google/wiki40b huggingface dataset:
אורקם טכנולוגיות

היסטוריה

אורקם נוסדה בשנת 2010 על ידי פרופ' אמנון שעשוע וזיו אבירם במטרה לעשות שימוש טכנולוגיית בינה מלאכותית (ראיית מחשוב) מתקדמת על מנת לסייע ללקויי ראייה.
מייסדי אורקם הם גם מייסדי חברת מובילאיי שהוקמה בשנת 1999 ומספקת מערכת ממוחשבת למניעת תאונות דרכים.
המכשיר הראשון של אורקם יצא לשוק בשנת 2013 לאחר שנים של פיתוח וניסויים. בשנותיה הראשונות גייסה החברה 22 מיליון דולר, מהם 6 מיליון דולר מקרן ההשקעות של אינטל (Intel Capital). במרץ 2017 השלימה החברה גיוס הון של 41 מיליון דולר, המשקף שווי חברה של 600 מיליון דולר.
בפברואר 2018 השלימה החברה סבב גיוס של 30.4 מיליון דולר, מה שהפך אותה ל"יוניקורן" (חד קרן) - חברת סטארטאפ המוערכת בשווי של מיליארד דולר ומעלה.
באפריל 2017 מנתה אורקם כ-130 עובדים, משרדיה הראשיים נמצאים בירושלים ויש לה סניפים בלונדון ובניו-יורק.

עיצוב

המוצר העיקרי של אורקם, OrCam MyEye, מורכב משני מרכיבים עיקריים: יחידה היושבת על הראש ויחידת בסיס. יחידת הראש מורכבת על גבי משקפיים וכוללת מצלמה זעירה ורמקול. יחידת הבסיס כוללת מחשב קטן המעבד את התמונות הנקלטות במצלמה באמצעות תהליך אלגוריתמי וסוללה. את יחידת הבסיס ניתן להצמיד לחגורה באמצעות תפס או להניח בכיס. מרכיבי המכשיר מחוברים ביניהם באמצעות כבל דק.
דגם מתקדם של המכשיר, OrCam MyEye2, עשוי רק מיחידה המורכבת על גבי המשקפיים.
דגם נוסף של המכשיר קרוי OrCam MyReader והוא דומה למכשיר העיקרי, אך משמש לקריאת טקסטים בלבד ומחירו נמוך יותר.

שימושים

מכשיר אורקם OrCam MyEye מזהה טקסטים, פנים ומוצרים ומדבר אל האדם המרכיב את המשקפיים באמצעות רמקול זעיר. באמצעות הצבעה של האדם המרכיב את המכשיר על כיתוב או מוצר כלשהו, המכשיר מגיב באופן אוטומטי ומקריא את הכיתוב. ניתן ללמד את המכשיר לזהות את פניהם של בני אדם המוכרים למשתמש, מוצרים ושטרות כסף. בגרסה הישראלית של המכשיר, ההקראה נעשית באנגלית או בעברית.
קריאה- קריאת טקסטים מודפסים כדוגמת עיתון, ספר, תוויות של מוצרי מזון, תפריטים במסעדות ושלטים ברחוב. מסוגל לקרוא את מרבית הטקסטים הדיגיטליים כדוגמת טקסטים המופיעים על מסך טלוויזיה, מחשב או טלפון חכם.
זיהוי מוצרים- יכולת לזיהוי מוצרים, כמו גם זיהוי מוצרים שכבר נסרקו בעבר במהירות וקלות רבה יותר, על מנת לאפשר זיהוי מהיר של שטרות כסף או כרטיסי אשראי ולהפוך את חווית הקניה לנוחה יותר.
זיהוי פנים- מזהה פנים של אנשים שכבר צולמו בעבר באמצעות מצלמת המכשיר. יכולת להתאים את הפנים המזוהות לשם האדם, והקראת השם כאשר המכשיר מזהה את האדם על ידי הזיכרון השמור במכשיר.
המכשיר מתאים לאנשים עם לקויות ראייה בדרגות שונות כמו גם לעיוורים. המכשיר מתאים גם לבעלי מוגבלות בקריאה, כגון אנשים בעלי דיסלקסיה, קשיי למידה או שעברו אירוע מוחי. חברת אורקם מציינת כי קיימים למעלה מ-342 מיליון אנשים בוגרים בעולם הסובלים מליקוי ראייה משמעותי, וכ-52 מיליון מתוכם משתייכים למעמד הביניים. 
המכשיר ניתן לרכישה בארצות הברית, קנדה בריטניה, אירלנד, צרפת, גרמניה, אוסטריה, שווייץ, ספרד ועוד מדינות נוספות בשפות אנגלית, צרפתית וגרמנית. ניתן לקנות את המכשיר גם בישראל עם הגדרות שפה של עברית.
טורף ברשת

טורף ברשת הוא ספר הנכתב על ידי הסופרת דנה אבירם, שיצא לאור בשנת 2010 על ידי "הוצאת אגם".
הספר נכתב מאסכולתה של ניצן חן, תלמידת כיתה ה' ממודיעין, ועוסק בחייה, המשתלבים לסירוגין עם פעילותה בפורום "חברים ברשת" במחשב.

