google/wiki40b huggingface dataset:
חומרי מזון

חֹמֶר מָזוֹן (נוּטְרִיֵּינְט או נוטריאנט) הוא יסוד או תרכובת כימית החיוניים לחיים ולגדילה של יצורים חיים. שני השימושים העיקריים של חומרי המזון הם לבניין הגוף ולאספקת אנרגיה. כל הנוטריאנטים משתתפים במחזורים ביוגיאוכימיים המאפשרים שימוש חוזר בהם.

השפעת האנושות על פיזור הנוטריאנטים

עקב חשיבותם הרבה מרבה האנושות להתערב בתהליכים הקשורים בנוטריאנטים. הדוגמה הפשוטה ביותר לכך היא ייצור דשנים. יש לפעילות זו צד שלילי-בשל הזרמת דשנים לים נוצר מצב של עודף נוטריינטים, הגורר פריחת אצות. במצב של היעדר מין הניזון מהאצות התרבות האצות יכולה להביא לחוסר חמצן  באזורים החופיים אשר מובילה לתמותת יצורים ימיים. אזורים בהם מתקיימת התופעה נקראים אזורי מוות .
מוקרן, נסיך סעודיה

ראשית חייו

מוקרן בן עבד אל-עזיז נולד בריאד ב-15 בספטמבר 1945. הוא בנו ה-35 של מלך ערב הסעודית המנוח אבן סעוד, ובנה של באראכה התימניה, אשר הייתה אשתו ה-18 של אבן סעוד. את חינוכו רכש בבית הספר לנסיכים בריאד, שאותו ייסד המלך עבד אל-עזיז על מנת להעניק חינוך לילדיו, שם למד דת ומדע מודרני. ביולי 2012, מוקרן מונה ליועץ מיוחד למלך עבדאללה, בדרגת שר. משנת 2012 ועד 2015 שימש כראש סוכנות המודיעין הסעודית. עם מותו של המלך עבדאללה מונה לתפקיד יורש העצר, אך לאחר מספר חודשים הודח מתפקידו על ידי המלך סלמאן.
המסע המסוכן

תקציר העלילה

בתחילת הסיפור ילדה קטנה בשם סופי נמצאת בביתה כאשר היא עצובה וכועסת. באמצעות משקפי קסם היא עוברת אל עולם אחר בו היא פוגשת חלק מדמויות המומינים - את מומינטרול, מר המיולין, סניף וכלבו, ואת טינגומי ובוב. יחד הם יוצאים למסע בו הם עוברים על פני נופים מרהיבים, בהם הרי געש וסופות שלג. לבסוף דינורה אוספת את החבורה באמצעות כדור פורח ומובילה אותם לעמק המומינים.
פיני פלד

פנחס "פיני" פלד (1940 – אוגוסט 2011) היה מנהל חברות וארגונים מגוונים של התנועה הקיבוצית, עסקן ספורט ישראלי ויו"ר איגוד השחייה בישראל.

ביוגרפיה

פלד עבר לקיבוץ עין כרמל כילד חוץ בהיותו בן 11. הוא שרת בצה"ל בסיירת שקד ובתום שירותו הצבאי התנדב במסגרת שנת שירות בקיבוץ כיסופים שבנגב. שם הכיר את זיוה, רעייתו וביחד חזרו להתגורר בקיבוצו. הוא שימש בתפקיד מזכיר הקיבוץ, מרכז משק ומנהל מפעל קל-קר עין כרמל. הוא פעל במשך שנים רבות בארגון משקי התק"ם וביסס קשרי מסחר עם טורקיה. הוא מילא מספר תפקידים ציבוריים, חבר הנהלת הפועל, יו"ר איגוד השחייה בישראל בשנים 1992, לאחר שהחליף בתפקיד את ד"ר סלי מזור ועד נובמבר 2000 וחבר הנהלת ארגון ותיקי הפועל.
פלד שימש בתפקיד מנהל התזמורת הקאמרית הקיבוצית מנובמבר 2006 ונאלץ להתמודד עם גירעון כבד. הוא הוביל לפתרון שהתבסס על שותפות בין עיריית נתניה ובין התנועה הקיבוצית בבעלות על התזמורת. במקביל שימש בתפקיד מנכ"ל ברית התנועה הקיבוצית, האחראית לגופים התרבותיים והאמנותיים של התנועה.  
לפיני וזיוה פלד נולדו, שלושה ילדים. פלד נפטר בשנת 2011 ממחלת הסרטן בהיותו בן 70.
עמנואל לוצאטי

