google/wiki40b huggingface dataset:
טל בורשטיין

קריירה

לפני שהגיע למכבי שיחק בורשטיין בקבוצת הנוער של בני הרצליה ו-3 שנים בקבוצה הבוגרת. בורשטיין היה קפטן הנבחרת הצעירה עד גיל 20 ולאחר מכן גם קפטן נבחרת הבוגרים.
בורשטיין הגיע למכבי תל אביב בעונת 2000/2001, וקיבל את חולצה מספר 10 (חולצה שהייתה שייכת לעודד קטש לפניו). הוא החל את העונה על הספסל, אבל לקראת אמצע העונה הוא הפך לשחקן חמישייה קבוע.
בסוף עונת 2005/2006, לאחר 6 עונות במכבי רבו השמועות על כך שבורשטיין יעזוב את מכבי בסוף העונה, בעיקר דובר על מעבר לקבוצת ז'ירונה מספרד, אולם במשחק האחרון של העונה (משחק האליפות נגד הפועל ירושלים), נפצע דקות ספורות לפני הסיום. בעיתוני הרכילות סופר שהוא נתקע במאיר טפירו אך מראיון עם טל בערוץ ניקלודיאון נובע כי מאיר טפירו לא נגע בו ("אני לא מאשים את מאיר, הוא אפילו לא נגע בי," סיפר טל בראיון). כתוצאה מהפציעה קרע את גיד אכילס, נותח למחרת והושבת מאימונים למשך כמה חודשים. למרות הפציעה, במהלך הקיץ בורשטיין חתם במכבי על חוזה ל-3 שנים נוספות. באחד הראיונות, אישר בורשטיין שאם לא היה נפצע הוא היה עוזב את מכבי. במהלך העונה שלאחר מכן, תחת הדרכתו של המאמן הקרואטי נבן ספאחיה, חזר בינואר בורשטיין למשחק פעיל. לאחר מספר משחקים ביורוליג ובליגה הישראלית (במהלכם היה בורשטיין בורג מרכזי), הבין כי הפציעה לא תאפשר לו לחזור ולשחק בתקופה הקרובה, והוא נאלץ לחזור לטיפולים פיזיותרפיים.
לקראת יורובאסקט 2007 הודיע טל כי אין בכוונתו לשחק במדי הנבחרת באותו קיץ, סוגיה שעוררה מחלוקת קשה בעקבות הצהרות רופא הנבחרת שהוא דווקא כשיר לשחק.
בורשטיין חזר לשחק בשורות מכבי באמצע עונת 2007/2008 וסיים איתה עונה נטולת תארים.
בטקס שנערך ב-28 בפברואר 2008 לציון 50 שנה להיווסדות המפעלים האירופאים בכדורסל קיבל בורשטיין אות הוקרה מטעם היורוליג כאחד מ-13 הסמלים הגדולים של מכבי תל אביב בכל הזמנים.
ב-8 באוקטובר 2009 חתם לעונה אחת בקבוצת פואנלברדה מספרד.
ב-15 ביוני 2010 חזר בורשטיין למכבי וחתם על חוזה לשלוש עונות בקבוצה. בעונת 2010/2011 זכה בורשטיין ביחד עם מכבי באליפות ובגביע המדינה. ב-1 בספטמבר 2011 מונה לקפטן מכבי תל אביב לאחר פרישת הקפטן הקודם דריק שארפ.
ב-27 באוגוסט 2012 הודיע בורשטיין על פרישתו מכדורסל מקצועני בעקבות פציעה בירך, קרע בלברום האצטבולרי. ב-28 באוגוסט, לפני פתיחת משחק מול נבחרת סרביה, ערכה עבורו נבחרת ישראל, שבמדיה שיחק 113 משחקים, טקס פרידה.
ב-30 ביוני 2017 מכבי תל אביב הודיעה על החתמתו של בורשטיין כעוזר מאמן שלישי של הקבוצה.
ב-3 ביולי 2018 הודיע על עזיבת מכבי תל אביב לטובת משפחתו.

משפחה

נולד בתל אביב לצביקה בורשטין, שנולד בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה להורים ילידי פולין, ולאוגניה לבית שטיינר, ילידת צ'כוסלובקיה.
בורשטיין נשוי לדנה ואב לשתי בנות ובן, ומתגורר בהרצליה. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 שובץ ברשימתו של ראש עיריית הרצליה משה פדלון.
איבראדה

היסטוריה

בתקופה הרומית היה האזור חלק מממלכת פיסידיה. ייתכן כי גם בתקופות מוקדמות יותר האזור היה מאוכלס, אך לא ידוע במדויק מתי יושב לראשונה.
במשך השנים קיבל האזור את חשיבותו מכך ששימש כמעבר הרים דרך הרי הטאורוס עבור סוחרים מאגן הים התיכון, אשר מצאו בו גם מחסה מפני החום. עד היום ניתן למצוא באזור שרידים של פונדק דרכים סלג'וקי.