תקציר

ניצן חן בת ה־11 היא תלמידת כיתה ה' ממודיעין. היא מתוארת כ"ממוצעת", מעין צלם עמה קוראי הספר יוכלו להזדהות. תלמידי כיתתה של ניצן מתנכלים לה ומתעמרים בה, בשל היותה מפותחת מבנות גילה. היא מהווה מושא לקלס וקבס ומתמודדת עם דחייה באספקט החברתי. עקב כך, היא מוצאת מפלט באתר "חברים ברשת", בו היא נתקלת בבן גילה המציג את עצמו כ"אודי", ובפניו היא נפתחת. ניצן שומרת על הקשר בינה לבין "אודי" בחשאיות, ואינה מספרת עליו לאף אחד, מלבד חברתה הקרובה רוני, במהלך הסיפור. במהלך הידברותם של השניים, "אודי", חברה האינטרנטי של ניצן, משתמש במניפולציות רגשיות על מנת לגרום לה לדבר איתו, ואף טווה סיפור חיים קודר של ממש. בשלהי הספר, הוא מציע לה להיפגש עמו, אלא שבעת הפגישה מתברר כי הוא אינו כפי שהציג את עצמו, וכוונותיו לגביה אחרות לחלוטין.

דמויות

ניצן חן – ילדה בגיל 11, הלומדת בכיתה ה' במודיעין. הסיפור מסופר מנקודת מבטה וסובב סביבה. ניצן נאלצת להתמודד עם התפתחות גופה בגיל ההתבגרות, הן באספקט הדימוי העצמי והן באספקט החברתי. לניצן שתי חברות אשר נטשוה.
רוני – חברתה של ניצן, אשר מתעניינת במשחק הכדורגל ואף בעלת ביצועים מרשימים בו. רוני מצטיירת בעיני החברה כ"עוף מוזר", ונוטים לחשוב כי בשל אהבתה לכדורגל, אינה "נשית". רוני אמיצה ועזת מצח, ואף לא פעם יוצאת להגנתה של ניצן, כאשר מתנכלים לה.
אורן אביבי – בן כיתתה של ניצן. נחשב ל"מלך" הכיתה, מושא תיעובה של ניצן (בשל התעמרותו בה) ומושא אהבתה של רוני בהיחבא.
שי – בן של החברים של הוריה של ניצן. גדלו ביחד וכעת לומדים באותה כיתה, אלא שכעת שי נמנה בין המתנכלים לניצן (בשל השתייכותו לחבורתו של אורן אביבי). שי היה בעבר מושא אהבתה של ניצן, אלא שנטישתו הותירה בה אכזבה וכעס כלפיו.
ערן חן – ערן הוא אחיה הבכור של ניצן, מתואר כ"בדרן". ברבות הסיפור, משניצן נכספת לפנות לאחיה לעזרה, הוא יוצא ל"טרק" (טיול בהרים), ואינו זמין אליה. כך, היא נאלצת להתמודד עם המאורעות שהינה חווה בכוחות עצמה.
אורלי חן – אמה של ניצן. בעלת שיער בהיר ומרכיבה משקפיים כחולים. נחשבת ל"דברנית", משום שהיא מרבה לספר לאחרים את סודותיה של בתה, ניצן.
וודביין

בית ספר לחקלאות

בשנת 1893 נפתח במקום בית ספר לחקלאות לנערים בגילאי 14-18 שב-1895 למדו בו 16 נערים. בבית הספר למד, בין השאר, אליעזר יפה. בשנת 1917, לאור גידול בית הספר נתקבלה תרומה להעברת בית הספר יותר קרוב לניו יורק ואף נבחר לה מיקום חדש. אולם בית הספר בוודביין נסגר, בגלל שתלמידיו גוייסו לצבא לאור הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה ומבנה בית הספר נתרם למדינת ניו ג'רזי שהקימה במקום מוסד למפגרים.
ESIM

eSIM (כינוי ל־Embedded Sim; ולא ל־Electronic Sim) הוא כרטיס סים (SIM), המוטמע בגוף מכשיר סלולרי בזמן יצורו ולא ניתן לשליפה מהמכשיר הסלולרי. ל-eSIM יש ממשק חשמלי הזהה לממשק של כרטיסי מיני או מיקרו סים. תיכנות הכרטיס מתבצע מרחוק באופן מאובטח.

