google/wiki40b huggingface dataset:
שתיקה (סרט)

עלילה

שני מיסיונרים ישועים מגיעים ליפן במאה ה-17, על מנת להפיץ את בשורת הנצרות ולאתר את המנטור שלהם, שעל פי השמועה נאלץ לנטוש את דתו תחת עינויים. ביפן שולטת באותה עת שוגונות טוקוגאווה הנוקטת במדיניות הסאקוקו הבדלנית ורודפת אחר הנוצרים.

הפקה

הזכויות לתסריט על בסיס ספרו של שוסקו אנדו מ-1966 נרכשו ב-1989 על ידי חברת ההפקה האיטלקית צ'קי גורי תמורת 700,000 דולר החברה שכרה את מרטין סקורסזה ליצירתו ואת ג'יי קוקס, שכתב שניים מהתסריטים לסרטיו של סקורסזה, "כנופיות ניו יורק" ו"עידן התמימות", לכתוב את התסריט. לאחר שהכתיבה נתקעה שכרה ההפקה את מייקל גורדון (תסריטאי "300") ואת ניקולס קזאן אך ללא הצלחה. ב-2012 תבעה חברת ההפקה את סקורסזה על דחיות מתמשכות בפיתוח הסרט לטובת פרויקטים אחרים בהם עסק ורק ב-2014 הגיעו להסדר. סכסוך משפטי נוסף התגלע בין החברה האיטלקית לבין מנהלה באשר לפיתוח הסרט.
הפקת הסרט הושהתה עד גיוס משאבים, חברת ההפקות של ג'ורג' פורלה ורנדל אמט התחייבה לממן את הסרט ב-25 מיליון דולר, חברת IM Global רכשה תמורת 21 מיליון דולר את הזכויות להפצה ברחבי העולם ואולפני פאראמונט רכשו את הזכויות להפצה בארצות הברית. לאחר שחלק מההתחייבויות הוסרו, השלימו גסטון פבלוביץ ודייל בראון את התקציב עד שנקבע לכ-46.5 מיליון דולר.
צילומי הסרט התקיימו בין ינואר למאי 2015 בטאיוואן. במהלך ההכנות לצילומים ארעה תאונה בה נהרג אדם אחד ואחרים נפצעו. צילום הסרט נעשה באופן מסורתי באמצעות סרט צילום בפורמט 35 מילימטר ולא באופן דיגיטלי. צלם הסרט רודריגו פרייטו מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.
כוכבי הסרט צמצמו בשכרם הרגיל על מנת להשתתף בהפקה. אדם דרייבר המגלם את הכומר פרנסיסקו גארפה, השיל כ-23 קילוגרם ממשקלו עבור התפקיד.
הקרת הבכורה של הסרט נקבעה ל-29 בנובמבר 2016 בקריית הוותיקן, הקרנות לאיגוד המבקרים הלאומי ולאיגוד מבקרי הקולנוע של ניו יורק ולוס אנג'לס נקבעו לסוף אותו חודש, הפצה מוגבלת של הסרט נקבעה ל-23 בדצמבר 2016 לקראת הפצה נרחבת לינואר 2017.
קווניה

בארץ התיכונה

על־פי כתביו השונים של טולקין, הקווניה היא שפה מקבוצת השפות האלפיות. התיעוד המוקדם ביותר שלה נכתב בכתב הסאראטי על ידי האלף הבלשן רומיל בעירו טיריון. גרסה זו של השפה נקראת קווניה עתיקה (Yára-Quenya בקווניה).
השפה התפתחה מהאלדרין, שפתם הקדומה של האלפים המערביים.
על־פי טולקין, השפות האלפיות כולן התפתחו משפתם של הואלאר.

בעולם האמיתי

נראה שג.ר.ר. טולקין החל לעבוד על יצירת השפה כבר בשנת 1915, כשהיה בן 23, בכתבו את "לקסיקון הקֵנִיה" (Qenya). בתקופה זו טולקין התוודע לשפה ולמיתולוגיה הפינית אשר מאוחר יותר השפיעה על דקדוקה של הקווניה.
נראה שטולקין מעולם לא התכוון שהשפה תהפוך לבינלאומית וזאת למרות תמיכתו בהפיכת האספרנטו לשפה פאן־אירופאית או כלל־עולמית, וכיום קווניה שגורה בפיהם של חובבי טולקין בודדים.
הדיוויזיה ה-711 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-28 באפריל 1941, והועמדה תחת פיקוד דיטריך פון ריינרסדורף-פאצ'נסקי וטנצ'ין, וביוני אותה שנה הוצבה הדיוויזיה בחוף התעלה.
ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה בפיקודו של יוזף רייכרט, על ידי הדיוויזיה המוטסת הבריטית ה-6 שנחתה בחוף סורד, כחלק מהפלישה לנורמנדי. אולם, על אף שהדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, היא הצליחה להדוף את התקפות הבריטים ממזרח לנהר האורן. ניסיונות הדיוויזיה לתקוף את ראש הגשר הבריטי נהדפו, בין השאר בעקבות האבדות הכבדות של הדיוויזיה ה-346 שהייתה אמורה לסייע לה.
בהמשך השתתפה הדיוויזיה בלחימה בקן במסגרת מבצע גודווד, והיא הצליחה לבלום את התקדמות הקורפוס הבריטי ה-8. באוגוסט הועברה הדיוויזיה להולנד, שם השתתפה בספטמבר במבצע מרקט גארדן.
בינואר 1945 הועברה הדיוויזיה יחד עם ארמיית הפאנצר השישית להונגריה, ובפברואר השתתפה במתקפת אגם בלטון. ב-12 באפריל הועברה הדיוויזיה לצ'כוסלובקיה, שם לחמה כחלק מהקורפוס ה-72 במסגרת הארמייה השמינית. ב-14 באפריל נפצע מפקד הדיוויזיה רייכרט בתאונת דרכים, והדיוויזיה פוצלה לשני צוותי קרב בפיקודם של פון ואצדורף ויובסט פון בוסה. כוחות הדיוויזיה לחמו בקרב על פראג, וב-9 במאי נכנעו מזרחית לעיר.
קונטרס בולים

