google/wiki40b huggingface dataset:
טוני יאנגר

ביוגרפיה

יאנגר נולד וגדל בעיר הרטפורד שבקונטיקט ארצות הברית. את קרירית המשחק שלו החל בקבוצת הקולג של מכללת ספרינג היל.
את הקריירה הבין לאומית החל בישראל בעונת 2002/03 בקבוצת מכבי קריית ביאליק מהליגה הלאומית בכדורסל.
לאחר כשנה בקבוצה עבר יאנגר לשחק בקבוצת עירוני קריית אתא מליגת העל בכדורסל אך לאחר זמן קצר עזב את הקבוצה לטובת אליצור גבעת שמואל שגם בה לא זכה לדקות משחק.
לאחר הפסקה קצרה עבר לשחק במכבי ראשון לציון ואף על פי שלא הרבה לשחק העמיד ממוצעים גבוהים מאד של 33.8 נקודות.
במהלך אותה עונה עבר יאנגר לעירוני קריית אתא וחתם בקבוצה לשנתיים, יאנגר הרבה לשחק באותה תקופה בקבוצה והצליח להוביל את הקבוצה אל צמרת הליגה ואל הפליאוף העליון.
בסיום שתי עונות במדי קריית אתא עבר יאנגר שחק בברק נתניה במדיה הרבה לשחק שמר על ממוצע נקודות גבוהה של 31.2 נק'. בסיום אותה עונה עזב יאנגר את נתניה וישראל ועבר לשחק בליגה ההונגרית, לאחר שלא נחל הצלחה ולא הרבה לשחק שב יאנגר בעונת 2009/10 לברק נתניה שבינתיים העפילה לליגת העל. בעונה זו לא הרבה יאנגר לשחק ושמר על ממוצע נמוך יחסית לשנים קודמות של 16.6 נק' בעונה זו סיימה נתניה במקום החמישי והעפילה ליורוצ'לנג'.

פרשת הסמים וההשעיה

במהלך חודש פברואר 2011 לאחר משחק בין ברק נתניה לסטנדרד ליאז במסגרת היורצלנג' נבדק יאנגר בדיקה לאיתור חומרים אסורים ונמצע אשם, בעקבות הממצאים הושעה יאנגר על ידי פיב"א לשלושה חודשים.
לאחר החלת פיבא החליטה גם קבוצה ברק נתניה לשחררו מן הקבוצה.

החזרה למשחק וקבלת האזרחות

לאחר חזרתו מההשעיה עבר יאנגר לשחק בעירוני קריית אתא מצמרת הליגה הלאומית באותה שנה לאחר שהוא נשוי לישראלית כ-6 שנים החליט יאנגר לעבור גיור ולחיות כיהודי, בעקבות כך
קיבל אזרחות ישראלית. בסיום אותה עונה כאשר אתא נאבקה על עלייה עזב אותה יאנגר וחתם בהפועל אילת מליגת העל בכדורסל.
באילת הרבה יאנגר לשחק ושותף ב-27 משחקים בהן קלע בממוצע 19.2 נק'.
בסיום אותה עונה עבר יאנגר לשחק בקבוצת גלבוע גליל מצמרת הליגה ובמדיה הרבה לשחק והרבה לקלוע בליגה שמר על ממוצע של 27.3 ובליגה הבלקנית קלע 24.2 נק' בממוצע.
בסיום אותה עונה שב לשחק בקבוצה מכבי ראשון לציון ושיחק במדיה שתי עונות בהן שותף בכל משחקי הליגה היה שותף לזכייה באליפות הליגה וקלע בממוצע 31.2 נקודות בליגה ו-19.6 נקודות ביורופקאפ.
לאחר כשנתיים במועדון עבר יאנגר להפועל חולון גם היא מליגת העל ושחק במדיה עונה אחת בה סייע לקבוצה לסיים במקום הראשון בליגה הסדירה.
בקיץ 2017 חתם בהפועל באר שבע בני שמעון מהליגה הלאומית.
באוקטובר 2018 חתם הפועל חיפה
בינואר 2019 חתם באליצור יבנה

חיים אישים

יאנגר נשוי לשני ואבא לרוי, מתגורר בראשון לציון. בעל תואר ראשון בתקשורת ממכללת ספרינג היל.
Alice: Madness Returns

