ליעד שהם

ביוגרפיה

סבו, יצחק שהם, היה מנהל הוצאת הספרים של "דבר". סבו וסבתו היו ממייסדי שכונת נווה עוז בפתח תקווה, בה נולד אביו. אביו עבד שנים רבות במשרד הביטחון, וכיהן כמנהל הרכש של חברת 'אל-אופ' ואמו ניהלה את תיכון חדש בתל אביב.
ליעד שהם נולד בגבעתיים. בילדותו שהה עם משפחתו בפריז, שם אביו עבד במשלחת מטעם משרד הביטחון. מששבו לישראל התגורר בגבעתיים, והוא בוגר בית ספר תיכון ע"ש דוד בן-גוריון בפתח תקווה. בצה"ל שירת בחיל המודיעין (1992-1990).
שהם הוא בוגר תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1996-1992) ובעל תואר שני במשפט מסחרי בינלאומי מבית הספר לכלכלה של לונדון (1998-1997). הוא עשה התמחות בבית המשפט המחוזי וחבר לשכת עורכי הדין מאז 1997. שותף במשרד עורכי הדין גולן גולדשמידט ושות', בו הוא עובד מאז שנת 1999; מומחה במשפט מנהלי ומסחרי.
מאז שנת 2001 ועד 2018 יצאו לאור שבעה עשר ספרים פרי עטו. 
שהם הוא גם מיוצרי סדרות הטלוויזיה "תמר הבלשית וקפטן יום שלישי" המבוססת על ספרו "אבא בונה עוגה", ועיר מקלט המבוססת על ספרו "עיר מקלט".  
בשנת 2019 עלתה בתיאטרון "גשר" ההצגה "משפט חוזר" המבוססת על ספרו ושהם נטל חלק בכתיבתה. 
שהם כתב גם שני מאמרים אקדמיים בנושא משפט.
נשוי ואב לשניים. גר בתל אביב.

דרכו הספרותית

שהם לא כתב למגירה כילד ומעולם לא שאף להיות סופר. כששב לישראל מתקופת לימודיו בלונדון התחיל להעלות על הכתב את חוויותיו ושלח את כתב היד להוצאות ספרים שונות. כתב היד שלו נדחה על ידי כל ההוצאות, חוץ מכנרת; תמר פוקס, עורכת ההוצאה, שבדיוק שבה מביקור בעיר, החליטה להוציא את הספר לאור. כך נולד ספרו הראשון "לונדון בפיתה".
ספרו הבא, "החיים באלכסון", עסק בחייו כרווק. אחר-כך כתב את "אקסטרה סמול", על החיים בישראל; ספרו הרביעי, "החברים של אלוהים", סיפר בצורה הומוריסטית סיפורים מהתנ"ך. בשלב זה שהם הגיע למשבר כתיבה. בפגישה עם העורך הראשי של ההוצאה, דב אלפון, העלה אלפון את האפשרות ששהם יתחיל לכתוב ספרי מתח, והכיר לו את הסופר אמנון ז'קונט, ששימש לשהם כמורה דרך.
כלי התקשורת בארץ ובעולם נוהגים לכנותו "ג'ון גרישם הישראלי", בין היתר מכיוון שגיבורי ארבעת ספרי המתח הראשונים שלו הם עורכי דין.
עד 2018 כתב תשעה ספרי ספרי מתח למבוגרים, כל אחד מהם נמכר בלמעלה מ-30,000 עותקים. ספריו בסוגה זו נמכרו עד היום בכ-250 אלף עותקים. כל אחד מספרי המתח שלו זכה בפרס "ספר זהב" מטעם איגוד המוציאים לאור.
זכויות התרגום בספריו "מסדר זיהוי" ו"עיר מקלט" נמכרו באמצעות סוכניו הספרותיים ('קרטיס בראון' שמייצגת את ג'ון לה קארה, טרייסי שבלייה ומרגרט אטווד),
להוצאות ספרים בארצות הברית (הוצאת "הארפר קולינס"), אנגליה, גרמניה, צרפת, דנמרק, רוסיה, איטליה ועוד.
שהם מרבה להרצות על נושאי כתיבתו בישראל ובחו"ל.