קונטרס בולים הוא מארז המכיל מספר בולי דואר הכרוכים יחד בעטיפה קשיחה. הקונטרס מיוצר ומשווק על ידי רשויות דואר במדינות רבות בעולם כאמצעי לייעל את מכירת הבולים לציבור הרחב.

מבנה הקונטרס

בצורתו הבסיסית ביותר נראה הקונטרס כמו ספר קטן, המכיל צמודה אחת, או מספר צמודות, המחוברות יחד וארוזות בין שני לוחות קרטון. הקונטרסים הראשונים הוכנו ידנית על ידי חיתוך צמודה בגודל המתאים מתוך גיליון בולים שלם וכריכתה בין שני לוחות קרטון באמצעות דבק, תפירה או סיכת שדכן. עם הזמן שוכללו שיטות העבודה, הודפסו גיליונות בולים מיוחדים במבנה המתאים לייצור קונטרסי בולים, ומוכנו תהליכי הייצור.
קונטרסים של בולי מברק הונפקו בשנת 1870 על ידי חברת המברקים של קליפורניה וכן על ידי ווסטרן יוניון בשנת 1871.
לוקסמבורג הייתה המדינה הראשונה להנפיק קונטרסים בשנת 1895. שוודיה הנפיקה קונטרסים בשנת 1898. במחצית הראשונה של המאה ה-20 צבר הרעיון אהדה רבה והיה שכיח.

איסוף קונטרסי בולים

ישנם אספני בולים המתמחים באיסוף קונטרסים או משטחונים של קונטרסים. קונטרסים שלמים (ותמימים) נדירים למדי כיום שכן רובם נוצלו עד תום למטרות שילוח דואר.
אבו עבאס

מֻחַמַּד זַיְדַאן (בערבית: محمد زيدان (מידע • עזרה); 10 בדצמבר 1948–8 במרץ 2004), הידוע גם בכינוייו אַבּוּ עַבַּאס (أبو العباس) ומֻחַמַּד עַבַּאס (محمد عباس), היה המייסד והמנהיג של ארגון הטרור הפלסטיני החזית לשחרור פלסטין.

ביוגרפיה

נולד במחנה הפליטים אל-ירמוכ בדמשק.

רקע פוליטי

בשנת 1968 הצטרף זיידאן לארגון הפרו-סורי החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית בהנהגת אחמד ג'יבריל. ב-1977 התגלעו חילוקי דעות רציניים בין החזית העממית - המפקדה הכללית, אש"ף וסיעות פלסטיניות אחרות שבסיסן בלבנון. זיידאן, שהתנגד למעורבות הסורית במלחמת האזרחים בלבנון, עזב את החזית העממית והקים את החזית לשחרור פלסטין (חש"פ), אשר בהמשך התפצלה לשלושה פלגים נפרדים ואחר כך חזרה והתאחדה. הפלג של זיידאן בחש"פ, אשר היה הגדול ביניהם, העביר את מפקדתו לתוניסיה.

מעורבות בטרור

מאז הקמתה בשנת 1977 הייתה חש"פ בהנהגתו של עבאס חברה באש"ף, והיא קיבלה תמיכה הן מאש"ף והן מתנועת הפת"ח של יאסר ערפאת. שלא כחזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית, חש"פ תמכה במשא ומתן לשלום בין הפלסטינים לבין ישראל. זיידאן נבחר לוועד הפועל של אש"ף בשנת 1984 וייצג את המועצה הלאומית הפלסטינית בשנת 1989 בעת המשא ומתן לשלום עם ישראל. הוא היה אמנם מבוקש על ידי ישראל בשל מעורבותו בפעילות חבלנית עוינת נגדה במהלך שנות השבעים, השמונים והתשעים, אולם בשנות התשעים התירה לו ישראל לנוע בחופשיות ברצועת עזה עקב תמיכתו בשיחות השלום. 
התקפת הטרור הבולטת ביותר שזיידאן עמד מאחוריה הייתה הפיגוע בנהריה, שבו רצחה חוליה בראשותו של סמיר קונטאר בנהריה באפריל 1979, את בני משפחת הרן, דני (בן 28) ובתו עינת (בת 4), כאשר בתו השנייה, יעל (בת שנתיים), נספתה אף היא באותו אירוע.

