סרטן הלבלב

תמונה כללית

אבחון מוקדם של סרטן הלבלב הוא קשה כיוון שתסמיני המחלה אינם ייחודיים לה והם מגוונים מאוד. תסמינים נפוצים כוללים כאבי-בטן, איבוד תיאבון, איבוד משקל משמעותי וצהבת חסימתית ללא כאבים. כאב גב או כאב בטן עליונה מצביעים על מחלה מתקדמת ומעורבת של עצבים פרי-פנקראטיים. כל התסמינים הללו יכולים לנבוע גם מגורמים אחרים. לכן, אבחון מחלת סרטן הלבלב נעשה לעיתים תכופות בשלב מאוחר בהתפתחותה.
צהבת מתרחשת כאשר הגידול מתפשט, מפעיל לחץ וחוסם את צינור המרה, העובר בחלקו דרך ראש הלבלב. גידולי ראש הלבלב (בערך 60% עד 70% מן המקרים) ייצרו תסמין זה בשלב מוקדם יותר. לרוב בעת הדיאגנוזה, הגידול עולה על 3 ס"מ בקוטרו, ובחלק מן המקרים כבר קיימות גרורות לאיברים אחרים.

סקירה (Screening)

כיום אין אמצעי סיקור טוב מספיק כדי להמליץ על סיקור נרחב של כלל האוכלוסייה. המרקרים CA 19-9 ו-CEA עולים באחוזים גבוהים בחולים אך חסרים להם כושר החישה (Sensitivity) והסגוליות (Specificity) המתאימים.
אנשים אשר הסיכון לחלות במחלה גדול אצלם פי עשרה משאר האוכלוסייה (כגון: אנשים עם שלושה או יותר קרובי משפחה מדרגה ראשונה החולים בסרטן הלבלב, סינדרום השומה המרובה האטיפית המלנוטית המשפחתית –FAMMM, פוצ' ייאגר סינדרום וסינדרום דלקת הלבלב התורשתית) ירוויחו מבדיקת אולטרה סאונד אנדוסקופי (EUS) תקופתית.
אולטרה סאונד אנדוסקופי הוא כרגע האמצעי בעל כושר החישה הכי גבוה כאשר מדובר בסקירה של סרטן הלבלב. באמצעי זה אפשר לזהות גידולים קטנים משלושה סנטימטרים ולאמוד את מעורבותם של כלי הדם. פרמטרים אלו הם חיונים על מנת לקבוע את מהלך הטיפול.
מחקרים חדשים בוחנים את כושר החישה של microRNA הנלקח מהדם בתור אמצעי סיקור, אך נדרש עוד מחקר רב לפני שאמצעי זה ייכנס לשימוש נרחב.
microRNA היא רצועה בודדת ולא מקודדת של RNA הנמצאת בדם ומשחקת תפקיד בהתפתחות הסרטן על ידי רגולציה של גנים אונקוג'נים וגנים מדכאי סרטן, הביטוי (Expression) של הראשונים עולה ושל האחרונים יורד. מכיוון שהרמות של מולקולה זאת נמצאים ברמה יציבה בדם של חולי סרטן הלבלב קיימת האפשרות שיהיה ניתן להשתמש בה בתור אמצעי סיקור.

אבחנה

החולים בסרטן הלבלב מציגים תמונה קלינית הכוללת ירידה במשקל, בחילות והקאות, צואה שומנית. כאב גב או כאב בטן עליונה מצביעים על התקדמות המחלה ומעורבות של עצבים פרי-פנקראטיים. כמו כן ישנה צהבת בנוכחות כיס מרה תפוח ובלתי מכאיב (הסימן ע"ש קורבזייה- מגדיר נוכחות צהבת ונפיחות בלתי מכאיבה של כיס המרה כאינדיקציות חזקות לסרטן הלבלב, אלה עשויות לשמש כסימן המבחין בין סרטן הלבלב לאבנים בכיס המרה.).
סוכרת שמתחילה באופן פתאומי בגיל מבוגר יכולה לרמז על סרטן הלבלב- ככל הנראה, מופרש חומר מהגידול עצמו, אשר גורם לירידה בהפרשה של אינסולין, או מביא לעליית תנגודת הרקמות לאינסולין.
סימן נוסף הוא תסמונת טרוסו- Trousseau's syndrome, המתבטא בתרומבופלביטיס נודדת (דלקת ורידים ופקקת, אשר נודדת במקומות שונים) כתוצאה מהעובדה שהממאירות מביאה למצב של קרישתיות יתר.
סרטן הלבלב מאובחן בדרך כלל במהלך בירור והערכה של התסמינים שהוזכרו לעיל. תוצאות בדיקות תפקודי כבד עשויות להצביע על סימנים לחסימה בצינור המרה (עלייה ברמות הבילירובין, y-glutamyl transpeptidase ו- alkaline phosphatase). סמן הגידול Ca 19.9 (carbohydrate antigen 19.9)‎ מופיע ברמה מוגברת במקרי סרטן הלבלב. לרוע המזל, הסמן CA 19-9 הוא לעיתים קרובות נורמלי אצל אנשים עם מחלה בשלבים מוקדמים ועל כן קיים קושי באיתור המחלה על סמך מרקר זה. עם זאת, רמות גבוהות של CA 19-9 יחד עם רמות גבוהות של CEA הם אינדיקטיביים לכך שהמחלה כבר בשלבים מתפתחים ואף גרורתיים.
צילומי הדמיה, כגון אולטרה סאונד או סריקה בטומוגרפיה ממוחשבת - CT, יכולים לאפשר זיהוי הגידול.
באולטראסאונד ניתן לראות מסה מסביב ללבלב, וניתן לומר האם זוהי מסה מוצקה או ציסטית.
בבדיקת CT ניתן לראות גוש היפודנסי, עם שוליים לא מוגדרים.
אולטרה סאונד אנדוסקופי הוא הליך איבחוני נוסף היכול לעזור בהדמיית הגידול ובהוצאת דגימה לצורך ביסוס האבחנה.
ביופסיה נלקחת מהאזור לפני מתן טיפול כימותרפי והקרנות לגידול שאינו נתיח. הביופסיה נעשית בשיטה מלעורית בהנחית CT או אולטראסאונד, או על ידי EUS. עם זאת, הדעות חלוקות באשר לשאלה האם מטופלים עם גידול נתיח צריכים לעבור אימות על ידי נטילת ביופסיה מהרקמה הגידולית- זאת מאחר שבחלק מן המקרים הביופסיה נותנת תשובה שלילית על אף קיומו של הגידול (false negative)- כיום מרבית המנתחים סבורים כי אין צורך בנטילת ביופסיה במקרה בו הגידול נתיח, לאור חוסר היכולת להסתמך על תשובה שלילית של הביופסיה.

