ניו מקסיקו

אינדיאנים של הפואבלו

באזור ניו מקסיקו התגוררו אינדיאנים החל מהתקופה הפרה היסטורית. העושר של האדמה והמשאבים הרבים שנמצאו באזור אפשרו התיישבות במקום לאורך השנים. באזור סנטה פה התגלו במערות שרידי התיישבות פרה היסטורית. במערות באזור הרי סאנדיה התגלו השרידים הקדומים ביותר להתיישבות אדם בצפון אמריקה. במאה ה-11 בנו אנשי הפואבלו התיישבויות גדולות באזור הריו גרנדה.
במאה ה-16 פגשו הספרדים בהגיעם לעולם החדש את אנשי הפואבלו. שמעם הגיע לאוזניו של קבסה דה ואקה, ספרדי שהגיע לחופי מקסיקו לאחר שספינתו נטרפה, והחל לחקור את האזור בין השנים 1528–1536. הספרדים חשבו שהתיישבויות הפואבלו הן שבע ערי הזהב - ערי הזהב האגדתיות של מקסיקו, ושלחו את הקונקיסטדור פרנסיסקו וסקס דה קורונדו על מנת למצוא את הערים. בשנת 1540 הגיע דה קורונדו למקום. יחסו הרע לאינדיאנים המקומיים הביא לחיכוכים רבים ולעוינות רבה.

הכיבוש הספרדי

בשנת 1598 יסד חואן דה אונייטה את העיר סן חואן בעמק נהר הריו גרנדה. אונייטה חקר את האזור ופתח את "הדרך המלכותית" - אל קאמינו ריאל - המקשרת לאורך 1,100 קילומטר בין המושבה (לימים בניו מקסיקו המודרנית) לשאר מלכות המשנה של ספרד החדשה. אונייטה היה המושל הראשון של סנטה פה דה נואבה מחיקו. האינדיאנים המקומיים בפואבלו אקומה מרדו כנגדו אולם הוכנעו. 
בשנת 1609 ייסד מושל הפרובינציה פדרו דה פרלטה את סנטה פה לרגלי הרי סנגרה דה כריסטו כבירת המושבה. סנטה פה מהווה למעשה עיר הבירה העתיקה ביותר בארצות הברית. ארמון המושל בעיר נבנה בשנת 1610. מיסיונרים רבים הגיעו לאזור וניסו לנצר את האידיאנים המקוריים בלא הצלחה רבה. בשנת 1676 מרדו האינדיאנים משבט האפאצ'י ,ובשנת 1680 מרדו אינדיאנים המתגוררים בפואבלו ואף הצליחו לגרש את המתיישבים הספרדיים מצפון ניו מקסיקו לזמן קצר - עד מתקפתו של דייגו דה וארגס סאפטה בשנת 1692.
עם שובם של הספרדים לאזור ייסדו בשנת 1706 את העיר אלבקרקי.

פרובינציה מקסיקנית

בעקבות מלחמת העצמאות המקסיקנית בין השנים 1810–1821, הפכה ניו מקסיקו לפרובינציה של מקסיקו. השלטונות הספרדיים אסרו על התיישבות של מתיישבים מארצות הברית באזור, ועל סוחרים מארצות הברית מלסחור במדינה. מאוחר יותר שינו השלטונות המקסיקניים המקומיים את גישתם ואיפשרו לסוחרים להגיע דרך "דרך סנטה פה".