מוות בכלא

ב-15 באפריל 2003 נתפס זיידאן על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית בעיראק כאשר ניסה להימלט מבגדאד לסוריה. איטליה ביקשה מארצות הברית את הסגרתו, וב-9 במרץ 2004 הודיע הפנטגון כי זיידאן מת יום קודם לכן מוות טבעי בכלא האמריקני. החזית לשחרור פלסטין האשימה את האמריקאים ברצח מנהיגה. שלטונות ארצות הברית הסכימו למסור את גופתו של זיידאן לסהר האדום הפלסטיני כדי שייקבר בעיר רמאללה, אולם ישראל התנגדה לקבורתו שם, ובסופו של דבר הוא נקבר בבית קברות בדמשק.
סטמראד

היסטוריה

סטמראד הוקמה בדצמבר 2011 על ידי דר' אורן מילשטיין ודניאל לויט. ההשראה להקמת החברה נבעה מאסון צ'רנוביל בו מכבי אש ומהנדסים רבים שהגיעו לזירה ראשונים מתו ממנות גדולות של קרינת אנרגיית גאמא במחלה שמוכרת בתור "תסמונת קרינה חריפה".
בעקבות האסון הגרעיני בפוקושימה במרץ 2011, השניים שיתפו פעולה עם חתני פרס נובל רוג'ר קורנברג, אהרון צ'חנובר ​​ועתיד להיות חתן פרס נובל מייקל לויט עם חזון משותף 'להציל את אלה שמצילים אותנו'. הקבוצה התרחבה לאחר הצטרפות הפרופ' ריצ'רד צ'מפלין.

סקירה כללית

השותף המייסד דוקטור אורן מילשטיין טען כי "זו הפעם הראשונה שמוצר מסוג זה מגן נגד קרינת גאמא, עד כה האנשים שנחשפו לקרינה זו נהרגו."] הבעיה העיקרית בניסיון לייצר מגן שמיועד לכל הגוף היא המשקל לפי מילותיו של מייקל לויט: "להכין חליפה שמיועדת לכל הגוף עם רמת הגנה כזו תשקול בערך 200 קילו" ולכן פתרונות ההגנה הקודמים תמיד יוצרו משכבות דקות של חומר כבד מטבעו שמקשה על הקרינה לחדור ובכך מאפשר תזוזה. סוג ההגנה הזה אפקטיבי רק בשביל לחסום קרינת אלפא וקרינת בטא, ועדיין לא אפקטיבי בחסימת קרינת גאמא. לכן מגנים קיימים אינם מסוגלים למנוע את ההשפעות הבריאותיות החריפות מהחשיפה לקרינת גאמא (כמו:"תסמונת הקרינה החריפה"). קו המוצרים של סטמראד שונה ממוצרים אחרים בשוק בכך] שהם אינם מנסים להגן ולכסות את כל גוף המשתמש אלא את אזור האגן העשיר במח עצם.

שיווק

חגורת ה"גאמא 360" מיועדת למכבי אש, פרמדיקים, שוטרים, חיילים ומגיבים ראשוניים לאסונות כמו רעידות אדמה, מתקפות בסגנון אסון התאומים אשר חושפות אותם לקרינה. כשמוצרם "אסטרוראד" (AstroRad) יהיה מוכן לשימוש, מטרתו תהיה לשמש אסטרונאוטים המצויים בעומק החלל.
שיין לג

ראשית חייו

שיין לנג נולד וגדל בניו זילנד, בעיר רוטורואה, באי הצפוני, שם גם סיים את לימודי התיכון.
שיין השלים גם את לימודי התואר הראשון בניו זילנד, באוניברסיטת וויקאטו . את התואר השני, שיין השלים באוניברסיטת אוקלנד ואת הדוקטורט באוניברסיטת דה סוויזרה  בשווייץ ב-2008. ונושא התזה היה: "מכונות סופר אינטליגנטיות". שיין זכה בפרס בסך של $10,000 מהמכון הקנדי לסינגולריות, בתחום בינה מלאכותית.

קריירה

תחומי ההתעניינות של שיין לנג הם בינה מלאכותית בתאוריה ובמעש. שיין מתעניין במיוחד בשיטות למדידת אינטליגנציה של מכונות , למידת חיזוק ובאופן כללי, בתאוריה של הלמידה. שיין עסק ועוסק בנושאים אלה הן במסגרות אקדמיות והן בתעשייה.

עבודתו במסגרת חברת Deep Mind

ב 2010, שיין, ביחד עם דמיס הסביס  ומוסטפא סולימאן  ייסדו במשותף את חברת DeepMind. חזונה של החברה הוא "לפתור את אתגר הבינה המלאכותית", על ידי מציאת "פתרון" ל"בינה מלאכותית חזקה" בהתבסס על פיתוח יכולת לנצח במשחקי מחשב.
מושיקו צדקה

ביוגרפיה

צדקה מתגורר בכפר שלם והחל להתאמן בסקי מים בכבלים בהיותו בן 8 בפארק מנחם בגין.