רקע

כרטיס סים מתקדם, הוא כרטיס חכם אונברסלי (UICC - Universal Integrated Circuit Card) המשמש לזיהוי ובדיקת האותנטיות המנוי ברשת הסלולרית. באופן היסטורי מדובר בכרטיסון פלסטיק שמסופק על ידי הספק הסלולרי לאחר שהספק הסלולרי צרב בו את "מזהה המנוי"(IMSI) ומפתחות הצפנה. כרטיסון הסים הוכנס לתושבת ייעודית במכשיר הסלולרי. כאשר המשתמש התנייד לספק סלולרי אחר היה עליו להחליף את כרטיסון הסים. ישנם מכשירים סלולריים התומכים במספר כרטיסי סים (MULTI SIM) ומאפשרים למשתמש להיות מנוי בו זמנית במספר רשתות סלוריות. לצורך כך יש במכשירים אלה מספר (בדרך כלל שתיים) תושבות בהם ניתן להכניס את כרטיס הסים.
לעומת זאת eSIM הוא כרטיסון חכם המובנה במכשיר (eUICC - Embedded Universal Integrated Circuit Card) ואינו ניתן לשליפה. כאשר משתמש מצטרף לרשת סלולרית "מזהה המנוי" ומפתחות ההצפנה ניצרבים לכרטיס מרחוק באמצעות ישומון תוכנה מתאים או על ידי סריקה של קוד QR. ניתן לצרוב מספר פרופילי מנוי שונים לאותו eSIM מה שמאפשר למשתמש להיות מנוי במספר רשתות סלולריות בו זמנית עם אותו מכשיר סלולרי וללא צורך במספר כרטיסי סים. בישומיי תקשורת "מכונה למכונה" (M2M) בהם אין צורך להחליף את הסים, שימוש ב eSIM חוסך את הצורך בתושבת לכרטיס הסים. הדבר מגביר את אמינות המכשיר, משפר את אבטחת המידע ומאפשר הטמעה של תקשורת סלולרית במכשירים מאוד קטנים.

eSim בשעונים חכמים

כרטיס SIM פיזי אשר דורש מקום פיזי במכשירים, כמו גם מרחב גישה להכנסה והוצאה של כרטיס ה-SIM ואביזרי החזקה ואחסון של ה-SIM (לדוגמא, מגירה קטנה שבאמצעותה מוכנס ה-SIM למכשיר הסלולרי). כרטיס ה-eSIM חוסך את הצורך במקום פיזי שכזה במכשיר, ובכך מאפשר ייצור של מכשירים סלולריים קטנים יותר. בין השאר, שימוש בכרטיס eSIM בשעונים חכמים מאפשר להם גישה לרשת הסלולרית תוך שמירה על גודל פיזי קטן של המכשיר. יכולת סלולרית שכזאת מבטלת את התלות בהחזקת טלפון נייד בקרבת שעון חכם בעת השימוש בו, ומאפשרת הוצאת שיחות, שליחת מסרונים וקבלתם (קבלת מסרונים מתאפשרת רק אם המכשיר דולק, גם רחוק מהמכשיר), ושמיעת מוזיקה.
לדוגמא, כאשר אפל הציגה את השעון Apple Watch Series 3, היא הציגה עימו את האפשרות להשתמש בשעון ללא תלות בהחזקת המכשיר יחד איתו (דבר שמשחרר את המשתמשים מהחיוב להיות עם הטלפון בקרבת המכשיר).

eSim בישראל

ל־eSim לא הייתה גישה בישראל, עד שב־2019, שתי חברות תקשורת ישראליות, פלאפון ופרטנר, החליטו להביא את השירות לשעונים חכמים.
פלאפון תהיה הראשונה להציע את השעון החכם Apple Watch Series 4 עם eSim, ב־13 ביוני 2019.
פרטנר תתחיל להציע את השירות עם שעון Apple Watch החל מיוני 2019. בעתיד היא תשלב את השירות גם עם שעוני Samsung ושעונים של חברות נוספות.
הנס בלדונג

קורות חייו

הוא נולד בשוואביה שבגרמניה בתאריך שאינו ידוע במדויק למשפחת אינטלקטואלים. אביו היה עורך דין, דודו היה רופא וגם אחרים ממשפחתו המורחבת החזיקו במקצועות אקדמיים. את הכשרתו הבסיסית בציור רכש אצל אמן בשטרסבורג החל מ-1500 בערך.
הוא החל לעבוד כשוליה של דירר בנירנברג ב-1503, ושם קיבל את הכינוי "גרין" שהוצמד לשמו.
ב-1507 הגיע להאלה וביצע שם עבודות לקישוט כנסיית העיר שכללו את ציורי המזבח.
ב-1509 חזר לשטרסבורג, היה לאזרח בעיר והחל להתפרנס מציור באופן עצמאי. ב-1510 נישא למרגרט הרלין, הצטרף לגילדה מקצועית, פתח בית מלאכה והחל לחתום על עבודותיו בראשי התיבות HBG (הנס בלדונג גרין). מ-1512 עבד במשך כארבע שנים על עיטורי המזבח בקתדרלת פרייבורג. ב-1533 התמנה לחבר מועצת העיר.

עבודתו

בתחילת עבודתו עסק בעיקר בקישוטי כנסיות, אך לאחר מכן עבר לביצוע עבודות שהוזמנו על ידי לקוחות פרטיים, דבר ששינה את סגנון יצירתו. הוא עבר מהתמקדות בציורי המדונה וקדושים אחרים לציור של סצנות מהמיתולוגיה וציורי דיוקנאות.
הוא חיבב את היופי העירום של הגוף האנושי, במיוחד נשי, עד ליצירת אוירה ארוטית בציורים אלו. בגרמניה של זמנו היה זה חידוש והעזה להציג ארוטיות כזו, כאשר הנשים אצלו הוצגו בדמות חוה, אלות שונות או מכשפות. עם זאת, ברבים מציורים אלה הוסיף גם מימד אפל בדמותו של המוות האורב בסופם של החיים. דמויות שלדים, מלאך המוות או זיקנה, יוצרות ניגוד ליופי הצעיר והמושך שבמרכז הציורים. ציורים שלו הם הראשונים שמשתמשים במוטיב שהתפתח בהמשך ונקרא "מוות והעלמה". כמו כן, יצר ציורים שמתארים את תהליך ההתבגרות וההזדקנות של האדם, בהם נראים נשים כשהן צעירות, בוגרות ומבוגרות.
נושא המכשפות העסיק אותו רבות. תופעת ציד מכשפות החלה להיות ממוסדת בתקופתו לאחר שהאפיפיור הוציא בולה בעניין. כתוצאה מכך, גירה הנושא את דמיונו והוא הרבה לצייר מכשפות כשהן בתנוחות מפתות ובעירום וכשהן עוסקות בפעולות המיוחסות להן באגדות כגון רקיחת שיקויים, מעוף על מטאטא, יחסים מיניים עם השטן או עם שדים וטקסי נשיקת הבושה.
BOPE

