אסתר שמיר

קורות חיים

נולדה בירושלים בשם אַסְתָּר הירשברג, בתם של איש הקולנוע אשר הירשברג ושל העיתונאית תחיה בת אורן. 
החלה את דרכה בלהקת הנח"ל, לצד מיקי קם, אריק רודיך, יהודה עדר ומכיוון שנדרשה לעברת את שם משפחתה נקראה אז אסתר אלעד. בלהקה הייתה סולנית בשירים אחדים (ביניהם "ויויו גם") ובמהלך השירות הצבאי פגשה את בעלה הראשון ושותפה האמנותי אפרים שמיר. באמצע שנת 1975 נישאו. אסתר החלה לכתוב שירים בגיל צעיר מאוד, ובנובמבר של אותה שנה הוציאה שיר ראשון לרדיו (שכתבה את מילותיו) "עברתי רק כדי לראות" (לחן ועיבוד: אפרים שמיר).
בסוף 1976, אחרי פירוק להקת כוורת השתתפו אפרים ואסתר שמיר כמלווים במופע של אריק איינשטיין "אנשים אוהבים לשיר". בדצמבר 1977 יצא בחברת סי בי אס אלבומם המשותף "אפרים ואסתר שמיר". אפרים הלחין ועיבד את כל שירי האלבום, פרט ל"בוא ונשחק במחבואים" שכתבה והלחינה אסתר שמיר. 
לאחר צאת האלבום יצאו השניים לסיבוב הופעות עם להקה מלווה (אהרלה קמינסקי בתופים, מיקי שביב בבס). 
הם התגרשו ב-1978 אך שמרו על קשר חברי והמשיכו לשתף פעולה במישור המוזיקלי.
בשנת 1979 הופיעה שמיר עם יהונתן גפן בתוכנית משותפת שנקראה "קוראים לזה אושר", סאטירה על זוגיות ויחסי גבר-אישה. אסתר שמיר תרמה את התשובה הנשית עם השיר הציני-פמיניסטי "גבר ללילה אחד" (אותו כתבה ללחן של אפרים שמיר) ואת הדואט "מחר אזיל דמעה" שביצעה עם יואל לרנר (שכתב גפן והלחין עדי רנרט)
בשנת 1982 הוציאה אסתר את אלבום הסולו הראשון שלה - "במקום הכי נמוך בתל אביב", שהיווה פריצת דרך בכל הנוגע ליצירת הרוק הנשי בארץ, הן מבחינת התכנים והן מבחינת ההפקה. הלהיט הגדול ביותר באלבום היה שיר הנושא. שירים נוספים שהתפרסמו מהאלבום היו: "גבר ללילה אחד" (מ"קוראים לזה אושר", 1979), "חבל דק" ו"אני לא רוצה לדבר על זה עכשיו". איתן גידרון מלהקת תמוז עיבד את שירי התקליט וההפקה המוזיקלית הייתה של לואי להב.
באותה שנה (1982) כתבה והלחינה שיר לשלמה ארצי בשם "ברית לא מותרת", שיר אהבה מפוכח וקודר שאותו שרה בדואט עם ארצי באלבומו "מקום".
בשנת 1984 יצא אלבומה השני "קלף חזק", בו כתבה והלחינה את רוב השירים.
את התקליט עיבד אפרים שמיר, פרט לשיר הנושא, אותו הלחין ועיבד יזהר אשדות.
בתקליט זה התפרסמו בעיקר השירים: "קצב הג'ונגל" שהיה שיר מחאה עדינה "רגע של שיווי משקל", "דבר איתי" ושיר הנושא, "קלף חזק" שהיה ללהיט.
בשנת 1985 יצא ספר שירה הראשון בהוצאת "עקד". הספר נקרא "צעד אחד לפני הנהר" וממנו הולחנו בהמשך "צעד אחד לפני הנהר" (על ידי שפי ישי, בביצוע של גלי עטרי) "עשה שיהיה לי קל" (יהודית רביץ) ו"הנה היום את צוחקת" (יהודה פוליקר).
בשנת 1987 יצא אלבומה השלישי "עד הסוף" בהפקתו ועיבודו של עדי דגני.
השירים: "אנחנו באותה סירה" (שיר מחאה), "הרכבת כבר עברה בתחנה" (שהיה בקצב הרגאיי) ושיר הנושא הפכו ללהיטים, אבל האלבום עצמו לא זכה להצלחה מסחרית.
בשנת 1988 יצא אלבומה הרביעי, "דו קיום באהבה", בעיבודים והפקה מוזיקלית של משה לוי.
שמתוכו הצליחו השירים: "קרוב אל קו המטרה" ו"רגע לפני הסערה", שנפסל לשידור ברדיו בגלל הטקסט החריף שבו, שנכתב בהשפעת אירועי האינתיפאדה הראשונה. (מהטקסט הזה ידועה השורה "אל תשלחו את אחי אל ההדק, כאילו כח עליון דורש. האדמה לא מבקשת דבר מאיתנו, רק האדם מבקש").
בשנה זו נאגדו שיריה המולחנים לספר שירים "עד הסוף" בהוצאת "ביתן".
