google/wiki40b huggingface dataset:
מים כבדים

מים כבדים הם תרכובת שנוסחתה הכימית ²H₂O או D₂O - מולקולה של מים כבדים מורכבת מאטום חמצן הקשור לשני אטומי דאוטריום. זהו איזוטופולוג של מים.
המים הכבדים דומים בתכונותיהם הכימיות למים רגילים, אך אטומי המימן הרגילים הוחלפו באיזוטופ מימן כבד יותר – הדאוטריום, ועל כן מסת המים הכבדים גדולה בכ־10% מזו של המים הרגילים.
מים כבדים משמשים הן כחומר מקרר והן כחומר מאט בכורים גרעיניים ומכאן חשיבותם ופרסומם. טרם העידן הגרעיני לא היה כל שימוש בהם, ודבר קיומם לא היה ידוע.

הפקה וייצור

מים כבדים אין מייצרים אלא מפיקים אותם מן הטבע. ההפקה מסובכת כי שכיחות המים הכבדים נמוכה מאוד ביחס למים הקלים. על־מנת להפיק מי שתייה ממאגר מים מתוקים, כל שיש לעשות הוא לשאוב אותם ולבצע בהם תהליך פשוט וזול של טיהור וסינון. כשמדובר במים כבדים אין הדבר כך: בשל נדירותם יש לשאוב כמויות מים אדירות ולבצע הפרדה (זיקוק) בין המים הכבדים לקלים. לאחר ההפרדה מאוחסנים המים הכבדים במכלים ומשווקים ללקוחות (כורים גרעיניים) ואילו המים הקלים (מי השתייה) מוחזרים למאגר ממנו נשאבו. ישנם מספר תהליכי הפרדה שונים, המתבססים על עקרונות כימיים שונים. הפרדת המים הקלים מן הכבדים היא תהליך זיקוק דומה לתהליכי זיקוק תעשייתיים אחרים (כגון: זיקוק דלקים, יצור אמוניה, זיקוק אלכוהול).
בחלק מהתהליכים נעשה שימוש בהבדל הקטן בטמפרטורות הרתיחה של מים כבדים וקלים. הפקת מים כבדים בשיטות אלקטרוליזה או זיקוק למקוטעין (כמו בדלק) צורכת אנרגיה רבה ועל כן יקרה מאוד. בשל כך יש עדיפות להפקה בשיטות כימיות אחרות.
על אף ההבדלים בשיטות הזיקוק (הפקה) השונות, דבר אחד משותף לכולן: מחירן הרב. הפקת מים כבדים יקרה ביותר וזאת בשל כמות המים הגדולה המעורבת בתהליך, ולעיתים כמויות האנרגיה הגדולות שמושקעות בו.

מים כבדים – עבר והווה

מים כבדים בודדו לראשונה על ידי גילברט ניוטון לואיס בשנת 1933. הם הופקו לראשונה באופן מסחרי ב-1934 במפעל הנורווגי 'נורסק הידרו' (Norsk Hydro). הקמת המפעל החלה בשנת 1906 והסתיימה כעבור חמש שנים. המפעל שימש בתחילה כתחנת כוח ומפעל דשנים ורק בשנת 1934 החל בהפקת מים כבדים, בהספק יצור של 12 טון בשנה. המפעל הותקף מספר פעמים על ידי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, על־מנת למנוע מן המים הכבדים להגיע לגרמניה הנאצית במסגרת פרויקט הגרעין שלה. מספר תקיפות אוויריות וחבלות קרקעיות יצור המים הכבדים במפעל הופסק פעולה מוצלחת של חילות קומנדו ממדינות שונות בשנת 1943.
כיום מופקים מים כבדים בארבע מדינות בעולם: ארגנטינה, הודו, נורווגיה וקנדה, כאשר האחרונה היא יצרנית המים הכבדים הגדולה בעולם, לפי טכנולוגיה שפיתחה החברה לאנרגיה אטומית של קנדה (AECL). בשנות ה־50 וה־60 הפיקה גם צרפת מים כבדים, אך כיום אינה עושה כן. רומניה מפיקה כמות קטנה של מים כבדים על אדמתה ולעיתים מייצאת את חלקה.
ניתן להניח, כי כל מעצמות הגרעין המוכרות מסוגלות להפיק מים כבדים בעצמן, אך אינן עושות זאת מסיבותיהן (כלכליות בדרך־כלל). מפעל הפקת המים הכבדים הגדול בעולם היה עד לשנת 1997, מפעל ברוס (Bruce Plant) הקנדי שבאונטריו. נכון ל־1979, היה מסוגל להפיק מעל 700 טונות מים כבדים בשנה. לצורך הפקת ליטר אחד של מים כבדים השתמש המפעל בכ־340,000 ליטרים מים. בקנדה יש מספר רב של כורים גרעיניים, ובכולם המים הכבדים מהוים רכיב קריטי. עם זאת, מאחר שלא נזקקה להפקת מים כבדים בכמות כזו, הוחלט ב־1997 לסגור את המפעל, אך גם כיום ממשיכה קנדה להיות יצואנית המים הכבדים המובילה בעולם.
דן רביב (עיתונאי ישראלי)

דן רביב  (נולד ב-1942) הוא עיתונאי ישראלי אשר שימש ככתב ברשת BBC וכנציגו העסקי של שלדון אדלסון בישראל.