היסטוריה

היחידה הוקמה ב-19 בינואר 1978 כ"גרעין היחידה למבצעים מיוחדים (Núcleo da Companha de Operações Especiais, NuCOE). ב-1982 היחידה הועברה לאחריות הגדוד לשליטה במהומות (Batalhão de Polícia de Choque) והייתה חלק מהיחידה למבצעים מיוחדים (Companha de Operações Especiais, COE). ב-1984 היחידה שוב כונתה גרעין היחידה למבצעים מיוחדים והוכפפה למשטרה הצבאית. ב-1988 הוקמה היחידה העצמאית למבצעים מיוחדים (Companhia Independente de Operações Especiais, CIOE), שסמכויותיה הורחבו לכל מדינת ריו דה ז'ניירו וב-1 במרץ 1991 הפכה היחידה לגדוד והחלה לשאת את השם הנוכחי.

נשק ואמצעי לחימה

היחידה חמושה במגוון רב של אמצעי לחימה קלים, בהם רובי M1 קרבין, רובי סער M-16 ו-M4 קרבין, כלי נשק של חברת הקלר וקוך: תת-מקלע MP5, רובה צלפים PSG1, רובה מטען H&K G3 ועוד. בנוסף לנשק הקל חמושה היחידה גם בכלים כבדים: נגמ"שים, אוטובוסים ממוגנים וכלי צמ"ה (בהם יעה אופני ומחפרון) שנועדו לאפשר ליחידה לפרוץ דרכים ולהוביל כוחות ולוחמים אל עבר הרחובות הצרים של שכונות העוני, בהם מקימים לעיתים ארגוני הפשע מתרסים מאולתרים כדי לחסום מעבר כלי רכב.
מבצע יובל

מבצע יוֹבֵל הוא שמו של מבצע במלחמת העצמאות של חטיבת אלכסנדרוני ב-9 במאי 1948 בכפר קרע בפתח המערבי של ואדי ערה.
ב-6 במאי 1948 כבשו הערבים את חירבת אל ראס, מעל משמר העמק ותקפו את משמר העמק. מטרת המבצע הייתה למשוך את הכוחות התוקפים על ידי התקפת הסחה על כפר קרע ועל חירבת ואדי ערה החולשת על הפתח המערבי של נחל עירון.
בהתקפה השתתפו פלוגה מגדוד 31, פלוגה מגדוד 32 ופלוגה מגדוד 34 שכללה מחלקת משוריינים.
ההתקפה החלה בשעה 05.00 בהתקפה על כפר קרע. הכוח התוקף מגדוד 31 הצליח לחדור לכפר מכיוון דרום-מערב ולכבוש את חלקו המערבי אך עד מהרה משכה ההתקפה כוחות גדולים של צבא ההצלה מגדודי 'ירמוק' ו'קדסיה' ולוחמים מקומיים מכל כפרי הסביבה. מטה חטיבת אלכסנדרוני שהוקם במושב עין עירון קיבל דו"חות מהתצפיות על תגבורות ערביות המגיעות לאזור הקרב בכלי רכב שונים ובאוטובוסים.
המחלקה המשוריינת התקדמה על הכביש בתוך הואדי אך עד מהרה התברר שהמשוריינים חדירים לנשק קל ובגלל ריבוי הנפגעים בתוך המשוריינים הם נאלצו לסגת לעין עירון.
פלוגה מגדוד 32 כבשה את חירבת קרע מדרום לכביש אבל לאחר שהמשוריינים נסוגו החלו הערבים להסיט את ההתקפה לעברם והיה חשש שהם יעברו את הכביש ויחסמו את נסיגתם. פלוגת המשוריינים נאלצה לחזור לאחר שהוחלפו מקלעי השוורצלוזה הפגומים שלהם ובחיפוייה נסוגה הפלוגה.
לאחר שהתברר שההתקפה השיגה את מטרת ההסחה נתן מפקד החטיבה דן אבן הוראה לסגת. הפלוגה מגדוד 31 נסוגה לאחר שפוצצה את בתי הכפר שנכבשו על ידה.
בתחקיר שבויים התברר שהערבים חשבו שבדעת היהודים להשתלט על כל ואדי ערה וכוחות גדולים נשלחו לשם מגזרת משמר העמק.
לחטיבת אלכסנדרוני היו במהלך הלחימה 10 הרוגים ופצועים רבים.
שלום דובער וולפא