טריטוריה של ארצות הברית

בשנת 1846, במהלך מלחמת ארצות הברית מקסיקו, כבש הגנרל האמריקני סטיבן קירני את סנטה פה בלא כל התנגדות מצד החיילים המקסיקנים. קירני הכריז על השטח כעל טריטוריה אמריקאית. במסגרת הסכם גואדלופה אידלגו משנת 1848 נאלצה מקסיקו לוותר על כל השטח המהווה היום את דרום-מערב ארצות הברית.
פשרת 1850 עצרה את הפיכת הטריטוריה למדינה, על פי הפשרה טריטוריית ניו מקסיקו הפכה לשטח בשלטון פדרלי, שכלל את קולורדו, אריזונה וניו מקסיקו. סנטה פה הוכרזה רשמית כבירת הטריטוריה בשנת 1851. 
ארצות הברית רכשה את חלקה הדרומי של המדינה במסגרת רכישת גדסדן מ-1853 (רכישה זו כללה גם את חלקה הדרומי של אריזונה).
במהלך מלחמת האזרחים של ארצות הברית כבשו כוחות הקונפדרציה מטקסס את דרומה של הטריטוריה והקימו על שטח זה ודרום אריזונה את טריטוריית אריזונה כחלק מהקונפדרציה. כוחות האיחוד כבשו מחדש את הטריטוריה בשנת 1862. קיט קרסון אירגן את גדוד המתנדבים של ניו מקסיקו, אשר נלחם הן כנגד השבטים האינדיאנים (האפאצ'י, הנאוואחו והקומאנצ'י) והן כנגד כוחות הקונפדרציה. כוחות האיחוד נחלו ניצחון גדול בקרב מעבר גלורייטה.
בשנת 1863 הפכה טריטוריית אריזונה לטריטוריה נפרדת.
בשנת 1875 הגיעה מסילת סנטה פה לעיר לאמי, ובשנת 1880 הגיעה עד העיר סנטה פה. קישור הערים לרכבת איפשר את פיתוחן הכלכלי ואת פיתוחה של הטריטוריה כולה. המאבקים בין המתיישבים לבין שבטי האפאצ'י והנאוואחו האינדיאנים, נמשכו עד לכניעתו של הצ'יף האינדיאני ג'רונימו בשנת 1886.

מדינה של ארצות הברית

ב-6 בינואר 1912 קיבל הקונגרס את ניו מקסיקו כמדינה ה-47 של ארצות הברית. ב-14 בפברואר באותה שנה הפכה אריזונה למדינה ה-48 ובכך הסתיימה קבלתן של כל הטריטוריות היבשתיות של ארצות הברית לאיחוד.
בשנת 1943 בנתה ממשלת ארצות הברית את המעבדה הלאומית לוס אלמוס, ובמהלך מלחמת העולם השנייה פיתחה בה את פצצת האטום, אשר נוסתה לראשונה בניסוי טריניטי, באתר הניסויים וייט סנדס, ליד העיר אלאמוגודרו, ב-16 ביולי 1945.
התרסקות של עצם בלתי מזוהה ליד העיירה רוזוול בשנת 1947 הובילה לגל של שמועות לפיהן תפסה ממשלת ארצות הברית צלחת מעופפת וכן גופות של חוצנים.
ב-1949 נוסדו המעבדות הלאומיות סאנדיה, המבצעות מחקר גרעיני ומחקר ופיתוח של כלי נשק.

ממשל ופוליטיקה

סנטה פה היא בירת ניו מקסיקו. צורת השלטון במדינה נקבעת על פי חוקת המדינה משנת 1912.
מושלת המדינה הנוכחית היא מישל לוהאן גרישם, והמשנה למושל הוא הווי מוראלס, שניהם חברי המפלגה הדמוקרטית. המושל וסגנו נבחרים אחת לארבע שנים. הם נבחרו לכהונתם בבחירות שהתקיימו ב-2018 ועתידים לכהן עד שנת 2023. 
בית המחוקקים של המדינה כולל שני בתים - בית תחתון בו 70 חברים, וסנאט בו 42 חברים. 
מרבית התושבים תומכים במפלגה הדמוקרטית, 50% מבעלי זכות הבחירה חברים במפלגה הדמוקרטית, 33% מבעלי זכות הבחירה רשומים במפלגה הרפובליקנית ו-17% מהמצביעים אינם חברי מפלגה.
מאז הקמת מדינת ניו מקסיקו, הצביעו תמיד התושבים עבור המועמד שזכה לבסוף בבחירות (למעט שתי מערכות בחירות - בשנת 1976 הוענקו קולות האלקטורים של המדינה לג'רלד פורד על פני הזוכה ג'ימי קרטר, בשנת 2000 זכה במדינה אל גור ברוב של 366 קולות על פני ג'ורג' ווקר בוש ובשנת 2016 זכתה הילרי קלינטון על פני דונלד טראמפ.
הסנאטורים המייצגים את ניו מקסיקו הם טום יודול ומרטין היינריך, שניהם חברי המפלגה הדמוקרטית.

