google/wiki40b huggingface dataset:
יוסף גולדשמידט

קורות חייו

גולדשמידט נולד בשנת 1907 ללאה ולרב יעקב אליעזר, ממייסדי הקהילה האורתודוקסית של ר' שמשון רפאל הירש בפרנקפורט שבגרמניה. בעיר הולדתו למד בישיבת ברואר ובאוניברסיטת פרנקפורט. לאחר מכן למד במינכן ובלונדון והוסמך להוראה במקצועות ביולוגיה, כימיה וגאוגרפיה.
בשנת 1935 עלה לארץ ישראל ועד לשנת 1942 שימש מורה בבתי הספר התיכוניים "חורב" ו"אוולינה דה רוטשילד" בירושלים. לאחר מכן מונה למפקח על בתי הספר היהודיים בארץ, תפקיד בו שימש עד קום המדינה. עם הקמת משרד החינוך והתרבות מונה גולדשמידט למפקח הארצי על בתי הספר של תנועת "המזרחי". בשנת 1952 קודם לתפקיד סמנכ"ל המשרד וכעבור כשנה מונה למנהל האגף לחינוך דתי (1953–1968).
בשנת 1969 הושבע כחבר כנסת בכנסת השביעית, בעקבות פרישתו של יוסף בורג מהמפד"ל. כעשרה חודשים, במהלך 1969–1970, היה סגן שר הפנים משה חיים שפירא. לאחר פטירתו של שפירא סיים את תפקידו ומונה ליו"ר ועדת חוקה, חוק ומשפט.
עם סיום כהונתו בכנסת נבחר בשנת 1973 למועצת העיר ירושלים ומונה לסגן ראש העיר, תפקיד בו כיהן עד שנת 1978.
רעייתו הייתה אלישבע גולדשמידט. לשניים נולדו בן ובת.
היינריך גלאריאן

חייו

לאחר הכשרה מוזיקלית יסודית בגיל צעיר, נרשם גלאריאן לאוניברסיטת קלן, שם למד תאולוגיה, פילוסופיה ומתמטיקה נוסף למוזיקה. בשנותיו שם כתב פואמה מפורסמת כמנחה למקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. זמן קצר לאחר זאת, בבזל, פגש את ארסמוס ובני שני ההומניסטים נקשרה ידידות לכל אורך חייהם. 
פרסומו הראשון של גלאריאן בתחום המוזיקה היה כרך צנוע בשם  Isogoge in musicen שיצא לאור בשנת 1516. בחיבורו זה הוא דן באלמנטים הבסיסיים של המוזיקה; קרוב לוודאי, שהספר שימש להוראה. אבל ספרו המפורסם ביותר, אחת העבודות המפורסמות ורבות ההשפעה ביותר בתאוריית המוזיקה שנכתבו בתקופת הרנסאנס, היה ה"דודקאכקורדון", שאותו הוציא לאור בבזל בשנת 1547. העבודה כבדת המשקל כוללת כתבים על פילוסופיה וביוגרפיה נוסף לתאוריית המוזיקה, ומקיפה לא פחות מ-120 יצירות שלמות מאת מלחינים בני הדור הקודם (בהם ז'וסקן, אוקכם, יאקוב אוברכט, היינריך איזאק ורבים אחרים). הספר, בשלושה חלקים, נפתח במחקר של 
בואתיוס, שכתב בהרחבה על מוזיקה במאה ה-6; הוא מתאר את השימוש במודוסים בקנטוס פלאנוס (למשל במזמור גרגוריאני ומונופוניה; והוא מסתיים במחקר מקיף על השימוש במודוסים בפוליפוניה.  
עיקר חשיבותו של ה"דודקאקורדון" (מילולית, "כלי בן 12 מיתרים") הוא בהנחה של גלאריאן, שלמעשה קיימים שנים-עשר מודוסים, לא שמונה, כפי שסברו במשך שנים רבות, למשל, בכתביו של התאורטיקאי בן זמנו פייטרו ארון. ארבעת המודוסים הנוספים כוללות צורות אותנטיות ופלגליות של המודוס האאולי (מודוסים 9 ו-10) והיוני (מודוסים 11 ו-12)  - המודוסים המקבילים לסולמות מינור ולמז'ור, בסדר זה. גלאריאן אף הרחיק לכת ואמר, שהמודוס היוני הוא המקובל ביותר בשימוש מצד מלחינים בני זמנו.
השפעת מחקריו הייתה עצומה. תאורטיקאים רבים בשנים הבאות, בהם צארלינו, קיבלו את שנים-עשר המודוסים שלו, ואף כי ההבדל בין הצורות הפלגלית והאותנטית של המודוסים איננו מהווה עוד עניין לדון בו בימינו (כך שמספרם ירד לשישה), ההסבר שנתן גלאריאן למודוסים עודנו בשימוש כיום.
גלאריאן היה ממתנגדי הרפורמציה, על אף התפעלותו הקודמת ממרטין לותר.
צווחה ראשונה של תינוק

עלילה ודמויות מרכזיות

הספר, שעיקר עלילתו מתרחשת בירושלים, נפתח בתיאורו של הר המנוחות העומד בפתח העיר.