תולדות חייו

לוצאטי נולד בג'נובה, אביו היה יהודי. עם עליית מוסוליני לשלטון עברה משפחתו לשווייץ, שם למד לוצאטי בבית הספר לאמנות (École des Beaux Arts) בלוצרן. 
בשנת 1947 שב לג'נובה וחבר לבמאי ולכותב אלסנדרו פרסן (Alessandro Fersen) ולשחקני תיאטרון יהודים, ליצירת תיאטרון, שהפך לימים לתיאטרון העירוני. התפאורות שעיצב היו צבעוניות ושאבו השראה מעולם הפנטזיה. במהלך שנות החמישים היה למעצב מוכר וביצע עבודות לתיאטרונים רבים באיטליה. ב-1960 ייסד עם אלדו טריונפו (Aldo Trionfo) קבוצת תיאטרון אוונגרדית, שתמכה במחזאות מקורית בתחומי תיאטרון האבסורד והגרוטסק, להם התאימו במיוחד עיצובי הבמה שלו. יחד עם הבמאי פרנקו אנריקז (Franco Enriquez), השחקנית ולריה מוריקוני (Valeria Moriconi) והשחקן גלאוקו מורי (Glauco Mauri) ייסד את "קבוצת הארבעה" (La Compagnia dei Quattro). הפקתה הראשונה של הקבוצה, "קרנפים" מאת אז'ן יונסקו עלתה ב-1961 וכן העלתה לראשונה באיטליה את המחזה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים".
באותה עת החל לשתף פעולה עם הצלם ובמאי הקולנוע ג'וליו ג'יאניני (Giulio Gianini) ליצירת סרטי אנימציה מבוססי ציורים ובובות. לאורך כשלושים שנה יצרו השנים עשרות סרטי אנימציה ייחודיים בהשראת אופרות ומעשיות. בין סרטיהם: "העורב הלקחן" לפי רוסיני (La Gazza Ladra; 1965), שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, "האיטלקיה מאלג'יר" (1968), "פולצ'ינלה" (1973), שהיה מועמד אף הוא לפרס אוסקר, ו"חליל הקסם" לפי מוצארט (1978). כן יצרו השניים את הסרט "ירושלים", המגולל את סיפורה של העיר, לפי תסריט מאת מאיר שלו עם קריינות מאת יוסי בנאי ומוזיקה מאת יוני רכטר. הסרט מוצג מאז 1990 במוזיאון מגדל דוד. 
לוצאטי הגיע לראשונה לפסטיבל האופרה של גלייבורן ב-1963 כאשר עיצב את התפאורה עובר הפקת האופרה "חליל הקסם" בבימויו של פרנקו אנריקז. בהמשך העלו השניים במסגרת הפסטיבל את הפקותיהם ל"מקבת'" של ג'וזפה ורדי (1965), "דון ג'ובאני" (1967), "החטיפה מן ההרמון", (1968) ו"כך עושות כולן" (1969) למוצארט. כן עיצב לוצאטי תפאורות עבור "חלום ליל קיץ" בהזמנת בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, ועבור האופרה של וינה, בית האופרה של שיקגו, פסטיבל הבלט של לונדון ובתי אופרה במולדותו איטליה.
לוצאטי אייר ספרי ילדים רבים באיטלקית וכן את ספרו של מאיר שלו "מבול, נחש ושתי תיבות".
ב-1963 יצר שני קירות אמנות מקרמיקה במיוחד לחזיתות בניין חדר האוכל בקיבוץ רוחמה, שם היה חבר אחיו. שתי העבודות מתייחסות לתנ"ך, אחת מתארת את 12 שבטי ישראל ועבודה שנייה את יציאת מצרים.
מוזיאון על שמו נמצא בנמל העתיק של גנואה.
ערפל (להקה)