כלכלה

המשרד למחקרים כלכליים העריך כי התוצר המדינתי הגולמי של ניו מקסיקו בשנת 2003 היה 57 מיליארד דולר אמריקאי. ההכנסה הממוצעת לנפש בשנת 2003 הייתה $24,995 - המקום ה-48 מבין 50 מדינות ארצות הברית.
מוצרי החקלאות העיקריים במדינה הם מוצרי חלב וגידול עדרי בקר וצאן.
ישנם ניסיונות של גידולים חקלאיים בשטחי המדינה היבשים, אולם אלה מוגבלים. במדינה מגדלים בעיקר פלפלי צ'ילי, פקאנים, חציר ודורה, וכן ירקות כגון בצלים, תפוחי אדמה, צנוברים ושעועית.
באזור אלבקרקי מגדלים עצי אורן לתעשיות הרהיטים.
מרבית הכנסות המדינה מקורן בניצול המינרלים במדינה ובמכרות. האינדיאנים נהגו לכרות במדינה טורקיז וכסף. כיום נכרים במדינה עפרות אורניום ועפרות מגנזיום, אשלג, מלח, פרליט, עפרות נחושת, בריליום וכן יש במדינה כמויות קטנות של גז טבעי, נפט ופחם.
מוצרי התעשייה המיוצרים במדינה (בעיקר באזור אלבקרקי) הם מוצרי חשמל, מוצרי זיקוק נפט, מוצרי דפוס, וכן מוצרי חמר (כלי חרס).
הממשל הפדרלי מעסיק רבע מהעובדים במדינה, בעיקר בתעשיות צבאיות. במדינה מספר בסיסים של חיל האוויר, וכן מצויות במדינה מעבדות לוס אלמוס, המעבדות הלאומיות סאנדיה בבסיס חיל האוויר קירטלנד דרומית לאלבקרקי, ובאתר ניסויי הטילים וייט סנדס מבצע הצבא ניסויים בטילים.
המספר הרב של אתרי בריאות ונופש באזור אלבקרקי, מביא תיירים רבים למדינה - בעיקר תיירות בריאות, המגיעה לאוויר המדברי הנקי.

תרבות

בניו מקסיקו מתגוררת (נכון לשנת 1990) אוכלוסייה של 134,000 אינדיאנים, ועל כן המדינה מהווה מרכז לשימור התרבות האינדיאנית.
האפאצ'י והיוט מתגוררים בשמורות במדינה. שמורת שבט הנאוואחו ששטחה הכולל כ- 65,000 קמ"ר, הנמצאת ליד גבול המדינה עם אריזונה, היא השמורה הגדולה בארצות הברית. אינדיאני הפואבלו המגדלים מזון בשיטות חקלאות פרהיסטוריות, מתגוררים בפואבלואים ברחבי המדינה.
למעלה משליש מתושבי המדינה הם ממוצא היספני - ומקורם במתיישבים הספרדים, או במהגרים ממקסיקו. לפחות שליש מהתושבים מדברים בעגה ייחודית של השפה הספרדית, הנקראת "ספרדית ניו מקסיקנית". דיאלקט זה התפתח בשל ניתוקם של המתיישבים הספרדים באזור זה, ומקורו בניב של ספרדית מתקופת ימי הביניים המאוחרים, המשלב בתוכו מילים שמקורן אינדיאני, וכן מילים ממקור אנגלי.
באלבוקרקי נערך אירוע פייסטת הכדורים הפורחים הבינלאומית של אלבוקרקי.
בסנטה פה מתגוררת קהילת אמנים גדולה, והמוזיאונים שבמדינה מציגים אמנות ספרדית קולוניאלית, אמנות טקסית של הנאבאחו, ואמנות אינדיאנית מודרנית, המשפיעות זו על זו. המוזיאון מציג את עבודותיה של ג'ורג'יה אוקיף שהתגוררה במדינה.
בסנטה פה יש בית אופרה ידוע.