עלילה המשחק

המשחק מציג את המשך עלילת המשחק הקדם לו אמריקן מקג'י אליס. המשחק אף מבוסס על סיפורו המקורי של אליס בארץ הפלאות. המשחק מספר את סיפורה של אליס לידל- נערה הסובלת מטראומה נפשית אשר נגרמה לה בשל מותם של הוריה ואחותה בזמן שריפה. אליס משתחררת מבית חולים פסיכיאטרי, ובזמן עלילת המשחק מתגוררת בבית יתומים, ליתומים אשר עברו טראומה נפשית. בבית היתומים היא נמצאת תחת השגחתו של הרופא אנגוס באמבי, אך היא עדיין חווה הזיות. על מנת להיפטר מהטראומה הנפשית ולגלות את האמת על העבר שלה, הנערה שוב נכנסת לארץ הפלאות, בזמן ששם התפתח רוע חדש. עם חזרתה לארץ הפלאות, אליס נפגשת עם החתול צ'שייר, אשר מזהיר אותה ומספר כיצד הפכה ארץ הפלאות השקטה והשלווה לגיהנום מתמשך. במהלך המשחק אליס עוברת בין אזורים שונים בתוך ארץ הפלאות, ונפגשת עם דמויות שונות מתוך הסיפור המקורי של "אליס בארץ הפלאות", אשר גם כן מוצגות באור קודר ואפל יותר. על מנת להתקדם במשחק, אליס נלחמת באויבים אשר חוסמים את דרכה בזכות נשקה (אותו השחקן יכול לשדרג במהלך המשחק), ואוספת את הזיכרונות שלה אשר מפוזרים ברחבי ארץ הפלאות. 
בין החלקים השונים של המשחק, אליס חוזרת בחזרה לעולם האמיתי, בו היא נפגשת עם אנשים מחייה (אשר מספרים לשחקן את הגרסה שלהם לסיפורה של אליס ומשפחתה), ועוברת במקומות שונים בלונדון אשר מצליחים גם הם, להזכיר לה את העבר ואת המאורעות של ליל השרפה. בתוך המשחק, אליס מצליחה לגלות יותר ויותר מידע על ההזיות שלה. בסוף המשחק היא מצליחה לגלות שהאיש שעמד מאחורי אותה השריפה היה הרופא שלה אנגוס באמבי, אשר הצליח לשכתב לה את הזיכרון ולהפוך את התת-מודע שלה (ארץ הפלאות שלה) לגיהנום, איתו אליס נאלצת להתמודד לאורך כל המשחק. בחלק האחרון של המשחק, אליס נלחמת עם דמותו של אנגוס באמבי (הבוס הראשי) בתוך התת-מודע שלה. אחר שמצליחה להתגבר עליו בתוכה, היא נפגשת עם באמבי בעולם האמיתי וחושפת בפניו את מה שגילתה. לאחר סוף הדברים שלה, אליס דוחפת את באמבי לעבר רכבת נוסעת וכך הורגת אותו. בזירת ההתרחשות האחרונה, אליס חוזרת לארץ הפלאות המתוקנת, בה היא נפגשת שוב עם החתול צ'שייר. צ'שייר מסביר שארץ הפלאות שלווה ומוגנת לעת עתה.

ביקורת

המשחק זכה לביקורות שליליות וחיוביות. רוב הביקורות החיוביות התייחסו למראה הכללי של השלבים במשחק ולחפצים והדמויות המעוצבים על המסך. המשחק קיבל את הביקורת השלילית על האורך המוגזם והמיותר של חלקים מסוימים בתוך המשחק.
Nordeus

משחקים

המשחק הראשון של החברה, Top Eleven Football Manager - ניהול קבוצת כדורגל המתאפשר גם בזמן אמת, הוכרז רשמית במאי 2010. במשחק זה יש למעלה מ-6 מיליון מנג'רים בפייסבוק, למעלה מ-2 מיליון הורדות למכשירים עם מערכת הפעלה Android ולמעלה מ-800 אלף הורדות למכשירים עם מערכת הפעלה iOS.
החל מ-8 במאי 2012 המשחק זמין גם ברשת החברתית הרוסית Odnoklassniki.ru.
המשחקים העולמיים לנשים

המשחקים העולמיים לנשים התקיימו ארבע פעמים בין 1922 ל-1934. הם הוקמו על ידי אליס מיליאט והתאחדות ספורט הנשים הבינלאומי (FSFI)‏ Fédération Sportive Féminine Internationale, במטרה לתת מענה למיעוט תחרויות לנשים במשחקים האולימפיים וכן למיעוט משתתפות. משחקים אלו היו צעד חשוב לקראת שוויון של נשים בספורט.
נשים הורשו לקחת חלק במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת פריז (1900), שבה הן התחרו בגולף ובטניס בלבד. באולימפיאדת סנט לואיס (1904) הן התחרו רק בחץ וקשת, באולימפיאדת לונדון (1908) הן התחרו בחץ וקשת, בהחלקה על הקרח ובטניס ובאולימפיאדת סטוקהולם (1912) הן התחרו גם בשחייה.
בשנת 1919 החלו דיונים בין מיליאט, הוועד האולימפי הבינלאומי והתאחדות האתלטיקה הבינלאומית על מנת לכלול תחרויות אתלטיקה לנשים באולימפיאדת פריז (1924). לאחר שקיבלה סירוב נערכו לראשונה תחרויות אתלטיקה לנשים במונטה קרלו במרץ 1921 כאירוע מקדים למשחקי העולם בהשתתפותן של כ-100 אתלטיות מ-4 מדינות (צרפת, איטליה, שווייץ ובריטניה). האירוע כונה בשם "משחקי מונטה קרלו".
ב-31 באוקטובר 1921 הקימה מיליאט את פדרציית הספורט הנשי הבינלאומי במטרה להכניס תחרויות ספורט לנשים באולימפיאדה. 
ב-20 באוגוסט 1922 נערכו בפריז משחקי העולם הראשונים. הוועד האולימפי הבינלאומי התנגד לשימוש בשם "המשחקים האולימפיים" ולאחר משא ומתן הוחלט לכלול 10 תחרויות באתלטיקה לנשים באולימפיאדת אמסטרדם (1928) ובתמורה השם שונה ל"משחקי העולם של הנשים". בפועל נערכו רק 5 תחרויות לנשים ורק כניסיון.
בין ה-29 ל-31 במאי 1931 נערכו משחקי אירופה לנשים בפירנצה, איטליה בהשתתפותן של ספורטאיות מ-11 מדינות והם נקראו בשם אולימפיאדת החן (Olympics of Grace).
בשנת 1936 איגוד האתלטיקה הבינלאומי לקח אחריות על תחריות האתלטיקה לנשים כולל השיאים.
האירוע החמישי שתוכנן להתקיים בשנת 1938 בוטל מאחר שהנשים החלו להשתתף באליפות אירופה השנייה באתלטיקה שנערכה באותה שנה.

