google/wiki40b huggingface dataset:
ערוץ דיסקברי

פעילות

ערוץ דיסקברי החל את שידוריו בשנת 1985, על ידי חברת דיסקברי בע"מ שהיא בין השאר הבעלים של ערוץ אנימל פלנט, TLC (ערוץ למידה), ערוץ הטיולים, ערוץ המדע, BBC אמריקה, הערוץ הצבאי, ערוץ הבריאות.
ערוץ דיסקברי מגיע ללמעלה מ-450 מיליון בתים במעל מ-160 מדינות. במספר ארצות, ערוץ דיסקברי מדובב לשפת המקום, ובחלק מהארצות הוא רק מתורגם. בין השאר, הערוץ מדובב לשפות הבאות: ספרדית, פורטוגזית, איטלקית, דנית, יוונית, רוסית, פולנית, הונגרית, ורומנית. בפולין, בתוספת של 2 דולרים לחודש, ניתן להחליף בין שני ערוצים עם פסקולים שונים; הערוץ המקורי באנגלית (עם תרגום לפולנית) או מדובב לפולנית.
לערוץ דיסקברי חנויות רבות ברחבי ארצות הברית, שבהם נמכרים בעיקר מתנות ומוצרי מדע, וכן קיימת חנות מקוונת באתר הערוץ. תפקידם של החנויות הוא לשווק ולקדם את הערוץ. בשנת 2005, הפך ערוץ דיסקברי לספונסר הראשי של קבוצת אופניים מקצוענית שנקראה על שמו - קבוצת רכיבת האופניים המקצוענית של ערוץ דיסקברי. באותה שנה, הערוץ אף היה אחד מהספונסרים הראשיים של תחרות הטור דה פראנס.
בשנת 2005, נבחר ערוץ דיסקברי כאחד ממאה החברות הטובות ביותר בארצות הברית עבור נשים עובדות. בין התוכניות שבערוץ דיסקברי ישראל: איך זה נעשה; קוסם בלתי אפשרי; ציידי המציאות; משטרת הגבולות; פחד ואמונה; צפון אמריקה (2013); ועוד. בשנים 2012 ו 2013 מסתמנת בתוכניות הערוץ מגמה של העדפת תכנים הנחשבים לגבריים: מכוניות, ספורט אתגרי, טכנולוגיה ומכונאות, ועוד. רבות מהתוכניות המשודרות בישראל מופקות ומונחות בידי גברים עם סגנון שמרני שנראים כאילו הם מכוונים לקהל הגברי. גם כאשר בתוכניות אלו משתתפים ניצבים ונסיינים, רובם גברים].

דיסקברי סיינס

ערוץ דיסקברי סיינס, או באנגלית Discovery Science, הוא ערוץ אירופאי נוסף אשר משדר 24 שעות ביממה ועוסק במדע במגוון תחומיו כמו טכנולוגיה, ביולוגיה אסטרונומיה ועוד.
הערוץ שודר ב-yes עד שנת 2012 והחל לשדר שוב ב-yes החל משנת 2017. החל מ-10 באפריל 2013 הערוץ משודר ב-HOT.

אנימל פלנט

ערוץ אנימל פלנט, או באנגלית Animal Planet, הוא ערוץ טבע ממשפחת דיסקברי המשדר תכנים העוסקים בבעלי חיים ובעולם החי, החל מרפואה וטרינרית וכלה בתיעוד חייהן של חיות בר.
הערוץ שודר ב-yes עד שנת 2012 והחל לשדר שוב ב-yes החל מאמצע יוני 2017.
ראמי עייאש

