אשתורי הפרחי

תולדות חייו

רבי אשתורי הפרחי אינו מוזכר בספרות של בני זמנו, כנראה בגלל מיעוט הקשרים בין ארץ ישראל לגולה בימיו, והמידע אודותיו מתבסס על ספרו "כפתור ופרח" (בעיקר על ההקדמה), וכן על כתבי יד של ספרי רפואה שתורגמו על ידו.
רבי אשתורי היה "חוטר מגזע רבנים וחכמים גדולים אשר העשירו את ספרותנו עושר רב". ספרי אביו, רבי משה, לא שרדו, אבל קיימים אזכורים שלהם בספרי בנו. סבו מצד אמו היה רבי נתן מטרונקטילא, מחבר הספר "שער התפיסה" העוסק בדיני ממונות, ומרבותיו של הרמב"ן. אבי סבו, רבי מאיר מקרקסון (נפטר ד"א תתק"פ 1220), הוא מחבר "ספר העזר", תשובות להשגות הרז"ה על הרי"ף.
שנת לידתו אינה ידועה. בהקדמה לספרו הוא מתאר כיצד גורש מצרפת: "מבית ספר הוציאוני, כתנתי הפשיטוני, כלי גולה הלבישוני, בעוצם לימודי גרשוני, מבית אבי ומארץ מולדתי ערום יצאתי, שולל הלכתי, נער הייתי, מגוי אל גוי וממלכה אל עם לא ידעתי לשונו נודחתי. מנוחה לא מצאתי, עד כי הביאני חדריו המלך שהשלום שלו, משבי - לארץ צבי, ארצה הקדושה". נראה שכוונתו לגירוש היהודים מצרפת בשנת ה'ס"ו (1306), אותו הוא מתאר במקום אחר בספרו (פרק נ"א), ומדבריו בהקדמה ניתן להבין כי גירוש זה היה בימי נעוריו, ומכאן שלידתו הייתה בשלהי המאה ה-13. למרות זאת, לדעת לונץ הדבר אינו מתיישב עם יבולו הספרותי הרב בשנים שלאחר הגירוש, ולפיכך לונץ משער שר' אשתורי נולד בסביבות 1280, והיה כבן 25 בזמן הגירוש. הרב אברהם חבצלת סבור, על פי שיקולים אלה, שאולי הגירוש המתואר בהקדמה קדם לגירוש של שנת 1306, והיה זה גירוש מקומי שאיננו מתועד בספרות ההיסטורית (אולי היה זה הגירוש שב-1270). על פי זה ייתכן שר' אשתורי נולד כבר בראשית האלף הששי (1240 והלאה), בהתאמה סבירה יותר לשנת פטירתו (ראו להלן), וכן לשנת לידתו של סבו ר' נתן. 
ראשית לימודיו הייתה בבית אביו, ולאחר מכן למד אצל רבו העיקרי, ר׳ אליעזר בן ר' יוסף מהעיר שינון, המוזכר מספר פעמים בספרו בכינוי "טהור קודש". עוד למד אצל ר' יעקב בן מכיר אבן תיבון ממונטיפישלייר, ממשפחת אבן תיבון הידועה, ממנו למד גם "חכמת התכונה". ר' אשתורי מציין כאחד מרבותיו חכם בשם "רבי אשר". לונץ הניח שכוונתו לרבינו אשר בן יחיאל, הרא"ש המפורסם, אולם לדעת הרב חבצלת אין כל ראיה לדבר, ואפשר שהיה זה חכם אחר בשם זה.
ספריו משקפים ידיעה מקיפה במקורות היהדות ועושר רב של ספרים, בהשוואה למקובל בזמנו. היה בקיא גם במדעי הימים ההם, כמו רפואה, אסטרונומיה, ידיעת השפה הלטינית, ועוד. הוא הכיר את כתבי החכמים: אריסטו, אלפרנגי, אבוקרט, בטלמיוס, גאלינוס, אבן סינא, המוזכרים בספריו.
בעקבות הגרוש של שנת 1306 הגיע לברצלונה בספרד, שם ישב כשבע שנים. בשנת 1313 נסע למצרים, שם, בקהיר, פגש את רבי שמואל, נינו של הרמב"ם, ומשם עלה לירושלים. מגמתו המוצהרת בעלייתו ארצה הייתה לרענן את לימוד המצוות התלויות בארץ וקיומן, ובלשונו בהקדמתו לכפתור ופרח: "להעביר ממצוות התלויות בארץ דשתיך טפי (=שהחלידה מאד) החלודה על פי ההלכה". בשבתו בירושלים החל, כנראה, במחקריו בסוגיות הקשורות להר הבית, על מנת לקבוע את התחום המותר בכניסה על פי ההלכה. כעבור זמן מה עזב את ירושלים, בין השאר כדי "לאפוקי נפשאי מפלוגתא" (=להוציא את עצמי ממחלוקת). כוונתו, כנראה, לוויכוח שהתנהל בירושלים באותה עת בין תומכי הרמב"ם לבין שולליו. 
ר' אשתורי בחר לשבת בבית שאן, שהייתה "יושבת על מים רבים, ארץ חמדה מבורכת". משם יצא למסע ממושך בארץ שנמשך שבע שנים, תחילה שנתיים בגליל ולאחר מכן חמש שנים בשאר אזורי הארץ.

אחרית ימיו

לא ידוע  דבר על נסיבות פטירתו, מועדה, מקום קבורתו וצאצאיו. כנראה נפטר אחרי פרסום ספרו. ככל הנראה בשנת ה'צ"ז (1337) כבר נפטר, שכן אחד הנוסעים בארץ בשנה זו, ר' יצחק חילו, המפרט את שמות ערי הארץ וחכמיה, אינו מזכיר את ר' אשתורי. לדעת לונץ, נפטר לכל המאוחר לפני שנת ה'קי"ח (1358), שכן הוא מביא בספרו (פרק ששי) חישובים שונים של קץ הגאולה, וביניהם שנה זו.