השפעות, סגנון ואופי כתיבת ספרי המתח

שהם מספר כי הושפע בעיקר מהסופרים ז'ורז' סימנון וג'ון גרישם:
"סדרת הבלש מגרה של ג'ורג' סימנון. אני מאוד אוהב את הריאליזם, הדמויות המעניינות ופתרון התעלומה שנובע בעיקר מהבנת נפש האדם. אני משתדל ליישם עקרונות אלה גם בספרים שלי".

"מאוד הושפעתי מג'ון גרישם בכל הקשור להצגת החברה ובעיותיה דרך עלילת מתח משפטית."

"אפשר ללמוד לא מעט מגרישם על החברה האמריקנית... הכתיבה קלילה, המתח אדיר - ומולם נושאים חברתיים כבדים: פשע מאורגן ויחסי שחורים־לבנים, למשל".
הוא מספר על החשוב בעיניו לכתיבת ספר מתח מוצלח ועל התחקיר אותו הוא מבצע לצורך הכתיבה:
"אתה צריך להיות אמין. אתה צריך לכתוב עלילה שתהיה "מציאותית" ושהקוראים יאמינו שהיא מתקבלת על הדעת. דרך אחת היא באמצעות עשיית מחקר מקיף. לא רק שמחקר מקיף מעשיר במידה רבה את הסיפור, אלא שהוא מקנה לספר מידה רבה של אמינות. באשר לי, אני לא מתחיל לכתוב לפני שאני עורך תחקיר. כחלק מכתיבת הספרים שלי, אני נפגש ומראיין שוטרים, סניגורים, שופטים, עיתונאים וחוקרים. אני מנסה ללמוד כיצד דברים "באמת" קורים...
אני חושב שבתור סופר ספרי מתח, אתה צריך להיות אמין, אתה חייב לחקות את המציאות. אבל, המציאות שאני מנסה להתקרב אליה אינה בהכרח "האמיתית", אלא ראייה מקובלת של המציאות."
רבים מספריו עוסקים בבעיות חברתיות, למשל "משפט חוזר" ו"משחק הראיות" בבעיות של מערכת המשפט הישראלית, "מסדר זיהוי" בהסדרי טיעון ובמשולש משטרה, פרקליטות ותקשורת, "עיר מקלט" בבעיית העובדים הזרים ו"אם המושבות" בשחיתות מוניציפלית:
"כל ההתמקדות באני, באינדיבידואל, בבעיות הפרטיות שלי - לא משתלב בדרך שבה חונכתי לראות את הכלל ולהתעסק בבעיות חברתיות. אצלי למשל אין פסיכופתים, כמו שמקובל בספרות מתח, כי פסיכופת הוא מקרה פרטי, ואילו בספרים שלי יש מקרים שהם אינדוקציות לבעיות הרבה יותר גדולות. תמיד יש בעיות אישיות שאפשר להתעסק בהן, ואני לא אומר שזה לא מעניין, אבל אני משתדל להתעסק במשהו קצת יותר גדול מהסיפור של גיבור אחד ספציפי."
"אני בוחר בעיה שמעניינת אותי ומטפל בה באמצעות הסיפור. ענת נחמיאס, השוטרת שהיא הדמות הראשית בשני הספרים האחרונים, היא העיניים שלי בסיפור והיא צריכה להבין כמוני מה קורה פה. בספר הקודם היא הייתה חייבת להבין את עולמם של מבקשי המקלט כדי לפתור את הפרשה והפעם לצלול לתוך עולם השחיתות השלטונית".
שלושת ספרי המתח האחרונים שלו, החל מספרו "מסדר זיהוי", נכתבו מכמה נקודות מבט בהשפעת סדרת הטלוויזיה האמריקאית "הסמויה":
'אני חושב שספרי האחרון, 'מסדר זיהוי', החל לקרום עור וגידים כשצפיתי בסדרת הטלוויזיה 'הסמויה'. האפשרות לספר את הסיפור על ידי כמה מספרים, כשלכל אחד השקפת העולם שלו, ריתקה אותי. ולכן, ב'מסדר זיהוי' מדברים השוטרים, הפרקליטים, העיתונאים, הנאשם, הקורבן, משפחותיהם ויוצרים תמונה פנוראמית ומלאה של כל הנוגעים בדבר".'