אלוף אירופה

באליפות אירופה בסקי מים בכבלים שנערכה בשנת 2005 זכה צדקה במדליית זהב.

סגן אלוף העולם

באליפות העולם שנערכה בשלוס דרנקרן בגרמניה בשנת 2006 זכה צדקה במדליית כסף.

2007

באליפות אירופה שנערכה בגרמניה בספטמבר 2007 זכה צדקה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בקרב רב ומדליית ארד בסלאלום. באליפות הוא שיפר את השיא האירופי בפעלולים (טריקס), קבע שיא אישי בסלאלום ושיא אישי בקפיצות בלא פחות מ-8 מטר תוצאה שהביאה אותו למרחק של 2 מטר מהשיא העולמי.

אלוף ישראל

באליפות ישראל שנערכה באוקטובר 2009 זכה צדקה במדליית זהב בסקי מים בכבלים בקרב רב לפני, אור שניוק ונדב אטיב. הוא ניצח בכל שלולשת התרגילים, ניצח בכל שלושת התרגילים: פעלולים (טריקס), קפיצות וסלאלום, שבו שבר את השיא הישראלי וגם קבע את תוצאת השנה בעולם.

אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בתל אביב באוקטובר 2010 זכה צדקה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בסקי מים בכבלים בקרב רב, לפני ניקיטה פאפאקול וסיאריי בושין, שניהם מבלארוס. מדליית כסף בקפיצות, אחרי מנפרד הינטרינגר מאוסטריה ולפני רובין זנגה מגרמניה ומדליית ארד בסלאלום, אחרי אור שניוק מישראל ואלוף העולם היוצא סימון הרמן מגרמניה. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בפעלולים

2011

במהלך אימון שנערך באוגוסט 2011 נפצע צדקה בברכו וקרע את הרצועה הצולבת האחורית. בעקבות הפציעה הוא החמיץ את אליפות אירופה.
ג'וליאן דה גוזמן

קריירה


דה גוזמן החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של המועדון נורת' סקרבורו, וזכה לתשומת לבם של מאתרי כשרונות מטעם המועדון הצרפתי אולימפיק מרסיי. הוא עזב את קנדה והצטרף לקבוצת המילואים של מרסיי, שם שיחק עד שנת 2000. לקראת עונת 2001/2002 הוא הצטרף לזארבריקן מהבונדסליגה השנייה, ושיחק שם במשך כשתי עונות.
בשנת 2002 הוא הצטרף למועדון הנובר 96 שזה עתה העפיל לבונדסליגה, ובכך הפך לכדורגלן הקנדי השלישי המשחק בליגה הגרמנית הבכירה. הוא שיחק בהנובר במשך שלוש עונות לפני שהצטרף לדפורטיבו ב-2005. בעונת 2007/2008 הוא הוביל את דפורטיבו לשורת תוצאות שסייעו למועדון להימנע מירידה לליגה הספרדית השנייה ואף להעפיל לגביע אופ"א, ובשל כך זכה בתואר שחקן העונה של המועדון. דה גוזמן הוא גם הקנדי הראשון המשחק בלה ליגה.
בשנת 2009 עבר לשחק בעיר הולדתו בקבוצת טורונטו המשחקת בליגת ה-MLS. ב-13 ביולי 2012 חתם בדאלאס.

נבחרת לאומית


בטורניר גביע הזהב של CONCACAF ב-2007 הוא הבקיע את שני השערים בניצחון 2 - 1 על נבחרת קוסטה ריקה במשחק הפתיחה, ואף זכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר לאחר שהוביל את נבחרתו עד לחצי הגמר.

