google/wiki40b huggingface dataset:
סקונר

סְקוּנֶר (באנגלית: schooner) הוא סוג של ספינת מפרשים בעלת שני תרנים או יותר ומעטה אורכי, המניפה מפרש־גף על כל אחד מתרניה, מפרשי־קדמה משולשים ומפרשי גף עיליים (אורכיים) או מפרש עילי (רוחבי) על התורן הקדמי.
מוצאו של הסקונר בהולנד של שלהי המאה ה־17, אף שלא נקרא אז בשם זה. מערך המעטה המאפיין אותו שימש ביכטות ובכלי שיט קטנים בנתיבי מים פנימיים ובקרבת החוף, והיה מוכר גם באנגליה השכנה. היכטה המלכותית "רויאל טרנספורט" (Royal Transport), לדוגמה, שנבנתה ב־1695 עבור המלך ויליאם השלישי ונודעה במהירותה ובכושר התמרון שלה, הייתה סקונר דו־תורני חמוש בתותחים, הראשון מסוגו הידוע לנו.‏ סירות וספינות קטנות למסחר ולדיג, בעלות מערך מעטה של סקונר, היו בשימוש באותה תקופה גם מעברו האחר של האוקיינוס האטלנטי, במושבות האנגליות באמריקה הצפונית, אליהן הגיע המערך בין במישרין מהולנד או בעקיפין מאנגליה. למרות מוצאו האירופי נחשב הסקונר לכלי שיט "אמריקני" במהותו, שכן בוני ובעלי האוניות האמריקנים במאות ה־18 וה־19 תרמו יותר מכל אחד אחר לפיתוחו ולתפוצתו. הם אלה שהעניקו לו את שמו, והיו הראשונים להשתמש בו להנעתן של ספינות גדולות. זאת ועוד, הסקונרים האמריקנים היו ספינות הסוחר הראשונות בעלות מעטה אורכי שהרחיקו מקרבתו המגוננת של החוף ויצאו אל הים הפתוח, דבר שהיה שמור עד אז לאוניות בעלות מעטה רוחבי בלבד.
עד אמצע המאה ה־18 כבש לו הסקונר מקום מרכזי במסחר הימי ובשדות הדיג בקולוניות האמריקניות, הן לאורך החופים, הן בנהרות הגדולים ובאגמים. סוד הצלחתו היה טמון במספר הקטן של אנשי צוות שנדרשו להפעלתו, במהירותו, וביכולתו לשוט קרוב יותר לרוח בהשוואה לאוניות המעטה הרוחבי. קווי הגוף של הסקונר היו חדים ונאים, הוא ניצל ביתר יעילות משבי רוח קלים, והיטיב לשוט ולתמרן לאורך החוף ובמים רדודים יחסית. יתרונות אלה, שקסמו לכל סוחר או בעל אוניות, לא נעלמו גם מעיניהם של הבריטים ששלטו בקולוניות באותו זמן. תחילה שכרו סקונרים מבני המושבות כדי להדביר את שודדי הים באיי הודו המערבית, ומשנות השישים של המאה ה־18 החלו מצרפים לשורות הצי המלכותי סקונרים שנבנו ונקנו באמריקה. חלקם, כמו אה"מ "סולטאנה", שימשו ללכידת מבריחים ולאכיפת חוקי המסחר והמכס בקולוניות, ואחרים, כמו אה"מ "פיקל", שהביאה אל לונדון את בשורת הניצחון בקרב טרפלגר, מילאו תפקידי סיור בקרבת החוף והעברה מהירה של ידיעות. סקונרים נטלו חלק פעיל גם במלחמת העצמאות האמריקנית ובמלחמת 1812, בעיקר כפריבטירים ובמשימות סיור. "הֶנָה" (USS Hannah), הנחשבת לאונייה הראשונה של הצי המלחמתי האמריקני, הייתה סקונר שנשכר מבעליו על ידי הצבא הקונטיננטלי והוסב ללחימה. אולם מעל הכל היה הסקונר כלי שיט מסחרי.
הסחר החופי בתקופת היישוב בין ארץ ישראל לשכנותיה באגן המזרחי של הים התיכון התנהל באמצעות סקונרים. הם החליפו את סירות המפרשים הערביות המסורתיות נמוכות השוקע, שהועלו על חולות החופים ממש.
עיר עצמאית (גרמניה)

עיר עצמאית (בגרמנית: Kreisfreie Städte, קְרַייסְפרָיֶיה שְטֶדְטֵה) היא עיר שאינה כפופה מנהלית למחוז מסוים.
שש עשרה מדינות גרמניה, מחולקות ל-402 מחוזות, שמתוכם 107 מוגדרים כמחוזות עירוניים (Kreisfreie Städte או Stadtkreise). ערים אלו הן מחוז בפני עצמן, ומופיעים ברשימת המחוזות של גרמניה.
ברשימת הערים העצמאיות שלוש הערים להן מעמד רשמי של עיר מדינה: ברלין, המבורג וברמן (ברמן עצמה מורכבת משתי ערים: ברמן וברמרהאפן).
העיר העצמאית הגדולה ביותר בגרמניה היא ברלין, והקטנה ביותר היא צווייבריקן שבריינלנד-פפאלץ. ב-107 הערים העצמאיות חיים כ-25 מיליון תושבים.
אליצור חולון (כדורסל נשים)

