משנת 2015, החלה לצאת עם בלייק שלטון.
אסף מלאך

ביוגרפיה

מלאך למד בישיבת מרכז הרב ואור עציון ובבית מורשה בירושלים. סיים תואר ראשון בהצטיינות במדעי הרוח והחברה באוניברסיטה הפתוחה (1996–2000), תואר שני בתוכנית ללימודי פרשנות ותרבות באוניברסיטת בר-אילן – בהצטיינות יתרה (2002–2003). את עבודת הדוקטורט כתב בתוכנית ללימודי פרשנות ותרבות, בנושא: "בסיסי הלגיטימיות של מדינת לאום יהודית בעידן פוסטמודרני", בהנחיית פרופ' ברוך זיסר מהמחלקה למדעי המדינה (2009-2004).
משנת 1997 ועד לשנת 2000 היה חוקר באיגוד לפרשנות התלמוד בראשות פרופ' שמא פרידמן שם כתב פרשנות למסכת בבא קמא. לימד מחשבת ישראל במדרשת טהר ובישיבת תורת החיים בין השנים 1998–2001, והיה מרצה לפילוסופיה מודרנית בבית מורשה בין השנים 2006–2007.
לאחר סיום הדוקטורט לימד במסגרות אקדמיות שונות, בהן מכללת אשקלון, מכללת הרצוג, המרכז האקדמי שלם ואוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2007 ייסד יחד עם חברו עמית הלוי את המכללה למדינאות, בה הוא משמש כראש המכללה, נכון ל-2018.
ביולי 2015 מונה ליו"ר ועדת המקצוע ללימודי אזרחות של משרד החינוך. פעולת הוועדה בראשותו הוקפאה לאחר התפטרות כמה מחבריה והחלה לאחר דיון בבית הדין הגבוה לצדק.
הוא נשוי לשירת מלאך, יזמת חברתית ומנכ"לית לשעבר של עמותת ישפה, והם מתגוררים בעפרה.
איקיטוס

אקלים

מזג האוויר באזור לח מאוד עם לחות ממוצעת של 85%. העונה הגשומה היא בין החודשים נובמבר עד מאי, ובמהלכה יורדות כמויות גדולות של גשמים. מפלס הנהר מגיע לשיא גאות בחודש מאי ולשיא השפל בחודש אוקטובר.

היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 1750 על ידי מיסיונרים נוצרים ישועים, שהחלו להמיר את דתם של תושבי האזור. העיר החלה לשגשג כשהפכה לבירת אזור לורטו ב-1864, בזכות גילוי השימוש בעץ הגומי לצורך תעשיית הלטקס.

כלכלה

בסוף המאה ה-19 התפתחה תעשיית הגומי ונעשה שימוש גובר בעץ הגומי לצורך יצירת לטקס. גילוי זה הביא לפריחה כלכלית גדולה באזור. כיום בעקבות המעבר לתחליפים סינתטיים וגידול חקלאי מרוכז של עצים אלו, לא נאסף הגומי מעצים הגדלים באזור זה. בעשורים האחרונים כלכלת העיר מבוססת בעיקר על כריתת עצים מיערות הגשם, ושאיבת נפט גולמי המצוי בשפע באזורי הג'ונגל. כמו כן מיקומה של העיר, בסמוך לגבולות עם המדינות ברזיל ואקוודור, הופך אותה לצומת מסחרית חשובה.

חינוך

בעיר ישנן שתי אוניברסיטאות, אשר מקדמות את המחקר האקולוגי של האזור. מגוון רחב של גילויים באזור תרמו למחקרים רבים בתחום הכימיה והביולוגיה. בנוסף נעשה מאמץ לערב את האוכלוסייה המקומית בשימור יערות הגשם, תוך כדי מתן דגש על חשיבות התיירות האקולוגית.

