google/wiki40b huggingface dataset:
ערן שגיא סשיצקי

ערן שגיא סשיצקי (נולד ב-1 בינואר 1978) הוא סופר ישראלי.

קורות חייו

שגיא נולד בתל אביב וגדל בקריית אונו. למד בתיכון בן צבי. 
בעל תואר ראשון בפילוסופיה וקולנוע ותואר שני באמנות, שניהם מאוניברסיטת תל אביב. 
לימד בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב. עובד כמורה לקולנוע וכמחנך בתיכון אלון ברמת השרון.
בשנת 2011 יצא לאור ספרו הראשון, זה קורה מהר, בהוצאת זמורה ביתן ובעריכת עלמה כהן-ורדי. זהו רומן על אלון השמיניסט ועל אלי, חברת הילדות היפה והפרועה שלו. שגיא מתאר "את חיי גיבוריו ואת הנעורים עצמם, היפים והמפתים כל כך, עם כל התקוות וההבל והבדידות ושיברונות הלב" (מתוך העטיפה).
בשנת 2014 יצא לאור ספרו השני, אקלים, גם הוא בהוצאת זמורה ביתן ובעריכת עלמה כהן-ורדי. הוא מספר את סיפורם של שני זוגות: מיקה ואביתר, העוברים לגור בדירה ישנה בתל אביב, ואורי ועמית, המתגוררים בבית שממול. משחק של זוג מול זוג ושל כל אחד בינו ובין עצמו.
בשנת 2017 יצא לאור ספרו השלישי, (היילי), בהוצאת אינדיבוק ובעריכת ארז שוייצר. הרומן מתאר את קורותיה של דניאלה, שחקנית תל אביבית, המשתתפת בהפקה קולנועית המצולמת בטוקיו. 
בראשית שנת 2017 סרטו התיעודי, טוקיו 905, השתתף בתחרות הישראלית של פסטיבל אפוס לסרטי תרבות ואמנות. באוקטובר של אותה שנה הסרט הוצג בהקרנות סדירות בסינמטק תל אביב.
שגיא מתגורר בתל אביב.
Born This Way: The Remix

רקע

בחודש אוקטובר 2011 גאגא הודיעה על כך שהיא מתכננת להוציא אלבום רמיקסים בשם Born This Way: The Remix. האלבום מכיל 14 רמיקסים מאלבמה השני Born This Way, ששבעה מהם אינם יצאו כסינגלים. האלבום יצא כחלק מהמארז Born This Way: The Collection, שמכיל בתוכו 17 שירים מאלבומה השני ודי וי די מסיבוב ההופעות הקודם שלה, "The Monster Ball Tour" בשם, "Lady Gaga Presents the Monster Ball Tour: At Madison Square Garden". 
הרמיקסים באלבום כוללים בעיקר מוזיקאי טכנו כמו סולטן אנד נד שפרד, ומפיקי אלקטרופופ כמו גולדפראפ ומטרונומיה. הרמיקס הראשון שיצא היה רמיקס של טווין שאדו לשיר "Born This Way", במרץ 2011. בעקבות זאת יצא רמיקס לשיר "Judas", של גולדפראפ בחודש מאי ששוחרר גם לערוצה הרשמי של גאגא ב-YouTube וקיבל מעל 1.9 מיליון צפיות. הרמיקס של ווילד ביסטס לשיר "Yoü and I", יצא באוגוסט 2011. הרמיקס לשיר "Marry the Night", של דה ויקנד ואילנגלו יצא כרמיקס האחרון.