ביוגרפיה

עייאש נולד ב-18 באוגוסט 1980 בצפון לבנון, בכפר הדרוזי בעקלין שבהרי השוף בשם רמי אבו עייאש. לעייאש שני אחים בוגרים וידוע כי הוריו נהגו לרכוש לילדיהם כלי נגינה לימי ההולדת, ועייאש מנגן על גיטרה, עוד, פסנתר ותופים.
עייאש גילה כישרון מוזיקלי עוד בילדותו. לראשונה הוא הופיע בפני קהל בגיל 7, על במת בית ספרו. כעבור שלוש שנים, בגיל 10 הופיע עייאש בהופעה מקומית לציון האחד במאי וכשרונו הלהיב את עשרת האלפים אשר נכחו באירוע.
את הקריירה המוזיקלית המקצועית החל עייאש בשנת 1996, בגיל 16. עייאש השתתף בתחרות השירה הערבית הפופולרית "סטודיו אל פאן", שנערכה בביירות ושודרה בערוץ הטלוויזיה הלבנוני LBC. התוכנית נצפתה על ידי מיליוני צופים מכל העולם הערבי. עייאש גבר על מאות מתמודדים וקטף את המקום הראשון. כפרס קיבל מדליית זהב. השיר שביצע בתחרות ("רק בשבילה") הפך ללהיט במדינות רבות וצעד כשמונה שבועות בראש מצעדי הפזמונים במדינות רבות וזכה בתואר שיר השנה לשנת 1997 בלבנון.
בשנה זו, הוציא עייאש את אלבומו הראשון "ראיח" אלבום זה נחל הצלחה רבה ונבחר לאלבום השנה בלבנון. בזכות הצלחתו של האלבום הוזמן עייאש להופיע בכ-50 הופעות ב-12 מדינות שכללו את אוסטרליה, אירופה וכל רחבי המזרח התיכון.
בשנת 1999, חתם עייאש חוזה עם חברת התקליטים הגדולה במזרח התיכון, חברת רותאנה והוציא את אלבומו השני "ולאה". עייאש כתב מספר שירים, ביניהם הלהיט "שתאתילאק" אשר זכה להצלחה עצומה בטורקיה והוביל במשך כשלושה שבועות רצופים במצעד הפזמונים הטורקי.
בשנת 2000 הוציא עייאש את אלבומו השלישי תחת השם "דיואן אל-חוב". האלבום, נחל הצלחה אף רבה יותר מקודמיו והניב מספר להיטים ביניהם השיר "עארפינו" אשר צעד בראש מצעד הפזמונים הגרמני במשך כ-4 שבועות רצופים והקליפ שודר פעמים רבות בערוצי הטלוויזיה הגרמנית.
כעבור שנתיים, בשנת 2002 הוציא עייאש אלבום נוסף תחת השם "אלבי מאל". אלבום זה נחל הצלחה בכל רחבי העולם הערבי והניב ארבעה להיטים. גרסת הכיסוי שביצע עייאש לשיר "אלוילו יא לילה" שביצע במקור ואדי אל-סאפי זכה להצלחה אדירה בכל ארצות ערב והוביל שבועות בראשי מצעדי הפזמונים הערביים. על שיר זה, זכה עייאש בשני פרסים- פרס זמר השנה ופרס שיר הפופ של השנה, והקליפ לשיר "אלבי מאל" זכה בפרס הקליפ הטוב ביותר בשנה זו.
בשנת 2004 הוציא עייאש את האלבום "יא מסהר עיני" שהפך לאלבום המצליח ביותר של עייאש. להיטים כמו "מסהר עיני" ו"חליני מעכ" הובילו במשך חודשים מצעדים במדינות שונות. להיטו "מברוק" נהיה לשיר הערבי המושמע ביותר באירועים וחתונות. לאור הצלחת האלבום, יצא עייאש לסיבוב הופעות נוסף ברחבי המזרח התיכון, קנדה וארצות הברית.
בדצמבר 2006 הוציא עייאש את אלבומו השביעי תחת השם "חבייתאכ אנא". האלבום אמנם נחל הצלחה ושיר הנושא של האלבום, הנושא את אותו השם הפך ללהיט בכל רחבי העולם הערבי אך אלבום זה אינו עבר את מספר המכירות של האלבום הקודם, "יא מסהר עיני". באותה השנה, לאחר מלחמת לבנון השנייה הקליט עייאש שיר תחת השם "לבנאן" ("לבנון") שהוקדש ללבנון שאחרי המלחמה.
חרמן דניס

קריירה

דניס החל לשחק בקבוצת טאז'רס בעיר הולדתו, רמדיוס דה אסקלדה. הוא התבלט בזכות יכולת ההבקעה שלו וכבש עבור קבוצתו 23 שערים ב-33 משחקים בטרם עבר לקילמס ב-1999 וכעבור שנה ללוס אנדס. בשנת 2001 עבר דניס לשחק באיטליה בקבוצת צ'זנה מהסרייה ב' אך ללא הצלחה. הוא חזר לארגנטינה והצטרף לארסנאל דה סארנדי אותה אימן חורחה בורוצ'אגה. דניס שיחק בקבוצה עד שנת 2005. ב-2006 עבר לקולון סנטה פה ושיחק בה עונה אחת. בסיום העונה הצטרף לאינדפנדיינטה אותה אימן בורוצ'אגה באותה עת.
במדי אינדפנדיינטה התחיל דניס להצדיק את הפוטנציאל הגדול הטמון בו, הוא סיים את אפרטורה 2007 כמלך השערים עם 18 שערים ואף זומן לנבחרת. ב-16 באוקטובר 2007 ערך את הופעת הבכורה במדים הלאומיים כשנכנס כמחליף במשחק מוקדמות הגביע העולמי מול ונצואלה.