תיירות

לאיקיטוס מוניטין גדל של מוקד תיירות בפרו. רמת הפשיעה ביחס לגודל העיר היא נמוכה יחסית. התנועה בתוך העיר היא בעיקר על ידי אופנועים ומוטו-טקסי. מוקדי התיירות המרכזיים הם סיורים היוצאים מהעיר על גבי סירות לג'ונגלים הסמוכים, והרובע בלן (Belén), בו אפשר לצפות בדרך החיים המיוחדת של המקומיים ולשוט על גבי סירות קנו בשווקים הצפים הייחודיים לרובע. כמו כן איקיטוס מהווה נקודת יציאה לשמורת הטבע הלאומית פקיה-סמיריה (Pacaya-Samiria).

יהודים

בשנות השמונים של המאה ה-19 הגיעה לעיר קבוצה קטנה של צעירים יהודים ממרוקו, הרפתקנים מתוך קבוצה גדולה של יהודי מרוקו שהיגרו לדרום אמריקה והשתקעו בעיקר בברזיל. חלק מאותם צעירים עזבו את איקיטוס, ואלו שהשתקעו נישאו לתושבי המקום ממוצא אינדיאני. יהודים אלו עסקו בסחר בעץ הגומי. בעיר לא נבנה בית כנסת, אך הוקם בית עלמין יהודי. בשנות החמישים של המאה ה-20 התחילו הצאצאים של אותם מהגרים להתעניין בשורשים היהודיים שלהם, ובשנות ה-90 מאות מהם עברו תהליכי גיור בסיוע רבנים פרואנים. המתגיירים התארגנו בקבוצה בשם "החברה הישראלית של איקיטוס" (Sociedad Israelita de Iquitos). רבים מבני הקהילה עלו לישראל.
בימינו פועל בעיר בית כנסת קטן בחדר האחורי של חנות למזרנים השייכת לאחד מחברי הקהילה.
אלי ציפורי

קורות חיים

נולד ב-1962. למד באוניברסיטת תל אביב. ב-1 ביוני 1984 החל לעבור בעיתון "גלובס", הוא עבד בו במשך 35 שנים.
בפברואר 2014 קיבל מ"האגודה לזכות הציבור לדעת" את פרס העיתונות הכלכלית, בגובה 5,000 דולר, בגין "תקשורת כלכלית אמיצה, המדווחת על נושאים כלכליים כהווייתם, ללא התחשבות בגורמים עסקיים, פוליטיים, תקשורתיים ואחרים". בנימוקי ועדת הפרס נקבע ש"בין הישגיו ... ההעלאה לדיון ציבורי של נושא הרווחים הכלואים, חשיפת הטבות המס לגופים ומגזרים, תחקירים בנושא יוקר מוצרי המזון בישראל לעומת יתר העולם, חגיגות השכר והפנסיה בבנק ישראל, מצב הרפואה הציבורית ובעיקר הסכומים המופרזים של דמי ניהול אשר נגבו מאזרחי ישראל באמצעות חברות הפנסיה והביטוח. המהלכים שנולדו כתוצאה מכתבותיו בתחום זה חסכו לאזרחי ישראל סכום מיצרפי של כמיליארד ש"ח בשנה".
בספטמבר 2019 פוטר מעבודתו ב"גלובס".
נשוי לבתיה וגר ברמת גן.
דרק רידל

ביוגרפיה

רידל נולד בגלאזגו, בנם של המורה והשחקנית לשעבר הופ רוס ושל הכדורגלן איאן רידל ששיחק בסנט מירן ובברוויק ריינג'רס. הוא סיים תואר במנהל עסקים באוניברסיטת סטרת'קלייד. אחר כך למד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון וסיים את הלימודים ב-1990.
אחר שסיים את הלימודים בבית הספר למשחק לוהק רידל להפקה הסקוטית "Strathblair", וכיכב בסדרות טלוויזיה פופולריות אחדות כגון "טגארט", "חדר מיון" ו-"The Bill". הפריצה שלו הייתה כששיחק בסדרות זוכות השבחים של ערוץ 4 "The Book Group" ו"לא מלאכיות". בנוסף להופעותיו בטלוויזיה משחק רידל גם בהפקות תיאטרון.

חיים אישיים

בת זוגו של רידל היא השחקנית פרנסס קריגן, והם הורים לתאומים.
יסמין קדר

יסמין קדר (נולדה ב-1 ביוני 1969) היא קומיקאית, זמרת ושחקנית ישראלית.