ביוגרפיה

רביב החל את דרכו כעוזרם של דב יודקובסקי ורם אורן בידיעות אחרונות. המשיך ככתב לחדשות קול ישראל ולאחר מכן הנחה תוכניות רדיו מרכזיות של ימי טרום הטלוויזיה בשם: "בית אבי", "פרקי עליה והעפלה – מבואה" והצטרף לצוות תוכנית הרדיו המהפכנית דאז "יום ביישוב" ששידרה מדי חודש בשידור ישיר ממקומות שונים בארץ. במקביל כתב פזמונים רבים (לריסה דניאל, מודד המדרכות), כתב וביים עצרות ענק למרכז ההסברה. בשנת 1967 יצא לשמש ככתב לאחר שלחם בירושלים במסגרת חטיבת הצנחנים. נבחר להיות כתב בשעה העברית של הBBC בלונדון. 
בשובו הצטרף כאחד הראשונים למחלקת החדשות של הטלוויזיה הישראלית. סיקר במהלך 30 שנות עבודתו אלפי כתבות לחדשות בין היתר היה מנחה גם ב"מוקד" – תוכנית הראיונות המרכזית של מחלקת החדשות ואחר כך הפיק, ערך והגיש תוכניות לילה בשם "כותרת לילה" ואחר כך את "קו העימות". בין היתר היה הכתב הפוליטי של הטלוויזיה, כתב בכנסת וכתב הטלוויזיה בארצות הברית, כשהוא מחלק את זמנו בין וושינגטון וניו יורק. עם שובו לארץ המשיך במחלקת החדשות.
בשנת 2000 עשה דן רביב תפנית בקריירה והצטרף אל חברו שלדון אדלסון, שהחברה שהקים, "לאס וגאס סנדס", עמדה לפתוח בלאס וגאס את פרויקט התיירות המשולב – VENETIAN. רביב קיבל על עצמו את המיצוב העולמי של הפרויקטים של החברה בארצות הברית, במקאו ובסינגפור, וזאת באמצעות מאות אנשי יחסי ציבור, אנשי תקשורת וחברות טלוויזיה הפזורים ברחבי אסיה. כך פועל רביב מול מחצית אוכלוסיית העולם בגלל הנפח האדיר של המבקרים בפרויקטים השונים שמספרם עולה על 250 אלף ביום והפיזור הגאוגרפי הרחב של ארצות מוצאם. חברת לאס וגאס סנדס נחשבת כיום לגדולה בעולם בתחום התיירות] והיא נסחרת בבורסות של ניו יורק והונג-קונג.  
נשוי לשופטת (בדימוס) נורית רביב ואב לשתי ילדות.
קיר סלארי

קיר סלארי (באנגלית: Slurry wall) הוא שם לטכניקת בנייה המשמשת ליציקת קירות דיפון מבטון מזוין באזורים בהם הקרקע רכה או שיש בה מי תהום בקרבה רבה לפני השטח. שיטה זו משמשת בדרך כלל לבניית קירות הפועלים כדיאפרגמה (מחסום מים) בדפנות בור תת-קרקעי ומייצבים אותן, כדי לאפשר יציקת יסודות בתוכו. בנוסף, השיטה משמשת לבניית קירות דיפון התוחמים מנהרות או כל מבנה תת-קרקעי אחר.

יישום

תחילה נחפרת תעלה ברוחב מסוים, בהתאם לתוכניות הביצוע, על ידי מחפר. לאחר מכן ממלאים את התעלה בסלארי - תרחיף צמנטי היוצר לחץ הידראולי נגדי על דפנות התעלה במטרה למנוע את קריסתן או חדירת מי תהום אליה בטרם יציקת בטון. לאחר מילוי התעלה, ממקמים את כלובי הזיון בתוך התרחיף ולבסוף, מכניסים צינור תרמי (tremie pipe) עד תחתית התעלה ויוצקים את הבטון. מאחר שצפיפות הבטון גדולה מצפיפות התרחיף, נשאר הבטון בתעלה ואילו התרחיף נשפך החוצה. בזמן יציקת הבטון שואבים את התרחיף לשימוש חוזר.
דוגמאות בולטות לשימוש בשיטה זו הינן חפירת ה"אמבטיה" (The Bathtub) תחת מרכז הסחר העולמי במנהטן, בתעלת ה-Big Dig בבוסטון, במכשול נגד מנהרות בגבול רצועת עזה ובפיר גלי-גיל ברכבת הקלה בתל אביב.
בננות בפיג'מות

תקציר העלילה

עלילת התוכנית מתמקדת בצמד בננות דמויי אנוש בשם בנני ובנוני אשר לבושים בפיג'מות. הצמד מתגורר באותה השכונה יחד עם שלושה דובי צעצוע אשר נקראות מולי, אפי ולילי וחולדה בשם עכברוש. הבננות מחנכות ומבדרות את הצופים באמצעות שירים וריקודים.
האנה מונטנה: הסרט