נאפולי

ביוני 2008 פורסם בכלי התקשורת בארגנטינה ובאיטליה על כך שקבוצת נאפולי מהסרייה א' רכשה את כרטיס השחקן של דניס תמורת כ-9 מיליון אירו. נשיא אינדפנדיינטה אישר את ההעברה והעסקה נחתמה ב-30 ביוני 2008. דניס שיתף פעולה בנאפולי יחד עם בן ארצו אסקיאל לאבסי. שמו של דניס, המחזיק בדרכון איטלקי, נקשר לפרשת זיוף דרכונים אירופאיים שהתפרסמה בארגנטינה.
במשחקיו הראשונים בקבוצה הרשים וכבש שני שערים במסגרת גביע האינטרטוטו וגביע אופ"א. הוא כבש את שערו הראשון בליגה בניצחונה של הקבוצה בבולוניה במחזור החמישי. ב-29 באוקטובר 2008 כבש דניס שלושער בניצחונה של הקבוצה על רג'ינה.

אטאלנטה

ב-2010 החל לשחק באודינזה. ב-2011 הושאל לעונה אחת לאטאלנטה בתקופה קצרה במועדון הבקיע שלושער מול רומא, וסיים את העונה כמלך השערים של הקבוצה (16). ב-29 ביוני 2012 הצטרף למועדון באופן קבוע ל-3 שנים.
סלסטיה

סֶלֶסְטְיָה (אנגלית: Celestia) היא תוכנה חופשית, המדמה גרמי שמיים בשלושה ממדים ומאפשרת תנועה וירטואלית בחלל.
סלסטיה נמצאת בשימוש נרחב בהוראת האסטרונומיה ואומצה על ידי נאס"א וסוכנות החלל האירופית למטרה זו. סלסטיה היא תוכנה חוצת פלטפורמות וזמינה למערכות הפעלה מרובות, לרבות Microsoft Windows, לינוקס ו-OS X.

תפקודי סלסטיה

התוכנה מציגה מאות אלפי גרמי שמיים רבים מסוגים שונים: פלנטות (לרבות פלנטות מחוץ למערכת השמש), כוכבים, ירחים, צבירי כוכבים, ערפיליות, גלקסיות, כוכבי שביט ועוד. קטלוג הכוכבים שהיא מבוססת עליו נבנה בפרויקט Hipparcos של סוכנות החלל האירופית, ומודל התנועה הפלנטרית הוא VSOP87 - מודל מדויק די הצורך להדמיה מדויקת של ליקויים.
סלסטיה מאפשרת תנועה בין גרמי השמיים ומעקב אחריהם. אפשרויות המעקב מגוונות, וכוללות מעקב ממקום יחיד בחלל, מעקב מעל נקודה קבועה בפני השטח של גרם השמים, מעקב תוך שמירת זווית הייחוס לגרם שמים נוסף, מעקב תוך שמירת זווית הייחוס למסלול הגרם השמימי ועוד.
סלסטיה מאפשרת תנועה בזמן בקצבים שונים, לפנים ולאחור, ועצירה של הזמן. לתוכנה אפשרויות סקריפטינג רבות, המאפשרות בניית מערך שיעור מוכן מראש, והיא מאפשרת לכידה של המוצג בה לתמונה או וידאו. ניתן לפצל את התצוגה לשתיים, אופקית או אנכית, וכך מתאפשר שימוש בשני צגים וגם השוואה שני גרמי שמיים, או מבט משתי נקודות שונות על אותו אירוע אסטרונומי.
סלסטיה ניתנת להרחבה באמצעות תוספים, המאפשרים להעשיר את החוויה הוויזואלית (עם טקסטורות באבחנה גבוהה, שכבות אטמוספירה ומודלים תלת-ממדיים), הוספת אירועים שמימיים וספינות חלל. קיים מאגר גדול של תוספים חופשיים לשימוש, וקיימים גם תוספים מסחריים.
ארטישוק

תיאור הצמח

הארטישוק הוא עשבוני קוצני רב-שנתי, המתנשא לגובה של עד 1.5 מטרים. שייך למשפחת המורכבים. לצמח שורש-אגירה מעמיק ומעובה.
הצמח גדל על מצע של אדמה כבדה ועמוקה. האבקתו נעשית על ידי חרקים, בעיקר דבורים, אך גם בדרך של האבקה עצמית. החלקים האכילים בצמח הם המצעית והחפים של קרקפת הפריחה, שנקטפים לפני פתיחתה. עונתו נמשכת מנובמבר עד מאי, כשהשיא בחודשי מרץ-אפריל, בהם נקטף 60% מהיבול. בחקלאות של היום, שיטת הריבוי, היא לרוב באמצעות נצרים.
בראשית החורף מפתח הצמח שושנת עלים ענקיים בגוון ירוק מאפיר (אורכם עד 80 ס"מ ורוחבם עד 50 ס"מ), שסועים לאונות בעלות קצה קוצני. הארטישוק מוכר כצמח מאכל יוקרתי ונחשב למעדן.