ארץ ישראל במשחקים העולמיים לנשים

משלחת של 11 אתלטיות מארץ ישראל השתתפה במשחקי העולם לנשים שנערכו בלונדון באוגוסט 1934. המשלחת לא זכתה באף נקודה.
פארוק חוסני

ראשית חייו

חוסני נולד וגדל באלכסנדריה. הוא בוגר בית הספר לאמנויות של אוניברסיטת אלכסנדריה. לאחר סיום התואר, ניהל את "ארמון התרבות אל-אנפושי" במשך שש שנים. כאמן של ציור מופשט, הציג חוסני תערוכות ברחבי העולם וזכה בפרס בינלאומי לשלום ולתרבות מטעם אוניברסיטת סוקה גאקיי ביפן.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 שימש כנספח התרבותי של מצרים בפריז וברומא, שם גם ניהל את האקדמיה לאמנויות של מצרים. בראיון שנתן בחודש ספטמבר 2009 לאתר האינטרנט בערבית "Elaph.com" הודה חוסני כי בשנת 1985, במהלך שהותו ברומא, הוא "סייע לחוטפי הספינה אכילה לאורו להימלט מאיטליה". במהלך האירוע, החוטפים רצחו את התייר היהודי-אמריקני הנכה, ליאון קלינגהופר, ודחפו אותו כשהוא בכיסא גלגלים אל תוך הים.

שר תרבות

ב-1987 מונה חוסני לשר התרבות של מצרים. במהלך כהונתו הוא הרחיב חללי תצוגה במוזיאונים לאומיים ויזם תוכניות תרבות שונות, כגון "ארמון האמנויות", "מרכז ג'זירה לאמנויות הבמה", "המרכז לאמנויות של אלכסנדריה", ואת "הקרן הלאומית לפיתוח התרבות". כשר התרבות, חוסני הטיל צנזורה על התקשורת ועל סרטים. בין השאר, אסר לקיים קונצרט מטאל והורה לכוחות הביטחון לעצור מטאליסטים שהגיעו לקונצרט.
בראיון בנובמבר 2006, מתח חוסני ביקורת על המנהג ללבוש חג'אב, וכינה אותו בשם "נסיגה". הוא הוסיף כי הוא מהווה "צעד לאחור לנשים המצריות", וכי "שיער יפה אצל אישה הוא כמו פרח, ולא צריך לכסותו". חוסני הותקף בחריפות על דבריו, במיוחד מצד האחים המוסלמים, ו-130 חברי הפרלמנט המצרי קראו להתפטרותו.

עוינות כלפי ישראל

חוסני מרבה להתבטא נגד ישראל. בין השאר, באפריל 2001 אמר: "ישראל מעולם לא תרמה מאום לציוויליזציה. התרבות הישראלית היא תרבות לא-אנושית, תוקפנית, גזענית ושחצנית". חוסני ניהל מדיניות נגד נירמול יחסי מצרים עם ישראל, ובמסגרתה אסר על הקרנת הסרט הישראלי "ביקור התזמורת" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בקהיר. במאי 2008 עורר חוסני מחלוקת נוספת כשהתנגד להכנסת ספרים ישראליים לספרייה של אלכסנדריה. הוא הכריז פומבית כי הוא מוכן לשרוף באופן אישי כל ספר ישראלי שיוכנס לספריות מצרים. דבריו עוררו האשמות אנטישמיות. מאוחר יותר התחרט חוסני על דבריו באתר האינטרנט שלו, ואמר שהצהרתו הייתה מוגזמת.
חוסני היה מועמד מוביל להיות המזכיר הכללי של אונסק"ו בבחירות של שנת 2009. בסיבוב ההצבעה הרביעי התמודד חוסני נגד אירינה בוקובה, והם קיבלו 29 קולות כל אחד. בסיבוב החמישי והאחרון הפסיד חוסני 31-27 לנציגת בולגריה שנבחרה לתפקיד. דבריו על שריפת ספרים היו אחד הגורמים שלו להפסד.
ניקול קסל

ניקול קסל (1930 - יולי 2006) הייתה במאית, מתרגמת ומורה למשחק ישראלית.