תקציר העלילה

הסרט נפתח כשמיילי מנסה להיכנס להופעה של עצמה ורואים את ההפיכה שלה להאנה מונטנה. מראיין במערכת עיתון ידועה לשמצה מתחיל לעקוב אחריה בניסיון לגלות "מי זאת האנה מונטנה?"
לפני יום ההולדת של לילי -שהיא חברתה הטובה- היא רבה עם טיירה בנקס על זוג נעליים במתנה ליום הולדת ועל הדרך גם הורסת לחברתה את המסיבה. אבא שלה מגלה זאת ולכן היא צריכה להירגע עם ההופעות ולשוב למקום בו נולדה וגרה קראוולי קורנרס שבטנסי.
היא פוגשת שם את טרוויס שעוזר לה לראות את הצדדים החיוביים במיילי ואת הכיף. והכל התחיל להסתבך, היא נאלצה להיות בשני מקומות בו זמנית -והרסה כמעט את הכל.
היא מבינה שזה או האנה או מיילי ושכדאי שתחליט.
באמצע ההופעה שלה היא נשברת ומורידה את הפיאה בעודה מתוודה מול כולם על מה שעשתה. האנשים מעודדים אותה בקריאות עידוד היא מהססת אבל לובשת את הפיאה.
העיתונאי צילם את הכל והם התחילו לרדוף אחריו לבסוף בעזרת בנותיו הוא החליט להתפטר כדי לא להרוס להם את החלום על "האנה".
מיילי וטרוויס מתפייסים והכל בא על מקומו בשלום!
צדוק נאווי

ביוגרפיה

צדוק נאווי נולד בחיפה בשנת 1944. בוגר בית הספר אליאנס בעיר. את שירותו בצה"ל התחיל בחיל הקשר והמשיך כמפקד פלוגה בחיל השריון. סיים את שירותו בדרגת סרן. לאחר שחרורו השתלם בלימודי בנקאות וכלכלה ועבד בסניף חיפה של בנק עין חי, הבנק של תנועת המושבים. בשנת 1973 התמנה למנהל סניף עפולה של הבנק. בבחירות המוניציפליות שנערכו בשנת 1978 נבחר למועצת עיריית עפולה. בבחירות שנערכו בשנת 1983 נבחר בשנית. בשנת 1987 נבחר לתפקיד סגן ראש העיר וממלא מקומו ועזב את עבודתו בבנק.
בשנת 1991, כאשר ראש עיריית עפולה עובדיה עלי נתמנה לסגן שר הביטחון ופרש מתפקידו בעירייה, התמנה נאווי להחליפו בתפקיד ראש העירייה. בבחירות המוניציפליות שנערכו בשנת 1993 התמודד נאווי על תפקיד ראש העירייה בזכות עצמו. הוא זכה בבחירות וכיהן שנית כראש העירייה עד לשנת 1998.

פעילותו כראש העיר

בתקופת כהונתו של נאווי הגיעו למדינה גלי עלייה מחבר המדינות ומאתיופיה. כעשרים אלף מהעולים הגיעו לעפולה ונאווי פעל לקליטתם. בתקופתו נבנו כ-4,000 דירות מגורים, הוקמו 4 בתי-ספר חדשים, נוספו כיתות לימוד רבות בבתי הספר הקיימים, מבני בתי הספר הורחבו ונבנה מרכז יום לקשיש.
בתקופתו הורחבה מערכת התשתיות של צנרת המים, הביוב וניקוז. אגני חמצון שהיו בקרבת העיר וגרמו למטרד סביבתי בוטלו ובמקומם נבנה במרחק קילומטרים אחדים מן העיר, ליד מחנה עמוס, מכון טיהור. במקום שבו שכנו אגני החמצון לפני הסרתם הוקמה שכונת וילות.
כתב אופציה

כתב אופציה (Warrant) הוא סוג של נייר ערך המיר. הוא מהווה אופציית Call למניות, המונפקת בידי חברות ותאגידים דומים.
ההבדל העיקרי בין כתב אופציה ואופציה "רגילה" הוא שאופציה רגילה היא זכות קניה/מכירה שאינה מתבצעת מול החברה עצמה, אלא בין הסוחרים באופציה. האופציה הרגילה מונפקת (נכתבת) על ידי הבורסה או גוף פיננסי אחר; החברה אינה צד לעניין. לעומת זאת, כתב אופציה מונפק על ידי החברה. בעת מימוש כתב האופציה, תוספת המימוש מועברת לקופת החברה ומניה חדשה מונפקת תמורתה.
קיימים דגמים שונים של כתבי אופציה, בהם כאלו הנסחרים בבורסה וכאלו שאינם. כאשר חברה מעניקה אופציות לעובדים, מדובר בכתבי אופציה. הקצאת כתבי אופציה נהוגה בעת הנפקה של מניות או אג"ח כאשר בחבילה שהמשקיע רוכש נכללות גם אופציות. פעולה כזו מכונה "ממתיק" (sweetener), מאחר שהמשקיע מקבל הטבה כלכלית נוספת לצד נייר הערך העיקרי (ההטבה לא ניתנת בחינם – המשקיע משלם מחיר מעט יותר גבוה או מסכים לריבית נמוכה יותר).
שיבולת (פסל)

שיבולת (באנגלית: Shibboleth) היא שמה של יצירה פיסולית מעשה ידי הפסלת הקולומביאנית דוריס סלסדו שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כחלק מ"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור.