ביקורת

לאחר שחרורו האלבום קיבל ביקורות מעורבות. באתר מטֵקריטיק, הוא קיבל כ-57 נקודות מתוך 100. ג'ייסון ליפשולץ מבילבורד ציין כי לדעתו "לא המציא שום דבר חדש במונחים של הרכב רמיקסים, אלא נותן לאמנים מוכרים פחות פלטפורמה להתעסק עם תוכניות פופ מורכבות" והוסיף "האלבום הוא שדרה נהדרת עבור אוהדים לעכל גרסאות חדשות של שיריהם האהובים השנה, כמו גם לגלות אמנים שמנסים לשלוט על הקהל כמו גאגא כל כך עושה". מבקר המוזיקה סטיבן תומאס ארלווין מהאתר AllMusic, נתן לאלבום שלושה כוכבים מתוך חמישה ואמר "כמה מהרמיקסים מסמנים חירות רבה, האלבום הוא יותר בשביל מעריציה של גאגא המפלצות הקטנות אשר מעריכים כול מתנה קטנה שהיא עושה למענן, אבל היא גם מציגה דמיון מספיק כדי לפנות לאותם המאזינים שאינם נופלים לאף מחנה והם רק מחפשים קצת ריקוד אלסטי כהה".
הארלי בראון מהמגזין "Consequence of Sound" אמר על האלבום "בדיוק בזמן לעונת החגים, יש משהו עבור כולם, Born This Way: The Remix וכן, שלא כמו אלבומי רמיקס רבים שמציעים שיר אחד שוב ושוב, הרמיקס הזה כולל רשימת שירים מגוונת שתתאים לרשימה המלאה של רמיקסים". ג'ודי רוזן מהמגזין רולינג סטון, אמרה כי היא "תוהה מדוע האלבום יצא מלכתחילה" עם זאת היא הוסיפה כי " יש בו רגעים טובים". מבקר מהאתר Slant Magazine נתן לאלבום 2 כוכבים מ-5 אך אמר כי "יש רגעים שאני נהנה ממנו".

הופעה ראשונה

בבריטניה האלבום נכנס לראשונה למקום ה-77 במצעד האלבומים הבריטי ב-12 בדצמבר 2011. ביפן האלבום מכר כ-12,120 עותקים בשבועו הראשון והגיע למקום ה-14 במצעד האלבומים היפני. בשבועו השני במצעד האלבום נפל למקום ה-19 לאחר שמכר רק כ-6,650 עותקים. האלבום גם הוכתר כמעמד זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות של יפן לאחר שמכר מעל 100,000 עותקים במדינה.
בארצות הברית האלבום לא קיבל הצלחה ונכנס לראשונה על מחוץ ל-100 האלבומים המובילים במצעד הבילבורד 200, במקום ה-105 בזמן שהגיע למיקום השלישי במצעד אלבומי הדאנס\אלקטרונים. נכון לחודש אפריל 2016, האלבום מכר מעל 62,000 עותקים בארצות הברית. האלבום נכנס למאה האלבומים המובילים במדינות נוספות כגון, ספרד, איטליה, צרפת, יוון, קנדה, ואוסטרליה.
כלכלת ניגריה