היסטוריה

בעונת 1990/1991 התאחדה הקבוצה עם אליצור תל אביב, ושמה שונה ל"אליצור תל אביב/חולון" אז זכתה באליפות ובגביע הראשונים שלה בתור הקבוצה המאוחדת והשלימה דאבל היסטורי. שנה לאחר מכן שונה השם חזרה ל"אליצור חולון", והקבוצה לקחה עוד ארבע אליפויות רצופות.
בעונת 1996/1997 איבדה אליצור חולון את האליפות לטובת אליצור רמלה. שנה מאוחר יותר זכתה הקבוצה באליפות נוספת. הקבוצה זכתה בכל אותה תקופה מעונת 1990/1991 ועד 1997/1998 ב-8 גביעי מדינה רצופים, כאשר בשישה מתוכם היא משלימה דאבל בישראל.
לאחר מכן הידרדרה הקבוצה וחדלה להיות קבוצת צמרת. בשנת 2003 אמורה הייתה לרדת לליגה השנייה, אך בסופו של דבר נשארה בליגה הראשונה מכיוון שמספר קבוצות ויתרו על עלייתן. בשנה הבאה (2004) ירדה הקבוצה שוב לליגה השנייה, וחזרה לליגה הראשונה בחלוף שנה אחת. אך לא הצליחה לשחזר את ההישג משנות ה-90.
בשנת 2007 אומצה הקבוצה בידי רפי בנימין מנכ"ל חברת "ב.ב קשרים לשיווק עגלות מקלארן" ונקראה הקבוצה: אליצור "מקלארן" חולון.
בשנת 2008 פורק האיחוד הוותיק לאחר 18 שנה כאשר אליצור חולון המשיכה עם הקבוצה המאוחדת, וקבוצת אליצור תל אביב הקימה את עצמה מחדש מהליגות הנמוכות וחזרה לשחק בתל אביב. כיום אליצור תל אביב משחקת בליגה הלאומית.
בשנת 2017, חולון הגיעה לגמר גביע המדינה אך הפסידה לרמת חן. בשנת 2018, שינתה הקבוצה את צבעה לצהוב סגול, מהלך זה נעשה על מנת להעלות את ההתעניינות של אוהדי קבוצת הגברים של הפועל חולון בקבוצה ואכן עזר לה לאחד סביבה את אוהדי הקבוצות מחולון והעלה את כמות האוהדים שבאים לצפות במשחקים. באותה השנה, חולון הגיעה לגמר גביע המדינה בפעם השנייה ברציפות אך כמו בפעם הקודמת, היא הפסידה למכבי אשדוד בתוצאה 55:78.
השחקנית הבולטת ביותר בכל הזמנים ששיחקה בקבוצה היא ענת דרייגור שנחשבת לאחת השחקניות הטובות ביותר בכל הזמנים בכדורסל נשים בישראל.  
שחקניות בולטות נוספות ששיחקו באליצור חולון הן: אורלי גרוסמן, לימור מזרחי ואלומה גורן.
עוסמאן סיסה

קריירה

סיסה נולד במאלי, בה גדל עד גיל 15 שבו החליטו הוריו לעבור לארצות הברית, מכיוון שרצו שבנם יזכה בחינוך טוב, שהיה בלתי אפשרי במאלי באותה תקופה, שהייתה שקועה במצב כלכלי וחברתי קשה.
תחילה שיחק סיסה כדורגל, אך באחד הימים בתיכון הבחין בו מאמן הכדורסל של התיכון והמליץ לו לעבור לשחק כדורסל, סיסה שמע בעצתו והחל להתאמן ולשחק בנבחרת בית ספרו.
הוא זכה לשבחים רבים כשסיים את לימודיו והחליט להפוך למקצוען ונרשם לדראפט ה-NBA לשנת 2001, בו נבחר כבחירה ה-47 על ידי הדנוור נאגטס. הוא הוחתם בקבוצה, אך שוחרר במהרה ומצא עצמו בלוקומוטיב קובאן מהליגה הרוסית.
לאחר מכן בקיץ של עונת 2002/2003 הוחתם על ידי האורלנדו מג'יק ושיחק בה מספר משחקים בקדם העונה ושוחרר. הוא עבר לשחק במדי ההארלם גלובטרוטרס למשך העונה ובקיץ של 2003 חתם בקבוצת אדירונדק ויילדקאטס מליגת ה-USBL.
הוא חתם בקיץ של עונת 2003/2004 בטורונטו ראפטורס ושיחק במחנה קדם העונה בטרם שוחרר לאחר מספר ימים, הוא חתם במדי ברווארד בלו דאקס מה-USBL למשך העונה.
בעונת 2004/2005 החליט לנסות את מזלו בליגת הפיתוח של ה-NBA, וחתם בפייטוויל פליירס להמשך העונה.
בעונת 2005/2006 הגיע סיסה לישראל וחתם בקבוצת בני השרון, על אף שקבוצות אירופאיות בכירות, בהן קבוצת הפאר ברצלונה, התעניינו בו. במדי הקבוצה היה שותף להפסד בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קולע 13 נקודות.
בעונת 2009/2010 עבר סיסה לקבוצת אפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. בעונת 2011/2010 חתם בקבוצת מארוסי היוונית, שבה היה אמור לשתף פעולה עם קוקי בלצ'ר ששיחק עמו בבני השרון. אך בפועל העביר את העונה בקבוצת ברסט הצרפתית. בתום העונה פרש.
שארל ד'אלברה