היסטוריה

ערפל הוקמה ב-1997 על ידי Leshii המתופף, Oboroten הסולן והגיטריסט, G.R.O.M על הבאס וCandlelight הקלידן.
סגנון הלהקה הוגדר כבלאק מטאל המושפע מפולק רוסי ואוקראיני. כעבור שנתיים הקליטו דמו בשם Skazki Starogo Lesa ("סיפורי היער העתיק"), שנמכר בארץ בכ-200 עותקים על גבי קלטות ובאירופה בעוד 500 עותקים. ללהקה הצטרף הגיטריסט Felius.
בין השנים 2000 ל-2002 הלהקה התמקדה בעיקר בהופעות בארץ. בסיומה של תקופה זו טסו לפולין להקלטת אלבום הבכורה, The Way of Defender, שהקונספט שמאחוריו מתרכז במצביא הרוסי מהמאה ה-13 אלכסנדר נבסקי, שנחשב לגיבור לאומי. האלבום זכה לציונים גבוהים בכמה ממגזיני מטאל ברחבי העולם. בספטמבר 2003, הצטרף הגיטריסט דניאל וורפולומייב.
ב-2005 שוחרר אלבומה השני של הלהקה, Second Strike: Through the Flames of the Ages, שהוקלט גם הוא בפולין. באלבום מתארח סולן להקת הבלאק הרוסית Tvangeste, כאשר את עמדת הבס אייש הגיטריסט-דניאל.
ב-2006 התפצלה הלהקה כאשר הגיטריסט דניאל וורפולומייב והקלידן אלכס קרלינסקי הקימו יחד את הרכב הפאוור מטאל Acropolis. איליה בדרוב (כסולן) ופאבל מיטייאנין (כגיטריסט), שניהם מלהקת הת'ראש/דת' מטאל הישראלית The Fading, הצטרפו ללהקה באותה שנה ואחריהם לא איחר להצטרף R.K מ-Deface לעמדת הבס.אך הרכש הבולט באותה שנה היה הצטרפותה של נאשה (בעבר מ Anora Dimentia) ככנרית.
ב-2008 עזבו איליה ופאבל את ערפל מכיוון שהקדישו את רוב זמנם ללהקתם השנייה, The Fading.
באותה שנה הצטרף ללהקה סולן להקת הפולק-ויקינג הגרמנית Equilibrium - הלגה סטאנג (Helge Stang).באותו גל של שינויים התנתקה הלהקה מהלייבל "Sauron Productions" שהיה מזוהה עמה עד עכשיו והחלה את דרכה בכניסה לסצנת המטאל האירופאית עם שירה באנגלית ולא ברוסית ואף באלבומה העתיד להגיע צפוי לצאת שיר בשפה הגרמנית.
כיום הלהקה מנגנת חומר המקבץ מגוון סגנונות תוך כדי שמירה על שורשים עממיים ואלמנטים מודרניים מז'אנר הדת' והויקינג מטאל כאשר את תפקידי הגיטרה השנייה מבצע הכינור בשילוב פדלים שבדרך כלל מתיישמים על כלים חשמליים.
אניבאלה דה גאספריס

ביוגרפיה

דה גאספאריס נולד ב-1819 בבויארה (Bugnara) שבנפת ל'אקווילה במחוז אברוצו באיטליה. אביו היה רופא. הוא למד בסמינרים של סולמו (סולמונה המודרנית ) וקייטי. הוא המשיך בעצמו בלימודי המתמטיקה והקלאסיקה.
בשנת 1838 עבר לנאפולי ללמוד הנדסה בבית הספר של הגשרים והדרכים (שהפך לימים להיות הפקולטה להנדסה של אוניברסיטת נאפולי).
לאחר שנה התקבל ללימודי אסטרונומיה במצפה הכוכבים של קמפודימונטה שבנאפולי (Astronomical Observatory of Capodimonte) תחת הנהלתו של האסטרונום והמתמטיקאי ארנסטו קפוצ'י (איט'). דה גאספאריס למד מתמטיקה ומכניקת גופים בחלל ופרסם את מאמרו המדעי הראשון בשנת 1845 אודות מסלול כוכב הלכת המינורי וסטה. עבור מחקרו זה, הוא קיבל בשנת 1846 תואר לשם כבוד במתמטיקה מאוניברסיטת נאפולי.
במהלך אביב העמים בשנת 1848 הוא השתתף בפעילות המהפכה, אולם הצליח להתחמק מעונש בכך שהקדיש למלך פרננדו השני את גילויו הראשון - האסטרואיד היגיאה. דה גאספריס גילה את האסטרואיד ב-12 באפריל 1849, ומנהל מצפה הכוכבים ארנסטו קפוצ'י הציע לקרוא לו Igea Borbonica (היגיאה בורבוניקה, על שם בית בורבון, ששלטו בממלכת שתי הסיציליות בו נאפולי נמצאת). המלך נתן לו קיצבה לכל החיים כאות הוקרה. עם נפילת שושלת בורבון, נעלמה גם הקצבה השנתית.
בשנת 1850 קפוצ'י הודח ממשרתו עקב השתתפותו במהפכה ודה גאספריס סירב לקבל את המשרה בגלל תמיכתו בקפוצ'י.
דה גאספריס המשיך במחקרו וגילה עוד 8 אסטרואידים בין השנים 1851–1864. על תגליותיו הוא קיבל בשנת 1851 את מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה, והתקבל עמית בחברה המלכותית לאסטרונומיה .
בשנת 1858 מונה כפרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת נאפולי.
דה גאספריס מונה להיות מנהל מצפה הכוכבים בנאפולי בשנת 1864, תפקיד אותו מילא עד 1889.
בשנת 1848, דה גאספריס התחתן עם ג'וזפינה רוסו. לזוג נולדו 9 ילדים, מתוכם שלושה נפטרו בילדותם.
דה גאספריס פרסם למעלה מ-200 מאמרים מדעיים במתמטיקה, מכניקת גופים בחלל, אסטרונומיה ומטרולוגיה. לעיתים היה כותב את שמו גם כ Annibal de Gasparis.