מיתוסים שנקשרו בארטישוק

לארטישוק יש היסטוריה ארוכה באגן הים התיכון, ונרקמו עליו אגדות כבר במיתולוגיה היוונית, שם מסופר איך הגיע הארטישוק לעולם:
זאוס, מלך האלים, שהיה ידוע בחולשתו למין הנשי, יצא לפגוש את אחיו פוסידון, אל הים. כאשר נפגשו האחים בחוף הים של האי זינרי (Zinari) נערה צעירה מקומית צעדה על החוף ועסקה באיסוף צדפים. זאוס ללא היסוס פתח בחיזור נמרץ וזכה בליבה של הנערה אשר נקראה קינרה. הוא העלה אותה אל הר האולימפוס ואף העניק לה מעמד של אלה, ובלבד שתוותר על חייה הקודמים עם בני התמותה. הנערה שמחה על השינוי החברתי, על האהבה והתהילה להם זכתה, אך לא עבר זמן רב לאחר שהגעגועים אל הוריה ואל הכפר הקטן ממנו באה היו גדולים מנשוא. היא חמקה ממאהבה למספר שעות וחזרה לכפר לחבק את הוריה. אך כשחזרה זאוס כעס כל כך על שהמרתה את פיו, שהחזיר אותה לכפר בו נולדה בצורת שיח קוצני ומכוער – הארטישוק, או הקינר (Cynar) כפי שהוא נקרא בלטינית.
בנוסף, היוונים והרומאים התייחסו אל הארטישוק כאל צמח האהבה והאמינו שיש בו סגולה לבן זכר.
נערת הטלפון והבלש

עלילה

הסרט מגולל את סיפורו של טום גרונמאן, מנהל בחברה מפנסילבניה הנעלם באופן פתאומי. לחוקרים מגיעים מכתבי זימה שהוא כביכול שלח לפרוצה בשם ברי דניאלס (ג'יין פונדה). לאחר שישה חודשים של העדרותו של גרונמאן עמיתו לעבודה, פיטר כייבל (צ'ארלס סיופי), שולח את החוקר הפרטי, ג'ון קלוט (דונלד סאת'רלנד), לבדוק מה עלה בגורלו.
קלוט מגיע לניו יורק ומתחקר את דניאלס שלא זוכרת אפילו את גרונמאן. במהלך הסרט השניים מתאהבים. לבסוף מתברר שפיטר כייבל היה אחראי למותו של גרונמאן שהיה עד לרצח שכייבל ביצע. דניאלס וקלוט עוברים לגור יחדיו בפנסילבניה.

קבלה

ג'יין פונדה זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. בנוסף הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
פונדה גם זכתה בפרסי איגודי מבקרי הסרטים מניו יורק, מקנזס ומאיגוד המבקרים האמריקני בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
הסרט זכה לדירוג של 96% מהאתר "Rotten Tomatoes" בהתבסס על 28 ביקורות.
אריך רדר

