google/wiki40b huggingface dataset:
ויקטור בראק

ויקטור בראק (בגרמנית: Viktor Brack;‏ 9 בנובמבר 1904 - 2 ביוני 1948) היה פושע מלחמה נאצי מארגן תוכנית האותנזיה T4, במסגרתה השלטון הנאצי רצח באופן שיטתי נכים מבין בני העם הגרמני. 
עם תום התוכנית היה בראק אחד האחראים להשמדת יהודים באמצעות גז במחנות ההשמדה ויעץ לאודילו גלובוצניק כיצד יש ליישם את הפתרון הסופי, נראה גם שבארק היה אבי הרעיון להסוות את תאי הגזים כמקלחות. 
בין לבין היה התנדב בארק לוואפן אס אס ושירת בדיב' החמישית (הנסיך אויגן) והשביעית (ויקינג).
בראק נידון למוות ב-1947, במשפט הרופאים בגרמניה והוצא להורג ב-1948.

ביוגרפיה

בראק הצטרף למפלגה הנאצית ולאס אס בשנת 1929. בשנת 1936 התמנה לראש משרד 2 בלשכת הקנצלר של היטלר בברלין. המשרד בראשו עמד טיפול בנושאים הנוגעים למשרדי הממשלה השונים, לכוחות המזוינים, למפלגה הנאצית, ובקשות חנינה ותלונות שנשלחו להיטלר מכל חלקי גרמניה. בנובמבר 1940 בראק קודם לדרגת אוברפיהרר באס אס.
בדצמבר 1939 הורה בראק לאוגוסט בקר לטפל בהשמדה בגז של חולי נפש ואזרחים אחרים שהנאצים ראו בהם "כאלה שאינם ראויים לחיות". תוכנית זו הפכה מאוחר יותר לתוכנית T4. בעת משפט הרופאים בגרמניה העיד בראק כי לאחר 1941, כאשר השמדת היהודים הייתה בשיאה, היינריך הימלר הורה לו ליצור קשר עם רופאים שהיו מעורבים בתוכנית T4 כדי לפתח דרכים לעקר גברים יהודים צעירים וחזקים המסוגלים לעבוד בשרות המאמץ המלחמתי הגרמני. הרעיון היה לפתח שיטת עיקור שבה הקורבן אינו מודע להליך.
בראק פיתח שיטות של הקרנה ישירה על אברי הרבייה שנוסו על ידי הורסט שומאן בבלוק 10 באושוויץ, שיטה זו נוסתה על כ 1000 בני אדם, עם סיבוכים קשים של כוויות, פריטוניטיס, ספסיס ומוות.
בהמשך הציע בראק שיטת הונאה שנקראה "שיטת האשנב". המועמדים לעיקור היו נקראים למלא טפסים אצל פקיד, ובעמדם ליד הדלפק היו מקרינים את אברי הרבייה שלהם על ידי זוג צינורות שהיו חבויים מתחת לאשנב.
במרץ 1941 בראק מילא את משימתו וחיבר דו"ח להימלר שבו תיאר שיטת עיקור המונית בעזרת קרני רנטגן מבלי שהקורבן מודע למעשה, אלא לאחר שכבר עוקר.
ב-23 ביוני 1942 כתב בראק להימלר את המכתב הבא:
רייכספירר היקר, בין עשרות מיליוני היהודים באירופה קיימים, להשערתי, לפחות שניים או שלושה מיליוני גברים ונשים המסוגלים לעבוד. בהתחשב בקשיים יוצאי הדופן בשטח כוח האדם, אני מחזיק בדעה שיש לבחור ולשמור במיוחד את אותם שניים או שלושה מיליונים. אולם זאת ניתן לעשות אך ורק אם באותה עת ניתן למנוע מהם להתרבות. לפני כשנה דיווחתי לך כי שליחי השלימו את הניסויים ההכרחיים למטרה זו. הייתי מבקש להזכיר ממצאים אלה פעם נוספת. עיקור, כפי שמבוצע בדרך שגרה על אנשים עם מחלות תורשתיות, אינו בא בחשבון במקרה זה, כיוון שהתהליך גוזל זמן רב והוא יקר מדי. עיקור באמצעות קרני רנטגן אינו רק זול באופן יחסי, אלא שניתן אף לעשותו על אלפים בזמן קצר ביותר. אני חושב שבשלב הזה אין זה רלוונטי עוד אם, בתוך מספר שבועות או חודשים, אותם אנשים הופכים מודעים לכך שעוקרו, לאחר שחשו בתוצאות ההליך. אם תבחר, הרייכספירר, בדרך זו למען שימור כוח העבודה, אזי רייכסלייטר בוהלר מוכן להקצות את כל הרופאים ושאר הצוות הדרוש לבצע את העבודה הזו בשרותך. באותה מידה הוא ביקש ממני ליידע אותך כי אז יהיה עלי להזמין את המכשיר הנדרש בדחיפות רבה.
הייל היטלר! שלך
ויקטור בראק
 