ביוגרפיה

קדר היא בתם של הצייר דן קדר והאוצרת ציונה קדר.
למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
קדר הייתה שותפה ביצירת האלבום "אלפנט" של המוזיקאי יוסי אלפנט שראה אור בשנת 1992 והייתה חברה בלהקה לולה יחד עם אבי גרייניק, ירדן בר-כוכבא ועידן אלתרמן. אלבומה היחיד של הלהקה, "ימים של שקט", יצא בשנת 2000.
ב-1993 שיחקה בסדרת הטלוויזיה לילדים "קופיקו", שם גילמה את לילי העוזרת בפרק "הלו לילי". בהמשך השתתפה בתוכנית הסאטירה "שערורייה" ובתפקיד אורח בפרק של סדרת הטלוויזיה "20 פלוס" בטלוויזיה החינוכית, הופיעה בדמויות שונות לצד אלי יצפאן בתוכניות הבידור "הערב עם אלי יצפאן" ו"יצפאן עובר כל גבול", וכיכבה בהצגת הבידור "מכבס תולה" לצד אבי קושניר. ב-1999 גילמה קדר את יעל בן צור בסדרת הטלוויזיה "פאזל", וכן השתתפה בתוכנית האלתורים הקומיים "של מי השורה הזאת?" (2001), אשר שודרו בערוץ 2. ב-2002 השתתפה בסרט "היה נהדר" ששודר גם בתוכנית "שיעור מולדת". בשנים 2007-2006 גילמה את דמותה של נטע אביבי בסדרת הטלוויזיה "בשורות טובות", בה כיכבה לצד שי אביבי.
כיום חיה בהולנד עם בעלה.
שארל הראשון, דוכס בורגונדיה

ביוגרפיה

שארל נולד ב-10 בנובמבר 1433, לפיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה ולאיזבל מפורטוגל. שארל התחנך בחצר הדוכסות, הצטיין בלימודיו אך אהב בעיקר תרגילי מלחמה. ב-19 במאי 1440 השיא אותו אביו לקתרין, בתו של שארל השביעי, מלך צרפת, שנפטרה ב-1446. ב-30 באוקטובר 1454 נישא לאיזבל מבית בורבון שילדה לו את מארי מבורגונדיה. איזבל מבורבון נפטרה ב-1465, וב-3 ביולי 1468 הוא נשא לאישה את מרגרט מיורק. ב-1465 מסר אביו לידיו את ניהול ענייני דוכסות בורגונדיה. בשנת 1467 נפטר אביו ושארל ירש את הדוכסות.
מטרתו של שארל הייתה ליצור ממלכה עצמאית שתשתרע בין צרפת לבין גרמניה. למטרה זו תכנן לספח את דוכסות לורן שחצצה בין נחלותיו בצרפת לבין אלה שבארצות השפלה. לשם הגשמת תוכניותיו הטיל מסים כבדים על נתיניו והקים צבא שהיה הגדול ביותר באירופה של תקופתו. ב-1466 פרץ מרד נגד שארל בערים לייז' ודינאן (כיום בדרום מזרח בלגיה). מרד זה דוכא עד מהרה באכזריות נוראה. ב-1468 אילץ שארל את לואי האחד עשר, מלך צרפת להכיר בריבונותו על ערי הנהר סום שבצפון צרפת, ובהן אמיין ואבוויל, אחרי שהחזיק בו כאסיר במבצר העיר פרון. אך ב-1469 האשים המלך את שארל בבגידה, וב-1471 חזר ותפס ערים אחדות לאורך הנהר סום. בתגובה, שארל פלש עם צבאו לצרפת ועשה טבח באוכלוסייה, אך התקפתו על העיר בובֶה נכשלה והוא נאלץ לסגת כלעומת שבא.
ב-1474 הוצא להורג בתלייה פטר פון האגנבאך, שנתמנה על ידי שארל למושל חבל אלזס (שמצפון לשווייץ), לאחר שעורר את זעמה של האוכלוסייה בהתנהגותו האלימה. השווייצרים שחששו לביטחונם, וקיבלו עידוד בצורת זהב מלואי האחד עשר, מלך צרפת, תמכו בערים החופשיות של חבל אלזס במאבקן נגד שארל. רנה השני, דוכס לורן, שחשש מסיפוח נחלתו לבורגונדיה, הצטרף גם הוא לאויביו. שארל ניסה ללא הצלחה לגייס את אדוארד הרביעי, מלך אנגליה כנגד לואי האחד עשר. ב-30 בנובמבר 1475 כבש שארל את העיר נאנסי, בירת דוכסות לורן. אך במרץ 1476 נחל מפלה מידי השווייצרים ואיבד שלל רב במערכה. הוא הקים מחדש צבא של 30,000 איש, אך ביוני של אותה שנה נוצח שוב בידי השווייצרים, שנעזרו בכוחותיו של רנה השני דוכס לורן. ב-6 באוקטובר 1476 נפלה נאנסי ורנה השני נכנס לעיר הבירה. שארל עשה מאמץ אחרון לכבוש את נאנסי, אך ב-5 בינואר 1477 נהרג ליד חומות העיר. בכך הגיעה לקיצה דוכסות בורגונדיה, שהתקיימה 589 שנה.
O2 ארנה (לונדון)

