שבע מצוות בני נח

שבע מצוות בני נח הן מצוות שעל פי מסורת חז"ל, נצטוו עליהן הגויים, להבדיל מתרי"ג המצוות שנצטוו עליהן בני ישראל. על פי מסורת חז"ל, בשש מצוות כבר נצטווה אדם הראשון, והשביעית, שהיא איסור אבר מן החי, ניתנה לנח ולבניו לאחר המבול, עת הותר להם להמית בעלי חיים לצורך אכילתם. אך לדעת רש"י, גם אבר מן החי נאסר כבר לאדם הראשון.
המקורות היהודיים, כדוגמת הגמרא וספרי הרמב"ם, עוסקים רבות בשבע מצוות בני נח ובהשלכותיהן. כיום ישנם גורמים מסוימים ביהדות העוסקים בהפצת 'שבע מצוות בני נח' בקרב אומות העולם. כתוצאה מפעילות זו או של יוזמות עצמיות בקרב גויים, נוצרו בציבור הלא יהודי חוגים המקבלים על עצמם את שבע מצוות בני נח.

הפצת שבע מצוות בני נח

הרמב"ם פוסק כי כאשר יש בידי עם ישראל סמכות שלטונית - הוא מצווה לאכוף את המצוות האלה על כל התושבים בארץ ישראל, עד כדי הוצאה להורג של מי שמסרב לקיימן. וכך הרמב"ם כותב: "ציווה משה רבנו מפי הגבורה, לכוף את כל באי העולם לקבל כל מצוות שנצטווה נוח, וכל מי שלא קיבל, ייהרג".
אין כל ידיעה על ניסיונות מצד עם ישראל לאכוף על עם אחר לקיים את שבע מצוות בני נח במהלך ההיסטוריה. הרבי מליובאוויטש, רבי מנחם מנדל שניאורסון, ראש חסידות חב"ד סבר כי היעדר הניסיונות להנחילן לעמי הסביבה, קשור להפסקת הריבונות היהודית והיציאה לגולה. היהודים הצניעו, לדעתו, את סוגיית שבע מצוות בני נח בעיקר בגלל החשש שפעילות מסוג זה תסכן את חיי העוסקים בה. חשש זה כבר איננו תקף, ועל כן מוטלת על היהודים החובה להנחיל לאנושות כולה את שבע המצוות האלה, ולעודד את כל בני האדם לקיימן. בעקבות יוזמתו ופעילותם של חסידי חב"ד בנושא, נוספה בספר החוקים האמריקאי התייחסות הצהרתית לערכן של שבע מצוות בני נח, כיסוד המוסר החברתי המודרני. מאז קריאתו של הרבי מליובאוויטש ב-1981, פועלים חסידי חב"ד ברחבי העולם להנחיל את שבע המצוות באומות העולם.
לעומת זאת, לדעת הרב משה שטרנבוך מהעדה החרדית, אין בזמננו - שבו התורה אינה שולטת - כל חיוב לעסוק בקירוב הגויים לשבע מצוות בני נח. הוא טוען כי הרמב"ם פסק רק שיש לכופם, אבל לא לבוא ולזכותם לקבל מרצון; ואצל הנוצרים אסור באיסור חמור לעשות כן, כי אף אם יקיימו את המוטל עליהם עדיין נחשבים כעובדי עבודה זרה, וכיוון שהניסיון לקרבם יהיה כרוך בדברי קירוב בהם ייאמר כי אם יקיימו את המצוות יהיו כשרים מבחינה מוסרית - הרי שהדבר פסול מעיקרו, וכל שמותר הוא להדריכם למוסריות גלובלית, ולא לדברים הכרוכים בקבלת האמונה (בעבודה זרה או ברכת ה').
מחויבות היהודים לסייע לגויים לחיות חיי מוסר על פי התורה, נהגתה כבר על ידי משה מנדלסון, ובעת החדשה פרופ' יהושע השל בתנועה הקונסרבטיבית, כמצוות תיקון עולם - הערך המרכזי והחשוב ביהדות, לשיטתם.
פוסקים מהציונות הדתית עסקו בסוגיה בכמה היבטים. 
לדעת הרב אורי שרקי לשעבר ראש המחלקה הישראלית לחוזרים בתשובה במכון מאיר, ישנה שליחות לאומית-דתית-אוניברסאלית לעם ישראל להדריך את בני אומות העולם כיצד לקשר את חייהם עם הקב"ה כגויים, ובכלל זה ב-קיום שבע מצוות בני נח. בהדרכת רבו מניטו ובעקבות פניות של אישים שאינם יהודים מרחבי העולם, הוא הקים למטרה זו את ארגון "ברית עולם" במסגרת זו פועלים עשרות קהילות של בני נח ברחבי העולם, וחובר עבורם סידור תפילה וקיצור שולחן ערוך מותאם.
הרב ישראל אריאל מימית (ולאחר הפינוי, מהעיר העתיקה בירושלים), עודד את הקשרים עם כת המאקויה היפנית, וראה בהם מקיימי שבע המצוות. כך גם הרב בני אלון ראש ישיבת בית אורות בהר הזיתים, קבע שנוצרים האוונגליסטים, איתם היה בקשר פוליטי וכלכלי, אינם עובדי עבודה זרה, ומקיימים את שבע המצוות. הרב דניאל שפרבר כתב ספר על המאמינים בבודהה, אשר לדעתו מקיימים את שבע המצוות.
אחד מיוזמי חידוש הסנהדרין בירושלים, בראשות הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ) בה'תשס"ז (2007) היה וונדל ג'ונס מייסד ארגון "בני נח" המאמינים שיש להפיץ את קיום מצוות בני נח בעולם. בכנסים שלהם השתתפו מנהיגים דתיים מדתות שונות הרואים עצמם מחויבים לקיום שבע המצוות, דוגמת האחמדים. אב בית הדין של הסנהדרין החדשה רואה בה בעיקר כלי לקשר עם אומות העולם המעוניינים לשמור את שבע מצוות בני נח.

בנצרות

בספר מעשי השליחים בברית החדשה מתוארת ועידה של השליחים ויתר מנהיגי הנוצרים בשאלה האם המומרים שאינם יהודים צריכים לקיים את תורת משה ואת המילה. החלטת הוועדה בהצהרתו של יעקב אחי ישוע היתה:
וְעַל־כֵּן אֲנִי דָן שֶׁלּא לְהַחֲמִיר עַל־הַשָּׁבִים מִן־הַגּוֹיִם לֵאלֹהִים, רַק לִכְתֹּב אֲלֵיהֶם, אֲשֶׁר יִרְחֲקוּ מִטֻּמְאוֹת הָאֱלִילִים וּמִן־הַזְּנוּת וּמִבְּשַׂר הַנֶּחֱנָק וּמִן־הַדָּם. כִּי מִדֹּרֹת עוֹלָם יֶשׁ־לְמשֶׁה דֹרְשִׁים בְּכָל־עִיר וָעִיר וּמִדֵּי שַׁבַּת בְּשַׁבַּתּוֹ יִקָּרֵא בְּבָתֵּי כְנֵסִיּוֹת.
— מעשי השליחים פרק טו
 קיימת הקבלה בין האיסורים המוזכרים, ובין האיסורים על עבודה זרה, רצח, גילוי עריות ואכילת איבר מן החי שבמצוות בני נוח, ויש הרואים בכך עדות מוקדמת לקיומו של הרעיון בקרב היהודים.
עם זאת אין כנסייה שרואה בהצהרה הזאת כמחייבת נוצרים בימינו.