בעקבות מכתב זה הורה הימלר לבצע ניסוי בהליך העיקור על אסירים באושוויץ. כיוון שבראק התנדב לשירות בוואפן אס אס, סגנו בלנקנבורג הוא שנטל את המשימה וניגש לבצעה.
 מדיה וקבצים בנושא ויקטור בראק בוויקישיתוף
בראק אף היה זה אשר ככל הנראה הגה את הרעיון להסוות את תאי הגזים במחנות ההשמדה כמקלחות.
אופיס דיפו

בישראל

רשת אופיס דיפו שייכת לקבוצת "רני צים אחזקות" ומונה כ-40 סניפים ברחבי הארץ. הרשת מתמחה בשיווק ציוד משרדי וביתי ומוצרי פנאי וטכנולוגיה למגוון שימושים. הרשת מציעה מגוון מוצרים ופתרונות כוללים לעסקים וללקוחות פרטיים, כולל שירות הזמנות אינטרנטי וטלפוני, והיא הרשת היחידה בישראל המשמשת כ-"one stop shop" - הן ללקוחות פרטיים והן לעסקים גדולים וקטנים - החל מכרטיסי ביקור ושירותי דפוס, ועד לציוד אלקטרוניקה ומכשירים סלולריים.
Dangerous Woman

רקע

גרנדה החלה להקליט שירים עבור האלבום לאורך כל הקיץ והסתיו של 2015 ובין ההופעות בסיבוב ההופעות "The Honeymoon Tour" עם חברותיה טומי בראון וויקטוריה המונה שכתבו ביחד איתה את השירים. במקור, האלבום תוכנן להיקרא "Moonlight" אך ככל שאלבומה של גרנדה התפתח, היא החליטה שהשם "Dangerous Woman" יתאים יותר כי הוא מייצג את התבגרותה בעולם המוזיקה ומציג אותה כאדם חזק יותר.
ב-30 באוקטובר 2015, הוציאה את הסינגל "Focus", למרות הביקורות השליליות בעיקר על השיר הוא זכה להצלחה והגיע למקום ה-7 במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100 ונכנס לעשירייה הפותחת ביותר מ-15 מצעדים בעולם, הסינגל תוכנן להיות הסינגל המוביל מהאלבום אך לבסוף החליטה גרנדה לא להכניס אותו לאלבום כלל (למעט גרסת הדלוקס של האלבום שיצאה ביפן) משום שהסגנון המוזיקלי שלו שונה מהסגנון המוזיקלי של שאר השירים באלבום ובכך פרסמה גרנדה שהאלבום יהיה אלבום R&B בדומה לאלבום הראשון שלה ולא אלבום פופ בדומה לאלבום השני שלה.
גרנדה אישרה בטעות בראיון שיהיו לה באלבום החדש רק ארבעה שיתופי פעולה, שניים מהם אושרו עם הראפר ליל ויין, זמרת הבלוז מייסי גריי, הראפר פיוצ'ר והראפרית ניקי מינאז'. בתחילת אפריל, הופיעה הזמרת עם ניקי מינאז' בלאס וגאס ושרה בפעם הראשונה את שיתוף הפעולה שלה עם הזמרת מייסי גריי "Leave Me Lonely". גרנדה הופיעה בטקס ה-MTV עם השיר "Dangerous Woman" עם הזמר והנגן המוכר ג'יימס רוברט והייתה לבושה בשמלה ורודה במחווה למרילין מונרו.

סינגלים

הסינגל הראשון מהאלבום הוא "Dangerous Woman" שגם נושא את שם האלבום. הוא יצא ב-11 במרץ 2016 ותוך 24 שעות מיציאתו הוא הגיע למקום הראשון במצעד השירים של iTunes ביותר מ-30 מדינות והגיע למקום ה-10 במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100 בשבוע הראשון ליציאתו ולמקום ה-8 בשיאו. ב-31 במרץ, יצא הווידאו קליפ לשיר.
השיר "Into You" הוא הסינגל השני מתוך האלבום ויצא ב-6 במאי 2016. הוא הגיע למקום 13 בארצות הברית, וזכה להצלחה פושרת שם, אבל זכה להצלחה באירופה ונכנס ל-Top 10 ביותר מ-10 מצעדים.
השיר "Side to Side" בהשתתפות ניקי מינאז' הוא הסינגל השלישי מתוך האלבום ויצא ב-28 באוגוסט 2016 במהלך טקס ה-VMA. השיר זכה להצלחה בינלאומית ונכנס ל-Top 10 ביותר מ-20 מצעדים ברחבי העולם.
השיר "Everyday" הוא הסינגל הרביעי מתוך האלבום ויצא ב-10 בינואר 2017, השיר זכה להצלחה נמוכה יחסית לשאר השירים של הזמרת (מקום 55 בארצות הברית ו-132 בבריטניה).
הלל זקס