גאוגרפיה, אקלים ואוכלוסייה

איבראדה שוכנת על רמה באזור הרי הטאורוס, בגובה של 950 מטר מעל פני הים. בקיץ, מזג האויר בה יבש יותר וקריר יותר מאשר באזור חוף הים התיכון השכן לה, והטמפרטורה נעה בין כ-30°C ביום לבין כ-10°C בלילה. הצמחייה באזור כוללת יערות ערער, ארז ואורן, אשר מקבלים את אספקת המים מנהר מנאווגאט (Manavgat) אשר זורם מפסגות ההרים. נכון לשנת 2000, אוכלוסיית תת-הנפה מונה כ-10,000 איש, מתוכם כ-7000 מתגוררים באזור עירוני. תושבי איבראדה עוסקים בעיקר ברעיית צאן וביערנות. כמו כן, רוב תושבי המקום הם בעלי בוסתנים וכרמים, אך לא למטרות מסחריות.

מוקדי עניין

האזור ההררי והמיוער של איבראדה מהווה מוקד עבור טיולים מסוגים שונים, בעיקר עבור הנופשים בחופי אנטליה והסביבה. בין היתר, האזור מכיל מסלולי הליכה, כבישים צרים המתפתלים בין ההרים וכן אתרי טיפוס. כמו כן, בתת-הנפה ניתן לסייר במספר אתרים מתקופת רומא העתיקה ויוון העתיקה, וכן למצוא מבנים היסטוריים בעיר איבראדה עצמה.
ארץ אש וארץ ים

רקע והפקה

את מרבית שירי האלבום הלחינה מרגלית צנעני לבדה. שניים הולחנו על ידי יאיר אלוני. בין היתר, נכתבו שירי האלבום על ידי רחל שפירא, חוה יעקובר, ארלט ספדיה ונורית בת-שחר צפריר. השיר "סבך הקשר", נכתב והולחן על ידי צנעני לבדה.
מתוך האלבום, יצא הסינגל "ארץ אש וארץ ים" שתיפקד גם כסינגל הראשון מתוכו.
לארי אדלר

ביוגרפיה

לארי נולד בבולטימור, ארצות הברית, למשפחה יהודית. על אף שלמד תקופה קצרה בילדותו לנגן על פסנתר, במפוחית היה אוטודידקט ולמד לנגן באופן עצמאי, כך שעד גיל 27 אפילו לא ידע לקרוא תווים.
את גדולתו של אדלר בעיני נגני מפוחית, ניתן להסביר בכך שהיה הראשון שהעלה את מעמד המפוחית, שעד אז נחשב ככלי מוגבל ועממי ששימש בעיקר לנגינת מוזיקת פולק וליווי, לכלי נגינה רציני העומד בפני עצמו. אדלר היה מופיע בהיכלי קונצרטים, עם קטעים קלאסים כשסימפוניה מלווה אותו, וכשהמפוחית משמשת ככלי הסולו.
ב-1949, לאחר שהואשם באהדה לקומוניזם נאלץ אדלר לעזוב את ארצות הברית ועבר להתגורר באנגליה לשארית חייו.
בנוסף לנגינה, גילה אדלר כשרון גם בתחומים נוספים. הוא שיחק במספר סרטים והופיע בסדרות טלוויזיה; כתב טור סאטירי פופולרי במגזין "Private Eye", שימש כמבקר מסעדות וכתב מספר ספרים, ביניהם האוטוביוגרפיה שלו, "It Ain't Necessarily So" ב-1985.
ב-1953 היה מועמד לאוסקר על פסקול הסרט ג'נבייב - אף ששמו לא הוזכר בכתוביות מכיוון שהופיע ברשימה השחורה בתקופת חקירות הסנטור ג'וזף מקארתי.
ב-1994, כשהוא בן 80, הקליט אדלר בשיתוף עם מפיק התקליטים של הביטלס, ג'ורג' מרטין, אלבום עם ביצועים לשירי המלחין ג'ורג' גרשווין, כולל ביצוע מהולל לרפסודיה בכחול.
בישראל פועל מ-1962 הרכב נגני מפוחית מצליח בשם "שלישיית אדלר", טעות נפוצה היא שיש קשר משפחתי בין נגני אדלר לבין הנגן האמריקאי, אך השם נבחר כמחווה לו.
בגיל 87 נפטר אדלר, כשהוא מותיר אחריו 4 ילדים.
Pet Sounds

רקע

עשרת אלבומי הלהקה שקדמו ל-Pet Sounds עסקו בנושאים קבועים כמו קיץ, גלישה, מכוניות ונשים. באלבום זה החליטה הלהקה לסטות מנושאים אלו ומסגנון הרוק אנד רול שאפיין את שירי הלהקה, לטובת אלבום מגוון ושונה ביחס לקודמיו.
בריאן וילסון, בסיסט הלהקה ומפיק האלבום, שאב את ההשראה מאלבומם של הביטלס, Rubber Soul. בראיון שהעניק וילסון, סיפר כי לאחר ששמע פעם נוספת את האלבום Rubber Soul בביתו, הוא רץ במהרה לאשתו מרילין והכריז: "מרילין, אני הולך לעשות את האלבום המושלם! אלבום הרוק הטוב ביותר שאי פעם נוצר!"