קורות חייה

קסל נולדה בצרפת. אביה היה הסופר היהודי-צרפתי ז'וזף (יוסף) קסל. 
קסל החלה את דרכה כשחקנית. היא הופיעה ב"קומדי פראנסז" והשתייכה לקבוצת התיאטרון שהקים אלבר קאמי. בשנת 1967 הגיעה לישראל כתיירת אך החליטה להישאר בארץ. קסל החלה לעבוד בתיאטרון הבימה, שם הכירה את בעלה, התפאורן אלי סיני. 
במקביל, החלה ללמד בסטודיו של ניסן נתיב, ובהמשך בסמינר הקיבוצים, אוניברסיטת תל אביב ובבית צבי שם ביימה הצגות רבות עם תלמידיה והמשיכה ללמד עד חודשיים לפני מותה.
קסל הייתה שותפה להקמת "התיאטרון הצועני", תיאטרון פרינג' שהקים תלמידה משה איבגי שהתקשה להתקבל לתיאטרון רפרטוארי לאחר סיום לימודיו. מלבד העובדה שהעלה הפקות רבות בנושאים חברתיים, התיאטרון עצמו היה חברתי כאשר ההצגות הועלו ברחבי הארץ.
בין תלמידיה לאורך השנים: מיקי גורביץ', משה איבגי, יורם חטב, דפנה רכטר, רבקה נוימן, קרן מור, מיכאל ורשביאק, שירי גולן, שרה פון שוורצה, רמה מסינגר, אלון אופיר וניסים דיין.
Firth of Fifth

מבנה וניתוח מוזיקלי

היצירה נפתחת בקטע סולו פסנתר בעל אופי רפסודי, בטונאליות של סי במול (Bb). הפתיחה מתאפיינת באקורדים מפורקים המנוגנים במשקלים א-סימטריים כדוגמת 13/16 ו-15/16. לאחר פתיחת הפסנתר מגיעים מספר בתים המנוגנים על ידי ההרכב כולו. הבתים מתאפיינים במרקם רוק הכולל גיטרות חשמליות, קלידים ותופים. הטונאליות בבתים היא של סי מז'ור (B) ובסופם הופכת הטוניקה שלהם לדומיננטה של קטע מעבר בטונאליות של מי מינור (Em). לאחר קטע המעבר הקצר, המנוגן על ידי באס, פסנתר ותופים, מגיע נושא קצר המנוגן על ידי חליל ובליווי פסנתר מסתיים ומגיע לקטע מעבר נוסף בטונאליות של דו מינור (Cm). קטע מעבר זה (המנוגן על ידי פסנתר, באס ותופים) מציג מסגרת הרמונית מודאלית - דרגה ראשונה מינורית ודרגה רביעית מז'ורית, דבר המאפיין מודוס דורי (אם כי המלודיה בקטע זה אינה מודאלית בהכרח). בקטע זה מואץ הטמפו והוא מוביל להתגברות המתח.
קטע המעבר מסתיים בדרגה הרביעית - פה מז'ור (F). דרגה זו מתפקדת כדומיננטה שניונית לקטע הבא (בטונאליות של סי במול -Bb). קטע זה הוא בעצם מנגינת הפתיחה המנוגנת בהרכב מלא במקום בפסנתר בלבד. התופים מדגישים את המשקלים השבורים, הבס מדגיש את התפקיד שאותו ביצעה יד שמאל בפסנתר בפתיחה, והמנגינה עצמה מנוגנת על ידי סינתיסייזר. רפריזה זו מסתיימת בפתיחתו של סולו גיטרה בטמפו איטי יותר ובמשקל קבוע של 4\4. סולו גיטרה זה משתמש, מפתח ומרחיב את הנושא שנוגן על ידי חליל בשלב מוקדם יותר. קטע זה מסתיים ומוביל לבית אחד נוסף שבסיומו מופיע מוטיב קצר מפתיחת הפסנתר הפותח את הקטע.

ליריקה

מילות הבתים נכתבו ככל הנראה על ידי קלידן הלהקה טוני באנקס. במספר מקרים ניתן לראות התייחסות של חברי הלהקה למילים- התייחסות זו היא תמיד שלילית ומבטלת. רבים ניסו לנתח את הטקסט הביזארי אך מעולם לא ניתן לו הסבר על ידי יוצרו, מלבד הטענה שהעלה ש"הטקסט גרוע ולא מבוסס על כלום". למרות זאת, כמה ממילות השיר קושרות לנושאים כמו דת, מיתולוגיה יוונית, יחסים בין האדם לאל, טבע, פילוסופיה וכו'.
הקרפטים המערביים הרומנים