ביוגרפיה

הוא נולד למשפחה גאסקונית עתיקה, בנו של ארנו אמניו, הלורד של אלברה, ושל מרגרט לבית בורבון. בצעירותו לחם תחת פיקודו של ברטראן די גקלאן. הוא השתתף בקרבות נגד האנגלים באקויטניה. ב-1402 מונה לקונסטאבל של צרפת בידי שארל השישי אך פוטר כשסיעת בורגונדי התחזקה בשלטון הצרפתי. הוא הושב לתפקידו ב-1413 כשסיעת ארמניאק חזרה לשלטון. 
הוא מונה להיות אחד הסנדקים של שארל השביעי.
דנה מלמד

דנה מלמד (נולדה ב-1973) היא בשלנית, מתכונאית ועיתונאית אוכל ישראלית.

ביוגרפיה

דנה מלמד נולדה וגדלה בראשון לציון. בתום שירותה הצבאי עבדה במטבח של מלון דן תל אביב. בשנת 2000 נולדה בתה הבכורה ומלמד הצטרפה אל הקונדיטורית דנית קימל, שניהלה קונדיטוריית בוטיק בתל אביב וכתבה מתכונים בעיתון "לאשה". ממנה למדה מלמד את יסודות הקונדיטוריה.
בהמשך בישלה במטבח של מסעדת "דיאדה" בניהולה של השפית איילת לטוביץ', ששמה דגש על אוכל טרי ובריא, בעיקר עבור נשים בהריון, מניקות וילדים. בשנת 2003 נולד בנה הצעיר וכאם לשניים העוסקת בבישול, פנו אליה מ"וואלה!אוכל" שתכתוב מדור בשם "ארוחת ילדים". לאחר גירושיה עברה לכתוב מדור בשם "הסצנע", תחת שם העט דנה שיין. המדור התבסס על ארכיון מתכונים שאספה אשר נסרקו או הובאו כלשונם ובהמשכם הביאה מלמד גרסה עדכנית העושה שימוש בחומרי גלם עכשוויים. המדור הבא שכתבה היה "משהו מושחת לשבת", שכלל מתכונים מושחתים בהם שזורים סיפורים ואנקדוטות על אודות סופי שבוע של אם חד הורית בעיר הגדולה. במקביל עבדה במגוון מטבחים לצד שפים שונים ובין השאר, הייתה אחראית על יצור פסטות טריות במסעדת MESSA של השף אביב משה. מכאן נולד המדור "מדריך הפסטה".
בשלב הבא החלה מלמד לארח במטבח הפרטי של דירתה השכורה בתל אביב שפים ואושיות בשלניות מתחומים שונים ותיעדה את המפגשים במדור "בישול בארבע ידיים" שהפך אותה לדמות מוכרת בעולם הקולינריה.
במקביל, העבירה סדנאות בישול חווייתיות בנושאים שונים למבוגרים ולילדים.
בשנת 2010 החלה לערוך את מדור האוכל בעיתון "עכבר העיר" אותו ערכה כשנתיים. בעכבר העיר אונליין כתבה מדור תחת הכותרת "דנה מלמד מבשלת". במדור זה הסתובבה במטבחי מסעדות ותיעדה בצילומי סטילס מלווים בטקסט את האווירה והדינמיקה של צוות המטבח מאחורי הקלעים. בהמשך עברה לתעד שפים במטבחם הפרטי כשהיא מצלמת את כל שלבי הכנת המנות בסביבתם הביתית האינטימית.
החל משנת 2011 היא כותבת כתבות אוכל במגזין "שמנת" במסגרתן היא מטיילת ברחבי ישראל ופוגשת אנשים העוסקים בעשייה קולינרית, רובם כאלה שעברו מהפך בחייהם והתמסרו להכנת לחם, דבש, שוקולד, גבינות ועוד.
ביולי 2012 פרשה מתפקידה כעורכת מדור האוכל של עכבר העיר לטובת קריירת בישול וצילום.
בישול וצילום: דנה מלמד
Chirp