תיאור היצירה

היצירה הוקמה בעלות של 300,000 ליש"ט באולם הטורבינה של המוזיאון, והייתה השמינית מבין היצירות שהוצגו באולם במסגרת "סדרת יוניליבר". היצירה היא סדק שאורכו 167 מטרים ברצפת האולם. בראשיתו הסדק דק כשערה, אולם בהמשך הוא מתרחב ומגיע לעומק של כ-60 ס"מ.
לדברי האמנית:
היצירה מייצגת גבולות, וחוויות של מהגרים, חוויות של הפרדה על רקע גזעי, וחוויות של גזענות. זה ההרגשה של אדם מהעולם השלישי המגיע ללב אירופה. לדוגמה, השטח בו נמצאים מהגרים בלתי חוקיים הוא חלל שלילי, וגם יצירה זו יוצרת חלל שלילי.
— 
כמו כן היצירה מייצגת שבר - בחברה, בתרבות או במשפחה.
אוצר המוזיאון, סר ניקולס סרוטה מציין כי לאחר שהיצירה תוסר תישאר צלקת ברצפת המבנה אשר תזכיר את היצירה.
היצירה הוצגה בין ה-9 באוקטובר 2007 ל-6 באפריל 2008.
צוות המוזיאון חשש לשלום המבקרים במוזיאון העלולים למעוד על היצירה. מאחר שכוונת האמן שהמבקרים יתקרבו אל היצירה לא ניתן היה לגדור אותה, ועל אף אזהרות שחולקו למבקרים, מספר מבקרים מעדו ונפלו בשל היצירה.
וו (חפץ)

וו (נקרא גם אנקול, אונקל או קרס) הוא אביזר לתליית חפצים או עיגונם. צורתו לרוב מעוקלת. ישנם סוגים רבים ומגוונים של ווים, ולהם ייעודים שונים.

וו ביתי

ווים ביתיים, הנקראים גם מתלים, משמשים לתליית חפצים יום-יומיים בבית, כמו מגבות ובגדים. הוו הביתי עשוי לשמש כאביזר בעיצוב הבית, במגוון עיצובים. הוא עשוי לרוב פלסטיק או מתכות שונות. וו לחפצים כבדים מעוגן לקיר על ידי ברגים. קיימים ווים לתליית חפצים קטנים המוצמדים למשטחים שונים (קיר, מקרר, לוח מודעות) על ידי סרט הדבקה דו-צדדי או מגנט.

הוו התעשייתי

ווים תעשייתיים בנויים לעמוד בכוחות ומשקלים גדולים. שימושם רבים, החל מוו המיועד לתליית ערסל, ועד לווים חזקים במיוחד המשמשים לעיגון טנקים וכלי רכב כבדים לגורר, או ווים המשמשים להרמת חפצים על ידי עגורן. הווים התעשייתיים עשויים מפלדות שונות.
בתכנון והרכבת וו המיועד לעמוד בעומסים כבדים יש להתייחס לא רק לחוזק הוו עצמו, אלא גם לחוזק החיבור בין הוו למבנה שאליו הוא מחובר, למשל, שימוש בברגים מחוזקים הוא צורך נפוץ בהרכבת וו.

תליה והסרה של המטען

הוו יכול להיות פתוח, או סגור. קל יותר לתלות את המטען על וו פתוח, והוא גם זול יותר. אך יש להבטיח שהמטען לא יפול דרך הפתח בוו. וו פתוח נהוג כאשר מדובר במטען קל, או שהוו מקובע למקום לפני תלית המטען. אחרת משתמשים בוו סגור, או בוו שיש מרחק גדול יותר בין הפתח לנקודה בה תלוי המטען. דוגמה לוו בו הפתח סגור למרות שמדובר במטען קל וקטן, הוא מחזיק מפתחות. בגלל החשיבות של המטען, הצורך לניד אותו, והאפשרות הסבירה שמפתח יפול בלי שהדבר ימשוך תשומת לב, משתמשים בוו סגור. קימים גם ווים בהם הפתח נסגר על ידי קפיץ, אשר יש להפעיל עליו כח מבחוץ. באופן כזה, גם אם המטען נע על החלק הפנימי של הוו, הוא לא יחליק החוצה דרך הפתח. בקרס של חכה, לעומת זאת, הוו הוא פתוח, אך שונן בקצה שלו. באופן כזה, הדג יכול לנגוס בפתיון ולהתפס בקרס, אך הקרס אינו מחליק מפיו של הדג.
אופימץ (כדורסל)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בספטמבר 2012 על בסיס בית ספר לספורט באופה. הקבוצה התמודדה לראשונה באליפות הלאומית של המחוז הפדרלי אוראל-הוולגה בנובמבר 2014. בעונת 2014/2015 הקבוצה סיימה במקום השלישי של האליפות המחוזית.
בעונת 2015/2016 הקבוצה זכתה בגביע אוראל, שהתקיים בעיר ברזובסקי, שבמחוז סברדלובסק לזכרו של המאמן מהעיר אופה יורי מקסימוב. הקבוצה סיימה את אותה עונה ללא הפסד, כשהיא מנצחת את כל 20 המשחקים. בעונת 2016/2017 הקבוצה התמודדה לראשונה בליגות המקצועניות ברוסיה, כשהורשתה להתמודדה בסופרליגה 2, הליגה השלישית בחשיבותה במערך הליגות בכדורסל ברוסיה.
בעונת 2018/2019 העפילה לשלב 16 האחרונות אך הפסידה. בעונת 2019/2020 מתמודדת בליגה השנייה בחשיבותה במדינה, סופרליגה 1.
חמש מצלמות שבורות