פעילות ציבורית

וולפא הוא מן המנהיגים הבולטים של הזרם המשיחיסטי בחב"ד. הוא תמך בפרסום זיהויו של הרבי מלובביץ' כמשיח עוד בימי חיי הרבי, והרבי נזף בו על כך והתרה בו שיימנע מכל פעולה כזו בעתיד, בנימוק שפרסומים כאלו מרחיקים אנשים מלימוד תורת החסידות, מנגד, הרבי עודדו בשנת תשמ"ז לכתוב חיבורים אחרים.
הרב וולפא כתב למעלה מ-40 ספרים במגוון נושאים הלכתיים ותורניים, חלקם נכתבו כמענה או כהתרסה כלפי מתנגדי דרכו של הרבי מחב"ד. בשנת ה'תש"ם (1979) הוציא לאור את הספר "דעת תורה" העוסק באיסור מסירת שטחים לאויבי ישראל לדעת הרבי מחב"ד, והתראיין בעניין בכלי התקשורת. בעת פינוי חבל ימית הגיע לגור במקום. בשנת תשמ"ב 1982 הוציא את הספר "שלום שלום ואין שלום" ובו טען כי אין מציאות של שלום עם העולם הערבי.
בעקבות מאבקו של מנהיג הציבור הליטאי הרב אלעזר מנחם מן שך ברבי מחב"ד, הוציא וולפא סדרת ספרים בשם "ידבר שלום" שבהם חלק על חידושיו של הרב שך, בספרו "אבי עזרי". בעקבות כך סבל מהתנכלויות].
בעקבות הוראת הרבי מחב"ד להעדיף חבישת פאה נכרית לכיסוי ראש לנשים, ניהל מאבק נגד עסקנים שהתנגדו לחבישת פאה לנשים. בעקבות תמיכת הרב מאיר מאזוז (בהקדמתו לספר עבד לעבדי ה') בדעת המתנגדים לחבישת פאה, הוציא וולפא את הספר "לקט שכחת הפאה" ובו דעתם של רבנים התומכים בחבישת פאה. בפרשה סביב חבישת הפאות שיובאו מהודו, שהסעירה בשנת תשס"ד (2004) את העולם החרדי, הצטרף לעמדת המתירים והוציא לאור ספר בנושא בשם "יקם שערה לדממה".
בשנת 2009 העניק פרסים כספיים מטעם המטה העולמי להצלת העם והארץ לחיילים מגדוד שמשון, שהניפו שלטים נגד השתתפות הגדוד בפינוי פעילי ימין מאתר ההתנחלות חומש. עקב כך הוגש נגדו כתב אישום על הסתה לאי-ציות לפקודה, בדצמבר 2017 זוכה.
ב-2011 כינה כוחות ביטחון שמפנים יישובים כ"מחבלים בשחור" וקרא לירות עליהם כדורי גומי.

המחאה נגד תוכנית ההתנתקות

בתקופת המחאה נגד תוכנית ההתנתקות הקים את המטה העולמי להצלת העם והארץ, יחד עם הרב יקותיאל ראפ מארצות הברית. ארגן בעניין את כנס המחאה "מי לה' אלי" בבנייני האומה בירושלים.
ביוזמתו נכתב ספר תורה לזכות תושבי גוש קטיף. צעדת הכנסת ספר התורה החלה בכפר מיימון והסתיימה בנוה דקלים, ערב ההתנתקות. בעת הפינוי היה בגוש קטיף ודגל במאבק ללא פשרות. כאשר ראש הממשלה אריאל שרון נפל למשכב תקף את הרבנים שקראו להתפלל עבורו.
לאחר הפינוי ארגן כנס אלפים תחת הסלוגן "לא נשכח ולא נסלח", שם אמר כי התפילות לשלום המדינה סייעו לשרון לבצע את ההתנתקות. היה מיוזמי הקמת מוזיאון הנצחת גוש קטיף בירושלים.
בעקבות מלחמת לבנון השנייה יזם קמפיין בשם "אמרנו לכם" שבמהלכו הפיץ מיליון חוברות הסברה בעיתונות הישראלית נגד תוכנית ההתכנסות ותוכנית ההתנתקות. כמו כן יצא בקמפיין "יש דין ויש דיין" שבו פרסם את תמונות האחראים לביצוע תוכנית ההתנתקות, וטען כי כל מי שנתן ידו לאותה תוכנית נענש "משמיים".

תנועת ארץ ישראל שלנו

בשנת 2008 הקים יחד עם ברוך מרזל את מפלגת ארץ ישראל שלנו, שהתמודדה בבחירות לכנסת השמונה עשרה (2009) במסגרת רשימת האיחוד הלאומי והכניסה את נציגה ד"ר מיכאל בן ארי לכנסת ה-18, בבחירות לכנסת ה-19 תמך וולפא במפלגת הבית היהודי בראשות נפתלי בנט. עובדה זו ונימוקים נוספים הביאו לפרישת רבני ארץ ישראל שלנו מתנועתו.
נינה ריצ'י