ביוגרפיה

נולד בראדין לרב מנחם מנדל זקס ולפייגה, בתו של החפץ חיים. נקרא על שם אבי סבתו, הרב הלל שניידר. בגיל 8, בעקבות פלישת הצבא האדום לפולין, עברה משפחתו לאיישישוק, ולאחר מכן לווילנה. לאחר קבלת אשרת כניסה לארצות הברית חצתה משפחתו את ברית המועצות לרוחבה ומשם עברה ליפן ולארצות הברית. בהגיעו לאמריקה בגיל 9 למד אצל הרב משה פיינשטיין בישיבת תפארת ירושלים, לאחר מכן אצל הרב ראובן גרוזובסקי ובישיבת לייקווד בראשות הרב אהרן קוטלר. הוא למד בחברותא עם הרב שניאור קוטלר כעשר שנים וכחמש שנים עם הרב שמואל קמינצקי.
בשנות ה-50 נישא לאהובה אסתר חברוני, בתו של ראש ישיבת חברון הרב משה חברוני. לאחר נישואיו התגורר בארצות הברית. בשנת 1960 עלה לישראל והתיישב בשכונת גאולה בירושלים, סמוך לישיבת חברון. מאוחר יותר התמנה לר"מ בישיבה ולאחר מכן לראש ישיבה לצד ראשי הישיבה הרב שמחה זיסל ברוידא והרב אברהם פרבשטיין.
בשנת תשנ"ו ייסד את ישיבת כנסת הגדולה במודיעין עילית, המכונה על שמו, "ר' הלל". לאחר פטירתו מילא את מקומו בראשות הישיבה בנו, הרב יצחק זאב זקס.
בשנת תשע"ג פתח בסמוך לישיבה הגדולה את ישיבת כנסת הגדולה לצעירים, והעמיד בראשה את הרב מרדכי ברגמן, נכדו (נשוי לבת חתנו הרב חיים מן) ובוגר הישיבה.
הרב זקס היה בקיא בקבלה והחשיב את ספרי הגר"א והרמח"ל. התנגד לחסידות ובספריית ישיבתו אין ספרי חסידות. הוא דחה את קבלת מהלכי הרחוב החרדי ללא בדיקה מעמיקה, והתנגד בחריפות לתופעות כמו הפרסום של ועדות הצדקה למיניהן. התנגד להצבעה בבחירות. עד לשנת תשס"ח 2008 היה מופיע בישיבת חברון בתחילת 'זמן' למסור שיעור פתיחה.
נפטר בכ"ב בטבת תשע"ה, 13 בינואר 2015.
חתניו הם הרב חיים מן (בנו של הרב מרדכי מן), רב קהילת "שדרות יחזקאל" במודיעין עילית וראש ישיבת באר התלמוד באלעד; והרב צבי וילנסקי (נכדו של הרב אליהו לופיאן), ראש ישיבה לבני חו"ל. בתו מרים וילנסקי היא מזכירת היישוב מתתיהו.
חוק סנל

חוֹק סְנֶל הוא חוק פיזיקלי העוסק בשבירה של קרניים במעבר בין שני תווכים בעלי מקדם שבירה שונה, כלומר תווכים בהם מהירות האור שונה. החוק קרוי על שם המתמטיקאי ההולנדי וילברורד סנל, שגילה אותו בשנת 1626. אולם סנל לא היה הראשון שגילה את החוק: ההיסטוריון רושדי רשד טען, שניסוח של החוק אפשר למצוא בכתביו של איבן סאל משנת 984 לספירה. בנוסף לכך ידוע שתומאס הריוט, בן זמנו של סנל מאוקספורד, גילה את החוק ב-1602 אולם, כמו סנל, מעולם לא פרסם את ממצאיו. דקארט, בזמן שהותו בליידן, ניסח את החוק לראשונה על ידי שימוש בפונקציית הסינוס (ראו להלן), והוא מופיע בספרו "מאמר על המתודה" משנת 1637. מאוחר יותר האשים הויגנס (שקרא את מחברותיו של סנל) את דקארט בפלגיאט. בצרפת נקרא חוק סנל עד עצם היום הזה "חוק דקארט" או "חוק סנל-דקארט." 
החוק קובע כי: 
 - מקדם השבירה של התווך הראשון.
 - מקדם השבירה של התווך השני.
 - זווית הפגיעה.
 - זווית השבירה.
יש לשים לב שהזויות נמדדות מהאנך לקו מפגש התווכים. לדוגמה, שימוש בחוק סנל מראה שאם קרן אור חודרת בזווית של 50 מעלות מהאנך למשטח, מהאוויר (שמקובל להניח בחישובים שמקדם השבירה שלו הוא 1) לתוך זכוכית (עם מקדם שבירה של 1.5) הרי שבתוך הזכוכית היא תתקדם בזווית של כ-30 מעלות לאנך. תופעה דומה ניתן לראות כשמביטים בכפית שנמצאת בכוס מים, ולמרות שידוע שצורתה ישרה, נראה שחלקה השקוע במים עקום ביחס לזה שבולט לאוויר. 
כאשר קרן עוברת בין חומר עם מקדם שבירה גבוה לחומר עם מקדם שבירה נמוך, עשוי להיווצר מצב שבו סינוס זווית היציאה גדול מ-1. במקרה כזה לא תתרחש שבירה, אלא קרן האור תוחזר במלואה. תופעה כזאת נקראת החזרה גמורה. הזווית שהחל ממנה הקרן תוחזר בהחזרה גמורה מכונה "זווית קריטית".
חוק סנל שימושי מאוד, והוא עוזר לגלות זוויות רלוונטיות לחישובים ולפיתוחי מכשירים אופטיים המבוססים על עדשות.
Bootstrap

מבנה

Bootstrap מורכבת משלושה חלקים:

CSS

ל- Bootstrap יש אוסף ענק של מחלקות CSS, שמתאימות לסיטואציות נפוצות באתרי אינטרנט.