עלילה

העלילה של הסרט מתפתחת עם הצגת לידתו של בנו הרביעי של בורנאט, ג'יבריל, במקביל לתחילת מאבק אנשי הכפר בילעין נגד גדר ההפרדה שמוקמת בשטחים הסמוכים לכפר.
תוך כדי התקדמות העלילה, מתאר הבמאי כיצד הקמת גדר ההפרדה על ידי מדינת ישראל, עוברת על אדמות בבעלות תושבי הכפר. במאבק לוקחים חלק תושבי הכפר והכפרים הסמוכים, פלסטינים מיהודה ושומרון, פעילי שמאל ואנשי קבוצת אנרכיסטים נגד הגדר מישראל וכן פעילים מחו"ל, בעיקר מארגון הסולידריות הבינלאומי. המאבק מזוהה בעיקר עם ההפגנות הנערכות מדי יום שישי.
הסרט מחולק לחמשה חלקים. כל חלק מצולם על ידי מצלמה אחרת, אשר נהרסת לבסוף כתוצאה מעימותים עם חיילי צה"ל.

הסרט מלווה בקריינות מאת עימאד בורנאט, אשר מתארת את הלך הרוח של בורנאט, משפחתו וחבריו לכפר.

המועמדות לאוסקר והזכייה באמי

הסרט היה אחד מחמשת המועמדים לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי ב-2013, יחד עם הסרט הישראלי שומרי הסף. אף על פי שבניגוד לקטגורית פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בקטגוריה זו הסרטים אינם מייצגים מדינות, בתקשורת הישראלית הם הוצגו כנציגי ישראל - דבר שעורר מורת רוח הן בקרב היוצרים, הן בקרב אנשי בילעין הפלסטינים והן בקרב אנשי ימין ישראלים.
כשהגיע בורנאט עם אשתו ובנו לטקס האוסקר הם עוכבו למשך כשעה וחצי בנמל התעופה של לוס אנג'לס על ידי אנשי רשות ההגירה האמריקנית שלא האמינו שאכן פלסטיני מועמד לאוסקר, ושוחררו לאחר התערבותו של במאי התעודה האמריקני מייקל מור איתו בורנאט יצר קשר.
בסוף 2013 זכה הסרט בפרס אמי הבינלאומי לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר. הסרט התמודד באמי מול שלושה סרטי תעודה: הסרט "The Golden Hour" מניו זילנד, הסרט "My Mother, Lady Bondong" מקוריאה הדרומית והסרט "5 de Mayo, Un Dia de Gloria" ממקסיקו. כשבורנאט עלה לקבל את הפרס הוא הכריז כי הוא "הפלסטיני הראשון שזכה באמי".
סאדאלמליק

תכונות

סאדאלמליק הוא על-ענק צהוב מסוג ספקטרלי G2 Ib, מסתו כ-6.5 מסות שמש ורדיוסו קרוב ל-45 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו כ-5,200 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 1,500 מעוצמת ההארה של השמש. הכוכב נמצא במרחק של כ-523 שנות אור ממערכת השמש, דומה למרחקם של סאדאלסוד ושל אניף שגם הם על-ענקים, ונראה שלשלושתם כיוון תנועה דומה, כך שייתכן שהם נוצרו באותה סביבה. גילו של סאדאלמליק מוערך בכ-53 מיליון שנים והוא נמצא בשלב התפתחות מתקדם כאשר המימן שבליבתו כבר אזל והוא מתיך הליום לפחמן. כאשר יאזל גם ההליום הוא צפוי להפוך לננס לבן.
במרחק זוויתי של מעט פחות מ-2 דקות קשת מסאדאלמליק נמצא כוכב עמום מאוד עם בהירות מדרגה 12. לא ידוע אם השניים קשורים כבידתית זה לזה או רק נמצאים במקרה על אותו קו ראייה, אך אם הם אכן קשורים, אז המרחק ביניהם הוא לפחות רבע שנת אור או למעלה מ-17,000 יחידות אסטרונומיות, וזמן ההקפה שלהם זה את זה הוא מאות אלפי שנים.
יוחנן האחד עשר