שירי האלבום

הסגנון הבולט ביותר באלבום הוא רוק פסיכדלי. כוונת חברי הלהקה הייתה ליצור אלבום שיכיל אלמנטים מסגנונות שונים, כמו פופ, ג'אז, קלאסי, אקזוטי, בלדות ואוונגארד.
האלבום נחשב אחד האלבומים המגוונים ביותר מבחינת סגנונות מוזיקליים שיצרה הלהקה.

קבלת האלבום

האלבום התקבל באהדה רבה בציבור. יצאו ממנו להיטים רבים, אשר הבולט מביניהם הוא השיר God Only Knows, שזכה להצלחה רבה ולימים דורג במקום ה-25 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים שערך המגזין Rolling Stone בשנת 2004.
לפי עדותו של פול מקרטני, מהביטלס, האלבום Pet Sounds סיפק השראה לאלבום הביטלס "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band". סקרי מוזיקה מגוונים דירגו את "Pet Sounds" כאחד מאלבומי הפופ הגדולים ביותר שהוקלטו אי פעם.
ב-2016 יצא בריאן וילסון לסיבוב הופעות ביחד עם אל ג'ארדין ובלונדי צ'פלין (חבריו ל"נערי החוף") לרגל 50 שנה לאלבום. ב-8 ביוני 2016 הוא הופיע באמפיפארק רעננה.
סילביה מיילס

ביוגרפיה

מיילס נולדה בניו יורק סיטי בשם סילביה ראובן לי, בתם של בל וראובן לי. מיילס ידועה בזכות הופעתה בשנת 1969 בדרמה "קאובוי של חצות", שבה גילמה את קאס, האישה העשירה שמזמינה אל ביתה את הכפרי הצעיר ג'ו בק (ג'ון וויט). על התפקיד זכתה למועמדות פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנת 1975 הייתה מועמדת לאוסקר בשנית, הפעם על הופעתה בתור ג'סי פלוריאן, האלכוהוליסטית במותחן הפשע "רצח, מתוקה שלי".
בשנות ה-80 הופיעה בדרמה הספרותית של גאי המילטון "רצח לאור השמש", בתור המפיקה מיירה גארדינר, ובקומדיות "אישה שטן" בדמותה של אמה של הסופרת מרי פישר (מריל סטריפ) ו"אהבה ממבט שלישי" בתור הברוקרית חנה מנדלבאום. מיילס שיחקה בתפקיד קטן, כסוכנת נדל"ן בסרטיו של אוליבר סטון "וול סטריט" ו"וול סטריט 2: הכסף מדבר". ב-1996 שיחקה בסרט "דניס על הקו". 
מיילס נישאה והתגרשה שלוש פעמים במהלך חייה. נישאה לראשונה בגיל 16, בעלה השני היה שחקן התיאטרון ג'רלד פרייס שעודד אותה לפתח קריירת תיאטרון, נישואיה המפורסמים ביותר היו לשדר הרדיו טד בראון.
נפטרה במנהטן ב-12 ביוני 2019.
המאפיה הסיציליאנית

המאפיה הסיציליאנית, או בשמה המקומי ה"קוזה נוסטרה" (Cosa Nostra, מילולית: "העניין שלנו"), היא סינדיקט פשע מאורגן שמקורו ובסיסו בסיציליה שבאיטליה.
תחת שמה של המאפיה הסיציליאנית מאוגדות קבוצות פשע רבות החולקות מבנה ארגוני משותף, פירמידלי בעיקרו, וכללי התנהגות. כל קבוצה, בדרך כלל משפחה-חמולה הנקראת בסיציליאנית "קוסקה", טוענת לריבונות על שטח גאוגרפי מסוים, בדרך כלל כפר או עיירה או שכונה של עיר גדולה, עליהם היא פורשת את חסותה. בראשית דרכה הנחה את פעילות המאפיה העיקרון של לקיחת החוק לידיים, כחלופה למערכת אכיפת החוק הממוסדת, שנתפסה בעיני רבים מן האזרחים כמושחתת או לא יעילה.
פעילויות הליבה של המאפיה הן גביית דמי חסות, בוררות בסכסוכים בין עבריינים, וארגון עסקאות והסכמים בלתי חוקיים ופיקוח על ביצועם.
לאחר עליית מוסוליני לשלטון, הוא ראה בחומרה את קיומה של המאפיה הסיציליאנית כמדינה בתוך מדינה. כדי להילחם בתופעה מינה את צ'זארה מורי למושל סיציליה, כשהוא מורה לו לשים קץ לתופעה בכל אמצעי אפשרי. הצלחה בולטת של מורי במאבק ב"קוזה נוסטרה" הייתה לכידתו של "דון ויטו"  והצלחתו להוציא מפיו הודאה כי עמד בראש המאפיה הסיציליאנית. הלחץ שהפעיל מורי על ראשי המאפיה גרם להגירתם של רבים מהם, בהם בכירים, אל מחוץ למדינה. בעקבות גלי ההגירה מאיטליה, התפשטה ה"קוזה נוסטרה" למדינות אחרות, ובהן ארצות הברית, קנדה ואוסטרליה. פושעים יוצאי סיציליה היו גורם חשוב ביצירת המאפיה האמריקנית, שחבריה מתייחסים אליה לעיתים כ"קוזה נוסטרה".
מקור חשוב להיסטוריה של ראשית המאפיה הסיציליאנית הוא מחקרם של הסנטור והברון היהודי-איטלקי ליאופולדו פרנקטי, והמדינאי והסוציולוג האיטלקי ממוצא יהודי, שכיהן גם כראש ממשלת איטליה, סידני סונינו בשם "סיציליה בשנת 1876" (La Sicilia nel 1876), שראה אור בשנת 1877.
שייע פייגנבוים