חייה

נינה ריצ'י נולדה בשם מריה ניילי בטורינו, איטליה. את הכינוי נינה קיבלה כשהייתה ילדה קטנה. כבר בגיל צעיר התעניינה באופנה והייתה תופרת בגדים לבובות. בגיל 5 עברה עם משפחתה לפירנצה ובשנת 1895 עברה המשפחה לפריז. כשנה לאחר המעבר החלה לעבוד בסטודיו לאופנה בפריז ובגיל 21 החלה לעצב בעצמה. בשנת 1904 התחתנה עם התכשיטן לואיג'י ריצ'י ונולד להם בן בשם רוברט. 
ב-1932 פתחה בית אופנה ועיצבה בגדים בסגנון אלגנטי לצד קו בגדים אלגנטי אך זול. בשנת 1945 כשהייתה ריצ'י בת 62 העבירה את ניהול בית האופנה לבנה רוברט. 
רוברט, ביחד עם מארק לאליק החלו ליצור בשמים שהמזוהה ביותר עם המותג הוא הבושם L'AIR DU TEMPS. הבושם נמכר בבקבוקי קריסטל מבית "לאליק". משפחת לאליק מייצרת את בקבוקי הבשמים באופן בלעדי עבור בית האופנה ריצ'י.
ב-1988 נפטר רוברט ריצ'י, ומי שירשו והמשיכו לנהל את בית האופנה הייתה בתו היחידה פרנסואז ובעלה ג'יל פוקס. ניהול כושל גרם להם למכור את בית האופנה שעבר לניהול חברת הקוסמטיקה הספרדית "פוז'" עד היום.
הנין של נינה ריצ'י רומנו ריצ'י הוא יצרן בשמים.
דונאדין

דוּנאֵדָיִן (ביחיד דוּנָדָן) הוא כינוי לאנשי נומנור: "הנומנורים", בלגנדריום של ג'.ר.ר טולקין. משמעות השם בסינדארין היא 'אנשי המערב', מלשון 'דוּן' מערב ו-'אֵדַיִן' אנשים.

נומנור

בתחילת העידן השני, הולאר העניקו את האי נומנור לאדין, בני האדם שלחמו בעידן הראשון לצד האלפים, כנגד מורגות' בקרבות בלריאנד. בימי גדולתה, נומנור הייתה האדירה והמפוארת בממלכות האדם שידע העולם. אנשי נומנור חיו חיים ארוכים מבני אדם רגילים אך היו בני תמותה, ולכן נאסר עליהם להתקרב לולינור שבמערב, אליה זכו להיכנס רק בני האלמוות.
במרוצת הזמן, אנשי נומנור הפכו לחמדנים ולמושחתים, וחפשו לשווא דרכים להאריך את חייהם. בשנת 3319 לעידן השני, בעצת סאורון, יצא מלך נומנור האחרון אר פרזון עם הצבא האדיר שאי פעם ראה העולם לולינור כדי לתבוע מהולאר את האלמוות, אך אילובטר, יוצר העולם, התערב בנעשה והטביע את נומנור במצולות הים.

גולי נומנור

קומץ נאמנים לולאר, ובראשם אלנדיל, ובניו איסילדור ואנריון, הצליחו להינצל והגיעו בספינות לארץ התיכונה. הם הקימו את ממלכת גונדור בדרום וארנור בצפון.
במשך העידן השלישי גזע הדונאדין נתדלדל, אומנם ממלכת גונדור ידעה ימים יפים ולזמן מה הזכירה את עוצמת נומנור משכבר, אך במשך הזמן הדונאדין, מייסדיה התחתנו והתערבו עם בני האדם הנחותים של הארץ התיכונה, דבר זה גרם לקיצור חייהם והחלשות גזעם. ממלכת ארנור הותקפה קשות על ידי ממלכת אנגמאר ונחרבה בסופו של דבר על ידי המלך המכשף, אך שרידי אנשיה המשיכו לחיות ביערות ארידור, ביניהם היו צאצאי אלנדיל שמצאו בית חם בריבנדל. שם בביתו של אלרונד שושלת אלנדיל הצליחה לשרוד ודווקא שם נשמר טוהר הגזע הנומנורי. הדונדן אראגורן בן אראתרון היה מצאצאי אלנדיל, הוא נהיה בסוף עלילת שר הטבעות למלך גונדור וככל הנראה שיקם את ממלכת ארנור ואיחד את שתי הממלכות.

שימושים

אומנם השם "דונאדין" מתייחס לאנשי נומנור גם לפני חורבן הממלכה‏, אך בשר הטבעות השימוש בשם זה הוא בעיקר על אנשי הממלכה החרבה ארנור, אם כי פעמים בודדות השם מתייחס גם על אנשי גונדור‏.
בדיה עיתונאית

בדיה עיתונאית היא פרסום בעיתון על אירוע או על דמות בדויים תוך הצגתם כאמיתיים. בדיה עיתונאית היא סיפור מפוברק שמקורו במעשה רמייה והונאה. הדבר יכול לקרות כאשר העיתונאי נופל קורבן למעשה הונאה או התחזות, או כאשר העיתונאי בודה את הסיפור מעצמו, לרוב מתוך רצון להתקדם בקריירה העיתונאית על ידי צבירת מוניטין. יש מקרים שבהם הבדיה יזומה על ידי מערכת העיתון כמתיחה ומהתלה, למשל לרגל אחד באפריל. בנוסף לבדיות גמורות יש בכלי התקשורת גם דיווחים מסולפים, המכונים "ברווז עיתונאי" ומשמשים לרוב למטרות של ספינים תקשורתיים.