מלבד ביצוע של שיריה בעצמה, שמיר גם כתבה שירים, בעיקר מילים, לזמרים רבים, כגון:
גלי עטרי ("חזקה מהרוח", "ביום שאחרי"), יהודית רביץ, ריטה ("זמן", "תחנה של זמן"), דורית ראובני, ("עד שער החלום"), עדנה לב ("כל הדרך אלי"), ירדנה ארזי ("ילדה יחפה", "ארמון הקרח"),
יהודית תמיר ("שומר האש"), מוני ארנון ("תמונה שבורה") לאה שבת ("מעבר לגדר"), מזי כהן, אורה זיטנר, סשה ארגוב ("פרידת מחר"), יהודה פוליקר ("היום את צוחקת")
נורית גלרון, אדם, דפנה דקל, ריקי גל, דני בסן ("חרד לשלומך", "יריה מהמותן") ועוד רבים אחרים.
במשך כל השנים הופיעה שמיר במועדונים ובאירועים כזמרת-יוצרת כשהיא מלווה את עצמה בגיטרה או עם מלווה נוסף.
לאחר צאת האלבום "דו קיום באהבה", שהצליח פחות מקודמיו, לקחה שמיר הפסקה מקריירת המוזיקה.
היא המשיכה לכתוב לזמרים אחרים, וב-1996 הקליטה באופן חד פעמי, בעקבות אירועי מהומות מנהרת הכותל, את שיר המחאה-תקווה "סוף ספטמבר".
ב-1999, הוציאה חברת "הד ארצי" אוסף הכולל את להיטיה של שמיר משנות ה-80.
בשנת 2003, 15 שנים לאחר אלבומה הקודם, הוציאה שמיר את האלבום החמישי שלה "בגלל האנשים שאני אוהבת", שממנו התפרסם במיוחד השיר "גחליליות". שיר הנושא "בגלל האנשים שאני אוהבת" ו"אחרי שהשמש תשקע" היו קריאה לשלום (בעקבות פיגועי 11 בספטמבר),השיר "שלא תדעו עוד צער" נכתב לאחר פיגוע, "שמיים בוכים" נכתב לזכרו שלחברה משה בן-דור שנפל במלחמת יום הכיפורים.
בשנת 2009 כתבה והלחינה את השיר "היא שרה" על תקופת מלחמת יום הכיפורים בלהקת הנח"ל לזכרו של חבר ילדותה משה בן דור. את השיר עיבד עדי דגני. לשיר נוצר וידאו קליפ המכיל תמונות אותנטיות מהתקופה.
בשנת 2010 ביצע הראל סקעת את הלהיט "הרוח תשנה את כיוונה" (לחן: אורי זך). שניים משיריה חודשו במסגרת האלבום עבודה עברית: "במקום הכי נמוך בתל אביב" בביצוע דנה אינטרנשיונל ו"עברתי רק כדי לראות" בביצוע תומר יוסף. אייל גולן חידש את השיר שכתבה במקור למוני ארנון - "תמונה שבורה" במסגרת האלבום "2 צדדים למטבע", ביצוע שזכה להצלחה רבה. רמי קלינשטיין הקליט את "בכל אדם יש מלאך" (לחן: רמי קלינשטיין) בביצוע עם בתו משי.
בשנת 2011 הוציאה אלבום שישי בשם "זה בינך ובין אלוהים", בהפקתו של יונתן לוי. מהאלבום יצאו כסינגלים שיר הנושא, "אני אהיה בשבילך" ו"בואי אלי". בעקבות האלבום חזרה שמיר להופיע באולמות גדולים. לשירים "זה בינך ובין אלוהים", ״אני אהיה בשבילך״ ו"עשיתי הכי טוב שאפשר" גם הופקו קליפים.
בשנת 2017 יצא האלבום "הלילה בו ניצחה האהבה" בהפקתם של עדי דגני (4 שירים) ועידו זלזניק (6 שירים). הסינגלים שיצאו: "הלילה שבו ניצחה האהבה", "לעבור את הלילה" ו"שיר מולדת".

עיסוק בנטורופתיה

בשנת 1988 היא החלה לעסוק בריפוי טבעי, למדה נטורופתיה, לימדה רפואה טבעית בקולג' הישראלי ובמדיסין ופיתחה שיטת ריפוי המשלבת עבודה קולית והתפתחות רוחנית.
שיטתה התפרסמה בעולם כשיטת קול הרוח (באנגלית: The Voice of Light). כיום שמיר מכשירה מטפלים רבים בשיטה בארץ ובעולם. במסגרת עבודה זו יצרה גם תקליטורים לריפוי המופיעים באתר האינטרנט.
ב 2006 יצא סיפרה "קול הרוח" (על יכולתו של הקול לרפא) בהוצאת פראג.

הערכה

יואב קוטנר כתב עליה: "לאסתר שמיר יש ברוק הישראלי מעמד של חלוצה: היא הזמרת הראשונה ששרה חומר מקורי משלה. כמו רוב השותפים ליצירת הרוק הישראלי, היא לא התרכזה רק ברוק אלא התפרסה גם על סגנונות אחרים, אך שיריה הציבו סטנדרטים חדשים בצליל ובהבעה של הרוק הנשי בישראל."