חייו

רדר נולד למשפחה ממעמד הביניים בונדסבק, ליד המבורג, בגרמניה. הוא הצטרף לצי הקיסרי הגרמני ב-1894, ועלה לדרגת ראש המטה של מפקד הצי האדמירל פרנץ פון היפר בשנת 1912. בתפקיד זה שימש בזמן מלחמת העולם הראשונה, תוך שהוא משמש אף בתפקידי פיקוד קרביים בקרבות ימיים, ובהם קרב יוטלנד 1916. לאחר המלחמה המשיך רדר בשירות כקצין בצי, ועלה בהתמדה בסולם הדרגות. בשנת 1928 קיבל דרגת אדמירל ומונה למפקד הצי הגרמני.
למרות שלא אהב את מדיניות המפלגה הנאצית היה רדר תומך נלהב בתוכניותיו של אדולף היטלר להגדלת הצי הגרמני, בעודו חולק עליו ברוב התחומים האחרים. בשל מאמציו לבנות מחדש את הצי קיבל בשנת 1936 דרגת גנרל-אדמירל, ובשנת 1939 דרגת גרוס-אדמירל, היא הדרגה הגבוהה ביותר אליה יכול היה קצין צי להגיע בגרמניה. במאמציו לבנות את הצי ולהרחיבו היה רדר בחיכוך מתמיד עם הרמן גרינג, שרצה להקדיש את כל המשאבים להקמת הלופטוואפה, הוא חיל האוויר הגרמני.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ולאחר כיבוש פולין היה לרדר חלק מכריע בייזום הפלישות לדנמרק ולנורווגיה במטרה להבטיח מעגנים בטוחים לצי, שיהיו מחוץ לטווח המפציצים הבריטים. רדר לא היה מתומכיו של "מבצע ארי-הים" - הפלישה לבריטניה שלא יצאה אל הפועל, שכן חש כי את מטרת הכנעת הבריטים ניתן יהיה להשיג במאמץ פחות באמצעות מצור על האיים הבריטים שיוטל באמצעות צוללות, וכן מבצעים צבאיים בים התיכון, צפון אפריקה, ופלישות למלטה ולמזרח התיכון. הוא טען כי אין לפתוח במבצע ארי ים כל עוד לא הושגה עליונות מכרעת באוויר, שתמנע את השמדת צי הפלישה הגרמני בעודו חוצה את התעלה. מכיוון שנסיבות אלו לא הושגו מעולם, ובריטניה השיבה מלחמה מפתיעה בקרב האווירי בשנת 1940 המכונה "הקרב על בריטניה", נדחה המבצע ללא תאריך, עד שלמעשה בוטל לטובת "מבצע ברברוסה", הוא הפלישה הנאצית לברית המועצות, אשר רדר התנגד לה בתקיפות.
שורה של מבצעים ימיים כושלים בתקופה קצרה, ששולבה עם הצלחה מפתיעה של מלחמת הצוללות שניהל האדמירל קרל דניץ, פקודו של רדר, הביאה להורדתו בדרגה לתפקיד "מפקח כללי" של הצי בינואר 1943, ולפרישתו בחודש מאי של אותה שנה. דניץ החליף אותו כמפקד הכללי של הצי ב-30 בינואר 1943.
לאחר המלחמה הועמד לדין במשפטי נירנברג על ייזום, תכנון וביצוע "מלחמה תוקפנית", ונדון למאסר עולם. הוא שוחרר בשל בריאות לקויה בספטמבר 1955, והאוטוביוגרפיה שלו "חיי" (Mein Leben) הופיעה ב-1957. מת ב-6 בנובמבר 1960.
אלן סנדרנס

אלן סנדרנס (צרפתית: Alain Senderens;‏ 2 בדצמבר 1939 – 25 ביוני 2017) היה שף צרפתי בולט, שהיה בעליה של מסעדה ידועה בפריז שנשאה את שמו.

חייו

סנדרנס נולד בעיר לורד שבפירנאים בדרום-מערב צרפת. בין השנים 1957 עד 1959 החל בתקופת חניכותו במטבח במלון אמבאסדור שבלורד. בגיל עשרים ואחד עבר לפריז. ב-1963 התקדם מאחראי מזווה לשף צלייה ראשי בלה טור דארז'אן, והצטרף ב-1964 למסעדת לוקא-קארטון כשף רטבים תחת השף Marc Soustelle's. ב-1965 עבר למסעדת ברקלי כשף דגים ראשי ולאחר מכן ב-1966 כעוזר שף באורלי הילטון שזה עתה נפתחה.
ב-1973 סנדרנס פתח את מסעדתו שלו בפריז וקרא לה ל'ארשסטראט, כמחווה למשורר והגורמה בן יוון העתיקה L'Archestrate.
ב-1985 עזב את ל'ארשסטראט ללוקא-קארטון (Lucas Carton), מסעדה שנוסדה ב-1860, בה הוא מחזיק עד לימינו. ב-1978 זכה בתואר הרם ביותר בעולם הגסטרונומיה בצרפת - שלושה כוכבים במדריך מישלן ושמר עליו עשרים ושמונה שנים עד שנת 2005, כשהחליט שהוא רוצה מסעדה קלילה, כיפית, בלי הלחצים של המטבח העילי וזולה יותר עבור הסועדים ושינה את שם המסעדה לסנדרנס. המישלן העניק לו שני כוכבים (עליהם הוא שומר נכון ל-2011). הייתה אתר עלייה לרגל לשמנה וסלתה של הנובליטי העולמית מזה שנים רבות. מסעדת סנדרנס מצויה גם במדריך השולחנות הגדולים בעולם כאחת ממאה וארבעים וארבע המסעדות הטובות בעולם. 

במסעדתו מקום לתשעים סועדים, ובה שישים אנשי צוות. תלמידו הבולט ביותר הוא אלן פאסאר, אשר רכש את ל'ארשסטראט ב-1985 מידי מורו והביאה לשלושה כוכבים ותלמידו הידוע של פאסאר הוא פסקל ברבו, בעל מסעדת "ל'אסטראנס" בפריז, שלה שלושה  כוכבים במדריך מישלן.