אלכס

נער בן 17 ממוצא רוסי המשוטט ברחובות ירושלים לאחר שברח מביתו ומהפנימייה שבה למד בעיר, במטרה לשים קץ לחייו בעזרת אלכוהול וגלולות.

איסמעיל

קבצן מבחירה, אוטודידקט, מוסלמי אדוק ושוהה בלתי-חוקי אשר נולד בצרפת להורים ממוצא סנגלי, החליט לברוח אל ירושלים מתוך תקווה כי בעיר בה שוכנות שלוש הדתות ימצא כפרה.

המפגש בין אלכס ואיסמעיל

במהלך שיטוטיו, חש אלכס שהוא איננו מעוניין עוד בכסף המזומן שגזל מארנקו של אביו, הוא מחליט להעניק את השטרות לקבצן הראשון שיקרה בדרכו. בפתח המעבר התת-קרקעי שלצד התחנה המרכזית בירושלים, הוא פוגש את איסמעיל ומניח בכוסו 250 שקלים. איסמעיל מסרב לקבל את הכסף מידיו של אלכס בטענה שהכסף ודאי גנוב. לאחר שכנועים והפצרות מסכים איסמעיל לקבל את הכסף בתנאי שאלכס יעביר את יומו האחרון בשיחה עמו, ומבטיח לו שלא ינסה להניא אותו מהחלטתו להתאבד.
המוזיאון לפרהיסטוריה ולהיסטוריה קדומה

היסטוריה

מקורו של אוסף המוזיאון בחדרי פלאות ואוסף האמנות של משפחת הוהנצולרן אשר הוצג בארמון מונביו תחת השם "מוזיאון העתיקות הלאומי" (Museum Vaterländischer Altertümer) מאז שנת 1830. לאחר גדילת והרחבת האוסף הוא הועבר למוזיאון החדש ובשנת 1886 למוזיאון האתנוגרפי שהיה ממוקם ברחוב הנסיך אלברכט (Prinz-Albrecht-Strasse). בשנת 1921 הועבר האוסף למוזיאון מרטין-גרופיוס-באו ושם קיבל את שמו הנוכחי.
לאחר מלחמת העולם השנייה, ועם כיבוש העיר על ידי הצבא האדום, הועבר חלק מהאוסף לברית המועצות. יתרת האוסף הועברה לבניין תיאטרון שתוכנן על ידי קארל פרדיננד לאנגהנס הממוקם בסמוך לארמון שארלוטנבורג (במערב ברלין). בעקבות איחוד גרמניה הועברו חלקי האוסף שנותרו במזרח העיר למוזיאון הנוכחי.

תצוגות המוזיאון

במוזיאון שישה אולמות תצוגה המשתרעים על פני שלוש קמות. כמו כן מציג המוזיאון תערוכות מתחלפות. במוזיאון ספרייה בנושא פרהיסטוריה וארכאולוגיה ובה למעלה מ-50,000 ספרים. כמו כן בניין המוזיאון משמש מספר גופי מחקר.

אולם רודולף-וירכו

אולם רודולף וירכו (Rudolf-Virchow-Studio) מציג מבוא לתקופת האבן, תקופת הברונזה ותקופת הברזל. כמו כן באולם זה נמצא אולם הרצאות.

אולם שלימן

אולם שלימן (Der Schliemann-Saal) מציג ממצאים מתקופת הברונזה ותקופת הברזל אשר התגלו ברחבי המזרח התיכון, מערב אסיה, מרכז אסיה וסין, וכן אוסף נירחב של מוצגים שהתגלו בקפריסין.

אולם תקופת האבן ותקופת הברונזה

אולם זה מציג ממצאים שהתגלו ברחבי אירופה שמקורם בתקופות אלה, ובייחוד ממצאים פלאוליתיים שהתגלו בקומב-קאפל ולה מוסטייה. כמו כן באולם מוצגים ממצאים מהתקופה הנאוליתית באירופה ובהם מוצגים מתרבות הקדרות הקווית (Linear pottery culture) ותרבות ביקר (Beaker culture).
מוצגי תקופת הברונזה מדגימים את התפתחות העבודה במתכת ומציגים כילים ששימשו לפולחן ולקבורה. מוצגים אלה מקורם בעיקר ממערב אירופה, צפון גרמניה וסקנדינביה אולם ישנם גם מוצגים ממרכז אירופה, אזור האלפים והדנובה וצפון איטליה.

אולם הזהב

אולם הזהב (Goldsaal) מציג מוצגים העשויים מתכות יקרות שמקורם בתקופת הברונזה - הידוע שבהם הוא כובע הזהב של ברלין.