Chirp, או "ציוץ" בעברית, הוא אות שבו התדירות משתנה בזמן. התדירות יכולה לעלות ('up-chirp') או לרדת ('down-chirp'ׂׂ) בזמן. הוא לעיתים נקרא גם אות פאזה ריבועית (במקרה של LFM - Linear Frequency Modulation). השם ציוץ הוא באנלוגיה לקול שמשמיעות מספר ציפורים.
יחיאל בורשטיין

ביוגרפיה

נולד בתל אביב, בנם של יהודית ויששכר בורשטיין, אחיו הגדול הוא שלמה ענבר. גדל בעיר נתניה, ברוח האופיינית לאותו דור, אשר הכשיר עצמו מבחינה לאומית-רוחנית לקראת המדינה שבדרך, בבית ציוני. 
בשנת 1946, התנדב לתנועת הנוער העובד, לארגון ההגנה ולפלוגה הימית של הפועל, בהיותו בן 14 בלבד. 
בשנת 1948, עם פרוץ מלחמת השחרור התנדב\התגייס לחטיבת אלכסנדרוני לגדוד 132. אולם, לאחר שהתגלה גילו הצעיר שוחרר משירות.
בשנת 1953 החל את שירותו בחיל הקשר והאלקטרוניקה כמכונאי קשר כאזרח עובד צה"ל והמשיך לשרת כבח"ק (בחזקת קצין) במגוון תפקידים.
בשנת 1967, בגיל 34, החליט לפרוש מצה"ל על מנת להגשים את חלומו ולפתוח מוסך פרטי. כאשר שמעו על כך במטה החייל, הופעלו לחצים להשאירו בשירות באמצעות שליחתו לקורס קציני קשר, אשר צלחו. לאחר סיום הקורס ב-1966 גויס לצבא הקבע בדרגת סגן והחל מחדש את מסלול הקריירה הצבאית. באותה השנה, לאחר מלחמת ששת הימים עבר לפיקוד מרכז ושימש כמפקד בסיס. לאחר מכן, פיקד כקצין ציוד פיקודי ולאחר מכן מפקד הבסיס בצריפין, בו הצליח לקדם את נושאי הניהול הלוגיסטי והתקציבים.
בשנת 1973, ערב מלחמת יום הכיפורים, עבר לתפקיד סגן-אלוף ביחידה 8200 של חיל המודיעין. דרגה זו הוענקה לו במהלך המלחמה בקיצור פז"מ. מעבר זה בוצע על בסיס הכשרתו בחיל הקשר והתקשוב, החל מהיותו סמכות מרכזית בבסיס אחסנה 399 דרך היותו מפקד בסיס ציוד 382, קצין ציוד פיקודי בפיקוד מרכז 372 ובהמשך - מפקד בסיס מקשר"ר. 
עם מטען כישוריו הלוגיסטיים שצוינו והידע שצבר, הקים את מערך הרכש והלוגיסטיקה בחיל המודיעין, אשר היה בלתי ממוסד ובלתי נשלט עד לאותה העת. 
בשנת 1978 מונה למפקד מבצע "רמון" לפינוי בסיסי אגף המודיעין מסיני לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים. 
במסגרת יישום הסכם השלום, נדרש צה"ל לפנות את כלל בסיסיו משטח חצי האי סיני, כולל פירוק מתקנים מודיעיניים רגישים, הוצאת תשתיות חיוניות, השמדת מתקנים צבאיים בסיני והקמת מתקנים\בסיסים חדשים בתוך גבולות המדינה.
לאחר סיום המבצע בהצלחה, זכה להערכה רבה מדרגי צה"ל ומשהב"ט והוגש לקבלת אות מפעל חיים - פרס ראש אמ"ן. כמו כן, קיבל את תפקיד ראש מחלקת ציוד ותקציבים בחיל המודיעין. בנוסף, הומלץ לדרגת תת-אלוף על ידי ראש אגף המודיעין, קצין המודיעין הראשי ומפקד 8200. אולם, עקב שליחותו לחו"ל, עוקב הטיפול עד לחזרתו.
בשנת 1990 נשלח כנספח אגף המודיעין למשלחת משהב"ט בניו יורק ומיסד את מערכת הרכש בכללותה. 
בסוף שנת 1994 חזר ארצה ובשנת 1996 ופרש מצה"ל לאחר 43 וחצי שנות שרות.
עם שחרורו, המשיך לשרת במילואים והוענקה לו תעודת הוקרה "קצין מילואים מצטיין חילי" על ידי ראש אמ"ן. כמו כן, הומלץ בשנית לחדש את הטיפול בהעלתו לדרגת תא"ל במילואים.
באזרחותו, התנדב ושימש כחבר בוועדות מכרזים של משרד הביטחון - ובצו"ות (אגודת גמלאי שירות הקבע בצה"ל) בהנהלת סניף רמת גן, הנהלת מחוז דן, חבר המועצה הארצית, נציג מחוז דן בוועדת מתנדבים ובוועדת כספים ארצית, אחראי על הלוגיסטיקה בחירום בעיריית רמת גן, התנדב במשמר האזרחי ברמת גן כ-15 שנים, חבר הנהלת עמותת חיל הקשר וממקימיה, חבר הנהלת עמותת חיל המודיעין, עמותת יחידה 8200 וכן הקים את אתר המורשת ביחידה. כמו כן, הוענק לו ציון לשבח ממפקד יחידה 8200 על תרומתו רבת השנים לבניין היחידה ותרומתו המשמעותיים להישיגה.
בשנת 2012, בזכות עשייתו הרבה למען ביטחון העם והמדינה ותרומתו רבת הערך לביטחון תושבי העיר, הוענק לו תואר "יקיר העיר רמת גן".
ג'ון כריספינסון