חיים אישיים

אחיו הצעיר ג'ונתן הוא כדורגלן מקצועני גם כן.
דוד זיני

שירות צבאי

זיני נולד בירושלים לפנינה ולרב יוסף זייני, לימים רב שכונה ד' באשדוד. דודו הוא הרב אליהו רחמים זייני. למד בתלמוד תורה מורשה, בישיבה תיכונית חיספין ובישיבת שבי חברון.
התגייס לצה"ל בשנת 1992, והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. לאחר סיום המסלול שירת כשנה בפלגה מבצעית ביחידה. השלים קורס קציני חי"ר ועבר לחטיבת גולני בה שובץ כמפקד מחלקה בגדוד 12. בהמשך היה מפקד פלוגת החוד ג' בגדוד, והוביל אותה בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר מכן היה מפקד פלוגה א' ביחידת אגוז. בעת מבצע חומת מגן היה בחופשת לימודים. הוא קטע את לימודיו ושב לחטיבה עד לסיום המבצע. בהמשך היה סגן מפקד גדוד 51. לאחר מכן היה מפקד מגמת אימון מתקדם בבא"ח גולני. במלחמת לבנון השנייה שימש כמפקד חפ"ק חטיבת גולני.
בשנת 2006 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 51, תפקיד שבו שימש עד שנת 2008. במרץ 2007 התמודד עם מרד של לוחמי הגדוד, לאחר שהפסיק נורמות פסולות בנוגע להבדלי וותיקות-צעירות. ביולי 2007 יצא הגדוד בפיקודו, לפעילות מבצעית בעזה שנמשכה עד פברואר 2008. במסגרתה הוביל את הגדוד בלחימה ברצועת עזה בעשרות מבצעים, בהם נהרגו מחבלים רבים וכן אותרו מצבורי אמצעי לחימה והושמדו תשתיות טרור. על הלחימה הממושכת והנחושה, קיבל הגדוד ב-27 באפריל 2008 צל"ש יחידתי, ממפקד פיקוד הדרום, יואב גלנט. בשנת 2008 מונה למפקד יחידת אגוז, והוביל אותה בלחימה במבצע עופרת יצוקה. בשנת 2010 סיים את התפקיד ויצא ללימודים.
בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אלכסנדרוני ולמפקד מגמה בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. בשנת 2013 היה במקביל מפקד המרכז לאימונים באש (מא"ש) במל"י. במהלך מבצע צוק איתן, לאחר פציעתו של מפקד חטיבת גולני, רסאן עליאן, מונה באופן זמני כמחליפו, ופיקד על החטיבה בהמשך הקרבות בשכונת שג'אעיה במזרח עזה. את תפקידיו אלו סיים בשנת 2014. לאחר מכן היה קצין אג"ם של פיקוד המרכז בין השנים 2014 - 2015.
ב-6 ביולי 2015 מונה להקים את חטיבת עוז וב-27 בדצמבר נכנס לתפקידו כמפקד החטיבה הראשון. את תפקידו סיים ב-17 באוגוסט 2017. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ה (2018-2017). ב-31 בינואר 2018 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת עידן.
ביולי 2019 הוחלט על מינויו למפקד מל"י.

חיים אישיים

זיני מתגורר במושב קשת במרכז רמת הגולן, נשוי לנעמי ואב לעשרה ילדים.
בית הכנסת אוהל יצחק (תל אביב)

בית כנסת אוהל יצחק חב"ד (ידוע גם בשם עין יעקב על שום מיקומו ברחוב עין יעקב 13) היה אחד מבתי הכנסת הראשונים בתל אביב-יפו. כיום בית הכנסת שומם ממתפללים. מבנה בית הכנסת הוכרז על ידי העירייה כמבנה לשימור מחמיר. היה נחשב לאחד מבתי הכנסת היפים והמרשימים שנבנו בעיר תל אביב-יפו ובמתחם נווה צדק בפרט.

היסטוריה

בניית בית הכנסת 'אוהל יצחק' ברחוב עין יעקב בשכונת 'נווה שלום' ביפו הוקם בשנת 1903 על ידי חסידי חב"ד שהתגורר ביפו. כארבע שנים קודם לכן החל לכהן שם ברבנות הרב שניאור זלמן סלונים, וזה ניהל את בנייתו יחד עם הקמת מקווה. אחד השותפים בהקמת בית הכנסת הוא הרב צבי ישעיהו גרינברג.
בית הכנסת היה המקום הראשון שביקר בו הרב אברהם יצחק קוק כשהגיע לתל אביב. זאת גם בשל כי טרם בואו ניטשה מחלוקת קשה בין חסידי חב"ד בעיר (ובראשם משפחת שמרלינג), עם הפרושים (ובראשם משפחת רוקח).
בית הכנסת שימש כמרכז הרוחני של קהילת חסידי חב"ד בעיר. כחלק מפעילות אוכלסיית בית הכנסת היו נערכים בבית הכנסת התוועדויות בחגים חב"דיים, כמו י"ט כסלו וכדומה.
בין המתפללים היה גם הסופר אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ'.
לאחר פטירת הרב שניאור סלונים, בשנת 1936 החליפו הרב אלכסנדר יודאסין. הוא המשיך בפעילות הקבועה של בית הכנסת.
לאחר פטירתו בשנת 1983 החלה להתדלדל יותר ויותר (בהמשך להידלדלות של שנות השבעים) אוכלסיית בית הכנסת, שעברו לריכוזים חרדיים או שהזדקנו. עקב כך בית הכנסת נסגר לתפילות.
בשנים המאוחרות הנוסח הוחלף מנוסח האר"י לנוסח עדות המזרח, בשל המתפללים המזרחיים שהתפללו במקום בשנים אלו.
בית הכנסת נסגר בשנת 1990 לערך. תושביו החסידים עברו להתפלל בבית הכנסת ברחוב נחלת בנימין, ושאר המתפללים עברו לבתי כנסיות אחרים בשכונה.