קריירה ככדורגלן

פייגנבוים נולד באוסטריה, עלה לישראל בגיל שנה עם הוריו וגדל ביפו מול אצטדיון בלומפילד, בבית שננטש על ידי ערבים שברחו מיפו במהלך מלחמת העצמאות. 
פייגנבוים החל לשחק בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב בשנת 1964. ב-5 במרץ 1966 כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, בדרבי מול מכבי תל אביב. במשך 15 עונות בהן שיחק בקבוצה זכה שייע בשתי אליפויות (בעונת 1965/1966, ובעונת 1968/1969), וכן זכה עמה בגביע אסיה בשנת 1967. בשנת 1969 הגיע עם הקבוצה בשנית לגמר גביע אסיה, עת סיימה הקבוצה במקום השני בטורניר, ובשנת 1972 זכה עם הקבוצה גם בגביע המדינה, כשכבש את שער הניצחון במשחק הגמר מול הפועל ירושלים. 
פייגנבוים הוא מלך השערים של הפועל תל אביב בכל הזמנים עם 132 שערי ליגה, ובסך הכל 175 שערים בכל המסגרות. כמו כן מדורג פייגנבוים במקום השלישי בטבלת שיאני ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים, עם 368 משחקים במדיה בליגה הבכירה. בשנת 1979 עזב את המועדון ושיחק ארבע שנים בקבוצות אחרות עד שפרש בשנת 1983. בסך הכל כבש 148 שערים בליגה הבכירה בישראל והוא מדורג במקום העשירי בטבלת מלך השערים של הליגה בכל הזמנים.
פייגנבוים שיחק  50 משחקים בנבחרת ישראל, בהם הבקיע 24 שערים (מחזיק בשיא ההופעות והכיבושים לשחקן הפועל תל אביב בנבחרת). ב-15 ביוני 1966 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת אורוגוואי. פייגנבוים שיחק עם הנבחרת באולימפיאדת מקסיקו סיטי ב-1968 שבה הבקיע ארבעה שערים, ובמונדיאל היחיד אליו העפילה נבחרת ישראלית, במקסיקו 1970. את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת ערך ב-20 במרץ 1977, במשחק מול נבחרת קוריאה הדרומית במסגרת מוקדמות מונדיאל 1978.
בשנת 2009 נבחר פייגנבוים כחבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי.

קריירה כמאמן

פייגנבוים החל את קריירת האימון שלו בקבוצת הפועל חיפה ולאחר מכן אימן בין השאר את הפועל ירושלים, מכבי נתניה, מכבי פתח תקווה, בני יהודה תל אביב, הפועל באר שבע, הפועל צפרירים חולון, הפועל אשקלון ומכבי אחי נצרת.
בסוף 2004 נתמנה לאמן את הפועל תל אביב, לאחר שכבר אימן את הקבוצה כעשר שנים קודם לכן תחת המנג'ר משה סיני. בקדנציה השנייה שלו כמאמן בקבוצת נעוריו הוא הציל את הקבוצה מירידה לליגה הלאומית יחד עם שלום תקווה ששימש כעוזרו אך בתום העונה לא הוארכה כהונתו.
בשנים שלאחר מכן אימן פייגנבוים גם את בני סכנין, הפועל אום אל-פחם, הפועל אשקלון והפועל חדרה. בדצמבר 2011 מונה למאמנה של הפועל רמת השרון, לאחר פיטוריו של מומי זפרן, ובתום העונה סיים את תפקידו במועדון.
ביולי 2013 מונה למאמנה של הפועל כפר סבא, לאחר שירדה לראשונה בתולדותיה לליגה א', אך פוטר מתפקידו לאחר 4 חודשים בלבד.
עקב התמחותו באימון קבוצות תחתית והצלתן מירידה, נודע בכינוי "המושייע".