מטבחו וחידושיו

סנדרנס הוא אחד משלושת האבות של הנובל קוויזין, ביחד עם מישל גראר והאחים טרואגרו. שטומן בחובו מטבח מודרני, קליל, מנות טריות ועונתיות, יצירתיות ויפהפיות, דלות שומן ורטבים וממעטות בטיגון. הוא יצר מנות חדשות ומקוריות רבות, תוך שימוש בתבלינים וחומרי גלם מכל קצוות תבל. פרט לכך הוא גם חידש את המטבח הרומי העתיק. סנדרנס שהתמחה בהתאמת יין למנה יצר משנה חדשה בגסטרונומיה: בחירת יין והמצאת מנה המתאימה לו.

תבשילים שהמציא

שארלוט גויאבה חמה עם רוטב קיווי, צ'יפס מלון עם רוטב תות שדה, כבד אווז בכרוב, אלתית במעטפת חומר, ברווז ובזיליקום עם תימוס עגל חם ופטריות ספ נאות, סלט סרטנים במנגו, לובסטר בווניל, ברווז עם דבש וקורנית, צלעות עגל עם תה ומלפפון.
חידושיו במטבח הרומי העתיק כוללים את המנות: קאנל ארנבת, צדפות חמות עם כרישה, רגל כבש, ברווז אפיסיוס.
המעמד העליון

המעמד העליון מתייחס לקבוצת האוכלוסייה שנמצאת בראש ההיררכיה החברתית. בחברות המודרניות המעמד החברתי העליון כולל בדרך כלל את חברי האוכלוסייה העשירים ביותר בחברה, ובעלי הכוח הפוליטי הגדול ביותר. בחברות המודרניות לעיתים רבות חברי המעמד העליון אינם צריכים לעבוד לפרנסתם, משום שהם חיים על סמך כסף שקיבלו בירושה או כתוצאה מהשקעות.
בחברות מסורתיות רבות היה קשה או אפילו בלתי אפשרי להצטרף למעמד העליון בדרך אחרת מלבד להיוולד לתוכה. במדינות רבות בעולם כיום שיעור הכנסה גבוה במיוחד מספיק בשביל שאדם ייחשב כמשתייך למעמד העליון - במיוחד בארצות הברית (למעשה, רוב האנשים העשירים ביותר בארצות הברית נולדו במעמד הביניים).
בארצות הברית לדוגמה, המעמד העליון כולל כ-1% מכלל האוכלוסייה, אשר מחזיק בכ-30% מהעושר, והם בעלי הכנסה של 200,000 דולרים או יותר בשנה (כ-16,000 דולרים לחודש).
ריס הופה

ביוגרפיה

הופה נולד בשם מוריס אנטאון צ'יזם באוונס שבג'ורג'יה לאם חד הורית צעירה. בגיל 4 הוא ואחיו הבכור בן ה-6 שיחקו במצית סיגריות וכתוצאה מכך נשרף ביתם. מספר שבועות לאחר שאיבדו את כל רכושם אמם הצעירה שלא הצליחה להתמודד עם הקשיים, מסרה אותם לכנסייה, בלואיוויל, קנטקי. 18 חודשים לאחר מכן, הוא ואחיו עברו לבית בחווה ליד העיר אך רק הוא אומץ על ידי סטיבן וקאתי הופה שלהם עוד ארבעה ילדים, 3 בנות ובן בשל בעיות התנהגותיות של אחיו, למונט. לאחר האימוץ הוא בחר לשנות את שמו למייקל מוריס "ריס" הופה.
הופה מתאמן בהדרכתו של דון באביט.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית בשנת 2003 זכה הופה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא משחקים חדש של 20.95 מטר. 
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 זכה הופה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.07 מטר ובהמשך אותה שנה הוא באולימפיאדת אתונה (2004) הוא סיים רק במקום 22 בתוצאה חלשה עבורו של 19.40 מטר.

אלוף עולם באולם

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה במוסקבה, רוסיה במרץ 2006 זכה הופה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 22.11 מטר, לפני אנדריי מיכנביץ' מבלארוס שקבע אף הוא שיא איש חדש של 21.37 מטר ויואכים אולסן מדנמרק (21.16 מטר).

אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה הופה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.04 מטר, לפני בן ארצו אדם נלסון (21.61 מטר) ואנדריי מיכנביץ' (21.27 מטר). 
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בולנסיה, ספרד במרץ 2008 זכה הופה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל ולא הצליח להגן על תוארו לאחר שקבע תוצאה של 21.20 מטר, אחרי בן ארצו כריסטיאן קאנטוול (21.28 מטר) ולפני תומאש מאייבסקי מפולין שקבע שיא מדינה חדש של 20.93 מטר.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים הופה במקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.53 מטר, באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה בברלין שבגרמניה, בשנת 2009 הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 21.28 מטר, 9 ס"מ ממדליית ארד ולא הצליח להגן על תוארו ובאליפות העולם באתלטיקה, שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית, בשנת 2011 הוא סיים במקום חמישי בתוצאה של 20.99 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ 2012 סיים הופה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.55 מטר.