אירועי מוזיקה

מאז פתיחתו של ההיכל בשנת 2007, אירח ההיכל מוזיקאים בינלאומיים רבים. ההיכל הוגדר כ"היכל הטוב ביותר בעולם" על ידי מגזין Pollstar בשנת 2009.
בין האמנים שהופיעו בהיכל ניתן למנות את בריטני ספירס, טיילור סוויפט, מטאליקה, דפש מוד, AC/DC, ארוסמית', א-הא, אלישה קיז, ארקייד פייר, אבריל לווין, בקסטריט בויז, ברברה סטרייסנד, ביונסה, בלייק אייד פיז, בוב דילן, בון ג'ובי, סלין דיון, קולדפליי, אלטון ג'ון, גרין דיי, מיילי סיירוס, לאונרד כהן (שאלבומו Live in London אף הוקלט שם) ליידי גאגא, לד זפלין, ג'סטין טימברלייק, לינקין פארק, מדונה, מיוז, פול מקרטני, פלסיבו, ריהאנה, שאקירה, הרולינג סטונז, טינה טרנר, 30 שניות למאדים, פרל ג'אם, ואן דיירקשן ורבים אחרים.
בשנת 2010 התקיים בהיכל מופע יובל 25 למחזמר עלובי החיים.

אירועי ספורט

בשנת 2007 אירח ההיכל משחק ראווה בין קבוצות ה-NBA בוסטון סלטיקס למינסוטה טימברוולבס, ומאז אירח ההיכל משחקי NBA נוספים. בשנת 2007 אירח ההיכל צמד משחקים בין לוס אנג'לס קינגס ואנהיים דאקס אשר פתחו את עונת 2007/2008 בליגת ה-NHL, הפעם הראשונה שמשחקים רשמיים בעונה הרגילה בליגה זו נערכו באירופה. בשנת 2009 אירח ההיכל את אליפות סבב המאסטרס העולמי, ואת אליפות העולם בהתעמלות מכשירים. כמו כן, אירח ההיכל אירועי היאבקות של ה-WWE, וכן תחרויות אגרוף שונות.
בשנת 2012 אירח ההיכל את תחרויות ההתעמלות, ואת גמר טורניר הכדורסל במסגרת אולימפיאדת לונדון. כמו כן, ההיכל אירח באותה שנה את טורניר הכדורסל של אולימפיאדת הנכים. במהלך התחרויות כונה ההיכל "צפון גריניץ' ארנה" עקב ההגבלות של הוועד האולימפי הבינלאומי האוסרות על מתקני הספורט להיקרא בשמות של חברות מסחריות במהלך התחרויות. בשנת 2013 ההיכל אירח את פיינל פור היורוליג בכדורסל.
ליד הארנה ממוקמת התחנה הדרומית של רכבל האמירטייס.
דני פנטום