פטרוגרפיה

בקרפטים המערבים של טרנסילבניה או הרי אפוסן ניתן להבחין בין הרי ביהור, המורכבים מצפחה ואבן גיר, ובין ההרים המטליפרים (עתירי המתכות Munții Metaliferi) והרי לדיאסה (Munții Vlădeasa) המורכבים מסלעי יסוד. הנוף הקארסטי מיוצג היטב בהרי אפוסן והידוע במערותיו כדוגמת "פשטרה אורשילור"  (Peștera Urșilor - "מערת הדובים") ו"פשטרה ונטולוי") (Peștera Vântului - "מערת הרוח"), המוכרות כשמורות טבע.
בנוסף, הקבוצה האמצעית של הקרפטים המערביים הרומנים, הרי פויאנה רוסקה, שגובהם המרבי הוא בפסגת פאדש (Vârful Padeș) 1,374 מ', מורכבת מצפחה גבישית.
באשר לקבוצה הדרומית הקרויה הרי באנאט ניתן להבחין בהרי סמניק (Munții Semenic), הרי לוקווה (Munții Locvei), הרי אלמז' או אלמז'ולוי (Munții Almăjului), הרי דוגנצ'ה (Munții Dognecei) המורכבים מצפחה, והרי אנינה (Munții Aninei) המורכבים מאבן גיר.

הקרפטים המערביים של טרנסילבניה או הרי אפוסן (Munţii Apuseni)

(בהונגרית: Erdélyi-középhegység או Erdélyi-szigethegység "ההרים המרכזיים של טרנסילבניה", או "האי ההררי של טרנסילבניה")

הרי פויאנה רוסקה (Munţii Poiana Rusca)

(הרי קרחת היער של רוסקה) (בהונגרית: Ruszka-havas)

הקרפטים הסרבים או סרביה הקרפטית

(בסרבית: Karpatska Srbija)
זלמן רוטברג

הרב זלמן רוטברג (תרע"ג, 1913 - ח' בסיוון תשס"ב, 19 במאי 2002) היה ראש ישיבת בית מאיר בבני ברק וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.

תולדותיו

נולד בעיירה ליפנישוק שבבלרוס לרב טוביה רוטברג, שכיהן כרב העיירה ולימים רבה של לונה, פלך הרודנה. בצעירותו למד בישיבת שער התורה, והיה מתלמידי ראש הישיבה הקטנה הרב משה מרדכי שקופ, בנו של הרב שמעון שקופ. בסוף שנות ה-20 עבר ללמוד בישיבת מיר. בשנת תרצ"ו (1936) עלה לארץ ישראל יחד עם חברו הקרוב, ולימים מחותנו, הרב שמואל רוזובסקי, והשניים נכנסו ללמוד בישיבת לומז'ה בראשות הרב ראובן כץ שאף השיג להם את אישור העלייה לארץ. בשנת תש"ב (1942) נישא לשרה, בתו של הרב מאיר קרליץ. את הצעת השידוך הציע אחיו של הרב מאיר קרליץ, החזון איש. אשתו, שרה רוטברג, הייתה מפקחת בכירה בחינוך העצמאי. לאחר נישואיו למד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל.
עם כינונה מחדש של ישיבת מיר בירושלים (1946) נקרא בידי רבו משכבר הימים, הרב אליעזר יהודה פינקל לגבש סביבו חבורת בחורים שתהווה את הבסיס לישיבה המתחדשת עד בואה של קבוצת הבחורים הוותיקים עם אנשי הצוות ששהו בשנחאי. בתקופה זו העביר בישיבה שיעורים בשבתות לכל בני הישיבה. גם כשהגיעו אנשי הצוות הוותיקים בשנת 1949 המשיך בתפקידו לצד הר"מ הוותיק הרב חיים שמואלביץ עד אמצע שנות ה-50.
בחורף ה'תשי"ח (1957) יסד עם גיסו הרב שלמה שמשון קרליץ את ישיבת בית מאיר בשיכון חזון איש בבני ברק, על שם אבי המשפחה, הרב מאיר קרליץ. מוסדות הישיבה כוללים גם ישיבה קטנה וכולל אברכים.
לאחר הקמת דגל התורה, בשנת תשמ"ט (1988), הזמינו הרב שך להצטרף כחבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה.
לאחר פטירתו התמנה בנו, הרב צבי רוטברג, לראשות הישיבה. חתניו משמשים כר"מים בישיבה.
הארמייה ה-14 (ארצות הברית)

היסטוריה

כהכנה לקראת הפלישה לנורמנדי, חפצו בעלות הברית להפחית את המוכנות של כוחות הוורמאכט בגזרת נורמנדי. לשם כך ניזום מבצע הונאה בשם "מבצע פורטיטיוד", אשר נחלק לשתי גזרות, "צפון" ו"דרום". מבצע פורטיטיוד צפון, נועד לגרום לגרמנים להאמין שבעלות הברית מתכננות התקפה על נורווגיה, בעוד מבצע פורטיטיוד דרום, אשר כונה גם מבצע כספית, נועד לגרום להם להאמין שהן פותחות בהתקפה בפה-דה-קאלה. 
לצורך מבצע כספית, הוקמה בלונדון בשנת 1943 קבוצת הארמיות הראשונה בדובר בדרום מזרח אנגליה, מול פה-דה-קאלה. הקבוצה הורכבה משתי ארמיות דמה - הארמייה הרביעית (בריטניה) והארמייה ה-14, שכמפקדה מונה ג'ון לוקאס. היא כללה טנקי דמה שנעשו מעיסת נייר וגומי, מפקדות מדומות, נחתות דמה, ומטבחי שדה שפלטו עשן. בנוסף, מספר ההפצצות והסיור על קאלה היו כפולות ממספרן בשמי נורמנדי. בעלות הברית הגבירו את הרושם שהארמייה אמיתית על ידי מסרים שהועברו אל הגרמנים בידי סוכנים כפולים. אחד מאותם סוכנים תיאר את הארמייה ה-14 כארמייה המורכבת ברובה מגנגסטרים צמאי דם אשר אינם לוקחים שבויים ושוחררו מבתי הכלא רק כדי לקחת חלק בלחימה.
הארמייה המשיכה "להתקיים" גם לאחר שהפלישה החלה והגרמנים כבר הבינו את המצב לאשורו. היא "פורקה" רק לקראת סוף שנת 1944.
האטי מקדניאל