ענפי הכלכלה

כ- 60% מתושבי ניגריה עוסקים בחקלאות ועיבוד הקרקע נעשה באמצעים פרימיטיביים, ועל כן התפוקה נמוכה מאוד ומשמשת ברובה לפרנסת החקלאי עצמו ובני משפחתו. הקרקע לגידולי חקלאות מועטה, ומתחלקת לחלקות הולכות וקטנות, בשל הריבוי הטבעי הגדול של האוכלוסייה.
ענפי החקלאות הנפוצים הם: קנה סוכר, מניהוט (קסאווה), דקל ומוצריו (שמן דקלים, תמרים), קפה, בוטנים, תירס, קוקוס, בננות, כותנה, אורז וקאוצ'וק ממנו מיוצר גומי.
בצפון המדינה עוסקים החקלאים גם בגידול משק חי: בקר וצאן.
המשק האוטארקי (שתפוקתו מיועדת לצריכה עצמית), מאלץ את ניגריה לייבא מזון מבחוץ. הקרקע המצטמצמת יוצרת תהליך של עיור, הכולל את עזיבת הצעירים לעיר לצורך פרנסה והזדקנות של האוכלוסייה הכפרית.
בערים קמו שכונות עוני הבנויות פח, בדים או בוץ. תושבי שכונות אלו אינם זוכים לשירותי תברואה, חינוך וכדומה. רק מיעוט קטן מאוד חי בעושר.
עם זאת, המדינה עשירה במשאבי טבע כגון נפט, פחם, זהב, כסף, עופרת, אבץ ועוד. המדינה מפיקה גם את מחצב הקולומביט, ממנו מפיקים את היסוד קולומביום המשמש לסגסוגות פלדה בלתי חלידות (90% מהתפוקה העולמית של מחצב זה מקורה בניגריה). כמו כן לניגריה גם מכרות בדיל גדולים בדרום המדינה.
ניגריה חברה באופ"ק, ארגון המדינות המפיקות נפט. 95% מההכנסות במטבע חוץ של ניגריה נובעות מענף הנפט וכך גם 20% מהתוצר הלאומי הגולמי.
עתודות הנפט, ברובן בחבל ביאפרה, אינן מנוצלות בצורה יעילה על מנת להעלות את רמת החיים ולתרום לצמיחה כלכלית, ומיעוט קטן בלבד באוכלוסייה נהנה מהרווחים. 
ניגריה גם מפיקה ומייצאת פחם בכמויות מוגבלות.
המטבע הלאומי הוא נאירה (סימול בינלאומי NGN - Nigerian Naira). שערו של המטבע ליום 4.2.2015 הוא 199 נאירה לדולר.
בעיר לגוס פועלת הבורסה הניגרית (סימון בינלאומי NSE) שהיא פעילה, מפותחת, ומודרנית למדי. המחזור היומי בבורסה נע בין 800 מיליון למיליארד וחצי נאירה ליום.
להקטנת שחיתות שלטונית בשנת 2003 הוקמה הוועדה לפשעים פיננסיים כלכליים
יחסי בחריין–פקיסטן

היסטוריה

בשנת 2005, ראש ממשלת פקיסטן, שאוקט עזיז, נפגש עם מוחמד בן עיסא אאל ח'ליפה, נסיך הכתר במהלך ביקורו בבחריין. באותה השנה, עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה ביקר בפקיסטן וכינה את המדינה כביתו השני, ח'ליפה ציין כי דעתם של אנשי בחריין על פקיסטן היא חיובית והם תופסים אותה בהערכה רבה.
בשנת 2011, נשיא פקיסטן, אסיף עלי זרדרי, פגש את חמד בן עיסא אאל ח'ליפה במהלך ביקורו בממלכת בחריין. שני המנהיגים הסכימו לחזק את היחסים הבילטרליים ולהגביר את שיתופי הפעולה בתחומי הכלכלה, המסחר והפוליטיקה לטובת שתי המדינות והעמים. שני המנהיגים הביעו רצון לקדם את הקשרים הדו-צדדיים בכל התחומים. בנוסף, המנהיגים דנו גם על ההתפתחויות הפוליטיות הבינלאומיות. ח'ליפה בירך את הנשיא זרדרי והדגיש את חשיבות הביקור. שני המנהיגים ניהלו דיאלוג פוליטיים והדגישו את חשיבות קידום האבטחה והיציבות האזורית על מנת להשיג יעדי פיתוח שונים.
בשנת 2014, חמד בן עיסא אאל ח'ליפה ביקר בפקיסטן וקיים מספר פגישות עם מנהיגות פקיסטניות במטרה לחזק את היחסים בין המדינות. לאחר פגישתו עם ראש הממשלה, נאווז שריף, נחתמו שישה מזכרי הבנות.
בשנת 2015, ראש ממשלת פקיסטן, נאווז שריף, ביקר בממלכת בחריין על מנת לקיים מספר פגישות עם מנהיגי בחריין. בנוסף לפגישותיו עם המלך, שריף נפגש עם ח'ליפה בן סלמאן אאל ח'ליפה, ראש ממשלת בחריין. במהלך ביקורו נחתמו מספר מזכרי הבנות, שהועילו לחיזוק היחסים הבילטרליים בין המדינות.
ביולי 2016, פקיסטן ובחריין קיימו התייעצותם הבילטרלית הראשונה במשרד החוץ באסלאמאבאד, במטרה לקדם את היחסים בין המדינות ולהגביר את הקשרים ביניהם.