רכיבי ממשק משתמש

בנוסף לרכיבים הרגילים של HTML, ל- Bootstrap יש המון רכיבים נוספים שכתובים ב- CSS וב- JavaScript שנועדו להקל על המפתח לייצר ממשק משתמש איכותי.
הרכיבים כוללים: כפתורים, תמונות, מד התקדמות והודעות.
רשימה של כל הרכיבים ניתן למצוא כאן.

JavaScript

ל- Bootstrap יש בנוסף הרבה סקריפטים בצורת תוספים ל- JQuery, שמוסיפים אפשרויות מתקדמות, כמו חלונות קופצים או גרפים.
בין השאר, התוספים יכולים להרחיב פונקציונאליות של רכיבים קיימים, ובכך לדוגמה, לייצר תיבת טקסט שמשלימה את הטקסט שרושמים בה.

התאמה אישית

בנוסף לעיצוב ברירת המחדל של Bootstrap, ניתן להתאים אישית כל חלק בעיצוב, על ידי עריכה של קובצי ה- CSS וה- Javascript.
ישנם מספר אתרים שמאפשרים הורדה בחינם של עיצובים ל- Bootstrap, דוגמה לאתר כזה הוא bootswatch.
קרב מרס אל כביר

רקע

ב-1940, לאחר כניעת צרפת לגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, לא ידעו הבריטים האם תנאי הכניעה שקיבלו הצרפתים יאפשרו שימוש גרמני בשייטת הצרפתית נגד בריטניה. שינוי שכזה ביחסי הכוחות בים עשוי היה לאיים באופן חמור על יכולתם של הבריטים לשמור על קווי האספקה שלהם ולהעמיד בסכנה את בריטניה. וינסטון צ'רצ'יל החליט אפוא שעל הצי הצרפתי להילחם יחד עם הצי המלכותי הבריטי או שעליו להיות מנוטרל בדרך כלשהי, כדי למנוע את נפילתו לידיים גרמניות. כדי לבצע זאת יצאו הבריטים ל"מבצע קטפולט" (כף הקלע).
הצי הצרפתי היה מפוזר באופן נרחב. כמה ספינות היו בנמלי צרפת, בעוד שאחרות נמלטו לנמלים בשליטה בריטית, בעיקר בבריטניה עצמה או לאלכסנדריה שבמצרים. בשלב הראשון של המבצע השתלטו הבריטים על הספינות שבנמלים הבריטים בפלימות' ובפורטסמות' בליל ה-3 ביולי 1940, עם אבידות מעטות לכל אחד מהצדדים שנגרמו במהלך ההשתלטות על הצוללת הגדולה בתבל באותה העת, סורקוופ. ספינות נוספות שעליהן השתלטו הבריטים היו אוניות המערכה המיושנות פריז וקורבט וכמה משחתות וצוללות. רבות הועברו לשימוש כוחות צרפת החופשית וכמה מלחים הצטרפו לכוחות צרפת החופשית. מלחים אחרים הוחזרו לצרפת.

לאחר הקרב

באירועים שבאו לאחר מכן, ב-4 ביולי, הטביעה הצוללת הבריטית פנדורה את ספינת התותחים הצרפתית ריגולט דה גנוילי שהפליגה מאוראן. בליל ה-4 ביולי ביצעו מפציצים צרפתים פשיטת נקם על השייטת הבריטית בגיברלטר, אך ללא השפעה משמעותית. מאחר שהבריטים האמינו שהנזק שנגרם לדנקירק ולפרובנס אינו כה חמור, מטוס בריטי מנושאת המטוסים ארק רויאל התחיל בפשיטה אווירית על מרס אל כביר בבוקר ה-5 ביולי. טורפדו אחד פגע בדנקירק וגרם לה לנזק חמור. בכל הפעולה נגד מרס אל כביר נהרגו 1,297 מלחים צרפתים וכ-350 נפצעו. הפעולה גרמה למתח קשה ביחסי בריטניה וצרפת לזמן מה, והגרמנים ניצלו אותה למטרות תעמולה.