ביוגרפיה

כריספינסון נולד בסטוקהולם.
בתחילת עבודתו הוא הועסק במערכת העיתון "Expressen" וב-Sveriges Radio, הרדיו הציבורי של שוודיה.
ב-1988 החל לעבוד ב-SVT, רשות השידורים השוודית שם הגיש את תוכנית הבידור "Svepet" עד 1990.
הוא הנחה את מלודיפסטיבלן 1989 ביחד עם מלכת היופי איבון רידינג.
ב-1991 הגיש את תוכנית האירוח Caramba!.
ב-1993 הנחה את האירוויזיון לרוקדים צעירים ביחד עם אנאלי אלהאנקו.
ב-1995 הופיע בסרט "En på miljonen"
הוא הגיש את התוכנית "Röda rummet" שעסקה בתחום הספרות ובמסגרתה נערכה הצבעה של הרומנים הטובים ביותר של שוודיה שנכתבו במאה ה-20.
מ-2001 ועד 2011 הוא הגיש שידורים מתוך אירועי הענקת פרסי נובל בסטוקהולם.
ב-2011 קיבל מדליה מטעם האקדמיה השוודית המלכותית לאותיות, עתיקות ועתיקות.
הוא פרסם מספר ספרים שכתב, ספריו עסקו בין היתר בהיסטוריה של שוודיה.
ב-3 באפריל 2017 נפטר כריספינסון.
אמנה בדבר תמרורים ואותות בדרכים

ועדת וינה לתקנון תמרורים (אנגלית Vienna Convention on Road Signs and Signals ) הייתה ועדה בינלאומית אשר התכנסה בווינה, בירת אוסטריה, ב-1968, וניסחה את האמנה בעניין תימרור ורימזור. האמנה נועדה להגביר את הבטיחות בדרכים בדרך של ניסוח תקנים בינלאומיים אחידים. 
הוועדה כונסה בידי המועצה הכלכלית חברתית של האומות המאוחדות ונערכה בין ה-7 באוקטובר 1968 ל-8 בנובמבר 1968. האמנה נכנסה לתוקפה מקץ עשר שנים, ב-6 ביוני 1978, היא מתבססת על החלטות קודמות מ-1931 ומ-1949, ובשנת 2003 התקבלו לה תיקונים.
ארצות הברית אינה צד לאמנה ובמדינותיה מוצבים תמרורים השונים משמעותית מתקני הוועדה. במדינת ישראל, מרבית התמרורים דומים לתקנים אלה, אך יש יוצאי דופן בולטים כמו תמרור ה"עצור" הישראלי המכיל איור של יד.
אקונומטריקה (כתב עת)

אקונומטריקה (באנגלית: Econometrica;‏ בקיצור: Ecta) הוא כתב עת אקדמי בכלכלה, המפרסם מאמרים בתחומים שונים בכלכלה (לא רק באקונומטריקה). הוא רואה אור בידי החברה האקונומטרית (Econometric Society), ומשווק בידי ויילי-בלאקוול (Wiley-Blackwell). אקונומטריקה מדורג במיקום מהגבוהים ביותר מבין כתבי העת בכלכלה, כאשר האימפקט פקטור שלו, נכון ל-2009 הוא 3.865. העורך הנוכחי של כתב העת הוא סטפן מוריס, פרופסור המופקד על קתדרת אלכסנדר סטיוארט 1886 בכלכלה באוניברסיטת פרינסטון.
אקונומטריקה יצא אור לראשונה ב-1933. עורכו הראשון היה רגנר פריש, זוכה פרס נובל הראשון בכלכלה ב-1969, ששימש כעורך בשנים 1933–1954. אם כי כל המאמרים באקונומטריקה הם כיום בשפה האנגלית, הגיליונות הראשונים הכילו מאמרים מדעיים בצרפתית. פרופ' צחי גלבוע מאוניברסיטת תל אביב משמש כסגן עורך בכתב העת.
החברה האקונומטרית שואפת למשוך מחקרים שימושיים בעלי רמה גבוהה באמצעות הענקתה של מדליית פריש (Frisch Medal). הפרס ניתן פעם בשנתיים למאמר ניסיוני או תאורטי-שימושי שפורסם באקונומטריקה במהלך חמש השנים שחלפו.
כיום, המאמר המצוטט ביותר נכתב על ידי דניאל כהנמן ועמוס טברסקי בנושא תורת הערך. לפי קים, מורס וזינגלס הרי שהמאמר המצוטט ביותר במדעי החברה והכלכלה והמצוטט ביותר באקונומטריקה הוא של הלברט וייט.
ואלרי לגאסוב