מבנה בית הכנסת

כלפי חוץ מבנה בית הכנסת נראה פשוט בעיקרו ואילו מבט אל פנים המבנה חושף את ציורי הקיר, ציורי התקרה ופרטי הנגרות הייחודיים, המשווים לבית הכנסת מראה מהודר ומקנים לו חשיבות מן המעלה הראשונה. ציורי הקיר צוירו על ידי הצייר גרשון אינבונד.
מאחורי בית הכנסת נבנו מדרגות לעזרת הנשים שהייתה בקומה השנייה.
בשנת 2002 עלה שיקול מצד העירייה להקים שם גן ילדים.
בנובמבר 2014 קרס גג בית הכנסת. עקב כך הוכרז מבנה בית הכנסת על ידי העירייה כמבנה לשימור מחמיר. עם קריסת תקרת העץ המעוטרת, החלה העירייה, בהובלת מחלקת השימור העירוני, בעבודות לייצוב המבנה ותקרתו הייחודית. בייעוץ והנחיית מהנדסי השימור יעקב שפר ומאיר רונן. המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל מסייעת במימון תיק תיעוד מלא למבנה, במטרה לקדם את הליך שיקומו של מבנה ייחודי זה.
בית הכנסת שהיה מהווי תל אביב, צויר על ידי נחום גוטמן כחלק מיצירתו על תל אביב.
טריי הארדי

ביוגרפיה

טריי הארדי נולד בברמינגהאם, אלבמה.
מכונת תופים

מכונת תופים היא כלי נגינה אלקטרוני המשמש בדרך-כלל למוזיקה אלקטרונית.
מכונות התופים כללו בתחילה מספר מצומצם של צלילי תופים, ואפשרו למשתמש לבחור אילו צלילים יושמעו ומה יהיה סדר ההשמעה. מכונות תופים משוכללות יותר כללו מספר רב של צלילי תופים, וכן צלילים כמו מחיאות כפיים, נקישה וסקראץ'. מכונות אלה כללו יכולות עריכה מתקדמות, כמו משך הזמן של כל צליל, כניסה הדרגתית של הצליל, דעיכה הדרגתית וסינון תדרים.
כיום ערכן של מכונות התופים קטן מבעבר מפני שאת מקומן תפסו הסאמפלרים, המשמשים לטעינה של צלילים שונים וכוללים יכולות עריכה גבוהות יותר משל מכונות התופים. בניגוד למכונת תופים, בסאמפלר סידור הצלילים לא נעשה על ידי תבנית מוגבלת (הכוללת בדרך-כלל 16 צלילים) אלא לפי בחירה חופשית.
עם זאת, מחירן של מכונות תופים נמוך ממחירו של סאמפלר, לכן יש עדיין המשתמשים במכונות תופים מטעמי תקציב.
תיבת סקינר

ניסויי תיבת סקינר, הם ניסויים חשובים בביהביוריזם במדע ההתנהגות אשר נערכו על ידי החוקר ברהס פרדריק סקינר במשך כמה עשרות שנים במאה הקודמות. כתוצאה ממחקרים אלה, ד"ר סקינר הניח את היסודות לחקר ההתניה האופרנטית והפסיכולוגיה הביהביוריסטית. בתחילת דרכו ערך ניסויים בחולדות, שלמטרה זו בנה תיבה (שנקראה לאחר מכן על שמו: "תיבת סקינר") המכילה: נורה, מגש מזון ודוושה.

הניסויים

בשלב ראשון תכנן סקינר את הדוושה כך שבלחיצה עליה לא יתרחש דבר. הוא נתן לחולדה להסתובב כרצונה בתוך התיבה ובדק באיזו תדירות החולדה לוחצת על הדוושה. בדרך כלל היה עורך ניסויים שבהם היו מעורבות 4 קבוצות של חולדות, ובכל קבוצה 4 חולדות. בשלב השני, תכנן סקינר את התיבה כך שכאשר החולדה לחצה על הדוושה השתחררה כמות קטנה של מזון הישר למגש המזון. גם כאן בדק באיזו תדירות המכרסמים לוחצים על הדוושה. סקינר היה מודד את כמות הלחיצות ומשרטט גרפים עבור כל תהליך התנהגותי שחקר. נמצא כי בשלב השני תדירות הלחיצות של הדוושה גדלה באופן ניכר. לאחר מכן, סקינר בדק שגרות שונות של חיזוקים - החולדה קיבלה אוכל רק לאחר זמן מסוים, או לאחר כמות מסוימת של לחיצות. סקינר חקר גם את תהליך ההבחנה: הוא תיכנן מגנון שכאשר בתוך התיבה דולק אור, הלחיצות יגרמו לאוכל להופיע, וכאשר האור מכובה, הלחיצות אינן מובילות לקבלת האוכל. לאחר מחקרים רבים מסוג זה, הסיק סקינר כי השינויים הסביבתיים אשר מתחוללים, משפיעים על תדירותה של התנהגות מסוימת. כאשר התנהגות מובילה לגירוי ביולוגי בעל ערך הישרדותי כגון אוכל, מים, מגע מיני וכו'), מערכת העצבים של האורגניזם משתנה, וההתנהגות נכנסת לרפרטואר. למגנון העיקר שגילה קרא סקינר "ההתניה האופרנטית".
לאחר פרסום ספרו הראשון The Behavior of Organisms בשנת 1938, סקינר עבר לחקר התנהגויות יותר מורכבות בתנאי מעבדה. הוא עבר לחקור התנהגויות של יונים, אשר לימד אותן לפתור בעיות, לתקשר אחת עם השנייה בעזרת אותות וכן הלאה. חוקרים אחרים בתחום עברו לחקר התנהגויות של בעלי חיים אחרים, תינוקות, ובני אדם עם הפרעות נוירולוגיות ופסיכוטיות. את רוב מחקריו בתנאי מעבדה סקינר עשה עם בעלי חיים - בעיקר עם חולדות ויונים. הוא טען שעל מנת לחקור את מנגנוני ההתנהגות הבסיסיים ואת יחסי הגומלין בין האורגניזם והסביבה, בעלי חיים מסוג זה מספיקים.
מיכל פיטובסקי