יחסים כלכליים

בשנת 2016, ייצאה בחריין לפקיסטן סחורה בשווי 76.6 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם נפט מזוקק, גרוטאות ברזל, אלומיניום גולמי, מזגנים, מכסי פלסטיק, גבינה, מים וחלב מרוכז. לעומתה, פקיסטן ייצאה לבחריין סחורה בשווי 83.5 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם בשר בקר, מוצרי טקסטיל, בשר כבשים ועזים, סרטנים, דיו, מכסי פלסטיק, אורז, תפוחי אדמה, פירות טרופים, פרי הדר, מוצרי אפייה ובצל.
ג'ובאני סאלה

ג'ובאני סאלה (Giovanni Sala) (נולד ב-23 בנובמבר 1963, בברגמו, איטליה) הוא רוכב מרוצי אופנועים איטלקי שהיה חמש פעמים אלוף עולם באנדורו בשנות ה-90 של המאה ה-20. הוא נחשב לאחד מגדולי רוכבי השטח בכל הזמנים.

קריירה

סאלה החל לרכב על אופנועים בגיל 14 והתחרה כחובב במרוצי מוטוקרוס ואנדורו ברמה המקומית באיטליה. בשנת 1990, כשהיה בן 27 ועלויות המרוצים הכריעו אותו מבחינה כלכלית, הוא החליט לפרוש. יבואן KTM לאיטליה שזיהה את הפוטנציאל וחשש שעולם המרוצים יאבד את הרוכב המוכשר, קישר בינו לבין KTM והיצרנית האוסטרית החליטה להחתימו על חוזה ארוך טווח. ב-1991 סאלה החל להתחרות בחסות KTM באליפות העולם באנדורו (WEC) המאורגנת על ידי הפדרציה הבינלאומית לאופנועים וב-"אנדורו ששת הימים הבינלאומי" (ISDE) הנחשב ל"אולימפיאדת האנדורו". סאלה התחרה ב-ISDE כחלק מנבחרת איטליה הרשמית. ב-1993 זכה סאלה בתואר אלוף העולם באנדורו של ה-WEC. הוא חזר על ההישג בקטגוריית ה-250 סמ"ק גם בשנים 1994 וב-1995. ב-1999 זכה סאלה בפעם האחרונה באליפות העולם והוא עשה זאת בקטגוריית ה-400 סמ"ק.
ב-1992 סאלה זכה, כחלק מנבחרת איטליה, באליפות ה-ISDE שנערכה באוסטרליה וזכה גם בתואר אלוף האלופים כרוכב המהיר ביותר במסלול. הוא חזר וזכה בתואר האליפות יחד עם הנבחרת האיטלקית גם באליפות 1994 (ארצות הברית), 1997 (איטליה), שם זכה בשנית בתואר אלוף האלופים ובשנת 2000 (ספרד).
ב-1993 הצטרף סאלה לקבוצת KTM המשתתפת בראלי דקר המפרך. בשנה זו הוא סיים במקום ה-17. ב-1994 סיים במקום השביעי וב-1995 במקום השישי. ב-1995 וב-2004 פרש מהמרוץ בשל תאונות ופציעות שבגינן לא יכול היה להמשיך. ב-2006 סיים סאלה במקום השלישי (אחרי בני קבוצתו סיריל דספרה ומארק קומה). אחרי פציעה נוספת בראלי דקר של 2007, החליט על פרישה ממרוצים אלו.
במשך כל השנים בהם התחרה ברמה המקצועית והבינלאומית, המשיך סאלה להתחרות באליפות איטליה באנדורו שם זכה 8 פעמים ברציפות, מ-1992 ועד 1999, בתואר אלוף איטליה בקטגוריית ה-250 סמ"ק.