השפעת הפעולה

הפעולה הייתה רבת השפעה עבור הנהגת ארצות הברית, שהכינה בהדרגה את דעת הקהל לקראת מלחמה. בעקבות ההצלחה המהירה של הצבא הגרמני, רווחה תחושה בציבור כי בריטניה עשויה ליפול בקרוב. מרטין גילברט בביוגרפיה שלו על צ'רצ'יל כתב: "תוך ימים אחדים אוראן הפכה לסמל של חוסר הרחמים והנחישות הבריטית".
האדמירל הבריטי סמרוויל היה פחות נלהב מהפעולה ואמר שהייתה זו "השגיאה הפוליטית הגדולה ביותר של הזמנים המודרניים וזו תרגיז את העולם כולו נגדנו... כולנו מרגישים בושה עמוקה..."
הספינות הצרפתיות באלכסנדריה תחת פיקודו של אדמירל גודפרואה, בהן גם אוניית המערכה הישנה לורן וארבע סיירות, הושמו במצור בנמל על ידי הבריטים ב-3 ביולי וקיבלו את אותן הצעות כפי שניתנו במרס אל כביר. לאחר מגעים, הסכים האדמירל הצרפתי ב-7 ביולי לפירוז כוחותיו ולהישאר בנמל עד שוך המלחמה. הם נשארו שם עד שנת 1943, אז הצטרפו לכוחות צרפת החופשית.
השלב האחרון במבצע קטפולט היה ההתקפה ב-8 ביולי על ידי מטוס מנושאת המטוסים הרמס נגד אוניית המערכה הצרפתית המודרנית רישלייה, בדקר. טורפדו אחד פגע ברישלייה וגרם לה נזק.
ב-27 בנובמבר 1942 ניסו הגרמנים לתפוס את השייטת הצרפתית בטולון, אך הצרפתים הטביעו את רוב ספינותיהם, בהן גם דנקירק ושטרסבורג.
אטדה נוהיו

קריירת מועדונים

נוהיו התחיל את הקריירה שלו בוואלס מהליגה השלישית באוסטריה. בקיץ 2008 חתם באוסטריה קרנטן מליגת העל האוסטרית. ב-31 באוגוסט 2009 הושאל לריד. ב-23 בספטמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אוסטריה וינה.
ב-8 ביוני 2010 נוהיו חתם בראפיד וינה לשלוש שנים עם אופציה לעונה נוספת. נוהיו חתם על חוזה לפיו ירוויח כ-1.2 מיליון אירו בכל עונה. ב-22 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד מאטרסבורג. ב-13 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה נגד מאטרסבורג.
ב-25 ביולי 2013 נוהיו חתם בשפילד ונסדיי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, אליה הגיע בהעברה חופשית. ב-3 באוגוסט 2013 נוהיו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד קווינס פארק ריינג'רס. ב-11 בינואר 2014 נוהיו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-6 נגד לידס יונייטד.

קריירה בינלאומית

נוהיו שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של אוסטריה. ב-18 בנובמבר 2010 אמר בראיון לתקשורת כי הוא ניסה להשיג אזרחות אלבנית שתאפשר לו לשחק עבור נבחרת אלבניה, אך יהיה עליו לוותר על האזרחות האוסטרית כיוון שהחוק האוסטרי לא מאפשר לאזרח אוסטרי להחזיק באזרחות נוספת.
ב-19 בספטמבר 2014 נוהיו הצהיר כי הוא מעוניין לשחק עבור נבחרת קוסובו, לאחר שזו קיבלה אישור חריג מפיפ"א לקיים משחקי ידידות נגד נבחרות שחברות בה חצי שנה קודם לכן. ב-4 בינואר 2017 נוהיו קיבל אזרחות קוסובנית המאפשרת לו לשחק בנבחרת. ב-24 במרץ 2017 נוהיו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 לאיסלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
רוני הלסטרום

קריירת מועדונים

הלסטרום החל את קריירת הבוגרים בהאמרבי השוודית בשנת 1966. הלסטרום שיחק בהאמרבי שמונה עונות, בהן צבר 169 הופעות ליגה. האמרבי הייתה באותו זמן קבוצת צמרת-אמצע טבלה בשוודיה, והלסטרום היה השחקן הבולט של הקבוצה, ובשנת 1971 נבחר ככדורגלן השנה בשוודיה בפעם הראשונה בקריירה. בשנת 1974, לאחר מונדיאל 1974, חתם הלסטרום בקייזרסלאוטרן מהבונדסליגה. הלסטרום שיחק בקייזרסלאוטרן במשך עשר עונות רצופות, כאשר בשנים הראשונות שלו בקבוצה, קייזרסלאוטרן הייתה קבוצת מרכז טבלה, ולקראת שנות ה-80 הפכה לקבוצת צמרת, שסיימה מספר פעמים במקומות השלישי והרביעי. בעונת 1975/76 הגיעו הלסטרום וקייזרסלאוטרן לגמר הגביע הגרמני, שם הפסידו 2-0 להמבורג. בשנת 1978 נבחר הלסטרום בפעם השנייה בקריירה ככדורגלן השנה בגרמניה, לאחר שהציג יכולת טובה במדי קייזרסלאוטרן ובמדי נבחרת שוודיה במונדיאל 1978. בעונת 1980/81 שוב הפסידו הלסטרום וקייזרסלאוטרן בגמר הגביע הגרמני, הפעם בתוצאה 3-1 לאיינטרכט פרנקפורט. החל מעונת 1981/82 וגם בעונת 1982/83, ירד מעמדו של הלסטרום בקייזרסלאוטרן, כאשר הפך לשוער המחליף של ארמין רייכל. בעונת 1983/84 חזר הלסטרום להיות השוער הראשון של קייזרסלאוטרן. זו הייתה עונתו האחרונה בקבוצה, ובסיומה פרש ממשחק פעיל, לאחר שערך 266 הופעות ליגה במדי קייזרלסאוטרן. בשנת 1988, כאשר היה בן 39, חזר הלסטרום להופעה אחת בלבד בשערה של סונדסוואל מליגת העל השוודית. לאחר פרישתו מונה הלסטרום כמאמן השוערים של מאלמו.