מיכל פיטובסקי (נולדה ב-1984) היא סופרת ישראלית.

קורות חייה

מיכל פיטובסקי נולדה בפרובידנס, רוד איילנד, ארצות הברית, וגדלה בירושלים. אביה היה איתמר פיטובסקי, פרופסור לפילוסופיה של המדע באוניברסיטה העברית בירושלים. החל מגיל 19 החלה לתקלט תחת שם הבמה "אלטרנטיב צ'יק", מעל במות שונות בירושלים. היא תקלטה רוק אלטרנטיבי, אייטיז ואלקטרו, משלח יד בו עסקה במשך תשע שנים.
פיטובסקי היא בעלת תואר ראשון בספרות כללית והשוואתית ובתולדות האמנות, מן האוניברסיטה העברית בירושלים.
"אספלט" הוא הרומן הראשון שלה שיצא לאור. הרומן פורסם בהוצאת כתר בשנת 2012. ספרה השני - "קומונה" - שראה אור בשנת 2017, הוא פרויקט משותף של אוגנדה והאדסטארט, רומן המתאר חבורה של צעירים אידיאליסטים, נמרצים וסוערים החיים בקומונה ומבקשים להפר את האיזון החברתי באמצעות רעיון מהפכני - להביא כמה שיותר ילדים שמאלנים לעולם. בשנת 2019 יצא ספרה השלישי "דברים שקורים בשומקום" בהוצאת טל מאי, המיועד לבני נוער ומספר את סיפורה של נטלי,נערה אשר אחיה נחטפו על ידי אביה.
פיטובסקי מפרסמת בכתבי העת "הכיוון מזרח", ב"אלכסון", ובבלוג שלה, "טיפוסים".
פיטובסקי היא זוכת מלגת "פרדס".
יחסי אלג'יריה–ישראל

היסטוריה

אלג'יריה מעולם לא הכירה בישראל, ובשנת 1967 במהלך מלחמת ששת הימים שלחה כוח סמלי להילחם לצד מצרים.
ביולי 1968 חטפו טרוריסטים מטוס אל על שהמריא מרומא והנחיתו אותו באלג'יריה. במשך שבועות ארוכים ניהלה ישראל משא ומתן מול אלג'יריה במטרה להביא לשחרורם של הנוסעים, ולאחר כ-40 יום ותחת לחץ כבד של מדינות העולם שוחררו הנוסעים לישראל.
במלחמת יום הכיפורים שלחה אלג'יריה חיל משלוח גדול שהועמד לרשות צבא מצרים במלחמתו נגד ישראל. חיל המשלוח כלל שלוש טייסות יירוט ותקיפה, ארטילריה וכוחות קרקעיים. בנוסף סייעה למצרים כלכלית באמצעות העברת מטבע חוץ למימון המלחמה נגד ישראל ורכש צבאי.
בניגוד להתקרבות שהפגינו מדינות צפון אפריקה כלפי ישראל בשנות ה-90 בעקבות תהליך אוסלו, נשארה אלג'יריה קרה ביחסה לישראל וסירבה להכיר בה או להידבר עמה. בעת הלווייתו של מלך מרוקו חסן השני ביולי 1999 נפגשו ראש הממשלה דאז אהוד ברק ונשיא אלג'יריה בפעם הראשונה ונידונה האפשרות לחימום היחסים, אך זמן קצר לאחר מכן עם פרוץ האינתיפאדה השנייה הפסיקה אלג'יריה את השיחות.
ב-1999 התקיימו קשרים לא רשמיים בין אלג'יריה לישראל, בין השאר לשם קבלת סיוע בהקמת יחידה לאבטחת אישים.
שמואל נחמיאס