ביוגרפיה

אמו הייתה ככל הנראה מרוזיה, האישה הכי חזקה ברומא. אולם האבהות שלו נתונה במחלוקת. על פי הליבר פונטיפיקליס, אביו היה האפיפיור סרגיוס השלישי. אם זה נכון, יוחנן האחד עשר יהיה ידוע כאפיפיור היחיד שהיה בן בלתי חוקי של אפיפיור. (סילבריוס היה בן חוקי של הורמיסדס). מצד שני, קיימות גם טענות, כי יוחנן האחד עשר היה בנו של אלבריק הראשון מספולטו, רוזן טוסקולום.
אמא שלו מרוזיה הייתה דה-פקטו השליטה הרומית בזמנו, וכתוצאה מכך אחראית על מינויו של האפיפיור. בעקבות הדחתה של מרוזיה סביב 932, יוחנן האחד עשר הפך לכפוף לשליטתו של אלבריק השני מספולטו, הצעיר, אחיו למחצה. השליטה היחידה שנשארה בידי האפיפיור הייתה מילוי חובותיו הרוחניות. כל שאר השליטה הייתה בידי אלבריק השני, אשר התערב לא רק בניהול החילוני, אלא גם בענייני הכנסייה.
זה היה התעקשותו של אלבריק השני כי פליום ניתנה לתאופילקטוס, הפטריארך של קונסטנטינופול (935), וגם לארטולד, הארכיבישוף של ריימס (933). היה זה יוחנן האחד עשר אשר עמד בראש הכנסייה הקתולית במהלך ההשפלה העמוקה ביותר שלה, אם כי הוא היה זה שגם העניק פריבילגיות רבות לקהילה של קלוני, אשר עמדה מאוחר יותר במרכז רפורמות קלוני של הכנסייה.
ג'ו אינגלס

אוסטרליה

אינגלס שיחק כדורסל בנעוריו בתיכון "לייק ג'ינינדרה" שבקנברה, אוסטרליה. לאחר ששיחק שנתיים במדי "מכללת הספורט הלאומית של אוסטרליה", הצטרף לקבוצת הסאות' דראגונס מליגת העל האוסטרלית ובכך החל את הקריירה המקצוענית שלו שהוא בן 19.

אירופה

כעבור שלוש עונות באוסטרליה, חתם אינגלס על חוזה לעונה בגרנדה. בתום חוזהו, חתם אינגלס לשלוש עונות בברצלונה. בתום חוזהו בקבוצה הקטאלונית חתם במכבי תל אביב, איתה זכה ביורוליג לאחר ניצחון בתוצאה 98–86 על ריאל מדריד במשחק הגמר.

NBA

בספטמבר 2014 חתם בלוס אנג'לס קליפרס, אך שוחרר מספר ימים לפני פתיחת העונה ובסופו של דבר חתם ביוטה ג'אז. הוא פתח את העונה כשחקן ספסל, אך במחצית השנייה הפך לשחקן חמישייה ופתח ב-32 משחקים. בסיום העונה הוחתם על חוזה רב-שנתי בקבוצה. בשתי העונות הבאות חזר לשחק בעיקר כמחליף.
ביולי 2017 חתם על הארכת ביוטה ל-4 עונות נוספות עבור כ-52 מיליון דולר. בעונת 2017/2018 שב לחמישייה ופתח בכל המשחקים, למעט אחד. במהלך העונה קבע שיא מועדון חדש כשקלע 204 שלשות. בכך שבר את שיאו של רנדי פוי, שעמד של 179 שלשות. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לסיבוב השני של הפלייאוף מול יוסטון רוקטס. במשחק השני של להסדרה קלע שיא קריירה של 27 נקודות, כולל 7 שלשות, המהוות גם הן שיא קריירה וסייע לקבוצתו להשוות באופן זמני את הסדרה.

סטטיסטיקות הקריירה

נכון לסוף עונת 2018/2019‏‏
פרחיה של אידה

פרחיה של אידה (בדנית: Idas blomst) ידוע לעיתים גם כפרחיה של אידה הקטנה. הוא סיפור ילדים שנכתב בידי הסופר הדני הנס כריסטיאן אנדרסן.

תוכן הסיפור

ילדה קטנה בשם אידה מספרת לידידה שפרחיה נבלו. הידיד מסביר לה שאין זה נכון והם רק עייפים משום שרקדו בלילה בטירת המלך. הוא מספר לאידה המרותקת שבכל לילה כמעט עורכים הפרחים מסיבות ריקודים, ואין איש יודע. אידה מאמינה לסיפור, ולכן מפנה את מיטתה של בובתה ומניחה את הפרחים בתוכה כדי שיוכלו לנוח. את הבובה היא מניחה במגירה עם שאר הצעצועים. 
בלילה היא מתעוררת כאשר היא שומעת נגינת פסנתר מן החדר הסמוך. להפתעתה היא מגלה שם את כל הפרחים רוקדים. וגם הפרחים הנובלים שלה והצעצועים מצטרפים לריקוד. הפרחים הנובלים מודים לבובה על שפינתה את מיטתה עבורם, ומבקשים ממנה להגיד לאידה לקבור אותם למחרת באדמה, כיוון שזהו היום האחרון שנותר להם לחיות. אם יקברו באדמה - הם יפרחו שוב באביב. אידה שומעת כל זאת, ולמחרת תובעת מהבובה להגיד לה מה אמרו הפרחים למסור לה. הבובה לא עונה דבר. אידה מניחה את הפרחים בתוך ארון מתים מאולתר, ובעזרת בני דודיה מנורווגיה קוברת אותם באדמה.
קור קרולי