פרסים ואותות הוקרה

דה גאספריס זכה בפרס לאלנד ארבעה פעמים, מ-1849 ועד 1853.
בשנת 1851 הוא זכה במדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה.
ב-20 בינואר 1861 הוא מונה לסנטור של ממלכת איטליה עבור תרומותיו למדע.
על שמו נקרא האסטרואיד 4279 De Gasparis וגם מכתש דה גאספריס שעל הירח.
זוכה אות מסדר העיט האדום  של ממלכת פרוסיה ואות מסדר הורד  של האימפריה הברזילאית.
קרולינה אוגוסטה, נסיכת בוואריה

ביוגרפיה

קרולינה אוגוסטה נולדה ב-8 בפברואר 1792 במנהיים, למקסימיליאן הראשון, מלך בוואריה ולאוגוסטה וילהלמינה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתם של גאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטדט ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים. היא הייתה אחותם של אליזבת, מלכת פרוסיה (אשתו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה) ושל סופי, נסיכת בוואריה, אמם של הקיסרים פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו.
ב-8 ביוני 1808 התחתנה קרולינה אוגוסטה עם וילהלם, נסיך הכתר של וירטמברג, אך לא היו להם ילדים, ובשנת 1814 התגרשו השניים, לאחר שקיבלו היתר מהאפיפיור.
ב-29 באוקטובר 1816 התחתנה קרולינה אוגוסטה עם פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, אך למרות שהנישואים היו מוצלחים לא היו להם ילדים. היא נעשתה פופולרית באוסטריה, והייתה פעילה בעבודה סוציאלית; היא הקימה מספר בתי חולים ובתי מגורים לעניים. לאחר מותו של בעלה בשנת 1835, היא עברה להתגורר בזלצבורג, וחיה שם בשקט עד מותה ב-9 בפברואר 1873, ביום שאחרי יום הולדתה ה-81.
קורי קרטר

ביוגרפיה

קרטר נולדה וגדלה בקלרמונט, קליפורניה. היא למדה באוניברסיטת סטנפורד.

אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה בסוף יוני 2014 זכתה קרטר במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.84 שניות, לפני ג'ורג'ין מולין (54.00 שניות) וקסנדרה טייט (54.70 שניות).

2015

במבחנים האמריקאים לאליפות העולם שהיוו את אליפות ארצות הברית שנערכו ביוג'ין, אורגון בסוף יוני 2017 זכתה קרטר במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.41 שניות, אחרי שמיר ליטל (53.83 שניות) וקסנדרה טייט (54.01 שניות). באליפות העולם עצמה שנערכה בבייג'ינג באוגוסט אותה שנה בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 56.22 שניות, אך בשלב חצי הגמר היא לא סיימה את הריצה ולכן דורגה במקום 24.

2016

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה קרטר במקום רביעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.47 שניות ולא ניכללה במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים.

אלופת עולם

במבחנים האמריקאים לאליפות העולם שהיוו את אליפות ארצות הברית שנערכו בסקרמנטו בסוף יוני 2017 זכתה קרטר במדליית ארד בשיא אישי חדש של 52.95 שניות, אחרי דלילה מוחמד שקבעה את תוצאת השנה בעולם והתוצאה השישית בכל הזמנים (52.64 שניות) ושמיר ליטל (52.75 שניות). באליפות העולם עצמה שנערכה בלונדון באוגוסט היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.07 שניות, לפני דלילה מוחמד (53.50 שניות) וריסטננה טרייסי מג'מייקה (53.74 שניות).
ארז נץ