קריירה בינלאומית

הלסטרום ערך את הבכורה במדי נבחרת שוודיה בשנת 1968. הלסטרום השתתף עם הנבחרת השוודית במונדיאל 1970, בו פתח בהפסד 1-0 לנבחרת איטליה, אך איבד את מקומו בהרכב לסוון-גונאר לארסון בשני המשחקים הנותרים בשלב הבתים, בהם שוודיה נפרדה בתיקו 1-1 מנבחרת ישראל וניצחה 1-0 את נבחרת אורוגוואי. שוודיה והלסטרום הודחו מהמונדיאל כבר בשלב הבתים. בשנת 1974 השתתף הלסטרום עם נבחרת שוודיה במונדיאל 1974, ופתח בכל ששת משחקיה של שוודיה, שצלחה את שלב הבתים הראשון והודחה בתום שלב הבתים השני.
הטורניר האחרון בו השתתף הלסטרום היה מונדיאל 1978, שנערך בארגנטינה. בטורניר זה שוודיה השיגה נקודה אחת בלבד בשלב הבתים והודחה, אך הלסטרום שיחק היטב בשער ונבחר ככדורגלן השנה בשוודיה לשנת 1978. באותו מונדיאל, לקח הלסטרום חלק בהפגנות של האמהות של כיכר מאי נגד שלטון החונטה הצבאית הארגנטינאי, ביחד עם חבריו לנבחרת, רוי אנדרסון ורולאנד אנדרסון. בשנת 1980 ערך הלסטרום את הופעתו ה-77 והאחרונה במדים הלאומיים.
יקיר בן-משה

פעילותו היצירתית

בן משה הוא בוגר בית הספר לשירה של הליקון לשנת 1997. שיריו תורגמו למספר שפות, ביניהן רוסית, אנגלית, ערבית, וספרדית. כמו כן השתתף בפסטיבלי שירה בישראל החל משנת 1998, בשנים האחרונות משמש כעורך פסטיבל השירה הבינלאומי "שער" - ומנחה סדנאות כתיבה רבות, בין היתר באוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית, הליקון, מכללת סמינר הקיבוצים וסדנת אמני הקיבוץ. נבחר למקום הראשון כמנחה סדנאות כתיבה מטעם מוסף "הכי טובים" של עיתון מעריב לשנת 2012.
בן-משה זכה בפרס היצירה לסופרים ומשוררים.

פעילותו כעורך וכעיתונאי

בן-משה ריכז בשנים 2001-1998 את תחום הכתיבה במתא"ן (מפעל תרבות ואמנות לנוער מיסודה של החברה למתנ"סים). הוא משמש משנת 2000 כעורך ספרותי בבית ביאליק בתל אביב, ואחראי על אירועי הספרות במוסד. במקביל, ערך יקיר את מדור הספרות במגזין הסטודנטים תזה תחת ניהולו של ליאור וייץ בין השנים 2000–2001. החל משנת 2004 נושא בתפקיד העורך הספרותי ב'שירה על הדרך', מיזם של עיריית תל אביב-יפו; במסגרת המיזם נבחרו עשרות שירים שהוצגו על תחנות אוטובוסים ובמקומות ציבוריים נוספים בעיר. בשנת 2005 הצטרף בן-משה למערכת כתב העת והוצאת הספרים הליקון, ובמסגרת זו ערך את ספריהם של אמירה הס "הבולימיה של הנשמה" (2006), רונן אלטמן קידר "סימני נשיכה" (2007), אלי אליהו "אני ולא מלאך" (2008) וליאור גרנות "והשמש - שמש" (2010).
בשנים האחרונות עורך בן-משה ספרי שירה למשוררים רבים וטובים, בהם: נאוה סמל, ישראל קנטור, מיה טבת דיין, לילך גליל, יוסי צברי, מעוזיה סגל, יוסי אלפי, נגה מרקמן, ענן קניג, שוקי גוטמן, ורדה שפין גרוס, יוכי פרלמן, ועוד.
בנוסף, כותב בן-משה רשימות עיתונאיות וטורי ביקורת בתחום הספרות, התיאטרון והמוזיקה בעיתונים הארץ, Time Out תל אביב, ובכתבי-עת לתרבות וספרות, הגיש פינה שבועית על מוזיקה קלאסית בתוכנית 'זמן איכות' בערוץ 2. בנוסף, היה פעיל בוועדת המפעל ליוזמות חדשות בספרות העברית מטעם מרכז ההדרכה לספריות בישראל, ושימש כשופט בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ" (2004), בתחרות 'כתוב' של מפעל הפיס (2002), בפרס שרת התרבות והספורט להוצאת ספרי ביכורים לאור (2016), בפרס שרת התרבות לקידום היצירה הספרותית העברית לילדים ולנוער על שם דבורה עומר (2016 ו- 2018), וכן בפרס רעיית הנשיא גב' נחמה ריבלין לעידוד השירה עברית (2018).
יקיר כותב גם לילדים, ושירים מפרי עיטו הולחנו על ידי גל זיו, ומופיעים באלבום הילדים ״האוצר״, בביצועיהם של יעל דקלבאום וגדי רונן.
המוות המוזר של אירופה