פרישה

ב-2004, כשהיה בן 41, פרש סאלה מהתחרות במרוצי אנדורו באופן מקצועי, ומאז ועד היום (פברואר 2009) הוא ממשיך לרכב ולייצג את KTM במרוצים ובאירועים שונים.
ב-2008 הגיע ג'ובאני סאלה לישראל כחלק מחגיגות פסטיבל KTM המקומי שאורגן על ידי היבואן ואף השתתף וניצח במרוץ אנדורו-טסט בכפר טרומן בו התחרה מול טובי רוכבי האנדורו הישראליים.
הקטור ביירין

קריירה

ביירין נולד בברצלונה והתחיל את הקריירה שלו במחלקות הנוער של ברצלונה. בקיץ 2011 עבר למחלקת הנוער של ארסנל, ולאחר כשנתיים, ביולי 2013 חתם על חוזה מקצועי בקבוצה. הוא ערך את הופעת הבכורה בארסנל ב-25 בספטמבר 2013 בתיקו 1-1 וניצחון 4-3 בפנדלים נגד ווסט ברומיץ' אלביון במסגרת גביע הליגה. חודשיים לאחר מכן, ביירין הושאל לקבוצת ווטפורד עד סוף העונה, אך הוא חזר מההשאלה לארסנל בפברואר 2014.
ב-16 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה בליגת האלופות בהפסד 2-0 נגד בורוסיה דורטמונד. ב-18 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בפרמייר ליג בתיקו 2-2 נגד האל סיטי. ביירין הבקיע את שערו הראשון בארסנל ב-1 בפברואר 2015 בניצחון 5-0 מול אסטון וילה.
לקראת תחילת עונת 2015/2016 הוא חתם על חוזה ארוך טווח בארסנל. ביירין היה השחקן היחיד מארסנל אשר נבחר לקבוצת השנה בפרמייר ליג. בנוסף, זכה במקום השלישי בשחקן העונה של ארסנל.
את עונת 2015/2016 פתח בצורה מצוינת כשחקן בהרכב הפותח והועדף על פניהם של מתייה דבושי וקאלום צ'יימברס. בזכות היכולת הטובה שהציג בליגה, זכה ביירין לזימון בכורה לנבחרת ספרד לקראת יורו 2016.

סגנון משחק

ביירין ידוע בזכות המהירות שלו. בתחילת עונת 2014/15 שבר את שיאו של ת'יאו וולקוט בריצת 40 מטרים ובכך הפך לשחקן המהיר ביותר במדי ארסנל.
מוזלמן

מוּזֶלְמָן ("מוסלמן", מילולית ביידיש: מוסלמי) היה כינוי נפוץ בקרב אסירי מחנות הריכוז היהודים בשואה לתיאור מצבו של אסיר הנמצא על־סף מוות מחמת רעב, תשישות גופנית ונפשית, והשלים עם גורלו.
כנראה שמקור הכינוי "מוזלמן" הוא בהתמוטטות המוזלמנים התשושים כשם שמוסלמי משתטח בעת התפילה, או מעבר לתפיסת עולם פטאליסטית (שקושרה לעיתים עם אסלאם). המוזלמן הוא מעין מת־חי, שכבר איבד כל רצון לחיות. על גופו אין כמעט שומן, אלא רק עור, ומוחו אינו מיטיב לתפקד. על כן לרוב למוזלמנים מבט חולמני, והם אינם מטיבים לתקשר עם סביבתם. אדם שהגיע להיות מוזלמן כבר לא היה כשיר לעבודה, ולכן בסלקציה היה נשלח להשמדה.
למצב זה הגיעו במחנות הריכוז אסירים רבים זמן קצר לאחר הגיעם למחנה. היו אלו בעיקר אסירים שהיו רגילים קודם לכן לרמת חיים גבוהה והתקשו להסתגל לתנאי החיים הקשים במחנה. כך החלו אותם אסירים לדעוך, משקל גופם פחת וגופם התנוון עד כי הגיעו להיות מוזלמנים.
מוזלמנים רבים הגיעו למצב זה היות שלא עמדו בתנאים ששררו במחנה הריכוז והוכנעו על ידי העבודה הקשה, הרעב, העונשים הגופניים והמאמץ הפיזי. רבים אחרים הגיעו לכך עקב מחלה, היות שחששו לפנות לבית החולים, ממנו היו עלולים להישלח בסלקציה אל מותם.