אולם 5

אולם 5 (Saal 5) מוקדש למוצגים מראשית תקופת הברזל ועד ימי הביניים. מוצגים אלה כוללים מוצגים מתרבות האלסטאט, מוצגים קלטיים וכן מטבעות וביגוד וכלי נשק מימי הביניים.
ויליאם קוונדיש

ביוגרפיה

ויליאם קוונדיש היה בנם הבכור של ויליאם בנטינק, הדוכס השני מפורטלנד ושל אשתו מרגרט. הוא ירש אדמות רבות מאמו ומסבתו מצד אמו. הוא התחנך בבית הספר בוסטמינסטר ולמד בקולג' כרייסט צ'רץ' שבאוקספורד. בשנת 1761 הוא נבחר לפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של וובלי (Weobley) ושנה לאחר מכן ירש מאביו את תואר הדוכס מפורטלנד ונכנס לבית הלורדים. בהיותו מקורב לחוגי האצולה של המפלגה הוויגית בראשותו של הלורד רוקינגהם הוא שירת בממשלתו הראשונה כלורד צ'מברלין בין השנים 1765–1766 ולאחר מכן כלורד לוטננט של אירלנד בממשלתו השנייה של רוקינגהם בשנת 1782. הוא התפטר מממשלתו של הלורד שלבורן יעד עם שאר תומכיו של צ'ארלס ג'יימס פוקס בעקבות מותו של רוקינגהם.
באפריל 1783 קודם פורטלנד להיות ראש הממשלה שהוקמה מטעמה של קואליציית פוקס-נורת'. הוא כיהן גם כלורד הראשון של האוצר עד לנפילתה של הממשלה בדצמבר אותה שנה. במהלך כהונתו נחתם חוזה פריז שסיים את מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
ב-1789 נעשה פורטלנד אחד מסגני הנשיא של בית החולים לילדים עזובים בלונדון (Foundling Hospital). מפעל צדקה זה היה אחד הפופולריים ביותר בתקופה זו, ונכבדים רבים שמשו בתפקידים בהנהלה שלו. בעת הקמתו, חמישים שנה קודם לכן, היה אביו של פורטלנד אחד מהנגידים המייסדים של המוסד. משימתו של בית החולים הייתה לדאוג לילידים עזובים בלונדון והוא זכה לתהילה בזכות הפעולה הנמרצת שלו, בזכות אוסף האומנות שנתרם לו על ידי כמה אומנים ובזכות הקונצרטים שהתקיימו בו לגיוס כספים בניצוחו של גאורג פרידריך הנדל. ב-1793 החליף פורטלנד את הלורד נורת' בתפקיד נשיאו של המוסד.
יחד עם וויגים שמרניים רבים כמו אדמונד ברק הרגיש פורטלנד מאוד לא בנוח עם המהפכה הצרפתית והיו לו חילוקי דעות עמוקים עם פוקס על הנושא. בעקבות כך הוא הצטרף לממשלתו של ויליאם פיט הבן ב-1794. הוא המשיך לכהן בממשלה עד למותו של פיט ב-1806, בין השנים 1801–1805 בתפקיד הלורד נשיא המועצה ולאחר מכן כשר בלי תיק.
במרץ 1807, עם קריסתה של ממשלתו של ויליאם גרנוויל ("ממשלת כל הכישרונות"), שבו תומכיו של פיט הצעיר לעמדת הכוח הקודמת שלהם ופורטלנד הקים ממשלה שבין חבריה נמנו ג'ורג' קנינג, לורד קסלרי, רוברט ג'נקינסון וספנסר פרסיבל.
ממשלתו השנייה של פורטלנד חוותה את בידודה הפוליטי המוחלט של בריטניה ביבשת אירופה, אך בתקופתה חלה גם התאוששות במעמדה של בריטניה, כאשר פרצה מלחמת חצי האי. בסוף שנת 1809, כשבריאותו של פורטלנד הייתה כבר רופפת, וממשלתו התנדנדה בין המריבות השערורייתיות שבין קנינג וקסלרי, הוא התפטר והלך לעולמו זמן קצר לאחר מכן.
מכשפת השני

מקור, אחוות המוטאנטים, הצטרפות לאוונג'רס

ונדה מקסימוף נולדה בוונדגור, בסיסו של הוד התפתחותו, למגדה לנשר יחד עם אחיה התאום פייטרו. הם הובאו לטיפולם של זוג רומני בשם ג'נגו ומריה מקסימוף, אך הופרדו מהם כאשר אוהלם הותקף. ונדה ופייטרו גויסו לאחוות המוטאנטים של מגנטו, ונלחמו בקבוצת האקס-מן ואף בתור. כאשר מגנטו נכלא בידי "הזר", ונדה ופייטרו הצטרפו יחד עם הוקאיי לקבוצת האוונג'רס החדשה של קפטן אמריקה. הם בסופו של דבר עזבו, וזאת בעקבות אובדן כוחותיה של ונדה והשפעתו המחודשת של מגנטו על פייטרו.
ונדה החלה בניסיון לשחזר את כוחותיה דרך לימוד בספרי כישוף בתמיכתם של פייטרו וטואד. יום אחד היא זימנה בטעות את ארקון, שחטף אותה, את טואד ומספר מדענים אנושיים לעולמו. פייטרו הביא את האוונג'רס לעזרה, שהצליחו להחזיר את ונדה ופייטרו לכדור הארץ ואילו טואד בחר להישאר בממדו של ארקון. ונדה התאהבה באנדרואיד ויז'ן, מה שהחל מערכת יחסים רומנטית. התחלת הקשר ביניהם הייתה קשה - פייטרו התקשה להבין שאחותו אוהבת רובוט, והוקאיי אהב את ונדה. לבסוף, ונדה וויז'ן התחתנו.

