פירס ברוסנן

חייו

ברוסנן נולד באירלנד למשפחה נוצרית-קתולית. הוא גדל בנאבאן עם סבו וסבתו, לאחר שאביו עזב את הבית ואמו נסעה לעבוד בלונדון, עד שבגיל 11 הצטרף אליה ולבעלה החדש. בגיל 16 עזב את בית הספר, והחל ללמוד בבית ספר סנט מרטינס לאמנות ולעיצוב. בהמשך הצטרף לקרקס, ובמשך שלוש שנים הופיע כבולע אש. לאחר מכן החל ללמוד משחק במרכז לדרמה בלונדון.

קריירה

עם סיום לימודי המשחק ב-1975, החל לעבוד כעוזר מנהל במה בתיאטרון ביורק. שישה חודשים לאחר שהחל לעבוד בתיאטרון בחר בו המחזאי טנסי ויליאמס לגלם את דמותו של מק'קייב בגרסה הבריטית למחזהו "The Red Devil Battery Sign". בהמשך גילם מספר תפקידים קטנים בקולנוע והחל להופיע גם בטלוויזיה.
ב-1982 השתתף בסדרת הטלוויזיה "ננסי אסטור", שעסקה באשה הראשונה שנבחרה לפרלמנט הבריטי. על תפקידו בסדרה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1985. ב-1982 גם קיבל ברוסנן את התפקיד הראשי בסדרת הדרמה הבלשית "רמינגטון סטיל", בהפקת רשת NBC האמריקנית. הוא גילם בסדרה את דמותו המסתורית של סטיל במשך חמש עונותיה של הסדרה, עד שירדה מהמסכים ב-1987. ב-1989 גילם את דמותו של פיליאס פוג במיני-סדרה המבוססת על ספרו של ז'ול ורן, "מסביב לעולם בשמונים יום".
ברוסנן גילם עוד שורה של תפקידים אחרים, עד שב-1994 הוכרז כשחקן החמישי שיגלם את דמותו של ג'יימס בונד, וחתם על חוזה להשתתפות בשלושה סרטים בסדרה. זאת, לאחר שטימותי דלטון דחה הצעה להמשיך ולגלם את דמותו בסרט "גולדן איי", הסרט השבעה-עשר בסדרה. הסרט בכיכובו של ברוסנן היה לאחד הסרטים המצליחים בשנת 1995, ולאחד המצליחים בסדרת סרטי ג'יימס בונד. בהמשך גילם את דמותו של בונד בשלושה סרטים נוספים: "מחר לנצח" (1997), "העולם אינו מספיק" (1999) ו"למות ביום אחר" (2002). גם סרטים אלה זכו להצלחה גדולה.
בין הופעותיו בסרטי "ג'יימס בונד", הופיע ברוסנן במספר סרטים נוספים, ביניהם "הפלישה ממאדים" ו"פסגת דנטה". ב-1996 הקים עם בו סנט קלייר חברת הפקות בשם "אייריש דרימטיים". החברה הפיקה את סרטה הראשון, "השוד המושלם", ב-1999, בכיכובו של ברוסנן עצמו.
בשנת 2004 הודיע ברוסנן כי לא יגלם עוד את דמותו של בונד, וב-2005 הוכרז דניאל קרייג כמחליפו. תפקידו הראשון לאחר מכן היה בסרט הקולנוע "על פי חוקי המשיכה". בהמשך השתתף גם ב"רישיון לגנוב" (2004), "מטאדור" (2005) "מלאכים נופלים" (2006), "התנפצות" (2007), "מאמה מיה!" (2008), "היקר מכולם" (2009), "פרסי ג'קסון וגנב הברק" (2010), "סופר הצללים" (2010) ו"זכרי אותי לנצח" (2010). על תפקידו ב"מטאדור" היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בקומדיה בשנת 2006, 21 שנים לאחר מועמדותו הקודמת לפרס זה. על תפקידו ב"מאמה מיה!", לעומת זאת, זכה בפרס פטל הזהב בקטגוריית השחקן הגרוע ביותר.

חיים אישיים

ברוסנן היה נשוי לשחקנית האוסטרלית קסנדרה האריס מ-1980 ועד למותה מסרטן השחלות ב-1991. במהלך נישואיהם אימץ את שני ילדיה של האריס מנישואיה הקודמים, ולשניים נולד גם בן נוסף. ב-2001 נישא בשנית, לעיתונאית האמריקנית קילי שיי סמית'. לזוג נולדו שני בנים. מאז 2004 מחזיק ברוסנן באזרחות אמריקנית, נוסף על אזרחותו האירית. ב-2013 נפטרה מסרטן השחלות גם בתו המאומצת שרלוט.
ב-2003 הכתירה המלכה אליזבת השנייה את ברוסנן כקצין במסדר האימפריה הבריטית (OBE), בשל תרומתו הגדולה לתעשיית הקולנוע הבריטית. ב-2002 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד ממכון דבלין לטכנולוגיה, ושנה אחר כך קיבל תואר דומה מאוניברסיטת קורק.
ברוסנן פעיל בנושאים פוליטיים שונים, והביע את תמיכתו בהגבלה על מכירת כלי נשק, בנישואים חד-מיניים ובנושאים הקשורים לאיכות הסביבה. בין היתר, החרים את בכורת הסרט "גולדן איי" בצרפת, כצעד של תמיכה במאבק של גרינפיס נגד הניסויים הגרעיניים שערכה ממשלת צרפת. בין 1997 ל-2000 נטל חלק במאבקים נגד הקמת מפעל מלח בלגונה סן איגנסיו ומתקן גז טבעי באזור מליבו. בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2004 הודיע על תמיכתו במועמד המפלגה הדמוקרטית, ג'ון קרי. מאז מותה של אשתו הראשונה, עוסק ברוסנן גם בקידום המודעות למחלת הסרטן.