חייו

נץ, יליד רחובות, היה חבר בהרכב "נשמה חשמלית" לפני שירותו הצבאי. בצבא שירת בלהקת חיל האוויר. לאחר שירותו הצבאי נץ טס להולנד להשתתף באודישנים ונבחר מתוך עשרות מוזיקאים אירופאים, להשתתף בלהקה ההולנדית "Earth & Fire". בין השאר ניגן נץ עם חברו, נגן הבס אילן וייל. לאחר כשנה, בשנת 1982 חזר לישראל, ניגן בהופעות הקאמבק של יוני נמרי, ולאחר מכן ניגן בלהקת החתונות "הדולפינים". בסוף אותה שנה הצטרף כנגן למופע הסולו של דני סנדרסון והשתתף בקולות רקע בשיר "מה הדאווין שלך".
בשנת 1986 השתתף במופע "מחכים למשיח" של שלום חנוך וניגן בגיטרות באלבום "דרך ארץ" של גידי גוב. ב-1987 ניגן בגיטרות באלבום "באה מאהבה" ובהופעות של יהודית רביץ ובאלבום הבכורה של ריקי גל. בשנת 1989 יצא אלבומו "ארז נץ", בחברת הד ארצי. בשנת 1996 הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של להקת המטאל אלמנה שחורה. בשנת 1998 עיבד והפיק שירים בשביל קרן הכט. בנוסף עבד עם קורין אלאל ויהודה פוליקר.
בשנת 2004 הנחה את תוכנית הטלוויזיה "חשמלית" בערוץ טבע הדברים, בה לימד בני נוער לנגן על גיטרה חשמלית ואירח גיטריסטים מפורסמים. עוד באותה שנה ארז הצטרף להרכב הטראנס הפסיכדלי, אינפקטד מאשרום בתור נגן גיטרה והוא מופיע עם ההרכב עד היום. בין היצירות המוכרות ביותר שהשתתף בהן ארז "Becoming Insane" ו-"Suliman".
בשנת 2014 שיתף פעולה עם האמן "Azax Syndrom" בטראק "The Beast".
בשנת 2015 שיתף פעולה עם הרכב הטראנס המצליח "Upgrade" ובשם "Mister Netz" הוציא עם ההרכב את הטראק "Another Dimension".
בשנת 2017 יצא אלבומו "שאלאחו" אשר נוצר בהשראת סיפור הנדודים של סבו ומשפחתו הענפה, משפחת חכמוב, מהעיר ירוואן שבארמניה, דרך גיאורגיה, טורקיה, איראן, ואז לישראל ומשם ללוס אנג'לס. האלבום נע בין מגוון סגנונות - מביצוע אלקטרוני לשיר חתונה הגרוזיני המסורתי "שאלאחו", דרך קטעים בסגנון ארמני/קווקזי, ועד לביצועים בסגנון מערבי.
נץ הוא אחיה של יפעת נץ, בסיסטית וחברת להקת המכשפות לשעבר.
עילאי אלמקייס

קריירת מועדונים

אלמקייס נולד בנהריה, וגדל במחלקות הנוער של בית"ר נהריה ומכבי חיפה. בהמשך עבר למחלקת הנוער של זינסהיים הגרמנית, ובשנת 2015 הגיע למחלקת הנוער של הופנהיים מהבונדסליגה. ב-8 במרץ 2019 ערך אלמקייס את הופעת הבכורה שלו בהופנהיים II, קבוצת המילואים של המועדון, המשחקת  בליגה הגרמנית הרביעית, כששיחק 86 דקות בתיקו 1–1 מול וורמטיה וורמס במסגרת המחזור ה-23 בליגה הגרמנית הרביעית. ב-20 באפריל הבקיע אלמקייס את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–4 על הסן דרייך במסגרת המחזור ה-30 בליגה.

קריירה בינלאומית

ב-6 באוקטובר 2019 זומן לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-15 באוקטובר 2019 ערך אלמקייס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, כשנכנס כמחליף בדקה ה-76 בניצחון 1–3 על נבחרת לטביה במסגרת מוקדמות יורו 2020.

חיים אישיים

הוא דובר עברית ואנגלית, ובמהרה השתלט גם על השפה הגרמנית. סרט קולנוע העוסק בחיים היהודים בכפר הגרמני הופנהיים במהלך מלחמת העולם השנייה הוקרן בזינסהיימר סיטידום ב-2018, כשאלמקייס לקח תפקיד מרכזי, וקריין את הסרט בכל שלושת השפות.

אבישי אלמקייס,בן דודו של עילאי גם הוא מייצג את נבחרת ישראל בענף הכדורסל כיסאות גלגלים.
לוטרה נאוטרופית

מאפיינים

לוטרה נאוטרופית חיה במגוון בתי גידול - מנהרות זורמים, לביצות, יערות נשירים וטרופיים ואף לאזורי מליחה ובאופן כללי מקיפות את האזור הנאוטרופי - מקור שמה.
אורכה נע בין 90 ל-150 ס"מ ומשקלה 5-15 ק"ג. כרוב הלוטרות הם בעלת פרווה קצרה, אפרפרה-חומה וכן רגליים ארוכות בעלות קרומי שחייה וזנב גדול וארוך העוזר לה לנוע במים. יש להם אוזניים קטנות ולסת קצרה עם שיניים חדות. הזכרים גדולים מהנקבות במעט ושני הזוויגים חיים יחד רוב הזמן.
הם טורפים מיומנים הצדים טרף מיימי ובעיקר דגים (המהווים 67% מהתזונה) וסרטנים (28% מהתזונה) ולעיתים הם תופסים את השלל שציידים דגו. הם יצודו גם יונקים קטנים, רכיכות, צפרדעים וזוחלים קטנים שהם ימצאו ובעונה היבשה שהדגים מועטים הם מתבססים על חיות יבשתיות. הפרטים שחיים ליד הים צדים יותר סרטנים מדגים.
משה מפיזענץ

תולדות חייו

ר' משה פעל בשלהי המאה ה-16. במרחב הפולני אשכנזי ישנן עדויות להגעתו לערים קרקוב, ליפניק ופיזענץ (בצ'כית: Bzenec; בגרמנית: Bisenz). עיון ביצירותיו מעלה שזכה לחינוך ישיבתי. מלבד זאת היה בעל השכלה תורנית רחבה שכללה היכרות עם חכמת הקבלה, פילוסופיה מבית מדרשו של הרמב"ם וספרי מוסר.