ביוגרפיה

לגאסוב נולד בספטמבר 1936 בעיר טולה למשפחה של עובדי ציבור. הוא למד בבית הספר תיכון בקורסק ובשנים 1949–1954 למד בבית ספר 56 במוסקבה, אותו סיים בהצטיינות, וכיום בית ספר זה נושא את שמו. הוא היה נשוי למרגריטה מיכאילובנה והייתה לו בת, אינגה לגאסובה.
ב-1961, השלים את השכלתו בפקולטה להנדסה כימית ופיזית במכון מנדלייב לכימיה וטכנולוגיה שבמוסקבה. הוא עבד כמזכיר הקומסומול במכון המוסקבאי לטכנולוגיה כימית וב-1962 למד במחלקה לפיזיקה מולקולרית במכון קורצ'אטוב לאנרגיה אטומית, בה התחיל כחוקר והתקדם עד לכדי ראש מעבדת מחקר.
ב-1972 השלים דוקטורט בכימיה וב-1976 נבחר כחבר שלא מן המניין באקדמיה למדעים (ב-1981 הפך לחבר מן המניין באקדמיה). ב-1978 הרצה במכון המוסקבאי לפיזיקה וטכנולוגיה עד 1983 כשהתקבל כראש המחלקה לכימיה גרעינית וטכנולוגיה כימית בפקולטה לכימיה של אוניברסיטת מוסקבה.
בשנת 1983 מונה לסגן ראשון למנהל העבודה המדעית של מכון קורצ'אטוב לאנרגיה אטומית. הוא חקר שיטות לסינתזה ויתרונות רכיבים חדשים עם יסודות למצבים של הרעלה גבוהה; טכנולוגיית פלזמה וטכנולוגיה גרעינית; טכנולוגיה חסכונית באנרגיה ואנרגיית מימן. תחתיו בית הספר המדעי במכון ייצר את החלק החדש ביותר בכימיה אי-אורגנית: כימיה של גזים. כבר לפני אסון צ'רנוביל נודע כמי שדחף להכנסת שיטות בטיחות חדשות לתחנות הכוח הגרעיניות על מנת למנוע אסונות בקנה מידה גדול.

אסון צ'רנוביל

בזמן אסון צ'רנוביל ב-26 באפריל 1986 לגאסוב היה דמות מפתח בוועדה הממשלתית שהוקמה לחקור את הסיבות לאסון. הוא מילא תפקיד חשוב בהחלטות להימנע מאסונות דומים ודיווח לסובנרקום על המצב בשטח האסון. הוא לא היסס לדבר אל שותפיו למחקר ואל התקשורת על סיכוני הבטיחות שבמפעלים הרוסיים והתעקש על פינוי מיידי של האוכלוסייה כולה באזור העיר פריפיאט הסמוכה לכור. באוגוסט 1986 הציג דיווח של המשלחת הסובייטית בפגישה מיוחדת של הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (IAEA) בווינה. הדו"ח שלו הציג את עומק הניתוח והכנות שבדיון אודות השלכות האסון.

מותו

ב-27 באפריל 1988 יום לאחר ציון יום השנה השני לאסון ויום לפני שהיה אמור להכריז על תוצאות החקירה הממשלתית שהיה אחראי עליה, לגאסוב התאבד בתלייה (חלק מהמקורות טוענים שהוא התאבד בדירתו או במשרדו, אחרים טוענים שהתאבד במדרגות לדירתו). אקדח אישי נותר במגירה אך הפרופסור בחר לתלות את עצמו. הוא נקבר בבית העלמין נובודֶוִויצְ'יֶה במוסקבה.
זה לא היה ניסיון ההתאבדות הראשון שלו. לדברי דייוויד מארפלס הכשלים הרבים בניהול האסון השפיעו על מצבו הפסיכולוגי של לגאסוב. לפני התאבדותו הוא כתב מסמכים החושפים את העובדות האמיתיות לאסון. לפי ניתוח של סרט טלוויזיה בריטי של רשת BBC, לגאסוב טען ללחץ פוליטי לצנזר כל אזכור לחשאיות הגרעינית של ברית המועצות בדו"ח שלו שהוגש לסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית. בדו"ח הושמטו בכוונה פרטים על כשלים דומים בתחנות כוח גרעיניות אחרות וכישלון הרשויות להיערך לאסון.
התאבדותו של לגאסוב הכתה בהלם את התעשייה הגרעינית בברית המועצות והביאה לחשיפת הבעיות בתכנון הכורים הגרעיניים. בספטמבר 1996 העניק לו ילצין לאחר מותו תואר גיבור הפדרציה הרוסית בשל "האומץ והגבורה" שהראה בעת חקירתו את האסון.