בברית המועצות

מקרה מפורסם של בדיה עיתונאית הוא המיתוס של אנשי פאנפילוב. הוא פורסם לראשונה בעיתון הסובייטי "הכוכב האדום", ובו תיאור על סיפור גבורה של לוחמים סובייטיים שהתרחש כביכול במהלך קרב מוסקבה בנובמבר 1941. החיילים שנטלו חלק בקרב זכו לעיטורי גיבור ברית המועצות לאחר מותם ולהנצחה בכל רחבי ברית המועצות. המיתוס שימש השראה לספר אנשי פאנפילוב, שתורגם לעברית ושימש כהשראה ללוחמי הפלמ"ח.

בארצות הברית

העיתונאי סטיבן גלאס פרסם ב"ניו רפובליק" סיפורי בדיה בכמה מכתבותיו. בשנת 2003 יצא הסרט "החשיפה" שסיפר את סיפורו של גלאס, שאותו מגלם היידן כריסטנסן.
בספטמבר 1980 פרסמה ג'נט קוק כתבה ב"וושינגטון פוסט" שכותרתה "עולמו של ג'ימי", ובה סיפרה על קורותיו של ילד בן 8 המכור לסמים קשים, שאליהם התדרדר על ידי חבר של אמו, בשכונת עוני בלב עיר הבירה וושינגטון. באפריל 1981 זכתה קוק בפרס פוליצר על הכתבה. מיד לאחר מכן הודתה קוק כי בדתה את הסיפור. יומיים לאחר הזכייה בפרס כינס המו"ל והבעלים של העיתון, דונלד גרהאם, מסיבת עיתונאים ובה חשף את ההונאה. קוק פוטרה מהעיתון והחזירה את הפרס. בראיון בטלוויזיה טענה כי לחצים בעבודה הביאו לשיפוט לקוי בשיקול דעתה. לימים מכרה קוק את זכויות הסיפור ב-1.6 מיליון דולר לחברת סרטים, אך עד היום טרם יצא הסרט לאקרנים.

בישראל

פרשת "קול העם" (1953) התבססה על ידיעה ב"הארץ" לפיה ישראל מוכנה לשלוח 200,000 חיילים להילחם לצד ארצות-הברית נגד ברית המועצות. הידיעה הייתה משוללת יסוד, ודוד בן-גוריון תיאר אותה כ"בדותה עיתונאית". 
ב-11 באוקטובר 1989 ערק לישראל בסאם עאדל, טייס של חיל האוויר הסורי, עם מטוסו מדגם מיג 23ML. העיתון "מעריב" נחפז להוציא מהדורה מיוחדת ובה סיפור העריקה, אך לא היו בידיו כל פרטים, מלבד עצם הידיעה על העריקה. כדי להתגבר על בעיה זו, פרסם העיתון בעמודו הראשון ידיעה בדויה, פרי דמיונו של כותב הידיעה, שתיארה את הגעתו של העריק לישראל ואת קבלת הפנים שנערכה לו.
בפברואר 2013 פרסמה הדס שטייף בדף הפייסבוק שלה ובגלי צה"ל מקרה אונס של ילדה בת חמש ממודיעין עילית. כעבור זמן התברר שהמקרה לא אירע, אך שטייף סירבה להתנצל על הפרסום.

בתקשורת הערבית

באוגוסט 2017 שידר ערוץ אל-ג'זירה ראיון שבו העידה מי ששירתה בצה"ל בתפקיד מנהלתי כי הרגה ילדים במסגרת שירותה. הראיון היה חלק מתוכנית בידור אוקראינית והיה ידוע כשקר, אך שודר באל-ג'זירה כאמת.
דמיטרי בלודוב

דמיטרי בְּלוּדוֹב (בכתב רוסי: Дмитрий Николаевич Блудов;‏ 16 באפריל 1785 – 2 במרץ 1864) היה דיפלומט ומדינאי בכיר באימפריה הרוסית במחצית הראשונה של המאה ה-19. היה חבר האקדמיה הרוסית למדעים ומשנת 1855 גם נשיאהּ.

