קבלת החלטות

קבלת החלטות היא תהליך קוגניטיבי של בחירה מבין מספר אפשרויות. קבלת החלטות היא פעילות יום יומית בסיסית לבני אדם הניצבים בפני מגוון אפשרויות פעולה.

מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים בקבלת החלטות

המוח מעריך את הערך והסבירות של תוצאות אפשריות ומנחה את ההחלטות של האדם לעבר המצב המיטבי נכון לאותו הרגע.
קליפת המוח הקדם-מצחית מאפשרת גמישות מחשבתית.
להבדיל מאזורים אחרים באונה המצחית, אזור זה פחות מעורב בשליטה על התנועה ויותר בגיבוש של תוכניות עבודה ואסטרטגיות פעולה. הוא נחשב למקור של פעולות רצוניות.
לקליפת המוח הקדם-מצחית הדורסו-לטראלית אשר נמצאת בקליפת המוח הקדם-מצחית יש תפקיד בקבלת החלטות הרגישות לסיכון. פגיעה בקליפת המוח הקדם-מצחית מובילה לתגובות אימפולסיביות וקשיים בקבלת החלטות.

כשלים בקבלת החלטות

כשלים בקבלת החלטות יכולים לנבוע מבעיות באחד או יותר משלבי התהליך. 
שלב איסוף הנתונים יכול להוביל לכשלים בקבלת החלטות כאשר הן מתבססות על מידע חלקי, מוטה או שגוי. GIGO הן ראשי התיבות של: Garbage In Garbage Out. זהו עקרון מעולם מדעי המחשב שלפיו תוכנית מחשב או פונקציה המקבלת קלט שגוי, דינה להחזיר פלט שגוי גם הוא. המונח משמש בהשאלה גם לתיאור של תהליכים, מלבד תוכנת מחשב כדי לציין שאין לצפות לקבלת החלטה אופטימלית על בסיס של נתונים שגויים או חסרים.
אחד הגורמים שיכולים להשפיע לאורך כל שלבי תהליך קבלת ההחלטות הוא הטיה קוגניטיבית, שהיא דפוס או נטייה שיטתית (לא אקראית) של בני אדם לטעויות בתפיסה, בזיכרון, בחשיבה או בשיפוט. דוגמה לכך הוא התקבעות של דפוס חשיבה הכולל קבוצת הנחות, שיטות או סממנים שנטמעו עמוק אצל אדם או קבוצה, והתבססו עד כדי כך עד שאותם אנשים מנועים להמשיך ולאמץ או לקבל גישות התנהגות, בחירות או כלים שונים.
כמו כן, ישנם מצבים מסוימים העלולים לפגוע בתהליך קבלת ההחלטות של האדם. 
לדוגמה, אבוליה באה לידי ביטוי בשיתוק כוח הרצון, איבוד המוטיבציה, איבוד היכולת ליזום פעולות מונחות מטרה, לקבוע מטרות ולהחליט החלטות.

שיפור תהליכי קבלת החלטות

שיפור תהליכי קבלת החלטות יכול להתבצע ברמת הפרט כמו גם ברמת הקבוצה או הארגון.

שיפור תהליכי קבלת החלטות ברמת הפרט

תפקודים ניהוליים חיוניים לצורך תכנון וקבלת החלטות, כמו גם איתור ותיקון טעויות, למידה של מצבים או פעולות חדשים, התמודדות מול מצבים מסוכנים או מסובכים, התגברות על הרגל מושרש היטב או התנגדות לפיתוי. על כן שיפור שלהם יכול להוביל לשיפור ביכולת קבלת ההחלטות.
הסקת מסקנות היא השלב האחרון בפעולת החשיבה המביאה לכדי יצירתו של מידע חדש, כתוצאה מניתוח של מידע קודם בתהליך של עיבוד מידע. פיתוח יכולת הסקת המסקנות יכול לשפר את יכולת קבלת ההחלטות, בכך שהוא מאפשר לבסס את הבחירה על פי ניתוח מיטבי של המידע הקיים.
פעולת האלתור מעודדת אנשים לשבור דפוסי חשיבה קיימים ועל כן יכולה לשפר את יכולת קבלת ההחלטות של האדם.

שיפור תהליכי קבלת החלטות ברמת הקבוצה או הארגון

בארגונים שונים מובנת חשיבות תהליך קבלת ההחלטה ונעשים ניסיונות לשפר את יכולת קבלת ההחלטות של גורמים בארגון. לרוב, נעשים ניסיונות שיפור אלו באמצעות העלאת שלבי התהליך למודעות מקבל ההחלטה. תחקור החלטות לאחר שנודעה השפעתן מקובל אף הוא, כשיטה לשיפור תהליכי קבלת ההחלטות. במקרים קיצוניים, של החלטות בעייתיות ברמה הלאומית, מוקמת ועדת חקירה לתחקור תהליך קבלת ההחלטות (ולעיתים גם למציאת אשמים).