דמותו בתרבות

דמותו הוסרטה בסרט הטלוויזיה "Surviving Disaster" משנת 2006 כשגולם על ידי אייד אדמונדסון. ג'ארד האריס גילם אותו בסדרת הטלוויזיה של רשת HBO, "צ'רנוביל".
במיה

מקורות הצמח

קיימת מחלוקת בין בוטנאים לגבי מקור הצמח. קבוצה אחת טוענת שמקורו מדרום אסיה בטענה כי שם נמצאים צמחים אחרים הנחשבים לאבות הפילוגנטיים של הצמח. קבוצה אחרת טוענת שהמגוון הגנטי של צמח הבמיה גדול באופן משמעותי באזור צפון-מזרח אפריקה (בעיקר אתיופיה של ימינו) ומוצאו שם.
צבא קיצ'נר

צבא קיצ'נר, הצבא החדש ולעיתים "האספסוף של קיצ'נר" (New Army, Kitchener's Army or Kitchener's Mob) היה כינויו של כוח מתנדבים לצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה, שגויס ואומן בחופזה החל מיולי 1914 ביוזמתו של שר המלחמה הורשיו קיצ'נר. הכוחות המתנדבים פעלו במסגרת דיוויזיות חדשות, ולא סופחו ליחידות קיימות, הם הוטלו למערכה לראשונה במאי 1915 בעיצומו של קרב איפר השני ומאז הופעלו באופן אינטנסיבי בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה וחלקם נטלו חלק במערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה ובמערכת גליפולי. חיילי צבא קיצ'נר נפלו בהמוניהם בקרב איפר השני, בקרב לוס, בקרב על הסום ובקרב פשנדל.

רקע

בניגוד לדעה שרווחה באירופה לפיה "המלחמה תיגמר עד חג המולד", צפה קיצ'נר למערכה ארוכה. צבא היבשה הבריטי היה, באופן מסורתי, קטן ומשני לצי הבריטי המפואר. יתר על כן, לרוב הופעלו כוחות צבא היבשה ברחבי האימפריה הבריטית ובבריטניה גופא לא היה כמעט כוח צבאי משמעותי ("צבא טריטוריאלי"). לפיכך, עם הכרזתה של בריטניה על משלוח חיל משלוח לעזרת צרפת ובלגיה, היה צורך לגייס ולאמן במהירות כוח צבאי.

גיוס

בשלב זה ביקשו צעירים רבים להתגייס והגיוס היה התנדבותי באופן מלא. כיתות שלמות של בוגרי בית ספר תיכון, עמיתים לעבודה וחברי ילדות בני אותו כפר או שכונה התגייסו יחדיו למה שכונה "גדודי חברים" (Pals' Battalions), תופעה שהפכה קטסטרופלית בעקבות קטלניותה של המלחמה שמחקה כך שכבות-גיל שלמות. בנוסף גויסו חיילים ותיקים שפרשו משירות, בעיקר ככוח עזר וכמדריכים עבור הכשרת הטירונים הצעירים. לשכות גיוס רבות נפתחו ברחבי הממלכה וכרעו תחת עומס המבקשים להתנדב לשירות, תחנות המשטרה שימשו פעמים רבות כלשכת גיוס מקומית. לאחר 1916, כאשר נודעו מוראות המלחמה, שכך מאד זרם המתנדבים.
באוגוסט 1914 לבדו גויסו 100,000 החיילים הראשונים, הם כונו "קבוצה K1" (‏ Army Group K1) ונשלחו לחזית החל ממאי 1915. עד דצמבר נוצרו עוד שלוש קבוצות של הצבא החדש (K2, K3, K4) עם שש דיוויזיות רגלים וכ-100,000 איש בכל אחת. בדצמבר הוצאה פקודה ליצירת "הצבא החדש החמישי" (Fifth New Army), שהפכה את K4 לכוח מילואים. עד ראשית 1916 נשלחו כולם לחזית בצרפת. "הצבא החדש השישי" (Sixth New Army) הוכרז במאי 1915.

הכשרה

המתנדבים הועברו מלשכות הגיוס למחנות מאולתרים לצורך טירונות, אימונים והכשרה צבאית מקצועית. לרוב המסגרות לא היה ציוד בסיסי, לא מדים ולא נעלי צבא והם נדרשו להביא עמם ביגוד ונעליים. רבים צוידו בציוד מיושן ולא אחיד מימי מלחמת הבורים, כולל ביגוד בצבע כחול (שנודע בשם Kitchener Blue). מגביות שנערכו בציבור גייסו מימון לציוד החיילים. לצורך האימונים גויסו קצינים ותיקים ואנשי צבא הודו הבריטית.
חלק מהלוחמים הוכשרו כמקלענים, אנשי ארטילריה קלה, הנדסה קרבית ומקצועות תומכי לחימה אחרים. עקב הגיוס ההתנדבותי וההכשרה החפוזה היה הצבא החדש עתיר מוטיבציה (ולפיכך כונו חייליו "אריות" - Lions) אך דל בכישרון ויכולת קרביים ולפיכך נתפס לעיתים כ"בשר תותחים".
פתגם

פתגם הוא אמרה עממית קצרה המביעה חוכמת חיים, מוסר השכל וכדומה. לרוב הפתגם מנוסח במשפט קצר וממצה (בדרך כלל משפט מחורז), המכיל בתוכו תוכן רב משמעות על פני כמות קטנה של מילים.

