אנדרס אסקובר

חיים אישיים

אסקובר נולד בעיר מדיין וגדל במשפחה מהמעמד הבינוני. הוא סיים את לימודיו התיכוניים והגבוהים במוסדות חינוך בעיר, וכבר מגיל ילדות שיחק בקבוצות כדורגל מקומיות של בית הספר. אסקובר היה מאורס לחברתו במשך חמש שנים, והוא נרצח חודש לפני שהזוג היה אמור להתחתן. אחיו, סנטיאגו אסקובר, היה גם כן כדורגלן ששיחק לצידו של אנדרס באתלטיקו נסיונל. לאחר מותו של אנדרס, אחיו המשיך בקריירת אימון.

קריירה

אסקובר התחיל לשחק באופן מקצועני כשהיה בן 20 ושיחק בעמדת הבלם לכל אורך הקריירה. הוא נחשב כבעל משחק ראש טוב. אסקובר נשא את הספרה 2 על גבי חולצתו, והיה ידוע בכינוי "מספר 2 הבלתי מנוצח". הוא שיחק כל הקריירה בקבוצת אתלטיקו נסיונל למעט תקופה קצרה של חצי שנה במועדון השווייצרי יאנג בויז ברן. הוא סייע לנסיונל לזכות בגביע ליברטדורס של שנת 1989. סך הכל היו לאסקובר 222 הופעות ליגה במדי נסיונל. לפני תחילת משחקי מונדיאל 1994 דווח כי מילאן מהליגה האיטלקית מגלה בו עניין ועשויה לצרפו לאחר הטורניר.

נבחרת קולומביה

אסקובר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת קולומביה ב-30 במרץ 1988 בניצחון 0-3 על קנדה במשחק ידידות. ב-24 במאי 1988 הוא כבש את השער היחידי שלו במדי הנבחרת בתיקו 1-1 עם אנגליה במשחק באצטדיון ומבלי, במסגרת מפעל גביע רוס. אסקובר שיחק ארבעה משחקים בקופה אמריקה של שנת 1989. הוא השתתף במשחקי מוקדמות מונדיאל 1990 כולל שני משחקי הפלייאוף נגד ישראל, שבסיומם קולומביה העפילה למונדיאל. במונדיאל עצמו, אסקובר שיחק בכל המשחקים ועזר לקולומביה להגיע לשלב שמינית הגמר שבו הודחה לאחר הפסד 2-1 לקמרון. אסקובר שיחק גם בכל משחקי הנבחרת בקופה אמריקה של שנת 1991 שבו קולומביה סיימה במקום הרביעי.
אסקובר החמיץ את משחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1994 בעקבות פציעה, אך קולומביה הצליחה להעפיל למונדיאל תוך הצגת יכולת גבוהה (כולל ניצחון 0-5 על ארגנטינה), דבר שיצר ציפיות גבוהות מהנבחרת להצליח גם במונדיאל עצמו. אסקובר היה קפטן הנבחרת במהלך המונדיאל, ולאחר הפסד 3-1 לרומניה במשחק הראשון בשלב הבתים, ב-22 ביוני 1994 קולומביה פגשה את ארצות הברית בלוס אנג'לס למשחק שבו היא הייתה פייבוריטית ברורה לניצחון. בדקה ה-34 של המשחק, הקשר האמריקאי ג'ון הארקס שלח כדור רוחב לרחבה הקולומביאנית, ואסקובר גלש אל הכדור ודחק אותו לעבר שערו של אוסקר קורדובה. קולומביה לא הצליחה לחזור למשחק לאחר השער העצמי של אסקובר, ובסיומו הפסידה 2-1 והודחה מעשית מהטורניר.

מותו

אסקובר חזר לקולומביה עם תום המשחקים של הנבחרת במונדיאל, אף על פי שקרובי משפחתו ששהו אז בארצות הברית ביקשו ממנו להישאר עימם. בלילה של ה-1 ביולי 1994 הוא יצא עם חבריו לפאב באזור אל פובלדו שבמדיין. לאחר שסיימו לבלות במועדון לילה, הוא וחבריו נפרדו. בערך בשעה 3:00 לפנות בוקר, כשהוא נמצא לבדו בחניון המועדון, החל ויכוח בינו לבין ארבעה זרים. במהלך התגרה, שניים מתוכם שלפו אקדחים וירו באסקובר שישה כדורים בעודו יושב בתוך רכבו. לאחר מכן הם נמלטו מהחניון, כשאסקובר מדמם למוות. אסקובר נלקח לבית חולים מקומי, אך מותו נקבע לאחר כ-45 דקות.