עלילה

העלילה עוקבת אחרי דני פנטון, נער בן 14, לא מקובל וילד להורים ציידי רוחות. כאשר הוא נכנס לתוך שער הרוחות של אביו, שמשום מה לא פעל, במטרה לבדוק מה הבעיה, הוא הפעיל את השער, וגרם לכך שה-DNA שלו יתמזג עם רוח, ובכך הפך לדני פנטום, ילד רפאים (יכול לעבור דרך קירות, לעוף, להפוך לשקוף ועוד). הוא שומר על סודו עם חבריו, סאם וטאקר (בהמשך גם לאחותו מתגלה הסוד), אך בסוף הסדרה, אחותו מספרת להוריהם שדני שלהם הוא דני פנטום, ובכך דני נחשף לעולם. בעקבות כך שהציל את העולם מהאסטרונאוד הוקמו פסלים בדמותו ברחבי העולם. ובסוף גם יצא עם סם והתנשק איתה,והם הפכו לזוג.

בישראל

בישראל הסדרה שודרה בעברית מ-17 במרץ 2013 עד 21 במאי 2013 וכל הפרקים דובבו על ידי אולפני דאבי דאב, בבימויו של אלי לולאי.
נוסף על כך, ניתן היה לצפות בסדרה באנגלית.

ניקטונס יוניטי!

ניקטונס יוניטי! (באנגלית: Nicktoons Unite!) הוא משחק פלטפרומה שהופץ בשנת 2005 על ידי THQ. המשחק משולב עם ארבע סדרות שהיו בניקטונס: בובספוג מכנסמרובע, ג'ימי ניוטרון, דני פנטום וקסם של הורים. המשחק הופק על ידי מארה צ'אפה, טרבור גימון וצוות ניקלודיאון.
אלפונסינה והים

אלפונסינה והים (Alfonsina y el mar) הוא שיר ארגנטינאי (בספרדית במקור), שפליקס לונה כתב את מילותיו ואריאל רמירס הלחין אותו, בסגנון של סמבה ארגנטינאית (zamba). השיר תורגם לעברית על ידי אהוד מנור .
השיר הוא חלק מתקליט משנת 1969 בשם Mujeres argentinas (נשים ארגנטינאיות) של צמד היוצרים הנ"ל, שחיברו גם את המיסה קריאוז'ה, ואשר כל אחד מהשירים בו מוקדש לאישה אחרת מההיסטוריה או מהפולקלור העממי הארגנטינאים, וכולם הושרו על ידי מרסדס סוסה.
השיר מוקדש למשוררת אלפונסינה סטורני שהתאבדה בטביעה בחוף ימה של מאר דל פלטה, והוא מהווה קינה על אובדנה מהולה בתמהון על מניעיה.
אלפונסינה סטורני הייתה תלמידתו של סנון רמירס (Zenón Ramírez), אביו של אריאל רמירס. אריאל לא הכיר אותה אישית, אך הוא שמע על כך ועל פרשת התאבדותה ממנו, ולימים חיבר את הלחן שפליקס לונה התאים לו מילים.
כפי שצויין - השיר נכתב בסגנון של סמבה, אך הביצוע המקורי שלו בספרדית וכן הביצועים בעברית אינם ביצועים טיפוסיים של סמבה, ונעדר מהם המקצב הסינקופי והדרמטי המאפיין אותה. יחד עם זאת אלו אינם הביצועים היחידים של השיר, הוא זכה לפופולריות רבה הן בארגנטינה והן מחוצה לה, כולל בארצות שאינן דוברות ספרדית, ויש לו מספר רב מאוד של ביצועים ועיבודים.
התרגום של אהוד מנור נאמן באופן כללי לרוח הטקסט המקורי, הוא הוקלט לראשונה לתקליט שיר לדרום אמריקה, והתפרסם בביצועם של הפרברים עם מתי כספי ושל חוה אלברשטיין. לימים חוה אלברשטיין שרה אותו יחד עם מרסדס סוסה באחד מביקוריה של סוסה בארץ, כשכל אחת שרה בשפתה.
אמיר קרטס