תוכן

הטיעון המרכזי של מאריי לאורך כל הספר הוא שתהליך ההגירה לאירופה, אשר צבר תאוצה בשני העשורים הקודמים לכתיבת הספר (החל מסוף שנות ה-90), עלול להביא לשינויים קיצוניים בפני החברה האירופאית ובכך להביא להרס ביבשת כולה. במהלך הספר, מאריי מנתח את הסיבות להתרחבות ההגירה ממדינות העולם השלישי למדינות אירופה השונות, ונותן דגש מיוחד לניתוח מעשיהם והצהרותיהם של מנהיגי מדינות אירופה הגדולות, בדגש על גרמניה, צרפת ובריטניה. מאריי מעלה פעמים רבות את הטיעונים של תומכי ההגירה, בין אם מסיבות אידאולוגיות או פרקטיות, ונותן להם טיעוני נגד משלו, המבוססים לרוב גם על נתונים סטטיסטיים.
זאת ועוד, הסופר מציג עדויות שלקח מפי מהגרים שהגיעו לנקודות ביניים במסע ההגירה שלהם, דוגמת איים דרומיים באיטליה ויוון. לצידם, מוצגים גם האירועים המרכזיים בנושא ההגירה לאירופה משנות האלפיים, דוגמת ספינת המהגרים שטבעה בלב ים בדרכה מצפון אפריקה לאיטליה בשנת 2013, ובה נספו כ-400 מהגרים. מאריי דן בפן המוסרי של חילוץ המהגרים, לצד ההשלכות הפרקטיות של מדיניות התומכת בהגירה שננקטה ברחבי אירופה בתקופת הזמן המדוברת. הסופר מעלה לדיון גם את שאלת צביונה של החברה האירופאית והרב-תרבותיות שמביאה עמה ההגירה, כולל קונפליקטים בין החברה הנוצרית המקומית לחברת המהגרים האיסלאמית ברובה.
אגם מת

עלילת הסדרה

הסדרה מתרחשת בחוג הקוטב הצפוני ומגוללת את סיפורו של מקסים פוקרובסקי, בלש ממשטרת מוסקבה הנשלח לעיירה בצפון טייגה לחקור את רציחתה של בתו של אוליגרך מקומי ובעוד תושבי העיירה משוכנעים שבמותה אשמים השאמאנים השבטיים של סיביר, מקסים משוכנע שאנשי העיירה מסתירים את הרוצח האמיתי.

הפקה

צילומי הסדרה נערכו בצפון רוסיה באזור חוג הקוטב הצפוני בשנת 2017 והתמקדו בעיר קירובסק שבמחוז מורמנסק ובאזורים הקפואים של המחוז, על מנת להימנע משימוש נרחב באפקטים וויזואליים. חלק גדול מהצילומים נערכו בחצי האי קולה.
קדימון הסדרה פורסם באוקטובר 2018.
ג'יימס הטפילד