מחוץ למגרש

ב-2007 הגיש פייגנבוים תלונה במשטרה נגד אבי איבגי, אז שוערה המחליף של בית"ר ירושלים, בטענה כי הטרידו בטלפון ואיים על חייו. איבגי מצידו טען כי הכול נעשה בהומור.
משנת 2012 משתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר", המשודרת בערוץ HOT3, כמאמן של קבוצת ידוענים. בנוסף הוא משמש כפרשן באולפן הליגה הלאומית בערוץ הספורט.
פייגנבוים נשוי ואב לארבעה. מתגורר בהוד השרון. בנו רונן פייגנבוים כדורגלן עבר גם הוא.
משה לאופר

קורות חיים

נולד בבלגיה למאיר ושרה לאופר, צאצא לשושלת אדמו"רי חסידות נדבורנה. בצעירותו עלה עם משפחתו לישראל והיא התיישבה בתל אביב. למד בישיבת עטרת ישראל בירושלים. גיסו, אורי אזרחי (אחיו של הרב ברוך מרדכי אזרחי), כיהן כמנהל הישיבה שבה למד.
את קריירת ההלחנה החל בעודו תלמיד בישיבה. חלק מלחניו הם "כיצד מרקדין" שיר שבוצע על ידי לייבלה השל, השיר "חזק" שבוצע על ידי אברהם פריד, לאחר מכן החל גם כן לעבד מוזיקה, ובין היתר עיבד אלבומים לגדולי הזמר החסידי מרדכי בן דוד, אברהם פריד, יעקב שוואקי ואמנים בולטים נוספים. במהלך הקריירה שלו פיתח קשרים מיוחדים עם פריד, שלו עיבד כמעט את כל אלבומיו, שיתוף פעולה נוסף התקיים ומתקיים בין לאופר למלחין של המוזיקה החסידית יוסי גרין, כאשר גרין התבטא לא פעם אחת כי לאופר היחיד שהצליח לעבד את לחניו כפי שהוא עצמו דמיין אותם. 
בשנת 2011 זכה בפרס אקו"ם להישג מיוחד בתחום הזמר החסידי.
גם בניו, אלי ובני, הם מעבדים, מנצחים ומלחינים במוזיקה החסידית. 
לאופר מפעיל את פרויקט משה לאופר מנגן חב"ד.
נשוי לחני, ומתגורר בבני ברק.
קדושה (דת)

קדושה הוא מונח המתאר יחס מיוחד לחפץ, מקום, אירוע, טקסט או מושג בגלל קישורו לאלוהות או כוח רוחני אחר, או היותו ראוי לפולחן והערצה.
הקדושה אינה נובעת מתכונה פיזית, אלא מוגדרת בהתאם לסט האמונות של המתבונן.
היפוכה של הקדושה הוא החול.

נצרות

בנצרות, הקדושה היא מתכונות האל. הקדושה מועברת אל המאמינים באמצעות הסקרמנטים. כך הכנסייה הקתולית מאמינה, לדוגמה, כי אכילת לחם הקודש מעבירה מקדושת האל אל האדם האוכל.

אסלאם

אחד מ-99 שמות האל באסלאם הוא "הקדוש" (القدوس).
מילה נוספת במשמעות דומה היא חראם (حرام), שניתנת לתרגום גם כ"מקודש". כך לדוגמה מסגד אל-חראם, המקום הקדוש ביותר לאסלאם.

הקדושה בראי האקדמיה

אמיל דורקהיים החשיב את הדיכוטומיה בין הקודש לחול כמאפיין המרכזי של דת. כלומר, לשיטתו, דת היא מערכת של אמונות והתנהגויות ביחס לדברים קדושים. דורקהיים מדגיש את ההבדל בין קודש וחול לעומת טוב ורע. החול איננו בהכרח רע, והקדוש אינו בהכרח טוב.
איירין אדלר

איירין אדלר (אנגלית: Irene Adler) היא דמות בדיונית המופיעה במספר סיפורים קצרים מאת ארתור קונאן דויל וגיבורם הוא שרלוק הולמס.

הופעות בסיפורי שרלוק הולמס

דמותה של איירין אדלר מופיעה במספר סיפורים קצרים שגיבורם הוא הולמס: "עניין של זהות", "שערורייה בבוהמיה" ו"חמשת חרצני התפוז" שפורסמו ב-1891 ונכללו בקובץ הסיפורים "הרפתקאות שרלוק הולמס", וכן הסיפור "הקידה האחרונה" שנכלל בקובץ הסיפורים בשם זה.
עם זאת, המידע הרב ביותר בנוגע לאדלר מופיע בסיפור "שערורייה בבוהמיה". 
ב"חמשת חרצני התפוז" התייחסותו של הולמס לאדלר מוטלת בספק. "כבר הובסתי ארבע פעמים - שלוש פעמים בידי גברים ופעם בידי אישה." ייתכן כי מדובר באדלר, אך מבחינה כרונולוגית הסיפור "חמשת חרצני התפוז" מתרחש לפני "שערורייה בבוהמיה", אף על פי שהתפרסם מאוחר יותר. אולם, אותרו מספר טעויות כרונולוגיות שביצע קונאן דויל בסיפוריו, וכן ד"ר ווטסון, עוזרו הנאמן של הולמס, מציין בסיפור "עניין של זהות" כי אדלר היא האדם היחיד שידוע לו כי הביס אי פעם את הולמס.