ביוגרפיה

בשנת 1991 הקים קרטס את להקת רעש עם עודד פרח ורע מוכיח, ובהמשך הצטרף ללהקה ג'וני שועלי. בשנת 1994 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה "רעש רק רעש. ק.". את מרבית השירים באלבום כתב ושר קרטס, אך השירים שהתפרסמו היו בעיקר אלה שכתב שועלי, בייחוד "לעיתים". ההשמעות הרבות של "לעיתים" לא סייעו להצלחת האלבום, ונמכרו ממנו כ־5000 עותקים בלבד, אך הוא זכה לשבחים רבים מהמבקרים ונחשב לאחד האלבומים הטובים ברוק העברי.
ב-1995 השתתף עם כל חברי להקת רעש בנגינה באלבום "האלף ואחד", אלבומו הראשון של שועלי. ב-1996 יצא האלבום השני של רעש, "תמימות", שנכתב והושר כמעט כולו על ידי קרטס. גם האלבום הזה זכה לביקורות טובות אבל למכירות מועטות ביותר. באותה שנה השתתף בנגינה באלבומה של יעל לוי "שוך הסערה".
באמצע שנות התשעים עזב קרטס את תל אביב ועבר למושב עזוז שעל גבול מצרים. בעזוז המשיך קרטס את העיסוק במוזיקה, כשהקים אולפן הקלטות, "עזוזה ספייס זלמה", והחל לתת שיעורים.
רעש וקרטס הופיעו מעט מאוד עד 2002, אך ב־1998 ניגנו כל חברי הלהקה באלבום הבכורה של זמר הרוק החסידי החוזר בתשובה עדי רן.
בשנת 2000 יצא האלבום השלישי של רעש, "אני זה לא אתה". אף שהאלבום נשמע כמו יצירה של להקה מגובשת ושוויונית, שבה ניתנה הזדמנות לכל החברים לנגן את יצירותיהם, הלהקה התפרקה עוד לפני יציאתו למדפים.
בשנת 2002 חזרו רעש לבמה בהופעה החגיגית לציון שלוש-עשרה שנים ("בר מצווה") לחברת התקליטים נענע דיסק, אך הדבר לא הוביל לאיחוד הלהקה או להקלטת אלבומים חדשים בשם "רעש".
האלבום הראשון של קרטס, "ים צהוב", יצא בשנת 2003. העבודה על האלבום החלה כבר ב-1997, כשקרטס כותב את כל השירים. בהקלטות השתתפו מוזיקאים רבים, חלקם חבריו מתל אביב כמו ג'וני שועלי ואסף אמדורסקי, וחלקם תלמידיו לשעבר, מוזיקאים צעירים מן הנגב. "אופנה זה לא דבר ששייך לחיים שלי ולמוזיקה שאני מייצר", הסביר קרטס בקומוניקט לאלבום, שהוגדר כאלבום מסע לחיפוש אחר מקורות השראה.
קרטס נפטר ב-1 בינואר 2018 ממחלת הסרטן בגיל 53. הותיר אחריו את אשתו דינה ושלושה ילדים.
צוואה שוללת

המשפט העברי

המשפט העברי אינו מכיר בזכותו של המוריש לשנות את סדרי הירושה, ועל כן אינו מכיר בצוואה שוללת.

המשפט הקונטיננטלי

המשפט הקונטיננטלי קובע ירושת חובה לקרובים ועל כן צוואה שוללת בטלה ואפילו הוראה חיובית למסור את הירושה לאנשים מסוימים, תוך הדרה משתמעת של אחד או יותר מהיורשים אינה מקבלת תוקף. חוקי הירושה בלואיזיאנה שונים מאשר בשאר מדינות ארצות הברית שכן הם מבוססים על המשפט הקונטיננטלי. עד אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, קבעו חוקי לואיזיאנה ירושת חובה לילדים של המוריש, למעט במקרים בהם הילד פגע באופן חמור בהורה, למשל האשים אותו בבצוע עבירות חמורות, נמנע מליצור איתו קשר במשך שנתיים ללא סיבה מוצדקת, התנהג אליו באכזריות או התחתן כקטין ללא רשותו. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 שונה החוק בלואיזיאנה ונקבע שההגנה כנגד הדרה ניתנת רק עד גיל 24 ולצאצאים מוגבלים.