בקבוצות האוונג'רס השונות

ונדה החלה לקבל הדרכה מהמכשפת אגתה הארקנס. ונדה ופייטרו פגשו את רוברט פרנק שהאמין שהוא אביהם, מה שהופרך כאשר התאומים נחטפו לוונדגור בידי ג'נגו מקסימוף. השד צ'ת'ון השתלט לקצרה על גופה של ונדה, ולאחר שהביסה אותו, ונדה קיבלה מידע מבווה שגם פרנק וגם מקסימוף אינם אביהם. לאחר שניסה לאתר את מגדה, מגנטו הודיע לתאומים כי הוא אביהם, וזאת זמן קצר לאחר לידת בתו של פייטרו מקריסטל.
ונדה וויז'ן התפטרו מהאוונג'רס, והיות וויז'ן הוא אנדרואיד, נכנסה להריון בעזרת קסם. היא ילדה תאומים בשם בילי וטומי, וחזרה לשורות האוונג'רס בקבוצת האוונג'רס מהחוף המערבי. מערכת היחסים של ונדה וויז'ן כמעט הסתיימה כאשר ויז'ן פורק, והוחזר כאנדרואיד חסר רגש. וונדר מן, שהתאהב בונדה, סירב לתרום את דפוסי מוחו לויז'ן.
מלבד השינוי בויז'ן, ונדה חוותה עוד מעשה מטלטל בחייה - נשמותיהם של בילי וטומי התגלו כחלק מנשמתו של מפיסטו, ששאב אותם חזרה אליו. אגתה מחקה את זיכרונותיה של ונדה בדבר ילדיה, אך בגלל אימורטוס זיכרונותיה חזרו. כוחותיה נעשו בלתי יציבים, אם כי תוקנו בידי אגתה ודוקטור סטריינג'. ונדה הועמדה כראש האוונג'רס מהחוף המערבי, אך לאחר פירוק הצוות ונדה הובילה צוות חדש בשם "פורס וורקס". הצוות נחל כמה כישלונות, בהם מותו של וונדר מן במשימה הראשונה, ולאחר שפורק בעקבות משימה שעירבה את קאנג הכובש, ונדה חזרה לקבוצת האוונג'רס העיקרית יחד עם הוקאיי.
ונדה התאחדה עם ויז'ן, וזאת זמן קצר לפני שהקריבו את עצמם לצד שאר האוונג'רס כדי להביס את אונסלות'. הם התגלו חיים ביקום כיס שנוצר בידי פרנקלין ריצ'רדס, עד שהוחזרו ליקום מארוול. לאחר השיבה ליקום הרגיל, ונדה נחטפת בידי מורגן לה-פיי, שתכננה להשתמש בונדה כדי לעוות את המציאות. ויז'ן נפגם בקרב נגדה, וונדה מחייה את וונדר מן. אגתה אמרה לה כי היא יכולה לתעל קסם כאוס, המחזק אותה. לאחר החייאתו של וונדר מן, הוא וונדה מתאהבים. ויז'ן חוזר לקדמותו בדיוק כאשר ונדה ווונדר מן נפרדים, מה שגורם לויז'ן ול-ונדה לחדש את יחסיהם. יכולתה לתעל קסם כאוס מגיעה לשיאה כאשר היא משחזרת ישות קוסמית, שפוצלה בידי סקורפיו.
נחתת

נַחֶתֶת היא כלי שיט המאפשר הַנְחָתַת כוחות (כלי רכב משוריינים ולוחמים) על חופי אויב. נחתות שימשו את חילות הים בעולם במלחמות רבות, ומפורסמות בעיקר נחיתות במלחמת העולם השנייה בפלישה לנורמנדי ובאיי האוקיינוס השקט. בתקופת מלחמת העולם השנייה היה שיא בשימוש בנחתות ומספר רב של כלי שיט מסוג זה יוצרו בארצות הברית ובבריטניה, במגוון דגמים.
נחתות מלחמת העולם השנייה היו בדרך כלל בעלות קרקעית שטוחה וחרטומן היה שטוח אף הוא ומצויד בכבש מתרומם. צורתן זו הקשתה על היגוי הנחתות והן נטו להיטלטל מאד בים סוער. הגה הנחתת היה בדרך כלל בירכתיה, שם גם היו מנועי הנחתת.
דיינה אנדרוז

ביוגרפיה

נולד בשם קארבר דיינה אנדרוז, אחד מ-13 ילדיו של כומר בפטיסטי. אנדרוז למד מנהל עסקים באוניברסיטת סם יוסטון ביוסטון, טקסס. ב-1931 הגיע ללוס אנג'לס ללמוד משחק ושירה והתפרנס מעבודות מזדמנות כמו נהג אוטובוס ומתדלק בתחנת דלק. ב-1940 החתים אותו סמואל גולדווין על חוזה. הוא הופיע בתפקידי משנה בשני סרטים עם גרי קופר: The Westerner ‏(1940) ו-Ball of Fire‏ (1941). ב-1943 השתתף לצד הנרי פונדה בסרט The Ox-Bow Incident.
ב-1944 שיחק כבלש משטרה לצידה של ג'ין טירני בסרט לאורה.
ב-1946 שיחק בסרט עטור הפרסים שנות חיינו היפות ביותר בבימויו של ויליאם ויילר. הוא גילם את דמותו של פרד דרי, קצין הפצצות משוחרר שאינו מוצא עבודה בחברה המתנכרת לחיילים המשוחררים. הוא הופך למובטל ואשתו (וירג'יניה מאיו) מתגרשת ממנו.
שני סרטים אלה הפכו אותו לאחד השחקנים הפופולרים בהוליווד. בשנות ה-50 השתתף בסרטים רבים אך לא הצליח לשחזר את הצלחתו. הוא התדרדר לאלכוהוליזם ממנו נגמל. ב-1972 הופיע בטלוויזיה במשדרי פרסומת נגד אלכוהוליזם. ב-1974 הופיע בסרט האסונות נמל תעופה 1975.
בשנותיו האחרונות סבל ממחלת אלצהיימר. נפטר בביתו בגיל 83 מאי ספיקת לב ודלקת ריאות.
משה רוטשילד