מדליית ארד אולימפית

בשנת 2012 הדף הופה את כדור הברזל מעבר ל-21 מטר בפעם ה-100 בקריירה שלו. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים הופה במקום ראשון בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.00 מטר, לפני ריאן וייטינג 21.66 מטר וכריסטיאן קאנטוול (21.28 מטר) והבטיח את השתתפותו במשחקים. באולימפיאדה הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 21.23 מטר, אחרי תומאש מייבסקי (1.89 מטר) ודוד שטורל גרמניה (21.86 מטר).

חייו האישיים

הופה נשוי לרנטה, מורה למתמטיקה בבית ספר תיכון. בין תחביביו, היא יכולתו לפצח את הקובייה הונגרית ב-30 שניות.
מספר דמוי משוכלל

במתמטיקה, מספר דמוי משוכלל הוא מספר טבעי השווה לסכום של כל או חלק מהמחלקים שלו.
המספרים הדמוי משוכללים הראשונים הם: 6, 12, 18, 20, 24, 28, 30, 36, 40, ...
כל כפולה של מספר דמוי משוכלל היא מספר דמוי משוכלל בעצמה, וכל מספר מהצורה  2ᵐp  עבור מספר טבעי m ומספר ראשוני p כך ש- 2ᵐ < p < 2ᵐ ⁺ ¹ הוא גם דמוי משוכלל.
מספר דמוי משוכלל השווה לסכום של כל מחלקיו נקרא מספר משוכלל; מספר שופע שהוא לא מספר דמוי משוכלל נקרא מספר מוזר.
מן היסוד

"מן היסוד" היה חוג רעיוני שקם בשנת 1962 במפלגת השלטון בישראל של אותה עת, מפא"י, על רקע המחלוקת העזה שבין ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, ובין שר הביטחון לשעבר פנחס לבון בעניין "הפרשה". חברי "מן היסוד" תמכו בלבון.

היסטוריה

בשנות ה-60 סערה מפא"י במיני פרשיות אשר במרכזן עמדו מאבקים דוריים ורעיוניים שונים. את שיאם של מאבקים אלו היוותה פרשת הדחת פנחס לבון ממשרד הביטחון בשנת 1954 ומראשות ההסתדרות בשנת 1961. סערות אלה הובילו בשנת 1962 להקמת חוג "מן היסוד", שמייסדיו היו לבון עצמו והפרופסורים נתן רוטנשטרייך ויהושע אריאלי, ועם חבריו נמנו גם שלמה אבינרי ושמואל אלמוג, הסופר עמוס עוז וחבר הכנסת יונה כסה. להצגת רעיונותיו פרסם החוג, החל מ-24 במאי 1962, דו-שבועון שאף שמו היה "מן היסוד", בעריכת העיתונאי לוי יצחק הירושלמי.
חברי "מן היסוד" קראו להתחדשות רעיונית ולחזרה אל ערכי היסוד של תנועת העבודה, בין היתר באמצעות הגדלת עצמאותה של ההסתדרות תוך שמירת קשר מאוזן עם מוסדות המפלגה, חיזוק חברת העובדים, הגברת הדמוקרטיזציה במפא"י ואיחוד מפלגות הפועלים השונות. במפא"י הגבילו את פעילות "מן היסוד" בסניפי המפלגה, ואף ניסו להוציא את חבריה מהמפלגה.
בשנת 1964 עמדו אנשי "מן היסוד" לפרוש ממפא"י. לעצירת צעד זה שלח ראש הממשלה, לוי אשכול, מכתב לראשי "מן היסוד" שבו קבע שאין תוקף להדחת לבון וקרא לחברי "מן היסוד" לשוב לפעילות סדירה במפא"י. בתגובה לכך הוביל בן-גוריון החלטה של מזכירות מפא"י שביטלה למעשה את המכתב.
ב-7 בנובמבר 1964 החליטה קבוצת "מן היסוד" על פרישה ממפא"י וחבר הכנסת כסה הודיע על פרישה מסיעת מפא"י וביקש מוועדת הכנסת להכיר בסיעת יחיד שלו, שתיקרא בשם "מן היסוד". ב-22 בדצמבר 1964 החליטה ועדת הכנסת בהחלטת פשרה שלא להכיר בסיעה של כסה אולם לתת לו את כל הזכויות המוקנות על ידי תקנון הכנסת לסיעות.
בשנת 1965 פרשו חברי "מן היסוד", ולבון בראשם, ממפא"י. באוקטובר 1966 ביטלו מוסדות מפא"י את תוקפה של הדחת לבון, ובעקבות זאת הצטמצה פעילות "מן היסוד", ובפברואר 1966 ביטאון התנועה חדל להופיע. בשנת 1967 החלה חזרת חברי "מן היסוד" למפא"י, ובאוגוסט 1968 צורף כסה ללשכת מפלגת העבודה.
טיפ אוניל