מוזלמן ואוריינטליזם

השימוש במושג "מוזלמן" - מילולית, מוסלמי, הוביל את עבד אל-והאב אל-מסרי לתאר את המונח כביטוי לאוריינטליזם ששלט, כביכול, בשוכני אושוויץ. במאמר שהתפרסם ב"אל אהראם" המצרי, הציג אל-מסרי את הטיעון לפיו האירופאי לעולם מזהה את ה"אחר" שלו בראש ובראשונה בדמות המוסלמי - גם ובעיקר כאשר מדובר בשואת היהודים. זהו יישום ישיר של המשוואה שפותחה על ידי אדוארד סעיד, לפיה בתרבות ה"אירופאית", ההפך מאירופאי הוא ערבי, או מוסלמי. 
We see here an epitome of one central dimension of the Western mentality. Whenever it destroys its victims it perceives them as "other," and the other, since the time of the Crusades, has always been the Muslim.
— http://weekly.ahram.org.eg/1998/1948/362_mssr.htm
ניתן לשער כי תהיה אשר תהיה, הסיבה לשימוש במונח "מוסלמי" התאפשרה בעיקר בגין מיעוט מוסלמים באושוויץ. בנוסף, נראה כי אל-מסרי טועה בהניחו (במובלע) כי מי שהנהיג את המונח "מוזלמן" היו הגרמנים.

מוזלמן במחנות העבודה

בין מחנות העבודה, היה גם מחנה ההשמדה אושוויץ בירקנאו (שהיה גם בין מרכזי עבודות הכפייה הגדולים ביותר באירופה הכבושה בידי הנאצים) שמשם נשלחו אסירים רבים לעבודות כפייה כגון יצור תחמושת, מכרות פחם ועוד. הגרמנים השתמשו בעבודות הכפייה כניצול הפועלים מצד אחד, והמתה על ידי עבודה של אלה שכבר לא יכלו לעבוד. באמצעות עבודת כפייה חסרת רחמים. השיטה כונתה "השמדה באמצעות עבודה".
התנאים במחנות העבודה הייו קשים מנשוא, מנות המזון היו קטנות והאסירים חיו ברעב ואף מתו מרעב. הלבוש היה מועט, וכמעט ברוב המחנות טיפול רפואי לא היה קיים כלל. הרבה מהשומרים במחנות התעללו בעובדי הכפייה באכזריות יתרה.
בעקבות תנאים אלו, אנשים איבדו צלם אנוש, והפכו ל"מוזלמנים". המוזלמן הוא אדם על סף מוות, הסובל מרעב נורא, תשישות פיזית ונפשית ודועך לאט עד למותו. תנועותיו של המוזלמן היו איטיות, פניו נפולות, הוא לא שלט על הפרשותיו, ונראה כשלד. המוזלמן אף התקשה לעמוד, ובעת מסדרים חבריהם היו צריכים להשעינם על הקיר, ועדיין התקשו לעמוד מבלי להתנדנד מצד לצד.
המוזלמנים לא שרדו יותר מכמה ימים, או שבועות ולכן הגרמנים היו שולחים אותם להשמדה, כיוון שהם אינם מועילים יותר.
וילמוש ואנצאק