ביוגרפיה

נולד בציריך ליוסף ושרה רוטשילד, ילידי דרום גרמניה. אח לעשרה. נכד של הרב ארנסט וייל, מראשי הקהילה היהודית המקומית, וצאצא למשפחת רוטשילד. למד בתלמוד תורה בציריך. בישיבתו של הרב יצחק דוב קופלמן בלוצרן, ובהמשך בישיבת עץ חיים במונטרה. היה פעיל בתנועת צא"י בעירו.
למד רפואה באוניברסיטת ציריך, בפריז ובמקומות נוספים. התמחה ברפואת ילדים במספר בתי חולים בפריז. עם סיום לימודיו, עבד כרופא ילדים בציריך, וגם ניהל מכון דימות. במקביל עסק ביזמות ועסקים בתחום הנדל"ן. בשנת ה'תש"ך (1960) נישא לבת עירו, רוזה, בת ר' נתן לנג.
במשך מספר שנים עבד לפרקים בבית החולים שערי צדק הישן בירושלים בניהולו של ד"ר משה וולך. בתקופה זו זכה לקרבתם של רבנים ידועים, בהם הרב יצחק זאב סולובייצ'יק, הרב חיים שמואלביץ, הרב יחזקאל אברמסקי, והרב יחזקאל לוינשטיין (שרוטשילד שימש גם כרופאו האישי). קשר מיוחד היה לו עם הרב יוסף שלמה כהנמן, שעודדו לעלות לישראל.
בשנת ה'תש"ל (1971) עלה לישראל והתיישב בבני ברק, והיה מהרופאים הידועים בעיר. שימש כרופאם האישי של רבנים בולטים, בהם הרב ישראל אבוחצירא, והרב יעקב ישראל קניבסקי (שרוטשילד שימש גם כנהגו האישי). כן זכה לקרבתם של הרב שך, הרב שטינמן, והרב חיים קניבסקי, ואחרים, שתמכו בו גם בהקמת ופיתוח בית החולים שייסד. בכל יום למד עם חברותא בכולל חזון איש.
רוטשילד היה גם מוהל ידוע. הוא ביצע אלפי בריתות ברחבי העולם, בהן מל גם מבוגרים עולי ברית המועצות במחנה המעבר בלדיספולי שבאיטליה, ובישראל. כן מל מפורסמים רבים במדינת ישראל.

"מעיני הישועה"

רוטשילד יזם הקמת בית החולים חרדי בבני ברק, וייסד את "אגודת בית החולים" שפעלה למימוש החזון. תכנון הפרויקט וגיוס הכספים למענו היה מבצע אישי שלו, בו גייס לבדו כ-20 מיליון דולר בסבב ברחבי העולם במשך כ-14 שנה. אבן הפינה לבניין הונחה ב-7 בדצמבר 1978 (ז' בכסלו ה'תשל"ט). בניית הבניין החלה מאוחר יותר וארכה חמש וחצי שנים, ובמרץ 1990 (ה'תש"ן) נחנך בית החולים בהשתתפות אלפים ובהם שמעון פרס. בית החולים החל לפעול ב-23 באוגוסט 1990 (אלול ה'תש"ן) עם פתיחת מחלקת יולדות. במהלך השנים התפתח בית החולים ונפתחו בו מחלקות נוספות.
רוטשילד שימש כמנהל בית החולים במשך למעלה מעשור. לאחר פרישתו מניהול בית החולים שימש כנשיאו. הוא שקד על פיתוח בית החולים, ובפרט על בניית המרכז הפסיכאטרי "מרבה דעת" שנפתח בשנת 2016 במבנה סמוך לבית החולים. רוטשילד ביקר מדי יום במחלקות השונות בבית החולים, וטס מספר פעמים בשנה לגיוס כספים לבית החולים.