החיבור דרש משה ומקומו בפרשנות האגדה

החיבור, דרש משה, כולל פרשנות ל-296 אגדות הלקוחות מהתלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי. המחבר מעתיק את האגדות על פי רוב בדילוגים ולאחר מכן מפרש אותן תוך התייחסות להיבטים מוסרים ואמוניים העולים מהאגדה המובאת. הדרש משה הוא החיבור הראשון שנכתב על ידי יוצר אשכנזי, המפרש את אגדות התלמוד כגוף ידע עצמאי על פי סדר המסכתות והדפים ולא ככלי עזר להדגשת היבטים מוסרים. שיטה פרשנית זו ממשיכה למעשה את דרכם של החכמים הספרדים, ר' יעקב בן חביב ובנו ר' לוי בספרם עין יעקב.
אימוצה של דרך פרשנית זו הרואה באגדה גוף ידע העומד בזכות עצמו, מהווה עדות נוספת להשפעתם של חכמי ספרד על עיצוב דמותה של הספרות התורנית באשכנז בשלהי המאה ה-16. לצד אימוצן של דרכי כתיבה המאפיינות את היצירה היהודית שהתפתחה בספרד, הספר "דרש משה" משמר אופני כתיבה אשכנזים הבאים לידי ביטוי בעיקר בתשע דרשות המובאות בשלמותן במסגרת החיבור. דרשות אלו מובנות על פי צורת הכתיבה המאפיינת את הדרשה האשכנזית.
הרצון לעוצמה (סדרת משחקים)

הרצון לעוצמה ("Quest For Glory") הוא שמה של סדרת משחקי מחשב של חברת Sierra, ששילבה בין ז'אנר משחקי ההרפתקה וז'אנר משחקי התפקידים. הסדרה שילבה בה הומור, חידות, רקעים ודמויות השאובים מאגדות ומיתוסים שונים, והיא אחת מהסדרות הזכורות לטובה ביותר מבית היוצר של Sierra.
במקור נקרא המשחק הראשון "Hero's Quest", במסורת השמות של משחקים אחרים דוגמת "מסע המלך", אך מכיוון שכבר היה קיים משחק בשם דומה, חברת Sierra נאלצה לשנות את שם הסדרה ל-"Quest For Glory", ובשם זה היא מוכרת כיום.
דייוויד סט. ג'ון

דייוויד סט. ג'ון (אנגלית: David St. John; נולד ב-1949 בפרסנו, קליפורניה), משורר אמריקאי, מרצה ומורה לכתיבה יוצרת.
השלים את לימודי התואר הראשון שלו באוניברסיטת קליפורניה סטייט שבפרסנו. הוא המשיך בלימודי כתיבה יוצרת, וסיים את תוארו השני באוניברסיטה של איווה, בשנת 1974.
דייוויד סט. ג'ון פרסם כשבעה ספרי שירה, שזכו להצלחה בקהל הקוראים, והוא נחשב אחד המשוררים החשובים כיום בארצות הברית. יש מבקרים המשווים אפילו את שירתו, לזו של ת"ס אליוט. הוא זכה על שירתו בכמה פרסים חשובים, עיטורים ומלגות חשובות. סט. ג'ון מלמד ספרות אנגלית וכתיבה יוצרת באוניברסיטה של דרום קליפורניה, בלוס אנג'לס.
שירתו של דייוויד סט. ג'ון אינה מוכרת עדיין בישראל, ורק שירים בודדים משלו תורגמו לעברית בידי המשורר והמתרגם משה דור.
פרלין

פְּרָלִין (מצרפתית: Praline) הוא שקד מצופה בקרמל; משמעות המילה עברה מספר שינויים מאז המצאתה במאה ה-18 ובשפה העברית היא משמשת כיום ככינוי כולל לממתקי שוקולד ממולאים (ידועים בשפות אחרות גם כפרלינים בלגים: pralines belges).