קריירה

ואנצאק התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של דיאוסגיורי. בגיל 17 הצטרף למחלקת הנוער של ואשאש וכעבור שנה עבר לאויפשט. בקיץ 2009 הושאל לסינט טרוידן הבלגית. ב-17 ביולי 2007 ואנצאק חתם ל-4 שנים בסיון, עימה זכה ב-2 גביעים בעונות 2008/2009 וב-2010/2011. ואנצאק משמש כקפטן הקבוצה.
בשנת 2016 עזב את סיון לאחר תשע עונות, וחתם בפושקש אקדמיה מליגת העל ההונגרית.
ואנצאק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה במשחק ידידות ב-2004. ב-3 במרץ 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד רוסיה. בשנת 2015 פרש מהנבחרת.
אולגה סריאבקינה

ביוגרפיה

סריאבקינה נולדה בעיר מוסקבה כאשר הייתה בירת ברית המועצות. בגיל 6 החלה ללמוד ריקודים סלוניים, היא השתתפה בתחורוית בינלאומיות ובגיל 17 זכתה בתואר "אמן כבוד בספורט" לריקודים סלוניים ברוסיה.
היא איבדה את אביה בגיל מוקדם מאוד, ושיתפה שהוא היה ביסקסואל. 
סריאבקינה למדה בבית הספר לאמנויות במחלקה לשירת הפופ ברוסיה, בנוסף למדה תרגום של השפות גרמנית ואנגלית. היא ידועה גם כותבת שירים לזמרים רוסים.

2006-2019: תחילה ופריצה בלהקת Serebro

בשנת 2006, החליט מקסים פדייב להקים את להקת הנשים  "Serebro" אשר כללה את מרינה ליזורקינה, ילנה טמניקובה ואת סריאבקינה. סריאבקינה הייתה כותבת השירים של הלהקה.
ב-12 במאי 2007, פרצה הלקה בתחרות האירוויזיון בהלסינקי שבפינלנד עם השיר "Song #1" והגיעו במקום השלישי, היא כתבה את הגרסה הראשונית של השיר "Song #1", אך בסופו של דבר המילים שונו למילים של דניל באבצ'ב.
ב-21 באפריל 2009, הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלהן ברוסית שנקרא: "OpiumRoz". כעבור שנה הוציאו מיני אלבום ראשון שנקרא: "Избранное". 
בשנת 2012 הוציאה הלהקה אלבום נוסף לראשונה באנגלית שנקרא: "Mama Lover", אשר השיג הצלחה בינלאומית. רוב השירים באלבום נכתבו על ידה.
ב-27 במאי 2016, הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי שנקרא: "Сила трёх", וזכה להצלחה מסחרית. האלבום כלל את כל הסינגלים שפרסמו בין השנים 2013–2016. בשנת 2019, הוציאו מיני אלבום השני שלהם שנקרא: "Chico Loco".
באוקטובר 2018, הודיעה סריאבקינה שאחרי 13 שנה תעזוב את הלהקה סופית בתחילת חודש פברואר 2019, ותחל בקריירת סולו. לפני הפרישה סריאבקינה הוציאה עם הלהקה מספר סינגלים אשר לא נכללו בשום אלבום.