ביוגרפיה

לפי הסיפור "שערורייה בבוהמיה", איירין אדלר נולדה בניו ג'רזי שבארצות הברית בשנת 1858. היא ניהלה קריירה כזמרת במספר בתי אופרה מפורסמים ברחבי אירופה. בשנות העשרים המאוחרות לחייה פרשה ועברה להתגורר בלונדון.
אדלר ניהלה רומן עם וילהלם גוטסרייך פון אורמשטיין, הדוכס הגדול של קסל-פלשטיין ומלך בוהמיה. במהלך "שערורייה בבוהמיה" היא מתחתנת עם אדם בשם מר גודפרי נורטון, כשהולמס משמש להם כעד. בסיפור זה מצליחה אדלר להערים על הולמס, ובכך מובילה ליחס מיוחד כלפיה מצדו.
כיוון שד"ר ווטסון מתאר אותה כ"איירין אדלר המנוחה", ניתן להסיק כי נפטרה על אף שנסיבות מותה אינן מצוינות.

במדיות אחרות

דמותה של איירין הופיעה כמעט בכל העיבודים של סיפורי הולמס, כמו בסרט מ-2009, שרלוק הולמס, ובהמשכו, שרלוק הולמס: משחק הצללים, וכן בסדרה של ה-BBC "שרלוק". 
בסדרת הטלוויזיה "אלמנטרי" איירין אדלר מוזכרת כבת זוגו של שרלוק אשר מוריארטי רצח, דבר שהוביל את שרלוק לשימוש בסמים. אך בסוף העונה הראשונה גילו שרלוק הולמס וג'ואן ווטסון את זהותה האמיתית של איירין אדלר, הלוא היא מוריארטי. 
כמו כן הוזכרה דמותה בסדרת הטלוויזיה "האוס", הידועה במקבילות הרבות לסדרת הספרים שרלוק הולמס.
אליעזר ברגמן (רופא)

חייו בברלין

אליעזר ברגמן נולד בוורשה, פולין ובגיל 5 עבר עם משפחתו לברלין. שם זכה לחינוך. הוא סיים בברלין את לימודי הרפואה. בשנת 1925 הקים משפחה עם אשתו אלישבע כהן אלטמן מדיסלדורף, עובדת סוציאלית במקצועה ונולדו להם שתי בנות. הוא עבד בתור רופא עירוני במגדבורג והועמד בראש מערכת הבריאות בעיר. בעקבות עליית הנאצים לשלטון, ד"ר ברגמן ומשפחתו עלו לארץ ישראל בשנת 1933.

חייו בישראל

ברגמן ומשפחתו התגוררו בצריף באבן יהודה ואחר כך בחולון. הוא עבד כרופא במשך 3 שנים באבן יהודה. בתקופה זו אבן יהודה הייתה מוקפת ביצות. הוא נתן טיפול לכולם, ליהודים ולערבים כאחד. ממרפאתו רכב על סוס או חמור כדי לחלק כינין לחולי המלריה שבסביבה.
בשנת 1936 חלה ד"ר ברגמן במחלת הפוליו. ד"ר ברגמן שכב במיטה במשך שנה, אך המשיך לטפל ממיטתו בחולים, בעזרת אשתו אלישבע. לאחר שנה קם ממיטת חוליו וחזר לעבוד, אך סימני המחלה ניכרו בהליכתו. לאחר מכן עברה המשפחה לתל אביב ושם נולדה בתם השלישית.
החל מ-1939 עבד בקופת חולים כללית. במשך כל חייו ברגמן עבד כרופא ברפואה ציבורית. הוא היה רופא בתי הספר ובגני הילדים בכפר סבא ובאזור השרון. נוסף לכך נתן ייעוץ במרפאת זמנהוף שבתל אביב. הוא היה ידוע כדיאגנוסטיקן. הוא לימד רפואה ציבורית בבתי ספר לאחיות ובסמינרים.
ברגמן האמין שאדם החולה בפוליו צריך להפעיל את השרירים באזור החולה, כדי שיהיה בתזוזה, לכן חשב, שהטיפול היעיל ביותר הוא טיפול במים. בשנת 1955, עבר עם משפחתו לגור בכפר סבא. בהיותו בכפר סבא היה פעיל בין המקימים של בית הספר "מפתן" בכפר סבא ועבד שם כרופא.
ד"ר ברגמן פרסם בכתב עת בינלאומי מאמר חשוב בנושא של "מחלה בעקבות אבטלה". בסוף 1962 הוציא משרד הסעד חוברת של ברגמן בו הוא המליץ לתמוך במשפחות קטנות.
בחירתו של ד"ר ברגמן לעבוד במערכת הבריאות הציבורית הייתה חלק מהשקפת עולמו הסוציאל-דמוקרטית. הוא היה איש עקרונות, רחב אופקים ושלט ב-8 שפות.
ברגמן נפטר בשנת 1963 ונקבר בבית הקברות נורדאו בכפר סבא.