התפתחות הפרלין

המושג פרלין שימש במקור לתיאור שקדים מצופים בקרמל, נפרדים אחד מן השני. יש לשים לב להבדל בין פרלין לנוגטין, שהוא שכבה של שקדים לכודים בתוך לוח קרמל שלם. יש הגורסים ] כי הפרלין נקרא על שם מרשל די פלרסיס פרלין (Marshal du Plessis-Praslin;‏ 1598–1675), והומצא על ידי טבחו קלמנט לסניה. השם קיים בוודאות מאז המאה ה-18, אולם הקשר למרשל או לטבחו אינו ודאי.
עם הזמן החלו קונדיטורים לטחון את הפרלין לאבקה, ומאוחר יותר למחית; מחית הפרלין הפכה לנפוצה ופופולרית יותר מהפרלין המקורי.  המחית, לעיתים בתוספת שמנת, משמשת כקרם או מילוי בקינוחים ועוגות. המחית הנמכרת כחומר גלם מכונה במקומות שונים פרלינה או נוגט.
באזורים שונים מייצרים את המחית לא רק משקדים אלא גם מאגוזי לוז (אירופה), או מפקאן (ארצות הברית).
מחית הפרלין התחבבה מאוד על השוקולטיירים באירופה, והפכה למילוי פופולרי לשוקולדים שבתורם אימצו את השם פרלין. עם הזמן התרחב המושג, וכיום כאמור הוא משמש שם כולל לשוקולדים ממולאים.
יוסף אוחנה

הרב יוסף אוחנה (נפטר בל' בשבט תשע"ח) היה רבה הספרדי של קריית מוצקין.

ביוגרפיה

נולד במרוקו לרב יצחק אוחנה. למד בישיבת כנסת חזקיהו.
לאחרי שקיבל הסמכה לרבנות, יצא לארגנטינה, שם כיהן כרב קהילה בבואנוס איירס. בהמשך, חזר לישראל וכיהן כרב שכונת בת גלים בחיפה.
בשנת תשמ"א מונה לרבה הספרדי של קריית מוצקין, ומאז כיהן במשך כ-35 שנה כרב המקום. בהגיעו לגיל שמונים, פרש לגמלאות.
נפטר במרכז רפואי כרמל לאחר שאושפז כחודש עקב סיבוך במצבו הרפואי.
בוקר אחד

ביקורת

הסדרה זכתה בעיקר לביקורות חיוביות, בעיתון "הגרדיאן" כ"קצת כמו שקרים קטנים גדולים, משועתק לוויילס הכפרית". גארי ריימונד, כתב ב-Wales Arts Review, "... מעניין במיוחד לראות יהלום אמיתי יוצא מקליפת הפחם הוולשית". הוא גם ציין שברשתות החברתיות הסדרה זכתה להתלהבות גדולה, דבר הראוי לציון בעיקר בהינתן הפרסום המוגבל לו זכתה.
לידיה מוריס, בביקורת בעיתון UK Daily Post, כתבה שהתוכנית "כבר הוכיחה עצמה כלהיט עם קהלי הטלוויזיה". ביקורת במגזין Grazia שיבחה את הסדרה, והשוותה אותה ל"ברודצ'רץ''" במיטבה. בביקורת "הטיימס" תיארה ניקול וין את הסדרה כ"דרמה הדו-לשונית שהשתלטה על בריטניה". ב-2 במאי 2018, סטיוארט הריטג' הפציר בקוראיו ב- the i "לצפות במותחן משנה-המשחק הזה כל עוד אתם עדיין יכולים". ג'ון קוטס כתב בעיתון The Express, "ההצלחה חסרת התקדים של 'בוקר אחד'... הובילה לצפיות שיא ב-BBC One החל מיום חמישי ... עם עונה שנייה בדרך." על פי ביקורת בעיתון הגארדיאן ביולי 2018, "כבר להיט ענק iPlayer, הדרמה ... על בעל נעלם היא מציאותית ומצולמת באופן יפהפה... היא נראית אמיתית, מבריקה ווולשית".
נכון ל-16 במרץ 2018, לסדרה יש ציון של 7.7 מתוך 10 ב-IMDb.
הסדרה זכתה בשלושה פרסי BAFTA וולשית בשנת 2018: הפרס לשחקנית הטובה ביותר (איב מיילס), התסריטאי הטוב ביותר (מתיו הול) והמוזיקה המקורית הטובה ביותר (איימי ואדג' ולורנס לאב גריד).

הפקה

עלילת התוכנית מתרחשת בעייר הבדיונית אברקוראן - השם המקורי של טירת לאוהארן, שבסביבתה צולמה הסדרה. וכן בעיירה קרמרתנשיר. הצילומים החלו בקיץ 2017. אתרי צילום נוספים כללו את עמק גלמורגן, פונטרדאווה, וסוונסי. סצנות באולפן צולמו ב-Sony UK Technology Centre's Ffilm Factory 35 שבפנקוד .
חברת סרטי ווקס הפיקה את הדרמה בעזרת Nevision, Cinematic Productions, Soundworks ו- About Premium Content. ההפקה מומנה באמצעות תקציב התקשורת של ממשלת ויילס.

