הלא TV

רקע

בסוף שנות התשעים התקבלה החלטה במשרד התקשורת להקים חמישה ערוצים ייעודיים שמימונם היה אמור להיות מפרסומות ומטרתם הייתה לפנות לפלחי אוכלוסייה מסוימים ולא לכלל האוכלוסייה כבשאר בערוצי הברודקאסט הגדולים. ההחלטה כללה הקמה של ערוץ בערבית (הלא TV), ערוץ חדשות, ערוץ ברוסית (ערוץ 9), ערוץ מוזיקה (ערוץ 24) וערוץ המורשת (ערוץ 20).
ההחלטה לכלול בחמשת הערוצים הייעודיים גם ערוץ ערבי נבעה מהצורך החברתי בשילובם של ערביי ישראל בחברה הישראלית. האוכלוסייה דוברת הערבית בארץ מגיעה לשיעור של כעשרים אחוזים מכלל האוכלוסייה בארץ ועל כן הוחלט להוציא לפועל ערוץ שיפנה אל פלח האוכלוסייה הזה.

מכרזים

שלושה מכרזים יצאו לפועל במהלך השנים. שניים מהם כשלו ומכרז שלישי שבמסגרתו הוכרזה חברת "הלא TV" כמפעילה הזוכה.

מכרז ראשון והשני

המכרז הראשון להקמת ערוץ בשפה הערבית יצא לפועל בשנת 1995. למרות חשיבות הערוץ בעיני רבים, לא יצא הערוץ לפועל מסיבות משפטיות. מספר שנים לאחר מכן, בשנת 2004, הוחלט להוציא לפועל מכרז נוסף ולנסות להקים את הערוץ מחדש. את ספר המכרז רכשו מספר קבוצות ולבסוף בחרו חלק מאותן הקבוצות לגשת ולהתמודד על הזכייה במכרז.
בחודש יוני 2004 נבחרה אחת מהקבוצת, "ענני תקשורת", להקים את הערוץ. אך למרבה צערם של מפעילי המכרז, הודיעה הקבוצה לאחר זכייתה כי לא תממש את הרישיון, משום שמחישובים מחודשים שערכה, אין היגיון כלכלי בערוץ שכזה. גם בפעם השנייה לא יצא הערוץ אל הפועל.

מכרז השלישי

על אף כשלונם של שני המכרזים הקודמים, החליטה מועצת הכבלים והלוויין להוציא מכרז נוסף, שלישי במספר, להקמת הערוץ. המכרז פורסם ב-14 באפריל 2010, כאשר בהמשך החודש ניתנה אפשרות לקבוצות הרוצות לגשת אל המכרז לרכוש את ספר המכרז הכולל את תנאי הזיכיון. המועד האחרון לגישה אל המכרז נדחה מספר פעמים ונקבע בספו של דבר ל-12 בדצמבר.
מתוך הבנה כי שוק התקשורת השתנה עם השנים ובעקבות החשש כי גם המכרז הנוכחי ייכשל, החליטה מועצת הכבלים והלוויין בראשות יו"ר המועצה, ניצן חן, להקל באופן משמעותי את תנאי המכרז ולהטיב עם הזוכה תוך כדי הבטחה לרישיון אשר יהיה תקף לעשר שנים. בנוסף, הובטח לזוכה כי הערוץ ייכנס לחבילת ערוצי ה-DTT "עידן+" וחבילות הערוצים הבסיסית בחברות הכבלים והלוויין.
בתנאי הזיכיון, שפורסמו בספר המכרז ונקנו על ידי שמונה קבוצות, נקבע כי על הזוכה במכרז לשדר בשנה הראשונה לשידורי הערוץ במשך שש שעות ביום. בשנה השלישית, נכתב בספר, יחויב הזכיין לשדר שמונה שעות ביום שכוללים גם מהדורת חדשות בת 20 דקות לפחות. בכל השנתיים הראשונות להפעלת הערוץ, יחויב הזכיין בהשקעה של 2 מיליון ש"ח בהפקה מקומית, ובשנה הרביעית - לסכום כפול.
עם פקיעתו של המועד להגשת הצעות למכרז, התקבלה רק הצעה אחת של קבוצת "הלא TV"  אשר נוסדה כתוצאה משיתוף פעולה של מספר גורמים ובניהם: זכיינית ערוץ 2 רשת, חברת "ענני תקשורת", בעלי האתר הערבי-ישראלי פאנט ואנשי עסקים נוספים. לאחר קבלת הצעתה של הקבוצה, נקבע במועצת הכבלים והלוויין כי לאחר מספר חודשים, עם סיום בחינת ההצעה, תיפול ההחלטה לגביה.
עם תום הדיונים במועצת הכבלים והלוויין, הוחלט לאשר פה אחד את ההצעה היחידה שהוגשה וחברת "הלא TV" הוגדרה כזוכה במכרז לרישיון הפעלת הערוץ הייעודי בשפה הערבית. בחודש ספטמבר 2011, קיבלו נציגי החברה את הרישיון של שר התקשורת, משה כחלון לידיהם.

ההכנות לעליית הערוץ

עם זכייתה של קבוצת "הלא TV", הכריזו אנשי החברה כי הערוץ יעלה לאוויר בחודש מרץ 2012, תוך ניהול סדר זמנים קדחתני. במקביל, החלו בערוץ לגבש לוח שידורים כולל וגייסו מגישים ומנחים. בנוסף, צולמו פיילוטים לתוכניות שונות וגובשו רעיונות לתכנים חדשים. ראשי החברה פנו גם לחברות פרסום  ישראליות בבקשה להפנות אליהם חלק מתקציבי הפרסום ולהעלות קמפיינים רחבים גם על גלי הערוץ. את פנייתם זו נימקו בכך שהם הערוץ היחיד בישראל הפונה לאוכלוסייה הערבית - שהם כ-20% מכלל תושבי המדינה.

עלייה לאוויר

הערוץ עלה בסופו של דבר לאוויר ב-12 במרץ לאחר מספר ימי שידורי ניסיון, כאשר הוא קיבל לידיו את אפיק 131 בשידורי "HOT" ואפיק 169 בשידורי "yes". כיום שתי החברות משדרות את ערוץ זה באפיק 30 (ב-yes משודר במקביל גם באפיק 141).