ביוגרפיה

ילדותו של הטפילד לא הייתה קלה. הוריו היו חברי כת נוצרית אדוקים מאוד, וסירבו להשתמש בתרופות גם כאשר אמו חלתה בסרטן, בשל מבטחם באל.
בגיל 10 החל הטפילד לקחת שיעורי פסנתר, לאחר מכן ניגן בתופים של אחיו דייוויד, ולבסוף החל לנגן בגיטרה בגיל 14. השפעתו הראשית הייתה להקת אירוסמית', והוא מספר שרק בגללם החל לנגן בגיטרה. בנוסף הלהקות: בלאק סבאת', הביטלס, קווין ולד זפלין מהוות לו השפעה רבה.
הלהקה הראשונה שהקים, כאשר היה נער, נקראה "Obsession".
ג'יימס הטפילד הקים את להקת מטאליקה בשנת 1981, ביחד עם חברו לארס אולריך, ועוד שני נגנים בשם דייב מאסטיין ורון מק'גובני. הטפילד סילק את מאסטיין, גיטריסט הסולו, כיון שדייב היה משתכר והופך לאדם אלים, דבר שאיים על פעילות הלהקה. בהזדמנות אחת שפך מאסטיין בירה לתוך הגיטרה של הבסיסט רון מק'גובני, אירוע שעלול היה להסתיים באסון.
בשנת 1983, עם הרכב חדש, הוציאה מטאליקה את אלבום הבכורה שלה, Kill 'Em All. תפקידו של הטפילד בלהקה היה גיטריסט ליווי וזמר. באותה תקופה הטפילד לא למד שירה, ושירתו הייתה צעקנית וחסרת מלודיה, מזכירה במידה רבה שירת פאנק.
בתור הגיטריסט והזמר של מטאליקה, השתתף בכל אלבומי הלהקה. ארבעת האלבומים הראשונים הפכו את מטאליקה לאחת מלהקות הרוק והמטאל המובילות בעולם בשנות השמונים. מלבד Kill 'Em All, אשר רוב שיריו הולחנו על ידי מאסטיין, הטפילד היה זה שכתב והלחין את כל שירי הלהקה, ביחד עם אולריך, ורק לעיתים גם ביחד עם האמט ו/או בארטון. הטפילד תיפקד בעיקר כגיטריסט ליווי, אף-על-פי-כן, הוא זה שמנגן את סולו הפתיחה המפורסם של אחת מיצירות המופת האהובות ביותר של מטאליקה- Master of Puppets.
לאחר פרסום Master of Puppets החל לראשונה הטפילד ללמוד שירה ופיתוח קול, והדבר ניכר היטב בשירה המלודית שלו בקול עבה באלבום ...And Justice for All משנת 1988, ובעיקר באלבומים שאחריו.
לקראת סוף שנות התשעים החל מצבו של הטפילד להידרדר בעקבות התמכרותו לאלכוהול ולסמים, והוא אושפז מספר פעמים במכוני גמילה, עד שלבסוף הבריא ונגמל. הידרדרות זו של הטפילד הייתה אחת הסיבות להידרדרות הכללית של הלהקה ולעיכוב ביציאת האלבום St. Anger בשנת 2003. בספטמבר 2019 מטאליקה הודיעה כי הטפילד נכנס שוב לתהליך גמילה ובעקבות כך הלהקה ביטלה את ההופעות המתוכננות שלה באוסטרליה ובניו זילנד.
להטפילד קריירת משחק קטנה, בין היתר שיחק ב-2019 סרט "משפטו של טד בנדי" בתפקיד השוטר בוב הייוארד. ושיחק בסדרות "מיליארדים" ו-"אבא אמריקאי". 
ג'יימס הטפילד נישא ב-17 באוגוסט 1997 לפרנצ'סקה תומאסי, ויש להם שלושה ילדים: סאלי-טי (נולדה ב-13 ביולי 1998), קאסטור וירג'יל, שנקרא על שם אביו של ג'יימס (שנפטר גם כן ממחלת הסרטן) (נולד ב-18 במאי 2000) ומרסלה פרנצ'סקה הטפילד (נולדה ב-17 בינואר 2002).
אריה לוי (קצין)

ביוגרפיה

לוי נולד ב-1933 בהונגריה. עלה לישראל במסגרת עליית הנוער ב-1949. התגייס לצה"ל לחיל התותחנים בשנת 1950. במהלך מבצע קדש (1956) שימש כמפקד סוללה. בשנים 1961-1962 פיקד על גדוד תותחנים מוצנח 332 ולאחר מכן פיקד על גדוד 404, גדוד תומ"תים.
במלחמת ששת הימים (1967), בדרגת אלוף-משנה, היה מפקד תותחנים פיקודי של פיקוד צפון. לאחר המלחמה השתלם בארצות הברית, ועם שובו לישראל מונה למפקד בית הספר לתותחנות (ביסל"ת), ולאחר-מכן לראש מחלקת תכנון וארגון במטכ"ל.
בשנת 1971 מונה לקצין תותחנים ראשי, בדרגת תת-אלוף. בספטמבר 1973, ערב מלחמת יום הכיפורים מונה לעוזר ראש אגף המטה הכללי. לאחר התפטרותו של הרמטכ"ל דוד אלעזר כיהן לוי כממלא מקום ראש אג"ם. באוקטובר 1974 הועלה לדרגת אלוף, ומונה לראש אגף האפסנאות (אג"א, ידוע היום כ-אט"ל), בתקופת כהונתו בוצע ארגון מחדש באגף והוקם חיל התחזוקה. ב-1978 השתחרר משירות הקבע ומונה לראש משלחת משרד הביטחון בארצות הברית ובקנדה, תפקיד בו שירת עד 1982. 
באוגוסט 1983 מונה למנכ"ל פז חברת הנפט, לאחר תקופת חפיפה ארוכה עם המנכ"ל היוצא.
לוי נפטר ב-10 בדצמבר 2013 בגיל 80 לאחר מאבק במחלת הסרטן. הותיר את אשתו חוה, בן ובת: עודד וגילת, ונכדים.