ביוגרפיה וקריירה

האטי מקדניאל נולדה ב-10 ביוני 1895 בויצ'יטה, קנזס, כבת הקטנה מתוך 13 ילדים למשפחה של עבדים לשעבר. אביה, הנרי מקדניאל, נלחם במלחמת האזרחים. אמה, סוזן הולברט, הייתה זמרת של מוזיקה דתית. ב-1900 המשפחה עברה לקולורדו, שם גרו בתחילה בפורט קולינס ואז בדנוור, שם מקדניאל סיימה את בית הספר התיכון. אחיה, סם מקדניאל (1886–1962), שיחק במעל 210 סדרות טלוויזיה וסרטים, ובנוסף, אחותה, אטה מקדניאל (1890–1946) גם היא הייתה שחקנית, אשר הופיעה במעל 60 סרטים.
בנוסף למשחק, מקדניאל עסקה בכתיבת שירים, יכולת אותה היא שיפרה כאשר כתבה עבור מופע המינסטרל של אחיה. לאחר מות אחיה אוטיס ב-1916, המופע החל להפסיד כסף. בשנת 1920–1925 היא הופיעה בהרכב המוזיקלי הנודד Melody Hounds ובאמצע שנות ה-1920 היא פצחה בקריירת רדיו, כאשר היא שרה עם ה-Melody Hounds בתחנת הרדיו KOA בדנוור. בנוסף, בשנים 1029–1926 היא הקליטה רבים משיריה בחברות התקליטים Okeh ו-Paramount בשיקגו.
לאחר התרסקות שוק המניות ב-1929, מקדניאל הצליחה למצוא עבודה רק כמלצרית ומנקה במועדון במילווקי. למרות חוסר רצונו של הבעלים לתת לה להופיע, בסופו של דבר היא הצליחה לעשות כן ובמהרה הפכה למופע קבוע במקום.
ב-1931, מקדניאל עברה ללוס-אנג'לס והצטרפה לאחיה סם ואחיותיה אטה ואורלנה (Orlena). כאשר לא הצליחה לקבל תפקידי משחק, עבדה כעוזרת או טבחית. אחיה סם, אשר עבד בתוכנית רדיו בשם The Optimistic Do-Nut Hour, הצליח להשיג לה פינה בתוכנית, והיא הופיעה בה בתפקיד "Hi-Hat Hattie", משרתת שתלטנית אשר לעיתים קרובות "שוכחת את מקומה". אף על פי שהתוכנית הפכה לפופולרית במיוחד, משכורתה של מקדניאל הייתה כה נמוכה עד שנאלצה להמשיך בעבודות פיזיות לצורכי קיום.
היא שיחקה במספר סרטים ללא קבלת קרדיט, לעיתים קרובות כזמרת במקהלה. הסרט הראשון שקיבלה בו תפקיד משמעותי היה The Golden West אשר יצא ב-1932, ובו שיחקה משרתת. הסרט השני היה הסרט המצליח I'm No Angel, בכתיבתה וכיכובה של מיי וסט, אשר יצא ב-1933. סרטים נוספים ששיחקה בהם היו: ""אליס אדמס" בכיכובה של קתרין הפבורן; "The Mad Miss Manton" ב-1938 בכיכובה של ברברה סטנוויק וכאמור בחלף עם הרוח (1939). בשנות ה-40 השתתפה בתוכניות רדיו ובשלב מסוים אף הייתה לה תוכנית רדיו משלה. ב-1944 שיחקה בסרט מאז שהלכת לצידן של קלודט קולבר, ג'ניפר ג'ונס ו-שירלי טמפל.
מאלט (תספורת)

מאלט (באנגלית: Mullet, ידוע גם כ"חג'וג'" או "תסרוקת אלי אוחנה") הוא הכינוי לתסרוקת שבה השיער באחורי הראש נותר ארוך (בדרך כלל עד לגובה הכתפיים), ואילו בקדמת הראש, בקודקודו ובצדדיו הוא מקוצץ.
המאלט הייתה פופולרית במיוחד בעולם המערבי, באמריקה הלטינית ובישראל בסוף שנות השבעים, לאורך שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים של המאה ה-20.