ביוגרפיה

דמיטרי בלודוב נולד באחוזה משפחתית באזור מחוז ולדימיר של ימינו. אביו נפטר בהיותו ילד קטן, והוא התחנך בהשגחת אמו. בשנת 1800 עבר לסנקט פטרבורג, והחל לשרת במשרד החוץ. בתקופה זו התקרב לוואסילי ז'וקובסקי ולניקולאי קרמזין, שאליו היה קרוב במיוחד. דרכו הוא נחשף לפעילות ספרותית. הוא היה משתתף פעיל בוויכוחים בין הסופרים, אך בעצמו לא כתב. הסופרים, מצִּדם, העריכו מאוד את השכלתו וידע בנושאים שונים.
בין השנים 1817–1820 הוא שהה בשליחות בלונדון. הוא הכיר מקרוב את החברה האנגלית ואת יחסהּ לחוק ולחופש הפרט. ידוע שקרמזין המליץ בפני הצאר ניקולאי הראשון על בלודוב כבעל יכולות בלתי רגילות ויכולת לעמוד בכל תפקיד בשירות הציבורי. בוועדה שהוקמה לאחר מרד הדקבריסטים כיהן בלודוב כמזכיר כללי. עם סיום עבודתה של הוועדה, עוד בשנת 1825, הוא קוּדם לתפקיד סגן שר החינוך. בשנת 1830, בהיעדר שר המשפטים, הוא היה שר המשפטים בפועל. כמו כן הוא ניהל בתקופות שונות את משרד הפנים ומשרד המשפטים. על פעילות זו קיבל בשנת 1842 הוא תואר רוזן.
בהתאם להנחיותיו, ובהשתתפותו, יצאו לאור בשנים 1842 וב-1857 ספרים המאגדים את חוקי האימפריה.
בתקופת שלטונו של אלכסנדר השני קוּדם בלודוב ליו"ר המועצה המדינית וראש הממשלה. הוא פעל רבות לקידום הרפורמה שבוצע בשנת 1861, שבהּ בוטלה שיטת הצמיתות שהייתה נהוגה עד אז באימפריה הרוסית.
בלודוב נפטר בשנת 1864, ונטמן במנזר אלכסנדר נבסקי שבסנקט פטרבורג.

משפחתו

בגיל 16 התאהב בלודוב בנסיכה שצ'רבטובה, שהייתה מבוגרת ממנו ב-7 שנים, אך לאור גילו הצעיר הוא לא יכול היה להינשא לה. לאחר מספר שנים הוא הציע לה נישואים, אך משפחת הכלה לא אבתה לכך. הוא התחתן רק בשנת 1812 כאשר היה בן 27 ובחירת לבו הייתה כבר בת 34. לזוג נולדו 5 ילדים.
גארי בארלו

ביוגרפיה

בארלו נולד בפרודשם, צ'שייר שבבריטניה. בילדותו למד בעצמו לנגן בקלידים, וכנער שר והופיע במועדונים קטנים.
ב-1990 החל את פעילותו במסגרת להקת הבנים "טייק ד'את", לצד רובי ויליאמס, ג'ייסון אורנג', מארק אואן והווארד דונלד. בארלו היה הזמר המוביל בלהקה ושר את מרבית השירים באלבומים ובהופעות. הוא גם כתב את רוב השירים שהוקלטו באלבומי הלהקה. הלהקה הקליטה שלושה אלבומים, שזכו להצלחה במכירות ובמצעדים, והופיעה ברחבי העולם. הלהקה התפרקה ב-1996, מספר חודשים לאחר עזיבתו של ויליאמס.
לאחר הפירוק פנה בארלו לקריירת סולו, וב-1996 יצא אלבומו "Open Road", שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ולמכירות של שני מיליון עותקים ברחבי העולם. לעומת זאת, אלבומו השני "Twelve Months, Eleven Days", שיצא ב-1999, נחל כישלון במכירות והגיע רק למקום ה-34 במצעד. בארלו גם כתב לאורך השנים שירים רבים לאמנים אחרים.
ב-2005 התאחדה להקת "טייק ד'את", והחלה לצאת לסיבובי הופעות ולהקליט אלבומים נוספים. בארלו ממשיך לכתוב ולהוביל בה כזמר, לצד רובי ויליאמס, שזכה לקריירת סולו מוצלחת מאוד לאחר הפירוק. במקביל החלו השניים לשתף פעולה גם מחוץ ללהקה, וב-2011 הקליטו דואט בשם "Shame", שזכה להצלחה בבריטניה וברחבי העולם. בהמשך הופיע בארלו במספר הופעות סולו.
ב-2006 יצאה אוטוביוגרפיה שכתב, "My Take". ב-2007 יצאה מהדורה מעודכנת של האוטוביוגרפיה, העוסקת גם באיחוד של "טייק ד'את" מנקודת מבטו.
ב-2009 נבחר בסקר שנערך בבריטניה לכותב השירים הטוב ביותר.
ב-2011 החליף בארלו את סיימון קאוול כשופט בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "אקס פקטור", וזכה לביקורות חיוביות.
ב-2012 נבחר על ידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, לארגן את חגיגות יובל היהלום (60 שנה) למלכותה. בארלו נסע ברחבי ממלכות חבר העמים הבריטי בעולם כדי להרכיב את שיר החגיגות הרשמי, "Sing", וארגן את הקונצרט החגיגי שהתקיים לפני ארמון בקינגהאם ה-4 ביוני 2012 בהשתתפות מיטב האמנים. בעקבות תרומתו לחגיגות ועבודת הצדקה בה הוא עוסק, הוענק לבארלו באותה שנה התואר OBE (מסדר האימפריה הבריטית) על ידי המלכה.
בארלו הופיע עם חבריו ללהקת טייק ד'את באחד משירי טקס הנעילה של אולימפיאדת לונדון בשנת 2012. לקראת סוף אותה שנה יצא למסע הופעות מצליח ברחבי בריטניה.

חיים אישיים

בארלו נישא בשנת 2000 לרקדנית דון, שהופיעה עם להקת "טייק ד'את" בהופעותיה. לזוג שלושה ילדים (בתו הרביעית מתה בלידה ב-2012).