הגדרה

דוגמה: "לך אל הנמלה עצל, ראה דרכיה וחכם" (מתוך ספר משלי). במקרה הזה מתפקדת הנמלה כיצור בעל חריצות וחשיבה נבונה לטווח ארוך (על פי סיקור דרך חייה בטבע). העצל במקרה הזה, פנייתו אל הקורא (אני, אתה). וראה דרכיה וחכם, מוביל אותנו שוב אל המטפורה שהענקנו לנמלה, ומבהיר לנו ביתר ברור את שהבנו.
היסטוריון התרבות יוהאן הויזינחה מציין כי
החכמה האצורה בפתגם היא לפעמים נדושה, לעתים מעמיקה; נימת הפתגם היא לפרקים אירונית, אך תמיד יש בו יסוד של קבלת הדין. הפתגם לעולם אינו ממריד, אלא ממריץ להשלים עם הגורל. בחיוך או באנחה... בפתגם מקובעים בדימוי אחד החכמה והמוסר של כל הזמנים... ביכולתו זו לזקק את המחשבה ולצקת אותה לתוך תבנית מסוימת אצורים יתרונות מהותיים לתרבות האנושית.
— סתיו ימי הביניים, עמוד 312
לעיתים יש פתגמים נודעים שהעומד מאחוריהן אנונימי, אבל הפתגם הצליח להשאיר רישומו בתרבות מסיבה זו או אחרת. למשל: "יכול אתה להביא את הסוס לבאר אך אינך יכול להכריחו לשתות ממנה".

בהגות היהודית

לקובצי פתגמים אחדים מקור קדום למדי. ספר משלי וקהלת שבתנ"ך שופעים אמרות ופתגמים המיוחסים לשלמה המלך. בפרקי אבות שבמשנה מובאים פתגמים ואמרות כנף רבות בשמם של תנאים.
פתגם שמרבים לצטט מפרקי אבות הוא "המביא דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם". למרבה הפלא, לא זכה פתגם זה שתתקיים בו המלצתו, ובדרך כלל לא מצוין שם אומרו. בתלמוד הבבלי מביא את האמרה רבי אלעזר בשמו של רבי חנינא (מסכת מגילה, טו, א).
האיטלקים באים

תקציר העלילה

עמוס יזרעאלי (אשר צרפתי) הוא שחקן כדור מים ותיק ומאמן את קבוצת כדור המים של גבעת השלושה שצוברת הפסדים ועומדת לרדת ליגה. הוא נשוי למרים (מירי פביאן), אשה פסיבית שסלחה לו על קיום יחסים עם דריה טננבאום (יונה אליאן) מהם נולד נדב (גור יערי) המשמש כשוער של הקבוצה.
דריה עזבה את הקיבוץ ולמדה מנהל עסקים. כאשר הקיבוץ נקלע לקשיים בעקבות משבר הקיבוצים היא נקראה לחזור לקיבוץ להוציא אותו מהמשבר ולייעל אותו. בעבודתה היא נתקלת בהתנגדות מחברי הקיבוץ ובעיקר מלוצקי (אברהם סלקטר) המסרב ומתקשה לקבל את הוראות ההפרטה. עליה לתמרן בין הקיבוץ ונציג הבנק (דורון צפריר) כדי שהמשק ומפעל הנעליים ימשיכו לפעול.
לקיבוץ מגיעה אלופת הליגה האיטלקית בכדור מים בראשות המאמן לואיג ונטורה (פרנקו נרו) כדי לעבור שם אימונים לקראת משחק מכריע באיטליה. לואיג' הוא מכר ותיק של עמוס מתחרויות קודמות הוא בעל דעות קומוניסטיות ונמשך לאידיאל השיתופי של הקיבוץ. הוא רווק  ועיניו נמשכות לדריה למורת רוחו של עמוס.
קנאתו של עמוס לדריה הולכת ומתעצמת ובחגיגת חג השבועות הוא מחליף אתו מהלומות שמתפתחות לתגרה המונית בקיבוץ.
לואיג' וקבוצתו עוזבים את הקיבוץ בכעס וחברי הקיבוץ מתכנסים בחדר האוכל לישיבה כדי להחליט אם להפסיק את התמיכה בקבוצה ולפרק אותה.
כאשר מתחיל בבריכה הקרב המכריע על הישארות בליגה וחברי המשק עומדים להצביע, מגיע פתאם לואיג' לחדר האוכל ומצליח לשכנע את החברים לתמוך בקבוצה. כולם יוצאים לעודד את הקבוצה ועמוס מצטרף לקבוצה ומבקיע את שער הניצחון.