לאחר הרצח

על אף שהשתלשלות העניינים המדויקת שהובילה לרצח אסקובר לוטה בערפל, המניע העיקרי לרצח כפי שנתפס בציבור הרחב, הוא נקם על שערו העצמי. זאת למרות שהיו ידיעות שהאחים פדרו וסנטיאגו גאיון, ברוני סמים ששלטו בארגון פשע במדיין, היו מעורבים ברצח וזאת לאחר שהפסידו סכומי כסף גדולים בהימורים בעקבות ההפסד של קולומביה לארצות הברית והדחתה מן המונדיאל. עוד באותו יום של הרצח נתפס שומר הראש של האחים גאיון, הומברטו קסטרו, וכעבור יום הודה בו. קסטרו הורשע ברצח אסקובר ביוני 1995 ונידון למאסר של 43 שנים, אשר קוצרו ל-26 שנים עם כניסתו לתוקף של חוק העונשין החדש בקולומביה ב-2001. בסופו של דבר, קסטרו שוחרר מהכלא בשנת 2005 לאחר שריצה עונש מאסר של 11 שנים בלבד, עקב התנהגות טובה. מלבד קסטרו, אף גורם אחר לא הורשע ברצח אסקובר.

השפעה ומורשת

להלוויתו של אסקובר הגיעו כ-120,000 אנשים. בעקבות הרצח ואווירת האלימות הקשה ששררה אז בקולומביה, חלק משחקני הנבחרת הבולטים החליטו לפרוש ממנה. זכרונו ממשיך להישמר בעיקר על ידי אוהדי נסיונל אשר נוהגים להגיע למשחקים של הקבוצה עם תמונתו. ביולי 2002 עיריית מדיין החליטה להציב פסל בדמותו של אסקובר בפארק ציבורי שקרוי על שמו. ב-29 ביוני 1994, לאחר ההפסד לארצות הברית וההדחה מהמונדיאל וכמה ימים לפני רציחתו, אסקובר פרסם מאמר בעיתון הקולומביאני אל טיימפו שאותו הוא סיים עם המילים: "נתראה בקרוב, כיוון שהחיים לא מפסיקים כאן", דבר שהעצים את מותו הטראגי. משפחתו של אסקובר ייסדה פרויקט חינוך הקרוי על שמו, שמטרתו לעזור לילדים חסרי אמצעים להתפתח באמצעות לימוד כדורגל. הרצח של אסקובר פגע בתדמיתה של קולומביה בעולם, שנתפסה גם כך כמדינה בעלת בעיות אלימות, פשיעה ועוני. זאת בניגוד לניסיונותיו של אסקובר עצמו לקדם ולשפר את התדמית של קולומביה, דבר שהקנה לו הערכה רבה בקרב הציבור.
ב-2 ביולי 2014, בזמן משחקי מונדיאל 2014 צוין יום השנה ה-20 לרצח אסקובר, וזאת יומיים לפני הישג השיא של נבחרת קולומביה במסגרת גביע העולם- משחק רבע הגמר נגד ברזיל, לאחר שנעדרה מהמונדיאל 16 שנים.

שני האסקוברים

במסגרת ציון שלושים שנה לרשת הטלוויזיה האמריקאית ESPN, הופקה סדרת סרטים דוקומנטריים בשם 30 על 30 המתארת אנשים ואירועים חשובים בהיסטוריה ובעולם של הספורט. אחד הסרטים שהופקו נקרא שני האסקוברים (באנגלית: The Two Escobars) בבימוים של ג'ף ומייקל זימבליסט. הסרט מתמקד בנקודות המפגש שבין הכדורגל, הפוליטיקה והפשע המאורגן בשנות ה-90 המוקדמות בקולומביה. הדבר נעשה על ידי חיבור סיפורם של ברון הסמים המפורסם פבלו אסקובר מצד אחד, ושל אנדרס אסקובר מנגד (אשר אינם בעלי קשר משפחתי). החיבור בא לידי ביטוי בכך שפבלו אסקובר מימן באמצעות הונו הגדול שהגיע מסחר בסמים חלקים גדולים בכדורגל הקולומביאני, והיה חלק בלתי נפרד מההצלחה הספורטיבית שלו הן ברמת הנבחרת והן ברמת הקבוצות המקומיות באותה תקופה. כך למשל, הוא היה המשקיע העיקרי מאחורי אתלטיקו נסיונל שבה אנדרס שיחק, ונהג לערוך מפגשים אישיים עם השחקנים הקולומביאנים הבכירים ששיחקו בנבחרת הלאומית, ביניהם רנה היגיטה וקרלוס ולדרמה. בסרט נטען כי במידה ופבלו, שמת בדצמבר 1993, היה עדיין בחיים לאחר ההדחה של הנבחרת ממונדיאל 1994, ייתכן והרצח של אנדרס לא היה מתרחש עקב הקשר ההדוק בינו לבין הנבחרת והכדורגלנים הקולומביאנים.