היסטוריה

אף שהמאלט צברה פופולריות בשנות השבעים, יש הטוענים שהתסרוקת הייתה קיימת קודם לכן. אגדות אורבניות מספרות כי במאה ה-19 דייגים לא קיצצו את אחורי ראשיהם על מנת לחמם את עורפיהם בחורף, ומכאן הכינוי "מאלט" (באנגלית: מולית, סוג של דג-ים).
בארצות הברית ובקנדה, כאמור, התסרוקת מזוהה בעיקר עם פועלים או חקלאים עניים, אך היא רווחה גם בקרב קהילת ההבי מטאל ובקרב שחקני הוקי קרח. בבריטניה המאלט מקושרת כיום בעיקר לבריונים ואוהדי כדורגל פרועים. המאלט מזוהה בבריטניה כתסרוקת המועדפת על תושבי מרכז ומזרח אירופה, במיוחד כדורגלנים. בישראל התסרוקת רווחה בעיקר בקרב גברים מזרחיים (כמו הזמר זוהר ארגוב, הכדורגלן אלי אוחנה ואנשי הפנתרים השחורים) וכן בקרב ערבים פלסטיניים.
במאמר שכתב הראפר מייק דיאמונד למגזין להקתו, הביסטי בויז, בשנת 1995, טען כי "דבר אינו גרוע יותר מתסרוקת גרועה. והגרועה שבתסרוקות הגרועות היא זו המכונה מאלט." בהמשך המאמר הרחיב הכותב את טענתו, בצירוף תמונות ידוענים לחיזוק טענתו. זמן מה לאחר פרסום המאמר גברו הגיחוך והלעג שהפגינו מעריצי הלהקה, ובני נוער בכלל, כלפי התסרוקת. כיום, התסרוקת היא מושא ללעג כמעט בכל העולם.
מכון אחיה

תקרית התמונה

במאי 2018 במהלך סיור שגריר ארצות הברית בישראל דייוויד פרידמן במכון אחיה בבני ברק הצטלם השגריר בעוד אוחז בתמונה של ירושלים, אך במקום כיפת הסלע, הוצבה הדמיה של בית המקדש השני.
אירוע זה גרם לתקרית דיפלומטית ולגינויים חריפים מצד מדינות ערב ובכירי הרשות הפלסטינית. השגרירות הוציאה הודעה לעיתונות בה היא מוסרת כי השגריר פרידמן לא היה מודע לשינוי שנעשה בתמונה שניתנה לו והתאכזב מאוד מכך שמישהו ניצל את ביקורו בבני ברק כדי לייצר מחלוקת. ואף דרשה ממכון אחיה להתנצל על התקרית. במכון התנצלו והודיעו כי "הנהלת ארגון אחיה מבקשים להתנצל בפני שגריר ארצות הברית בישראל מר דוד פרידמן ושגרירות ארצות הברית בישראל. איש צוות מטעם ארגון אחיה הגיש תמונה לשגריר שלא על דעת אחיה, השגרירות והשגריר".
יום לאחר התקרית התראיין השגריר לכלי התקשורת ואמר בין היתר כי ״בסוף הסיור בבני ברק מישהו בא במהירות עם פוסטר והצטלם לידי עם התמונה. זה חסר כבוד וטיפשי. ביליתי את ה-24 שעות שלאחר מכן בלהסביר שזה לא משקף את עמדותיי״
הצבא הוויקינגי הגדול

הצבא הוויקינגי הגדול (באנגלית עתיקה: Mycel heathen here-"צבא עובדי האלילים הגדול" או "צבא הכופרים הגדול") היה קואליציה של לוחמים סקנדינביים אשר התאחדו בשנת 865 לצורך פלישה לאיים הבריטים, שהורכבו אז מארבע הממלכות האנגלו-סקסוניות.
מקור הכינוי בכרוניקה האנגלו-סקסונית. על פי האגדה הובלו הכוחות המאוחדים בראשות בניו של רגנאר לודברוק, ומסע הקרבות והכיבושים נמשך כ-14 שנה. לא קיימות עדויות מפורטות אודות היקף הכוחות אולם ברור שהיקפם הכולל היה גבוה מן המקובל בפשיטות המזדמנות שבוצעו על ידי הוויקינגים בתקופות קודמות.