הסייטה פארטידס

הסייטה פארטידס- קובץ החוקים של קסטיליה מהמאה ה-13, מתיר הדרת יורש מהירושה ודורש שהדבר ייעשה תוך ציון מפורש של ההדרה. הוראה המדירה יורש מהירושה תקויים רק אם היא מלווה בהסבר להדרה, התואם את אחד מההסברים המנויים בסייטה פארטידס, שהן בעיקר פגיעה פיזית או מילולית במוריש, סירוב לפדותו או היותו של היורש יהודי, מור או כופר והוכח שההסבר נכון.
ג'ורג' פאטולו

קריירה

פאטולו נולד וגדל בסקוטלנד ובצעירותו החל קריירה במסחר בפחם. ב-1910 נסע לצורכי עסקים לברצלונה שבקטלוניה. פאטולו לקח חלק במשחק בין קבוצה של בריטים לבין סטודנטים מאוניברסיטת ברצלונה, תחילה כשוער. קבוצתו הייתה בפיגור 5-1 במחצית, ולכן הוא עבר לשחק כחלוץ. פאטולו כבש 5 שערים ועזר לקבוצתו לנצח 6-5. כעבור מספר ימים קוים משחק חוזר בין הקבוצות. פאטולו הבקיע את כל 4 שערי קבוצתו, במשחק שהסתיים בתיקו 4-4. ז'ואן גאמפר, נשיא ברצלונה שצפה במשחקים, התרשם מיכולותיו ושכנע את פאטולו להצטרף לקבוצתו.
אף על פי שבאספניול, יריבתה העירונית של ברצלונה, שיחקו מספר שחקנים בריטים, החליט פאטולו להסכים להצעתו של גאמפר והוא הפך לשחקנה של ברצלונה. הופעת הבכורה שלו הייתה מול אותה אספניול, ב-24 בספטמבר 1910. השתיים נפרדו בתיקו 1-1, ופאטולו הבקיע את השער היחיד לזכות קבוצתו. בעונת 1910/1911, בה שיחק לצד שחקנים כגון קרלס קוממלה, רומה פורנס ופאקו ברו, הבקיע פאטולו 41 שערים ב-20 משחקים ועזר לברצלונה לזכות באליפות קטלוניה. בסוף העונה החליט לחזור לעבודתו בסקוטלנד במסחר בפחם.
במרץ 1912 שב פאטולו לברצלונה והוא השתתף במשחק חצי גמר גביע הפירנאים מול אספניול, בביתה של ברצלונה. פאטולו סחט בעיטת עונשין לזכות קבוצתו והבקיע צמד, השני שבהם היה השער השלישי של קבוצתו בתוספת הזמן, שקבע ניצחון 3-2 לברצלונה. פאטולו שב לסקוטלנד לאחר המשחק, וברצלונה זכתה בגביע הודות לניצחון 5-1 בגמר מול טולוז.
ב-1914, עת פרצה מלחמת העולם הראשונה, התגייס פאטולו לחטיבת מתנדבים סקוטית בצבא הבריטי. במהלך המלחמה נפגע על ידי גז חרדל, ולאחר שהסתיימה, עבר לגור באיים הבלאריים במחשבה שהאקלים הנוח שם יטיב עם מצבו. ב-17 באפריל 1928, בעט את בעיטת הפתיחה במשחק ברבע גמר גביע המלך בין ברצלונה לריאל אוביידו. ב-1929 השתתף במשחק הוקרה לשוער העבר של ברצלונה לואיס ברו. ב-1930 אימן לזמן קצר את הקבוצה קלוב בלארס, קבוצה מפלמה דה מיורקה.
ב-1934 נישא למרגרט פלנג', אך לזוג לא היו ילדים. פאטולו שב והתמקם חזרה בבריטניה. מצבו הרפואי הוסיף להידרדר והוא נפטר ב-5 בספטמבר 1953 בלונדון. מידע על סיפורו וחייו של פאטולו היה לוט בערפל למשך זמן רב, עד שעיתונאים סקוטים חשפו את הסיפור של פאטולו ב-2011. בחלק ממקורות המידע בקטלוניה ניתן לראות התייחסות לפאטולו בשם השגוי ג'ון או בשם הספרדי חורחה, וכן שגיאת כתיב בשם משפחתו - Patullo במקום Pattullo.