טיפול

הטיפול במקרי סרטן הלבלב משתנה בהתאם לשלב הגידול. התקדמות מן העת האחרונה בשטח הכירורגיה מאפשרות היום ביצוע ניתוחי כריתת הגידול במקרים שבעבר היו בלתי אפשריים לנוכח ריבוי כלי הדם בלבלב. הליך וויפל (Whipple procedure) הוא הניתוח המקובל ביותר לגידולים הקיימים בראש הלבלב.
משך שנים היה הטיפול בסרטן הלבלב מוגבל לטיפול כימותרפי בחומר ‎5-fluorouracil (5-FU)‎ בלבד. זאת, עד לפיתוח ה- gemcitabine. ל- gemcitabine לא נמצא כל יתרון על פני 5‎-FU, באחוזי ההישרדות של חולים בסרטן הלבלב. אולם מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) אישר את התרופה בהתוויה של סרטן הלבלב היות שנמצא כי קיים שיפור בתסמינים אצל חולים המשתמשים בתרופה זו, על פני תרופת ה-5‎-FU.
לאחרונה נמצא שחלק מהתרופות הביולוגיות החדשות הפועלות על מנגנונים שונים כגון קשירה לקולטן פקטור גדילה ותרופות המעכבות יצירת כלי דם בעלות יעילות מסוימת בשליטה ועיכוב המחלה. לגבי גידולים שמאובחנים בשלב מאוחר מדי ולא ניתן לנתחם, טיפול ניסיוני באלקטרופורציה בלתי הפיכה הראה עליה באחוזי הישרדות לעומת הטיפול המקובל במקרים אלו כיום - כימותרפיה וקרינה.

תחזית

לחולים המאובחנים בסרטן הלבלב קיימת בדרך כלל פרוגנוזה נמוכה כיוון שהמחלה מאובחנת לרוב בשלבים מאוחרים עם התקדמות מחלה מקומית או לאחר ששלחה גרורות לאיברים אחרים בגוף. תקופת הישרדות ממוצעת לחולי סרטן הלבלב לאחר מועד האבחנה, היא 3–6 חודשים. הישרדות למשך חמש שנים לאחר האבחנה נמוכה באופן משמעותי מ-5%. בכל שנה מאובחנים בארצות הברית כ-32 אלף מקרי סרטן הלבלב וכמעט מספר זהה של חולים נפטרים מן המחלה, מספר החולים הנפטרים במחלה מתקרב ל-99%, עובדה ההופכת את סרטן הלבלב למחלה הממארת הקטלנית ביותר. מקרי המוות מסרטן הלבלב הם גורם המוות הרביעי] בארצות הברית בין גברים ונשים גם יחד.
סרטן הלבלב עשוי לגרום לסוכרת. המחלה גורמת הפרעה לייצור האינסולין בלבלב ויש חוקרים הסוברים כי סוכרת אף עשויה להוביל להתפתחות סרטן הלבלב.

מניעה

אמצעי המניעה העיקרי לסרטן הלבלב הוא הימנעות מגורמי הסיכון למחלה. עישון סיגריות הוא גורם הסיכון המשמעותי ביותר שממנו ניתן להימנע. שמירה על משקל גוף תקין ופעילות גופנית, עשויות לתרום גם כן. בנוסף מומלצת הגברת אכילה של פירות, ירקות, ומזונות המכילים סיבים תזונתיים והפחתה באכילת בשר.
חוקרים מאוניברסיטת מינסוטה מצאו כי שתיית משקאות קלים מגבירה את הסיכון לחלות במחלה.