מאפיינים

קור קרולי הוא כוכב הסדרה הראשית לבן-כחלחל מסוג ספקטרלי A0 Vp, כאשר הסימון p מתייחס לכך שספקטרום הקרינה של קור קרולי הוא חריג. מסתו של קור קרולי כ-3 מסות שמש, רדיוסו כ-2.5 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-11,600 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 75 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 100 בצרוף הקרינה בתחום העל-סגול. 
הספקטרום של קור קרולי מראה על שכיחות גבוהה מהרגיל של יסודות כימיים כמו צורן, כלור, כרום, טיטניום וברזל ושכיחות גבוהה בהרבה מהרגיל של היסודות הנדירים פרסאודימיום, נאודימיום ואירופיום, אך הפיזור שלהם על פני הכוכב אינו אחיד ותלוי בשדה המגנטי של הכוכב. לכוכב שדה מגנטי חזק בהרבה מהרגיל שמגיע לעוצמה של 3,500 גאוס (פי 1,000 מעוצמת השדה האופייני של השמש), שמשפיע באופן שונה על התנועה של יסודות שונים בתוך הכוכב וגורם לפיזור הלא אחיד של היסודות השונים. כתוצאה מכך, עוצמת ההארה של הכוכב אינה אחידה ובהירותו משתנה כאשר הוא מסתובב על צירו בכעשירית של דרגת בהירות במחזוריות של 5 ימים, 11 שעות ו-17 דקות, התואמת כנראה לזמן הסיבוב של הכוכב על צירו. כוכב זה מהווה אבטיפוס לכוכבים משתנים נוספים בעלי מנגנון השתנות דומה, שנקראים משתני α² בכלבי ציד.

תכונות α1 בכלבי ציד

במרחק זוויתי של כ-19 שניות קשת מקור קרולי נמצא כוכב נוסף שנקרא α¹ בכלבי ציד עם דרגת בהירות 5.6, כך שניתן להבחין בו בקלות באמצעות טלסקופ חובבים. זהו כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F2 V, מסתו כ-1.5 מסות שמש ורדיוסו כ-1.5 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-7,080 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 6 מעוצמת ההארה של השמש. המרחק הזוויתי ביניהם שקול ללפחות 675 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה של בני הזוג זה את זה הוא לפחות 8,300 שנים.
בלגים (עם עתיק)

בלגים הם קבוצת שבטים בעלי מוצא גאלי - גרמאני שהתגוררו בעת העתיקה בגאליה בלגיקה. מלבד גאליה בלגיקה נמצאו גם באי הבריטי וייתכן שאף באירלנד.
מוצא הבלגים כמתואר בספרו של גאיוס יוליוס קיסר, "מלחמת גאליה", הוא מעורב, הן גאלי והן גרמאני. ככל שהשבט התגורר בקרבה רבה יותר לנהר הריין, כך גברה השפעת התרבות הגרמאנית על תושבי האזור. לפי הדעה המקובלת במחקר המודרני, דיברו הבלגים גאלית עתיקה והיו קרובים מבחינות רבות לגאלים, אם כי לפחות חלק מהבלגים הושפעו מהתרבות הגראמנית.
בעת מלחמת גאליה (58 לפנה"ס - 50 לפנה"ס) היו הבלגים בין מתנגדיו החריפים ביותר של קיסר. שבט האבורונים הצליח להשמיד צבא רומי גדול שכלל לגיון וחצי במארב שטמן לו בקרב אטואטוקה וגם שבטים בלגיים אחרים התנגדו באומץ רב לכיבושה של גאליה.
בג-צ'ל

בג-צ'ל (בנפאלית: bāgh cāl बाघ चाल, משמעות: משחק הנמר) הוא משחק לוח אסטרטגי לשני שחקנים, שמקורו בנפאל. בג-צ'ל הא משחק א-סימטרי, במהלכו שחקן אחד שולט בארבעה נמרים והשחקן השני שולט לכל היותר ב-20 עיזים. במהלך המשחק הנמרים "צדים" את עיזים ואילו העיזים משתדלות לבלום את תנועת הנמרים ולמנוע מהן להיטרף.
לוח המשחק הוא לוח של 5*5 משבצות, בדומה לאלקיורק (alquerque, ככל הנראה לוח המשחק הקדום של משחק השחמט). השחקנים מוצבים בצמתים של המשבצות, מהלכים אפשריים בין המיקומים מחוברים בקו על הלוח.
מהלך המשחק מורכב משני שלבים. בשלב הראשון, ממקמים על הלוח הריק עיזים, כאשר לאחר כל הצבת עז – נמר חייב לבצע צעד. בשלב השני – העיזים והנמרים זזים על הלוח.
עבור הנמרים, המשימה היא "לאכול" חמש עיזים על מנת לנצח. "אכילה" מתבצעת, בדומה לדמקה - בקפיצה מעל היריב. קפיצה זו מתאפשרת בתנאים מסוימים. בשונה מגרסאות מסוימות של דמקה, האכילה איננה מחויבת המציאות. העיזים יכולות לנצח על ידי חסימת כל הצעדים האפשריים של ארבעת הנמרים.
אדוארדו גומס