משפחתו

רוטשילד היה אב ל-17 ילדים. בנו שלמה הוא מנכ"ל "מעיני הישועה" החל מיוני 2014. בנו מיכה, היה עסקן ציבורי בולט, ויו"ר האגודה למניעת חילולי קברים, עד לפציעתו בשנת 2009 בתאונת דרכים. חתנו, הרב נתן קסלר, היה ר"מ בישיבת בית מאיר ונהרג בחייו בתאונת דרכים. חתנו, הרב יחיאל נדל, נכדו של הרב גדליה נדל, הוא דיין בבית הדין של הרב נסים קרליץ.
בחג הסוכות ה'תשע"ט, איבד את הכרתו בתוך סוכתו, לאחר שנפלה עליו תקרת המעלית שבביתו. הוא אושפז ב"מעיני הישועה" במצב קשה ומצבו הידרדר. בשבת, 29 בספטמבר 2018, נפטר בבית החולים. הלווייתו שהתקיימה במוצאי השבת, יצאה מ"מעיני הישועה", עברה בביתו, והוא נקבר בבית הקברות פוניבז'. בהלוויה השתתפו אלפים, בהם אישי ציבור, והרבנים חיים קנייבסקי, גרשון אדלשטיין, דב לנדו, ברוך דב פוברסקי, משה הלל הירש, ואחרים. ציווה שלא יספידוהו.

עיטורים

אות "מגן שר הבריאות" 2010 - "מפעל חיים לעוסקים במקצועות הבריאות".
אדורה

היסטוריה

היישוב הוקם בתחילת 1982 כהיאחזות נח"ל "מצפה אמציה" על בסיס צו תפיסה של אדמות "לצרכים צבאיים".
החלטת הממשלה על הקמת יישוב אזרחי במקום התקבלה בספטמבר 1982 ואושררה בוועדת השרים להתיישבות בדצמבר 1982, זאת על בסיס חוות דעת של מנהלת המחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה, פליאה אלבק,  שניתן להכריז על הקרקעות במקום כ"אדמות מדינה".
החל מ-1990 זכאים תושבי היישוב להנחה במס הכנסה.
ב-27 באפריל 2002 אירע ביישוב פיגוע, בו פרצו ליישוב 2 מחבלים שהיו לבושים במדי צה"ל וחגרו אפודי מגן. בפיגוע נרצחו ארבעה תושבים (כולל ילדה בת 5) ונפצעו שבעה. 
בשנת 2003 הורשעו שני תושבי היישוב במכירת תחמושת לפלסטינים מחברון.

שם היישוב

שם היישוב, שנקרא באופן זמני מצפה אמציה, נגזר משם העיר הקדומה אדורים, אשר נזכרת ברשימת ערי ממלכת יהודה שביצר המלך רחבעם, ואשר שמה נשמר גם בשם הכפר הערבי דוּרָא, המצוי מדרום-מזרח להתנחלות.

מוסדות היישוב

היישוב מונה כ-100 משפחות, הרכב אוכלוסייה מגוון דתיים וחילונים משפחות ותיקות לצד זוגות צעירים.
מבני ציבור- שני גנים, מעון, ספריה, מכולת, חדר כושר, אזור תעשייה, בית כנסת, מועדון נוער, סניף בני עקיבא, מועדון קהילתי.
תעסוקה - אזור תעשייה אדורה
ספיידרמן (סרט)

עלילת הסרט

פיטר פארקר הוא תלמיד תיכון מחונן המתגורר בעיר ניו יורק עם דודו ודודתו, בן ומיי פארקר. חייו של פארקר משתנים כאשר בעת סיור עם בני כיתתו במעבדת מחקר גנטי, אחד העכבישים המהונדסים גנטית עוקץ אותו בכף ידו. כשזה קורה, פארקר מקבל כוחות בדומה לעכביש, כאשר הוא מפגין כוח וזריזות מרובה, כמו גם מפתח חוש המזהיר אותו מפני סכנות ויכולת לטוות קורים בעזרת מפרקי זרועו. פארקר מבקש לנצל את כוחותיו ונענה למודעה המאפשרת זכייה כספית תוך התמודדות בזירת היאבקות, אך בעשייתו זאת, הוא מפספס הזדמנות לעצור פושע שמאוחר יותר הורג את דודו בשוגג. פארקר לובש את זהותו של "ספיידרמן" ונוקם את מות דודו בדרך אותה דודו התווה לו - "כוח גדול מחייב אחריות גדולה" והופך לגיבור המגיח בכל אסון ומציל את הקורבנות.
בזמן הזה, מדען ואיש עסקים בשם נורמן אוסבורן אביו של חברו הטוב של פארקר הארי אוסבורן עורך ניסוי בתרכיב כימי המגביר יכולות פיזיות, ומנסה לשמור על חוזה צבאי בטרם יוצע לחברה מתחרה. חברי מועצת המנהלים של חברתו מתכננים לקחת את הצעת החברה המתחרה, ובניסיון אחרון להוכיח את יעילותו של התרכיב, הוא מנסה אותו על עצמו. בכך הדבר גורם לתגובות זעם בלתי נשלטות והתקף פסיכוטי. הוא גונב מתקן ריחוף וחליפה משוריינת שהחברה פיתחה, ומחליט לנקום בחברי מועצת המנהלים, שהחליטה לפטרו, בדמותו של "הגובלין הירוק".
פיטר פארקר חייב להתמודד כעת עם שלושה דברים בחייו: עבודה חדשה בעיתון ה"דיילי ביוגל", קרב עם "הגובלין הירוק" ואהבתו למרי ג'יין ווטסון, בה מעוניין גם חברו הטוב (ג'יימס פרנקו) הארי אוסבורן.
במהלך הסרט הגובלין הירוק מנסה למשוך את ספיידרמן לצד שלו בטענה שרבים ימותו במאבק ביניהם. ספיידרמן מסרב בתוקף והקרב ביניהם מתחיל. לאחר מכן, במהלך ארוחת חג ההודיה נורמן מבין שפיטר, חברו של בנו, הוא ספיידרמן ומנצל זאת על מנת לתקוף את האנשים שפיטר אוהב. לאחר שהארי מגלה על מערכת היחסים שנרקמה בין מרי ג'יין לפיטר, נורמן חוטף אותה וכן גם רכבל מלא באנשים ומציב בפני ספיידרמן בחירה. אומנם ספיידרמן מצליח להציל את כולם אך הגובלין מטיס אותו לבניין נטוש ושם ספיידרמן והגובלין נאבקים זה בזה בקרב אלים וארוך. במהלך הקרב פיטר מגלה שהגובלין הירוק הוא נורמן אוסבורן שמבקש מפיטר לחוס על חייו, אך באותו הזמן מפעיל סכינים נשלפים ממתקן הריחוף שלו וכמעט הורג את פיטר. פיטר מתחמק ונורמן מת, נורמן מבקש מפיטר לא לגלות להארי את שעולל. אחרי הקרב ומותו של נורמן, הארי מגלה את אביו המת כשספיידרמן מעליו וחושב שספיידרמן הוא שגרם למותו. במהלך ההלוויה הארי נשבע לפיטר שהוא יתנקם בספיידרמן ופיטר ומרי ג'יי הופכים להיות חברים.