היסטוריה

מסוף המאה השמינית ביצעו הוויקינגים פשיטות באמצעות כוחות בהיקף קטן יחסית בעיקר בטקטיקה של "פגע וברח" על יעדים עתירי שלל כגון מנזרים. מטרת גיבוש הצבא הוויקינגי הגדול הייתה שונה והתמקדה בכיבוש טריטוריאלי לצורכי התיישבות.
הכוחות הפולשים של הצבא הוויקינגי הגדול נחתו לראשונה בחופי ממלכת מזרח אנגליה. בתחילה ניסה המלך לרצות אותם תמורת כופר סוסים. בסוף החורף של שנת 865–66 החלו במסע לכיוון צפון ובחודש נובמבר כבשו את העיר יורק אשר שימשה כמרכז עירוני ומסחרי מבוצר עוד מן התקופה הרומית.
בשנת 868 המשיך הצבא הוויקינגי הגדול במסעו לכיוון ממלכת מרסיה. בחורף של אותה שנה הגיעו לנוטינגהאם אך נתקלו בצבא מאוחד של ממלכות מרסיה ווסקס והושמו תחת מצור. מאחר ששני הצדדים לא הצליחו להגיע להכרעה צבאית הוסכם על נסיגת הוויקינגים בחזרה לכיוון יורק.
בשנת 870 חזר הצבא הוויקינגי הגדול לכיוון מזרח אנגליה כבש את כל שטחה והרג את המלך.
בסוף שנת 870 תקף הצבא הוויקינגי הגדול את ממלכת וסקס, ובמהלך שנת 871 התחוללה סדרה של תשעה קרבות המתוארת בכרוניקה האנגלו-סקסונית בין הוויקינגים לצבא הממלכה בראשות אתלרד הראשון ולאחר מותו מול אחיו, אלפרד הגדול, אשר הגיע להסדר ושילם להם כופר תמורת נסיגה. הוויקינגים המשיכו במסעם לכיוון לונדון ובשנת 872 כבשו גם אותה. בשנת 873 פנו שוב צפונה בכיוון נורתמבריה. בשנת 874 כבשו את מרסיה ובשלב זה הגיעו לשליטה בכל האי פרט לשטחי ממלכת וסקס. בשנת 875 ערכו ניסיון נוסף לכיבוש וסקס וכך גם בשנים הבאות אך ללא הצלחה. למרות שהובסו בסופו של דבר בשנת 878 בידי כוחותיו של אלפרד הגדול בקרב אדינגטון המשיכו להחזיק בכל השטחים שנכבשו על ידם קודם לכן.

אחרית דבר

לאחר התבוסה הוויקינגית לאלפרד הגדול, התנצר בשנת 879 המלך הוויקינגי גוט'רום, שינה את שמו לאתלסטאן, והמשיך לשלוט בשטחי מזרח אנגליה עד למותו בשנת 890. חלק מאנשי הצבא הוויקינגי הגדול עבר להתיישבות בנורתמבריה והתערה באוכלוסייה הכפרית ובעיר יורק. חלק נוסף נטמע בקרב תושבי ממלכת מרסיה.
חלק נוסף של הצבא הוויקינגי הגדול התגבש באזור עמק התמזה ופנה לכיוון ממלכת פרנקיה שביבשת, שם פתח במסע כיבושים תוך שהוא מנצל את הכאוס השלטוני שנוצר בממלכה לאחר מותו של שארל הקירח מלך פרנקיה בשנת 877. אלפרד הגדול שזיהה את חולשת הכוחות הוויקינגים מיהר לנצל את פרק הזמן לצורך ארגון מחדש וחיזוק של צבאו באמצעות הקמת צבא סדיר, בניית צי וביצור הערים בשטחים שבשליטתו.
עד לשנת 896 היו שרידי הצבא הוויקינגי הגדול שלא עברו להתיישבות במזרח אנגליה ונורתמבריה חלשים מכדי להתמודד מול צבאו של אלפרד הגדול, ובהדרגה נטשו גם הם את האי בכיוון היבשת והותירו את השליטה בממלכת וסקס בידיו. בנו ויורשו של אלפרד, אדוארד הזקן, המשיך בדרכו של אביו, לחם והביס את הוויקינגים הדנים מנורת'מבריה והכניס את כל דרום אנגליה תחת מרותו.
שמורת הר אביטל

שְׁמוּרַת הַר אֲבִיטַל נמצאת דרום מזרחית מקיבוץ מרום גולן.
מקור שם השמורה הוא בהר אביטל הסמוך אליה ועקב כמות הטל הגדולה המתעבה לטיפות מים על הקרקע והצמחים - כ-60 מילימטרים בשנה.
בשמורה שריד של הר געש מעל בקעת קוניטרה, בגובה של כ-240 מטרים. מגובה זה ניתן לצפות לכל הכוונים בנוף. במרכז ההר לוע בקוטר של 1300 מטרים, ובתחתיתו שני הרי געש קטנים בגובה של כ-7 מטרים מעל לסביבה.

צמחייה

על מורדות ההר חורש טבעי כולל אגס סורי, קבוצות סבוכות של אוג הבורסקאים, אלה אטלנטית, אלון התבור, אלון התולע, אלון מצוי, אשחר ארצישראלי, לבנה רפואי, עוזרר חד-גלעיני, שזיף הדב, שקד קטן-עלים.
בתת החורש ניתן לראות את גביעונית הלבנון ובנוסף ישנם שיחים כגון ורד הכלב, פטל לביד ומיני עשבוניים כגון סחלבן החורש, צבעוני ההרים ורקפת יוונית.
צפון האמגיונג

גאוגרפיה

הגבול הצפוני של המחוז נושק לסין, בדרום-מערב הוא גובל בדרום-האמגיונג ובמערב בריאנגאנג. למזרחו ים יפן.
במחוז נמצאים אתר השגורים מוסדאן-רי שבו נעשים בין השאר ניסויים גרעיניים שנויים במחלוקת וכן מחנה הריכוז הוֹאֶרְיוּנְג. 
ב-2004 סופחה חזרה עיר הנמל ראסון למחוז, ובשנת 2010 קיבלה שנית מעמד של "עיר הנשלטת עצמאית".