אריק ספורטה

אריק ספורטה (נולד ב-6 באוגוסט 1968), איש חינוך, מנהל החטיבה העליונה של בית הספר הדו לשוני על שם מקס ריין בירושלים.

ביוגרפיה

נולד בירושלים וגדל בשכונת מעלות דפנה. בוגר בית הספר הניסויי ותיכון רנה קסין בירושלים.
ספורטה למד צילום באקדמיה הישראלית הלאומית לאמנות ועיצוב "בצלאל" בין השנים 1993–1996. לאחר לימודיו החל לעבוד בתעשיית הסרטים, ולצלם עבור תוכניות דוקומנטריות שונות, בניהן "עובדה", ואף שימש כשותף ועוזר צלם בסדרת הטלוויזיה "תקומה". לפי ספורטה, ההשתתפות ביצירת סדרת טלוויזיה זו, היא שהביאה לנקודת המפנה בה החליט לשנות את ייעודו המקצועי.

קריירה ועשייה חברתית

ב-1995 החליט לשנות כיוון בעיסוקו המקצועי ולעזוב את תחום הצילום. הוא התחיל לעבוד כרכז נוער במתנ"ס "יובלים"בקריית יובל.
לאחר שנתיים, ב-1997, עבר לנהל את המרכז הקהילתי "בית רחל", השייך למתנ"ס פיליפ ליאון בירושלים במשך שלוש שנים.
בשנת 2000 הצטרף לעמותת "אתגרים", הפועלת למען ילדים בעלי צרכים מיוחדים, באמצעות פעילויות אקסטרים וספורט, כרכז אזור דרום. ספורטה עבד בעמותת אתגרים 7 שנים והיה אחראי על פיתוח אזור הדרום.
לאחר מכן בשנת 2007 למד במחזור ב' של התוכנית לפיתוח מנהיגות חינוכית צעירה בפריפריה של מכון מנדל למנהיגות.
במקביל, ספורטה היה שותף להקמת עמותת "JVP בקהילה" הפועלת לקידום חינוך ציבורי שוויוני בשכונות חלשות בירושלים. העמותה שמה לה למטרה לצמצם את הפערים החברתיים בין ילדים ובני נוער בירושלים, דרך שיפור הישגי התלמידים בתחומי מתמטיקה, אנגלית ואחרים, תוך דגש על קידום צמיחתם האישית והחברתית. המודל שפיתח יחד עם גולדי אורלן, בוגרת מחזור ט"ו בבית הספר למנהיגות חינוכית, נקרא מודל קהילתי של 'בקהילה', המיושם כיום בשבע שכונות בירושלים. ספורטה שימש תחילה כרכז אזור ולאחר ארבע שנים כיהן כמנהל JVP בקהילה כולו, כולל זרוע האמנות – המעבדה שסיפקה במה להפקות ניסיוניות עבור אמנים צעירים בירושלים.
בשנת 2010 התמנה למנהל החטיבה העליונה בבית הספר הדו-לשוני בירושלים על שם מקס ריין של עמותת "יד ביד": המרכז לחינוך יהודי ערבי בישראל.
בנוסף, ספורטה חבר בוועדת ההיגוי של בית הספר "קרוב" בצור הדסה, המשלב במסגרת לימודית תלמידים דתיים וחילונים.

מנהל בית הספר הדו- לשוני בירושלים על שם מקס ריין

במהלך כהונתו כמנהל בית הספר, השתנה ההרכב הלאומי של התלמידים בחטיבה העליונה בצורה משמעותית. בכניסתו לתפקיד היו כיתות החטיבה העליונה כמעט חד לאומיות עם אחוזים קטנים ביותר של תלמידים יהודים. במהלך שנות כהונתו הצליחו להגיע לאיזון כמעט מוחלט בין מספר התלמידים הערבים למספר התלמידים היהודים בכיתות החטיבה והתיכון. הישג חשוב זה נשען על החזון של בית הספר וספורטה ליצור סביבה שוויונית ככל הניתן.
ספורטה מאמין כי יצירת סביבה שוויונית המאפשרת קיום דעות שונות ונותנת להן ביטוי, מהווה כר פורה ליצירת סביבה סובלנית הפתוחה לקבלת האחר ולפיתוח יכולות חשיבה ביקורתיות המנפצות את הדעות הקדומות והסטיגמות.