ספיידרמן - משחק הסרט

עם יציאת הסרט, חברת משחקי המחשב Activision יצרה משחק המחשב המבוסס על הסרט שכלל מספר סצינות מתוכו. המשחק יצא למחשב האישי, לפלייסטיישן 2, ל-Xbox ואף לקונסולת Game Boy Advance. המשחק התאפיין בשדרוגים של גרפיקה, שליטה קלה ותזוזות מרביות של הדמויות. הוא נמכר במיליוני עותקים לקונסולות השונות ונחשב כהצלחה בדיוק כמו הסרט שעליו התבסס.
דאח'לה

היסטוריה

האזור היה מיושב על ידי ברברים מאז העת העתיקה. דאח'לה הוקמה או לכל הפחות הורחבה על ידי המתיישבים הספרדים. האינטרס של הספרדים בחופים המערביים של מדבר סהרה היה קשור לפעילות הדיג שנוהלה מתוך המושבה הספרדית של האיים הקנריים ולאיום שנשקף מצדם של שודדי ים. הספרדים עסקו בפעילות דיג ענפה ובצייד ליוויתנים בכל חופי מערב אפריקה החל מראשית המאה ה-16 ועד לאמצע המאה ה-20. ב-1884 הוקמה דאח'לה באופן רשמי ונבנה במקום מזח דיג. 
בתקופה הקולוניאלית שימשה העיר כבירת המושבה ריו דה אורו שהייתה אחד משני החלקים של סהרה הספרדית (כיום סהרה המערבית). הספרדים בנו בעיר מבצר (שנהרס על ידי המרוקאים ב-2004) וכנסייה שקיימת עד היום. במקום היה גם בית כלא שפעל בעיקר בתקופת מלחמת האזרחים בספרד ונכלאו בו מתנגדי המשטר של פרנקו.
בשנות השישים בנו הספרדים בעיר נמל תעופה ובינואר 1976 המריאו ממנו אחרוני החיילים הספרדים כאשר ספרד פינתה מיוזמתה את המושבה. בין השנים 1975-1979 הייתה דאח'לה בירת המחוז הדרומי של סהרה המערבית שנשלט אז על ידי מאוריטניה. ענפי הכלכלה העיקריים של העיר הם דיג ותיירות.
המוזיאון הארכאולוגי של קהרמאנמרש

היסטוריה

המוזיאון הוקם ב-1947 ביוזמתו של הקולונל ה' נורי יורדקול (H. Nuri Yurdakul) במבנה מהמאה ה-16 שנקרא Taş Madras. בתחילתו שימש המוזיאון כמקום הנצחה למלחמת העצמאות של טורקיה. התצוגה כללה בעיקר תמונות של מוסטפא כמאל אטאטורק וחבריו. ב-1957 הורחב המוזיאון ונוספו לו פריטים ארכאולוגים ואתנוגרפיים. בשנת 1962 עבר המוזיאון למבנה בתוך מצודה השוכנת במרכז העיר קהרמאנמרש. ב-29 בנובמבר 1975, עבר המוזיאון למבנה בו הוא שוכן עד היום ברובע  Yenişehir.
האגודה הבינלאומית לפונטיקה

האגודה הבינלאומית לפונטיקה (באנגלית: International Phonetic Association - IPA) היא ארגון בינלאומי המקדם את חקר הפונטיקה (תורת ההיגוי) ושימושיו השונים.
האגודה נוסדה בפריז, צרפת בשנת 1886, ושיא השפעתה היה סביב שנת 1914, כאשר כללה 1,751 חברים מ-40 מדינות בעולם. וכיום מושבו נמצא בלונדון, אנגליה. 
האגודה מפרסמת את מחקריה בכתב עת הנושא את שמה.