מחקר קבלת החלטות

מחקר קבלת ההחלטות הוא תחום הפרוס על פני דיסציפלינות רבות, בניהן הפסיכולוגיה הקוגניטיבית, מדע המדינה, תורת המשחקים, מנהל עסקים, הפילוסופיה ותחומים נוספים. תחום מחקר זה בוחן כיצד אנשים שוקלים את החלופות ומקבלים את החלטותיהם וכן את האופן שבו ראוי לקבל החלטות. לתחום היסטוריה ארוכה בתולדות המחשבה המערבית. כך, למשל ניתן לראות את הפרדוקס המכונה, חמורו של בורידן ששורשיו בהגותו של אריסטו, כסוגיה בקבלת החלטות. באמצע המאה ה-20 התבסס התחום בחוגים למדע המדינה ולמנהל עסקים, מתוך ניסיון להציב גישה מדעית לקבלת החלטות רציונלית. המודלים הנורמטיביים פותחו על בסיס הלוגיקה והסטטיסטיקה, ולאחר מכן על התחום המתפתח של תורת המשחקים המנתח מצבי עימות או שיתוף פעולה בין מקבלי החלטות בעלי רצונות שונים (דילמת האסיר היא בעיה ידועה בתחום זה). פריצת הדרך בתחום הגיעה כאשר מחקרים מתחום הפסיכולוגיה הקוגניטיבית הראו כי בני האדם אינם נוטים להחליט כפי שראוי על פי המודלים הרציונליסטיים. במסגרת זו, הוענק פרס נובל לכלכלה לשנת 2002 הוענק לדניאל כהנמן על מחקריו עם עמוס טברסקי אודות תהליכי קבלת החלטות בתנאי אי ודאות. השניים הציעו את תורת הערך (Prospect theory) כחלופה לתורת התועלת, לתיאור תהליכים אלה. 
"פרדוקס המבחר" - בניסוי הציבה שינה איינגר עמדה לטעימת ריבה בקליפורניה. בחלק מהעמדות היו 6 סוגי ריבות שונים ובחלק היו 24 טעמים. הסתבר שכאשר היו 6 טעמים אחוז הלקוחות שרכשו את הריבה עמד על כ-30 אחוז, בעוד שכאשר הוצעו 24 טעמים, אחוז הלקוחות שרכשו ריבה עמד על 3 אחוז בלבד.
תהליך קבלת החלטות רצוי הוגדר על ידי פרופסור איתמר גתי כמודל סחל"ב: סינון, חקירה לעומק, בחירה. על פי מודל זה, יש להשקיע את מירב המאמץ בקבלת ההחלטה בהגדרת השיקולים הרצויים, ורק לאחר מכן בהתאמת החלופות לשיקולים אלו. לדוגמה, בבחירת מקצוע יש ראשית להגדיר את השיקולים המשמעותיים ביותר (למשל, מידת יצירתיות גבוהה, משכורת גבוהה, וכו') ורק לאחר מכן לבדוק את מידת ההתאמה של החלופות לשיקולים (למשל, ציור הוא מקצוע בו נדרשת יצירתיות גבוהה, אך לרוב קשה להגיע ממנו למשכורת גבוהה). לבסוף, יש לבחור את המקצוע המתאים ביותר לשיקולים (למשל, אדריכלות).

ביקורת על הגישות הקיימות בתחום

הגישות המרכזיות בתחום קבלת ההחלטות כיום הן הגישה הרציונליסטית והגישה הפסיכולוגית-קוגניטיבית, כאשר הראשונה מבקשת לתאר איך תהליך קבלת החלטות צריך להיערך, ואילו השנייה מבקשת להציג על בסיס ניסויים את האופן שבו בני אדם מקבלים החלטות במציאות. בשנים האחרונות מתגלעת ביקורת נוקבת על גישות אלו, בעיקר בתחום החשיבה הארגונית, בטענה שהן הגישה הרציונליסטית והן הגישה הפסיכולוגית מתקשות לתאר את מורכבות תהליך ההחלטה בתפקידי ניהול. כנגד גישות אלו נוצרו גישות אלטרנטיביות כגון מודל פח האשפה וגישות הבנייתיות המתייחסות לאופן שבו ארגונים ומנהלים מקבלים החלטות וכיצד ניתן לסייע להם בטיוב החלטות אלו. לפי גישות אלו, האתגר המרכזי בקבלת ההחלטות איננו ברירת החלופות לאור המידע הקיים, אלא יצירת ההבנה המייצרת את החלופות, ולבסוף מכווינה את בחירת החלופה הרצויה.