מוזיקה

שישה שירים מקוריים נכתבו עבור הסדרה על ידי הזמרת-יוצרת איימי ואדג'. הפסקול האנגלי והפסקול הוולשי יצאו כמיני אלבומים ב-iTunes ב-9 במרץ 2018. הגרסאות באנגלית הן בביצועה של איימי ואדג' and the Welsh versions by Ela Hughes. מוזיקת הרקע הולחנה על ידי לורנס לאב גריד.
Both Sides, Now

הגרסה של ג'ודי קולינס

זמן קצר אחרי שמיטשל כתבה את השיר הקליטה ג'ודי קולינס את הגרסה המסחרית הראשונה עבור אלבומה "Wildflowers" שיצא ב-1967. באוקטובר 1968 יצא סינגל של השיר שהגיע בדצמבר למקום השמיני במצעד הסינגלים האמריקאי. בקנדה הגיע השיר למקום השישי. בתחילת 1969 זכה השיר בפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הטוב ביותר של שיר עם". השיר הגיע למקום שלישי בסקר "Billboard's Easy Listening", והוא הפך לאחד משירי הדגל של קולינס. 

ההקלטה משנת 2000

מיטשל הקליטה מחדש את השיר בעיבוד תזמורתי עשיר לאלבומה " Both Sides Now". וינס מנדוזה שעיבד את השיר זכה בפרס גראמי לעיבוד הכלי הטוב ביותר לליווי שירה.
באפריל 2000, חודשיים אחרי יציאת האלבום, ביצעה מיטשל את השיר עם תזמורת של 70 כלים בחגיגה של כוכבים שנערכה עבורה באולם הנשפים המרסטיין שבניו יורק.
גרסה זו מושמעת בסרט "אהבה זה כל הסיפור" משנת 2003 בסצנה בכיכובה של אמה תומפסון.

גרסאות כיסוי נוספות

שירה של מיטשל הוקלט בידי אמנים רבים במשך השנים. זמר העם פיט סיגר הוסיף ברשותה בית רביעי לשיר.
רוזה קאופמן

קורות חיים

רוזליה קאופמן נולדה באודסה. אביה לא היה הצייר היהודי המפורסם איזידור קאופמן, כפי שרבים טועים לחשוב, אלא תעשיין יהודי אמיד שנשא את אותו השם, יצרן של מים מוגזים. 
בשנת 1889 נישאה לצייר היהודי המפורסם לאוניד פסטרנק, ובשנת 1890 נולד בכורם בוריס, שנודע כסופר היהודי-רוסי המפורסם בוריס פסטרנק. לזוג נולדו שלושה ילדים נוספים - אלכסנדר, יוספינה ולידיה. הילדים התחנכו בבית ספון תרבות שבו התארחה האליטה התרבותית של רוסיה. מבין באי ביתם של רוזה וליאוניד פסטרנק היו הסופר לב טולסטוי, המשורר ריינר מריה רילקה והמלחין סרגיי רחמנינוב. 
בוריס שהוקסם מנגינתה של אמו נהה אחר מוזיקה ובגיל 13 הוא התחיל ללמוד קומפוזיציה אצל אלכסנדר סקריאבין. גם בשנות התבגרותו כאשר פנה לפילוסופיה ולכתיבה, הידהדה המוזיקה ביצירתו של מי שהיה לאחד המשוררים הגדולים של ראשית המאה ה-20.
קולה קידוח סופר-עמוק

קידוח קולה הוא פרויקט קידוח מדעי שהתרחש בחצי האי קולה בברית המועצות. הפרויקט ניסה לקדוח עמוק ככל האפשר לתוך קרום כדור הארץ. הקידוח החל ב-14 במאי 1970. נקדחו מספר קידוחים, על ידי הסתעפויות מחור מרכזי אחד, העמוק מביניהם הגיע לעומק של 12,262 מטר בשנת 1989, והוא, נכון לשנת 2019, עדיין הנקודה המלאכותית העמוקה ביותר עליי אדמות.
שלטונות ברית המועצות הפסיקו את הפרויקט כאשר התברר שהחום בעומק זה מונע כל אפשרות של התקדמות, עדיין ממתינים להתפתחויות חדשות מדעיות שיתנו את האפשרות להתקדם.
התחנה המרכזית החדשה של ראשון לציון

מבנה התחנה

בתחנה המרכזית ישנם 22 רציפים. 20 רציפים נמצאים בתוך מתחם סגור, השייכים לקווים של אגד, קווים, מטרופולין, אפיקים וסופרבוס, רציף חיצוני השייך לקווי אגד ורציף הורדה בלבד הנמצא סמוך לכניסה הראשית לתחנה. אחד מ-20 הרציפים בתוך התחנה אינו פעיל. ברחובות הסמוכים לתחנה עוברים אוטובוסים של "אגד", "דן", "קווים", "מטרופולין" ו"אפיקים".

שירותי התחנה

בתחנה עוברים מדי יום אלפי נוסעים במאות אוטובוסים, הן בקווים העירוניים בתוך העיר והן בקווים הבינעירוניים. על קווי האוטובוס הפנימיים בתוך העיר אחראית חברת "אגד".