הצתה בבית הספר הדו לשוני בירושלים

ב-28 בנובמבר 2014, במהלך כהונתו כמנהל בית הספר, הוצתה שריפה וכתובות נאצה רוססו במתחם גן הילדים של בית הספר.
בשעות הערב התקבל דיווח על שריפה באזור בית הספר, צוותי כיבוי שהוזעקו למקום ראו כי שריפה מתחוללת בתוך כיתה, וכיבו אותה. לכיתה נגרם נזק כבד, וכך גם למקומות נוספים בבית הספר. בסריקות שנערכו במקום התגלו כתובות נאצה בעברית, בהן "כהנא צדק", "אין דו קיום עם סרטן" ו"די להתבוללות". המשטרה פתחה בחקירת המקרה.
שלושת המציתים, פעילי להב"ה כבני עשרים מירושלים, נתפסו והובאו לדין ועל שניים מהם נגזרו בין שנתיים לשנתיים וחצי שנות מאסר בפועל. השלושה הודו במעשה וסיפרו כי השחיתו את המקום משום שבבית הספר לומדים יחד יהודים וערבים. הם טענו כי מטרתם הייתה להעלות את ההתנגדות לדו-קיום והתבוללות לראש סדר היום הציבורי והתקשורתי.
אין זהו המקרה הראשון של התנכלות לבית הספר, בעבר אירעו כמה מקרים של ריסוס כתובות נאצה וגזענות נגד ערבים על קירות בית הספר ואף מקרי התנכלות לתלמידים הערבים במהלך נסיעה בתחבורה הציבורית

תגובתו של ספורטה לאירוע בכתבה לynet: 
התחושות קשות מאוד אבל אנחנו מאמינים במה שאנחנו עושים וזה לא ישבור אותנו. חיים פה יחד יהודים וערבים בצורה שוויונית, ואף אחד לא ייקח את זה מאיתנו. אני רוצה להאמין שזה לא ישפיע על בית הספר. הורים לתלמידים מכל שכבות הגיל הגיעו לכאן לחזק אותנו. יש משהו חזק מאוד בעשייה שלנו. המקרה הזה לצערי מעיד על החברה שלנו, על הסלמה קיצונית שמתרחשת בה, אבל אנחנו חזקים ומתחזקים. התלמידים יודעים לחיות ביחד והם סבלניים זה כלפי זה, גם אם האמונה שלהם שונה.
— אריק ספורטה (מצוטט מתוך כתבה של Ynet, שנכתבה ב- 30.11.14, ע"י נועם (דבול) דביר ושחר חי)

החזון של ספורטה

חברה שוויונית וצודקת המאפשרת לכל אדם למצות את הפוטנציאל הטמון בו, ומתעלה על הפער המעמדי באמצעות תוכניות העצמה ושילוב הפועלות בקרב אוכלוסיות מוחלשות בישראל. חברה כזאת שתאפשר חיים משותפים לא רק בין יהודים לערבים אלא בין כל קבוצות המיעוט הקיימות בישראל ותדע להתחזק דרכן ולחזקן אותן, מתוך אמונה שדווקא הריבוי הוא כוח ולא חולשה.
ספורטה מאמין כי החינוך הוא כלי משמעותי לעיצוב החברה ולתחושת השייכות בתוך החברה הישראלית.
במסגרת תפקידיו אלו, הוביל תהליכים רבים מול משרד החינוך מתוך מטרה להוביל לצמצום פערים ולשפר את תנאי חייהם של אוכלוסיות מוחלשות בירושלים.

קהילת בית הספר

ספורטה יוזם, מפתח ומקדם תוכניות שונות במסגרת בית הספר, הן במישור החינוך הפורמלי והן במישור החינוך הבלתי פורמלי. במסגרת תוכניות אלו ספורטה מעודד שיח בין הורים, מורים ותלמידים ומערבם בתהליך הלמידה המתרחש בבית הספר, תוך דגש על אופן הלימוד הדו לשוני ועל הטמעת שיח שוויוני ופתוח.
ספורטה מנחיל את אמונתו כי לכל אדם יש את המקום להביע את עצמו ואת עמדתו דרך כל פעילויות ותוכניות בית הספר, ואף דרך התנהלותו והתמודדותו עם תפקידו כמנהל בית הספר. הוא מאמין כי יש ללמד את מקצועות הלימוד בריבוי נרטיבים, מכמה זוויות שונות, כיוון שקיים בכיתה ריבוי נרטיבים שכזה וקל וחומר בחברה כולה בישראל. עניין זה מאפשר, לדעתו, פיתוח חשיבה ביקורתית ושאילת שאלות, המובילים בתורם להבנת המציאות כמורכבת ומגוונת.
לספורטה חשוב כי קהילת ההורים תהיה שותפה לתהליך החשיבה הקובע את הדרך בה מלמדים בבית הספר. בנוסף, ספורטה מעודד התנסות של תלמידים יהודים וערבים במסלולי הלימוד ההומאניים והריאליים השונים ופועל להנגישם ולאפשר בהם שיח לימודי מפרה.

מיזמים חינוכיים

ספורטה שותף בתהליך החשיבה וההקמה של מיזמים שונים, בניהם בית הספר "קרוב" בצור הדסה. במסגרת זו הוא מקיים שיתופי פעולה עם גופים שונים. בנוסף, ספורטה שותף בתהליך חשיבה להקמת מסגרת שנת שירות המשלבת נוער יהודי וערבי ולהקמת קיבוצים עירוניים במוקדים שונים ברחבי הארץ.