פרסים

בשנת 1951 זכה ברגמן בפרס כתב העת המדעי של רופאי קופת חולים, "דפים רפואיים" שהוענק לראשונה בתולדות כתב העת.

הנצחה

בית הספר מפתן "השחר" ברחוב בר-אילן 37 בכפר סבא, קרוי על שמו.
ניקולה יאנקוביץ'

ביוגרפיה

יאנקוביץ' החל לשחק כדורסל במועדון נוער בעיר הולדתו וראניה. לאחר מכן עבר לקבוצות הנוער של ז'לזניק בלגרד והכוכב האדום בלגרד. ב-2012 עבר לשחק בספירו שרלרואה מליגת העל הבלגית וב-2013 עבר לפפניסטר הבלגית. בעונת 2013/2014 רשם ממוצע של 11.3 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק ובעונת 2014/2015 ממוצע של 16.1 נקודות (שמיני בליגה) ו-6.2 ריבאונדים למשחק. בספטמבר 2015 הצטרף לקבוצת מגה לקס הסרבית. באוגוסט 2016 עבר לקבוצת אולימפיה ליובליאנה, הוא זכה עמה בגביע הסלובני ונבחר ל-MVP של הליגה האדריאטית לאחר שהשיג ממוצע של 16.6 נקודות ו-7.3 ריבאונדים, והוביל את הליגה עם מדד יעילות של 19.24. ביולי 2017 עבר לסקריה מהליגה הטורקית. ביולי 2018 הצטרף לאסטודיאנטס מדריד מליגת העל הספרדית, ובדצמבר 2018 עבר לפרטיזן בלגרד.
משנת 2010 הוא חבר בנבחרות הלאומיות של סרביה. באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה ב-2010 רשם ממוצע של 14.4 נקודות (שישי בטורניר) ו-8.8 ריבאונדים (שני בטורניר) למשחק. באליפות העולם באותה שנה לנבחרות עד גיל 17 סיים עם נבחרת סרביה במקום החמישי. ב-2011 זכה עם נבחרת סרביה במקום השני באליפות אירופה עד גיל 18. הוא רשם באליפות ממוצע של 7.2 נקודות ו-6.6 ריבאונדים. באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה ב-2012 זכה עם הנבחרת במקום השלישי ונבחר לחמישיית הטורניר. הוא רשם באליפות ממוצע של 14 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק. ב-2013 זכה עם סרביה במקום השני באליפות העולם עד גיל 19. בחצי הגמר הוביל את הנבחרת לניצחון על אוסטרליה כשהוא קולע 20 נקודות ולוקח 16 ריבאונדים. סך הכל רשם בטורניר ממוצע של 11.2 נקודות ו-7.1 ריבאונדים למשחק. ב-2014 זכה עם סרביה במקום השלישי באליפות אירופה עד גיל 20 ונבחר לחמישיית הטורניר. הוא השיג בטורניר ממוצע של 15.5 נקודות (חמישי בטורניר) ו-9.4 ריבאונדים (שני בטורניר).
הוגט דרייפוס

חייה

הוגט דרייפוס, ילידת מילוז, אלזס, החלה ללמוד נגינה בפסנתר בגיל ארבע. בשנת 1946 התחילה לעבוד עם המורה ידוע השם לפסנתר לאזאר לוי. בשנת 1950, כשנודע לה שהמוזיקולוג נורברט דיפורק יעביר קורס מיוחד על המוזיקה של יוהאן סבסטיאן באך (לציון שנת המאתיים למות באך) בקונסרבטואר של פריז, נרשמה לקורס ונשארה ללמוד בקונסרבטואר למשך ארבע שנים. נוסף לשיעורי פסנתר, למדה גם צ'מבלו באקדמיה צ'יאניה דה סיאנה אצל רוגרו ג'רלין, מי שהיה תלמידה של מחדשת מסורת הצ'מבלו, ונדה לנדובסקה. כעבור שנים, ב-1956, זכתה דרייפוס בתחרות הצ'מבלו הבינלאומית בז'נבה, שווייץ, ניצחון שהציב אותה בחזית עולם המוזיקה העתיקה של הרנסאנס והבארוק וכדמות בולטת בהשבת הצ'מבלו לצרפת.
כלי הנגינה החביב עליה היה צ'מבלו מעשה ידיו של היינריך המש, בונה צ'מבלו גרמני. הכלים המשובחים ביותר שלו נבנו בפריז במאה ה-18 ולעיתים קרובות משווים אותם עם אלה שבנה בלאנשה, גם הוא בונה צ'מבלו ידוע-שם.
דרייפוס לימדה בסקולה קאנטורום, בסורבון בפריז ובקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה ומחול בליון. כמו כן הייתה בצוות המורים באקדמיה הבינלאומית לעוגב ולמוזיקה עתיקה ובאקדמיה וילקרוז למוזיקה. באשר למעמדה כמורה, רמתם הגבוהה ומספרם הרב משמעותית של הצ'מבליסטים המזדהים עם תלמודה, כגון כריסטוף רוסה, אוליביה בומון, יאניק דה גאיאר, נואל שפיט וז'ורי ויניקור, מדברים בעד עצמם. דרייפוס ישבה דרך קבע בחבר השופטים בתחרות הצ'מבלו הבינלאומית בפריז.
הקונצרטים הרבים שלה, כיתות האמן וההקלטות שערכה הביאוה לעבוד עם מספר רב של אישים ידועים בעולם המוזיקה, בהם פייר בולז, ברונו אמאדוצ'י, האנס ירג לאנגה, ז'אן-פייר רמפל ועוד.
שלמה שפאן

