קלייר בלום

מוצאה

בלום נולדה בפינצ'לי, פרבר בצפון לונדון, לאדוארד בלום (בן למהגרים יהודים, ששמם המקורי היה בלומנטל, מרוסיה ולטביה) ואליזבת גרו (בת למשפחת מהגרים יהודים מפולין, ששמה המקורי היה גרייבסקי).

קריירה

אחרי לימודים בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה ובבית הספר המרכזי לקריינות ודרמה, החלה בלום להופיע
בתוכניות רדיו ב-BBC. הופעתה הראשונה על הבימה הייתה ב-1946, כשהייתה בת 15, עם תיאטרון הרפרטואר של אוקספורד. הופעתה הראשונה בלונדון הייתה ב-1947 במחזה של כריסטופר פריי, "הגברת אינה לשריפה";
בשנה שלאחריה זכתה לשבחים רבים על הופעתה בתפקיד אופליה בהמלט, הראשונה בשורה ארוכה של יצירות שייקספיריות שתופיע בהן.
בלום הופיעה במספר רב של יצירות ומחזות לתיאטרון הן בלונדון והן בניו יורק, בהם הבט אחורה בזעם, "רשומון", והתפקיד החביב עליה ביותר, בלנש במחזה של טנסי ויליאמס, "חשמלית ושמה תשוקה". כמו כן הופיעה בלום בהצגת יחיד, שכללה מונולוגים מכמה מהופעותיה הבימתיות.
תפקידה הראשון של בלום בקולנוע היה ב-1948, בסרט האלה העיוורת. צ'ארלי צ'פלין בחר בה בשנת 1952 לשחק בסרט אורות הבמה. תפקיד זה הקפיץ את בלום לכוכבות ועודנו אחד מתפקידיה הזכורים ביותר. לאחר זאת ניתנו לה תפקידים במספר סרטים בעלי רקע היסטורי, כגון אלכסנדר הגדול, האחים קרמזוב, הבוקאניר ועולמם המופלא של האחים גרים. בלום הופיעה גם בריצ'רד השלישי של לורנס אוליבייה על פי שייקספיר ובבית הבובות של איבסן, כמו גם בסרטים המרגל שחזר מן הכפור ו"הבט אחורה בזעם", שניהם עם ריצ'רד ברטון.
בשנות ה-60' החלה קלייר בלום לגלם תפקידים מודרניים יותר, ביניהם עקרת בית מעורערת בדו"ח צ'פמן, פסיכיאטרית בסרט זוכה פרס האוסקר צ'ארלי ולסבית ב- The Haunting. כמו כן שיחקה בסרטו של וודי אלן משנת 1989, פשעים ועבירות קלות. הופעתה המאוחרת ביותר בסרט הוליוודי הייתה בסרטו של סילבסטר סטאלון משנת 1996, לכודים.
בלום הופיעה בכמה סרטים, סדרות וסרטים בהמשכים בטלוויזיה. מבין הדמויות שגילמה בהם זכורה אולי ביותר הופעתה כליידי מרצ'מיין בחמדת ימים (1981). תפקידים אחרים כללו שתי הפקות טלוויזיה ב-BBC עם הבמאי רודולף קרטייה; הופעת כוכב לצד שון קונרי באנה קרנינה (1961), וגילום דמותה של קאי באנקת גבהים עם קית' מיצ'ל בתפקיד היתקליף (1962). כמו כן גילמה את הגברת הראשונה אדית וילסון ב- Backstairs at the White House משנת 1979; את ג'וי גרישאם, אהובתו של ק. ס. לואיס בארץ הצללים (1985) ואת סופי המבוגרת במיני-סדרה משנת 1992, The Camomile Lawn הופעתה המאוחרת ביותר במיני-סדרה הייתה בגרסת 2006 של עשרת הדברות.
ב-1968 הופיעה בסרט צ'ארלי כמורה אליס קיניאן, למולו של קליף רוברטסון.
בסדרות טלוויזיה מתמשכות הופיעה בסדרה הניו-יורקית חוק וסדר:כוונה פלילית. בין השנים 1991 ל-1993 גילמה את הנוכלת אורלנה גרימלדי בדרמה היומית As The World Turns. כמו כן היו לה תפקידים חשובים בהצגות הטלוויזיה על פי מחזות שייקספיר של ה-BBC והיא מנהלת סדנאות בנושא ביצועי בימה שייקספיריים.
בינואר 2006 הופיעה על "בימת לונדון" בהפקה של ארתור אלאן זיידלמן לשישה שיעורי מחול בשישה שבועות של ריצ'רד אלפיירי, מחזה לשניים, שבו כיכבה לצד בילי זיין.

חיים אישיים

קלייר בלום נישאה שלוש פעמים. נישואיה הראשונים היו ב-1959 לשחקן רוד שטייגר, שהכירה כששניהם שיחקו במחזה "רשומון". בתם, זמרת האופרה אנה שטייגר, נולדה ב-1960. שטייגר ובלום התגרשו ב-1969. באותה שנה נישאה בלום למפיק הילארד אלקינס. הנישואים נמשכו שלוש שנים והזוג התגרש ב-1972.
בפעם השלישית נישאה בלום לסופר פיליפ רות ב-1990; הזוג התגרש ב-1995. בלום כתבה שני ספרי זיכרונות על חייה ועל הקריירה שלה. הראשון, Limelight and After: The Education of an Actress, יצא לאור ב-1982 וסקר לעומק את הקריירה שלה ואת תפקידיה בקולנוע ועל בימת התיאטרון.
ספרה השני, Leaving a Doll's House: A Memoir, יצא לאור ב-1996 והרחיב דברים ביתר פירוט בנושא חייה האישיים; היא דנה לא רק בנישואיה אלא גם ביחסיה הרומנטיים עם ריצ'רד ברטון ולורנס אוליבייה. הספר חולל סערה כשבלום תיארה בפירוט את היחסים המסובכים בינה לבין פיליפ רות בתקופת נישואיהם. הפרטים שבלום חלקה עם קוראיה לא החמיאו לרות ויצרו חילוקי דעות בנוגע לאופי האמיתי של יחסיהם. דמותה של איב פריים ברומן של רות משנת 1998, I Married a Communist, היא בבירור תגובה נחרצת לטענותיה של קלייר בלום. בספר, פריים נתונה כל הזמן להתעמרות מצד בתה, נבלנית מקצועית ויחסיהן חותרים בהדרגה תחת נישואיה של פריים לבעלה השלישי. אז היא מחבלת בשמו הטוב של בעלה הקודם כשספר הזיכרונות שהיא מפרסמת מוקיע אותו כמרגל קומוניסטי.