ביוגרפיה

נולד בפטרופוליס שבמדינת ריו דה ז'ניירו. למד במכללה צבאית, התגייס לצבא בשנת 1918 והצטרף לחיל האוויר הברזילאי בשנת 1921. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 השתתף בספר מרד נגד המשטר, ובילה תקופה מסוימת במאסר. לאחר ההפיכה של שנת 1930 בה השתתף, חזר לקריירה בחיל האוויר הברזילאי, בו הגיע ברבות הימים לדרגת מרשל. כמו כן, הקים את שירות הדואר האווירי הצבאי. 
במקביל לפיקוד על חיל האוויר, היה ראש מפלגת הלאומיים בברזיל, אחת משלוש המפלגות העיקריות בברזיל. בדצמבר 1945 התמודד על נשיאות ברזיל מול גספאר דוטרה, שזכה בבחירות. ב-1950) התמודד שוב בבחירות לנשיאות ברזיל ושוב הפסיד. בשנת 1954, בעקבות ירי על עיתונאי בידי אנשי משמר הנשיא, טען שמאחורי הירי עומד הנשיא עצמו ודרש חקירה שהביאה להתאבדות נשיא ברזיל, ז'טוליו ורגאס. בעקבות מינוי הנשיא החדש, קפה פיליו, מונה לשר האוויריה (ministro da Aeronáutica) בממשלת ברזיל. הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1955 ושב לתפקיד בשנים 1965–1967. נפטר בשנת 1981 בריו דה ז'ניירו ולאחר מותו קיבל את התואר "פטרון חיל האוויר הברזילאי" (Patrono da Força Aérea Brasileira).
הממתק הברזילאי בריגדיירו ככל הנראה קרוי על שמו של גומס. ממתקים כאלו חולקו במהלך הקמפיין שלו לנשיאות ברזיל. באותה תקופה היה גומס בדרגת בריגדיר (בריגדיירו, Brigadeiro בפורטוגזית) ומכאן שם הממתק.
ויולה שפיק

חיים מוקדמים וקריירה

ויולה שפיק נולדה ב-24 ביולי 1961 בשנייך  שבבאדן-וירטמברג שבגרמניה לאם גרמניה ואב מצרי. היא למדה מדעי המזרח באקדמיה לאמנויות, ובשנת 1994 היא קיבלה הדוקטורט שלה. עבודת הדוקטורט שלה, "Arab Cinema: History and Cultural Identity" (בתרגום חופשי לעברית: "קולנוע ערבי: היסטוריה וזהות תרבותית") פורסמה מאוחר יותר באנגלית בשנת 1998. בשנת 1996, ויולה שפיק עברה להתגורר בניו יורק בעקבות מענק של קרן רוקפלר למדעי הרוח. היא לימדה באוניברסיטה האמריקאית בקהיר ובאוניברסיטת ציריך. בנוסף היא גם שימשה כיועצת ליוזמות הכשרה בביאנלה של ונציה. שפיק היא גם מתרגמת של הטלוויזיה הגרמנית.
כיום, ויולה שפיק היא ראש החוג לקמפוס דוקומנטרי של המזרח התיכון וצפון אפריקה, חוג המתמקד בבימוי והפקה של סרטים דוקומנטריים במדינות המזרח התיכון וצפון אפריקה.
גודל פיזיקלי

גודל פיזיקלי בסיסי

במערכת SI ישנם שבעה גדלים פיזיקליים בסיסיים, שנמדדים באחת משבע היחידות הבסיסיות (בסוגריים): אורך (מטר), מסה (קילוגרם), זמן (שנייה), זרם חשמלי (אמפר), טמפרטורה (קלווין), כמות חומר (מול) ועוצמת הארה (קנדלה). 
ישנם גדלים פיזיקליים רבים, שאינם בסיסיים: שטח, תאוצה, קיבול ועוד, גדלים אלה נגזרים מהגדלים הבסיסיים. כך למשל מדידת שטחים היא הכפלת אורך באורך ולכן אינה בסיסית. בהתאם, יחידות המידה למדידת שטחים אינן יחידות בסיסיות והן נגזרות מיחידות המידה של אורך.

בתורת הקוונטים

בתורת הקוונטים כל גודל פיזיקלי מדיד מתואר על ידי אופרטור הרמיטי. הערכים שניתן לקבל במדידה הם הערכים העצמיים של האופרטור.