קורות חייו

שפאן נולד בראשית שנת 1898 ביארמולינץ (יארמולינצי; ברוסית: Ярмолинцы) שבפודוליה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה), בנם של חיה לבית ריפניצר ואליעזר שפאן, סוחר. קיבל חינוך כללי לצד עברי מסורתי בבית ספר תיכון, ועסק בהוראת העברית בבית ספר עברי של רשת "תרבות" בקמנץ פודולסק, ולאחר מכן עבר לפולין שם לימד בגימנסיה היהודית לנערים בלודז'.
כחבר התנועה הציונית, עלה לארץ ישראל בשנת 1923, ושימש כשנה מורה בעין חרוד. באותה תקופה החל לפרסם שירים וסיפורים בעיתון "הפועל הצעיר". בהמשך עבר ללמוד ספרות עברית ולימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית בירושלים, והשלים תואר שני בשנת 1933. באותה שנה נישא לד"ר רחל שפאן-גבריאלית (לבית רלב"ג) (1906–1991), אנטומולוגית במחלקה להגנת הצומח שליד משרד החקלאות,, עמה חי עד מותו. בתום לימודיו כיהן כסגן-מנהל הגימנסיה הריאלית בלפור והורה בבית המדרש למורים וגננות ע"ש לוינסקי.
בשנת 1946 מונה למפקח משרד החינוך על בתי הספר התיכוניים הממלכתיים. משנת 1958 ועד לפטירתו כיהן כמרצה לספרות באוניברסיטת תל אביב.
באפריל 1957 הצטרף לאקדמיה ללשון העברית, ובה שימש כחבר יועץ לוועדות למונחי קרקע ולמונחי רדיו-אלקטרוניקה. היה חבר הוועד המרכזי של אגודת הסופרים העברים, וכן היה חבר הבונים החופשיים בלשכת ברקאי.
נפטר בתל אביב בינואר 1962, בגיל 63. נקבר בבית העלמין קריית שאול. לאחר מותו כונסו כתביו בשני כרכים. ארכיונו, ובו פנקסים, יומנים, רשימות בכתב-יד, רשימות להרצאות, מכתבים וכן סיפורים ושירים שלא פורסמו, שמור בספרייה הלאומית בירושלים.

עבודתו הספרותית

לצד עבודתו המקצועית עסק שפאן בתרגום וביצירה ספרותית (את תרגומיו מהספרות היוונית החל בשנת 1932). במיוחד נודעו תרגומי המופת שלו לשירה ולספרות יוונית עתיקה, כולל משלי אזופוס. תרגומיו אלו היו לראשונה בהטעמה הדקדוקית הנכונה של משקל ההקסאמטר, דבר שלא נעשה על ידי מתרגמים קודמים מיוונית עתיקה, ובהם שאול טשרניחובסקי. בשנת תש"ח הופיע תרגומו למחזה "יציאת מצרים" של המחזאי ההלניסטי יחזקאל הטראגיקן. בשנת תש"ט-1949 זכה בפרס טשרניחובסקי עבור תרגומו "ההמנונות ההומריים" (תש"ו). בשנת תשט"ז-1956 זכה בפרס בשנית, על תרגומו להסיודוס.
ספרי הסיפורים שכתב, בהם ספרו "בדרך מבית המחזה", התאפיינו בעדינות ובעתירה להבנה אנושית. כמו כן כתב מסות ומחקרים על ספרות עברית וכללית, בעיקר על ספרות יוון העתיקה והספרות היוונית-יהודית. בשנת תש"ה הוציא יחד עם יעקב בקר את "מבחר המסה העברית", שהיה בין הטובים בתחומו.
בנוסף חיבר שירים, בהם "שיר הילדים הפליטים" ו"שיר הנוטעים", ונהג לחתום עליהם באנאגרמה של שמו - "ש. נפש". שיריו היו ליריים מאוד, בהירים ופשוטים, ונטו לרגשנות.