ביוגרפיה

אוניל נולד בקיימברידג', מסצ'וסטס, להורים קתולים ממוצא אירי. אמו נפטרה כשמלאו לו תשעה חודשים, והוא גודל על ידי מנהל משק בית צרפתי-קנדי עד שאביו התחתן מחדש כשהיה בן 8. בילדותו קיבל את הכינוי "טיפ" על שם שחקן הבייסבול הקנדי ג'יימס "טיפ" אוניל. ב-1936 סיים תואר ראשון בבוסטון קולג'. אוניל היה אקטיבי לראשונה בפוליטיקה בגיל 15, כשעבד עבור הקמפיין של אל סמית' בבחירות לנשיאות 1928. 4 שנים לאחר השתתף בקמפיין של פרנקלין דלאנו רוזוולט. בעת לימודיו בבוסטון קולג' רץ למועצת העיר של קיימברידג' – אך הפסיד; תבוסתו הראשונה בחייו הפוליטיים. מסע בחירות זה לימדו את הסלוגן המוכר ביותר שלו: "כל הפוליטיקה היא מקומית".
לאחר סיום לימודיו ב-1936 נבחר לראשונה לבית הנבחרים של מדינת מסצ'וסטס, בעת תנאים כלכליים קשים של תושבי אזורו. ניסיונו מתקופה זו דחף אותו לתמוך בניו דיל של הנשיא רוזוולט, שבאותה עת כבר יושמו במלואן, מה שגרם לו לתמוך במעורבות ממשלתית לפתרון בעיות השוק החופשי בחברה. ב-1949 הפך ליושב ראש בית הנבחרים הדמוקרטי הראשון בהיסטוריה של מדינת מסצ'וסטס. הוא נשאר בתפקיד זה עד 1952, עד שרץ לבית הנבחרים של ארצות הברית כדי לתפוס את מושבו של הסנאטור-הנבחר דאז, ג'ון פיצג'רלד קנדי, שרץ לסנאט.
מאז נבחר אוניל 16 פעמים נוספות, ואף פעם לא זכה לאתגר משמעותי נגדו בבחירות. מושבו, שכיסה את החלק הצפוני של בוסטון, היה תחילה המחוז ה-11 אך ב-1936 שונה למחוז ה-8. ב-1967 יצא נגד הנשיא ממפלגתו לינדון ג'ונסון בהתנגדותו למעורבות האמריקנית במלחמת וייטנאם. ב-1972 מונה למצליף סיעת הרוב בבית הנבחרים, הדרגה השלישית בחשיבותה בסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים. ב-1973 נבחר למנהיג הרוב בבית הנבחרים לאחר מותו של המחזיק בתפקיד דאז, הייל בוגס. בעת תפקידו היה הדמוקרט הבולט ביותר בבית הנבחרים שקרא להדחתו של הנשיא ריצ'רד ניקסון בשל מעורבותו בפרשת ווטרגייט.
כתוצאה משערורייה שהביאה להתפטרותו של יושב ראש בית הנבחרים הדמוקרטי דאז ב-1977, קארל אלברט, נבחר אוניל לתפקיד והחל את כהונתו בינואר באותה שנה, מספר ימים טרם השבעתו של הנשיא הנבחר ג'ימי קרטר. אף על פי שהמפלגה הדמוקרטית החזיקה ברוב גדול בשני בתי הקונגרס וכן בנשיא דמוקרט בבית הלבן, נתקלו אוניל וחבריו לסיעה בקשיים עם ממשל קרטר הנוגעים לחקיקה ועימותים אישיים. בהמשך, חרף בחירתו של רונלד רייגן לנשיאות, הצליח אוניל לשמור על רוב סיעתו בבית הנבחרים, נלחם לאורך כהונתו של רייגן במדיניות הפנים והביטחון שלו, והיה סמל להתנגדות האופוזיציונית לנשיא בקונגרס. על אף הניגוד האידאולוגי בין השניים, עבדו רייגן ואוניל על נושאים משותפים יחד.
לאחר פרישתו מן הקונגרס ב-1987 פרסם אוניל אוטוביוגרפיה, "Man of the House", שזכתה להצלחה רבה ועזרה להפיכתו לאייקון. בנובמבר 1991 קיבל את מדליית החירות הנשיאותית מהנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש. בינואר 1994 נפטר מדום לב.
אוניל היה נשוי למילדרד אן "מילי" מילר (1914–2003) ולזוג נולדו 4 ילדים.