ביוגרפיה

שיחק בילדותו במחלקת הנוער של קבוצת הפועל תל אביב.
בעונת 1971/1972 הצטרף לקבוצה הבוגרת, ושיחק במדיה עד סיום עונת 1980/81, מלבד עונת 1976/77 שבה שיחק בהפועל גבעת ברנר, סה"כ שיחק בהפועל תל אביב במשך תשע עונות.
ב-10 בדצמבר 1979 היה מעורב בקטטה המונית במסגרת הדרבי שנערך במחזור ה-10 של הליגה הראשונה בכדורסל. בסיום המשחק, ירק על שחקן מכבי תל אביב אולסי פרי, לאחר שסבר כי האחרון ניסה לפגוע בו כאשר זרק אליו את כדור המשחק. בתגובה פרי וחברו לקבוצה ארל ויליאמס הסתערו על נחמיאס והפילו אותו לרצפה. שחקנים משתי הקבוצות מיהרו למהומה והחלו לחבוט זה בזה, כשכוחות המשטרה מפרידים לבסוף. בהמשך האירוע המשיכו שחקני מכבי תל אביב להתעמת עם אוהדי הפועל. בסיום האירוע, נחמיאס אשר סבל מפציעה בגולגולת, הורחק מארבעה משחקנים. אילו פרי וויליאמס הורחקו משישה.
בעונת 1981/82 עבר להפועל גליל עליון, ושיחק במדיה במשך שלוש עונות, עד לפרישתו בסיום עונת 1983/84.

נבחרת ישראל

בשנת 1974 לקח חלק בזכיית הנבחרת הבוגרת במדליית הזהב בטורניר הכדורסל שנערך במשחקי אסיה שנערכו בטהראן שבאיראן, תחת המאמן אברהם חמו.
בשנת 1977 שיחק באליפות אירופה.
האולנד

כלכלה

באי לא מתנהלת פעילות כלכלית.

היסטוריה

שרידי שבילים באי מעידים על נוכחות של מבקרים פולינזים באי, אולם כאשר ארצות הברית השתלטה על האי בשנת 1857 (לאור חוק איי הגואנו), היה האי בלתי מיושב. מצבורי הגואנו באי ניכרו במהלך המאה ה-19. במהלך שנת 1935, נעשה ניסיון התיישבות באי על ידי מתיישבים מהוואי, אולם ההתיישבות ננטשה בתחילת מלחמת העולם השנייה.
האי אמור היה לשמש תחנת תדלוק לאמיליה ארהארט בטיסתה סביב לעולם בשנת 1937, אולם היא מעולם לא הגיעה אליו, ועקבותיה אבדו.
במהלך מלחמת העולם השנייה הופצץ האי על ידי חיל האוויר של יפן. בהפצצה זו נהרגו שניים מהמתיישבים. שני המתיישבים האחרים פונו בשנת 1942. האי שימש בסיס של צבא ארצות הברית, אך נעזב לאחר המלחמה.
כיום הכניסה לאי אסורה, ומותרת רק באישור משרד הדגה והבר של ארצות הברית.

גאוגרפיה

האי ממוקם בצפון האוקיינוס השקט. צורתו מוארכת והוא פונה לכיוון צפון. האקלים באי משווני, עם מושקעים מועטים. פני השטח נמוכים ומכוסים חול. סביב האי שונית אלמוגים. גובהה של הנקודה הגבוהה באי 3 מטרים מעל פני הים.
באי אין מקורות מים מתוקים וצומחים בו רק שיחים נמוכים. האי משמש אתר קינון עבור עופות ימיים.
ממשלת ארצות הברית הכריזה על אזור כלכלי של 200 מילים ימיים סביב האי, ומים טריטוריאליים של 12 מילים ימיים סביב האי.
האי נמצא באזור זמן 12-UTC.

תחבורה

באי אין מעגנים או נמלים. השוניות המקיפות את האי מהוות מכשולי ניווט המסכנים את כלי השייט הבאים אל האי. במערב האי קיים מקום עגינה אפשרי אחד לסירות.
בשנת 1937 הוקם באי מסלול נחיתה. במסלול זה הייתה אמורה אמיליה ארהארט לנחות לתדלוק בטיסתה האחרונה. המסלול הופצץ ונהרס ברובו על ידי חיל האוויר היפני במלחמת העולם השנייה.
באי נמצאת נקודת ניווט הנקראת אור ארהארט. נקודת הניווט נפגעה במלחמת העולם השנייה אולם נבנתה מחדש לאחר המלחמה.

רפובליקת האולנד בייקר וג'רוויס

רפובליקת האולנד, בייקר וג'רביס הייתה מתיחת רשת לפיה קיימת רפובליקה דמיונית בשם זה. לצורך המתיחה הוקמו מספר אתרי אינטרנט המתארים את הרפובליקה הממוקמת, לכאורה על האיים האולנד, ג'רביס ובייקר (בפועל טריטוריות של ארצות הברית). האתרים שמשו בסיס לתרמית של סטפן אבוט אשר ייצר היסטוריה חלופית לאיים בלתי מיושבים אלה.
אבוט יצר באינטרנט אתר רשמי של האיים המתאר אותם כאיים מיושבים ואתרי תיירות מועדפים. אבוט אף יצר דף המתאר את המדינה הלקוח לכאורה מאתר ספר העובדות העולמי של ה-CIA. באתרי האינטרנט הוצעו גם תעריפי טיסה לאיים וכן תיאורים של ממשלת המדינה ואף "דיווחי חדשות" עדכניים. לאחר מספר חודשים הורד אתר האינטרנט.