תרומת הארגון

הארגון יצר פונטיקה אלפביתית בינלאומית וסטנדרטית לכל השפות (International Phonetic Alphabet –  ראשי תיבות זהים - IPA). היא מורכבת מסמלים פונטיים שמותאמים לחיתוך הדיבור של דוברי השפות השונות. ההחלטה ליצור פונטיקה מוסכמת לכל השפות נבעה מהצורך של מורים ללמד את תלמידיהם הגיה נכונה של המילים וכך גם לתרום לקריאה נכונה של טקסטים.   

פונטיקה אלפביתית עברית

גם בשפה העברית, לפונטיקה תפקיד חשוב מבחינה חינוכית. בהתאם ל"פלורליזם הפונטי", ישנה התמקדות בהתייחס למבטאים הנובעים ממוצא אשכנזי וממוצא מזרחי.
בהתאם לכך, אנשי החינוך בארץ השתמשו בהבדלי המבטאים של השפה העברית ככלי המשפר את הקריאה, הכתיבה והבנת הנקרא.
ההגייה של צד מזרחי או אשכנזי בישראל מתפצל גם הוא להגיות שונות. למשל, המסורת הספרדית הביאה השפעות של מבטא ארמי ויצרה גם את הדיבור הערבי הנהוג כיום. עם זאת, תחת אותה כותרת של הגיה ספרדית, קיימים דיאלקטים שונים, כמו מסורת הגייה טבריינית לעומת הניב הגלילי. ומצד ההגייה האשכנזית, יש הבדלים ברורים בקריאה של תפילות לעומת הגייה ספרדית, כאשר שתיהן מקובלות, על פי תקופת חז"ל וההיסטוריה המקראית של השפה העברית.
Manufacturing Execution Systems

מערכת מידע לניהול רצפת הייצור - MES ר"ת (Manufacturing Execution Systems) היא מערכת ממוחשבת המשמשת בייצור למטרת מעקב ותיעוד תהליך הפיכת חומרי הגלם לתוצרת בתהליך ברצפת הייצור ולשלב תוצרת המוצרים המוגמרים במחסן לקראת משלוחים ללקוחות.
המערכת לניהול רצפת הייצור נמצאת בשכבה בין המערכת לתכנון משאבי הארגון (ERP)‏ לבין בקרת המכונה - SCADA‏ (Supervisory Control And Data Acquisition).

הבדלים בין מערכות MES ל-ERP

מערכת לתכנון משאבי ארגון לא מסוגלת לבצע ניהול ומעקב ברצפת הייצור כיוון שהלוגיקה בה מבוססות על עצי מוצר הנדסיים וניתובים של שלבי הייצור בפקודת העבודה (פק"ע), הפק"ע מבוססת על עץ המוצר הנדסי ולכן הפק"ע מיועדת לניהול ומעקב ביצוע המפרט בעץ המוצר ההנדסי, מערכת לתכנון משאבי ארגון מחברת בין הפעילויות בשרשרת האספקה, כגון: ספקים, לקוחות, מלאי, קבלני משנה, מחסנים, אך חסרה בה הבקרה לביצוע בפועל של שרשרת הייצור הבנויה מתהליכים ותתי תהליכים שלא מקבלים ביטוי בתשתיות המידע כגון: מפרטי ותהליכי איכות, חוקי תהליכי ייצור, תוכנית עבודה, תיק ייצור, הוראות ייצור מיוחדות, ועוד. ברצפת הייצור יש עוד הרבה תהליכים ותתי תהליכים ולכן נדרשת מערכת לניהול רצפת הייצור.
אל-ג'זירה (מדינה בסודאן)

אל-ג'זירה (בערבית: ولاية الجزيرة) היא אחת מ-15 המדינות בסודאן. המדינה נמצאת בין הנילוס הכחול והנילוס הלבן במזרח האזור המרכזי של סודאן. שטחה 23,373 קמ"ר, ואוכלוסייתה המשוערת כ-3,300,000 נפש בשנת 2000. שמה של המדינה בא מהמילה הערבית לחצי אי. וואד מדאני היא בירת המדינה.
המדינה משתרעת על אזור מאוכלס הניתן לעיבוד חקלאי. מעט מאוד ידוע על האזור עד לימי הביניים. האזור שהוא שטחה הדרומי של נוביה היה חלק מהממלכה הנוצרית של אלודיה בימי הביניים, ולאחר מכן הפך לחלק מממלכת סנאר של בני הפונג' המוסלמים.
בשנת 1925 החל השלטון הקולוניאלי הבריטי-מצרי המשותף ב"תוכנית ג'זירה", שמטרתה ליישב את האזור ולפתחו. סכר סנאר ומספר רב של תעלות השקיה נבנו. אל-ג'זירה הפכה לאזור החקלאי החשוב והמרכזי בסודאן, ובה למעלה מ-10,000 קילומטרים רבועים מעובדים. החקלאות באזור הולאמה על ידי סודאן העצמאית בשנות ה-50. בתחילה התבססה החקלאות על גידול כותנה, אך בשנות ה-90 החל גידול מאסיבי של דגן, שנטל שליש מהאדמה שהוקצתה בתחילה לכותנה.