2014-2017: תחילת קריירת סולו

ב-18 בספטמבר 2014, הוציא הזמר .DJ M.E.G את הסינגל "Kill Me All Night Long", בשיתוף עם סריאבקינה אשר הופעה לראשונה בשם הבמה Holy Molly. הסיגנל נכתב על ידה.
ב-4 בפברואר 2015 הופיעה עם השיר "Мы мечтали о сцене", אשר נכתב עבור התוכנית "הבמה המרכזית" בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1. במרץ, הוציאה סינגל נוסף: "Holy Molly" ומאוחר יותר החליטה לשנות את שם הבמה שלה ל-Molly בלבד בהשקת סינגל הבכורה באנגלית "For Ma Ma".
ב-25 בדצמבר, יצא הסרט "היום הטוב ביותר" בבתי הקולנוע ברוסיה ובארץ, בסרט סריאבקינה משחקת באחד התפקידים המרכזיים.
ב-7 ביוני 2016, יצא סינגל הבכורה הראשון שלה: "Я просто люблю тебя", אשר נכלל באלבום הבכורה שלה. הקליפ שלו יצא כעבור חודשים. ב-9 בנובמבר, הוציאה את השיר "Style".
ב-3 באפריל 2017, יצא ספרה: "Тысяча М", הספר כלל אוסף של 54 משיריה, סיפורים אישים ותצלומים רבים מהארכיון האישי שלה.
ב-3 במרץ, השתתפה בדואט עם הזמר יגור קריד בסינגל: "Если ты меня не любишь", הסינגל נכלל באלבומו של הזמר והזמרת בנפרד. בהמשך השנה פורסמו הסינגלים: "Fire" ו-"Это не месячные" ו-"Мне нравится", אשר לא נכללו באלבומים.
ב-29 בספטמבר, יצא הסינגל השלישי מתוך האלבום: "Пьяная".

2018-הווה: אלבום הבכורה Косатка в небе

ב-23 ביולי 2018, יצא הסינגל באנגלית: "Under My Skin".
ב-17 באוקטובר, הוציא מקסים פדייב סינגל בשיתוף סריאבקינה שנקרא: "Рассыпая серебро", (בתרגום חופשי לפזר [את] כסף) כרמז לפירוק הלהקה, בקליפ הופיעו כל בנות הלהקה אשר היו בה במהלך כל השנים.
ב-15 בינואר 2019, יצא הסינגל "Потому что любовь". כעבור חודש יצא סינגל נוסף מתוך האלבום: "Не плачу".
ב-29 במרץ, יצא הסינגל נוסף: "Красивый мальчик".
ב-4 באפריל, יצא אלבומה הראשון של סריאבקינה שנקרא: "Косатка в небе", אשר כולו בשפה הרוסית.
המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג

המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג (בסינית מסורתית: 太平御覽; בסינית מפושטת: 太平御览; בפין-יין: Tàipíng Yùlǎn, טָאיְפִּינְג יוּ'לָאן) הן אנציקלופדיה מקיפה שנכתבה בשנים 977–983 על ידי שלושה עשר מלומדים שמונו לצורך המשימה מטעם שושלת סונג בזמן שלטונו של הקיסר טָאיְדְזונְג. בתפקיד העורך הראשי שימש לִי פָאנְג, אשר היה אחראי גם על שתי יצירות נוספות מתוך ארבעת הספרים הגדולים של סונְג: הרשומות הנרחבות של עידן טָאיְפִּינְג והיצירות העזות של גן הספרות.
היצירה מחולקת ל-1,000 כרכים המסווגים ל-55 חלקים, מורכבת מ-5,363 ערכים, וכוללת כ-4.7 מיליון סימניות. יש בה ציטוטים מכ-2,579 יצירות שונות, בהן יצירות ספרות, שירה, פתגמים, כתובות ועוד. רק  1689 מן היצירות המצוטטות מצוינות ברשימת המקורות שבתחילת היצירה.

שמה של היצירה

התקופה שבה נוצרו המקראות הקיסריות נקראת בשם "טָאיְפִּינְג שִׂינְגְגְווֹ", ומכאן שמן. בתחילה ניתן להן השם "מבחר כתבי טָאיְפִּינְג", ומאוחר יותר הוא שונה לשם הנוכחי.
בספר "רישומי הפרישה מפני הקיסר בזריחת האביב" מסופר כי הקיסר טָאיְדְזונְג מסונְג סיים לקרוא את היצירה בתוך שנה, כאשר הוא קורא שלושה כרכים ביום, ואז נתן לה את שמה.

חשיבות היצירה

המקראות הקיסריות הן האנציקלופדיה שמשמרת את המספר הרב ביותר של מסמכים מן התקופה שקדמה לחמש השושלות. רוב הספרים המצוטטים אבדו מאז. באשר לספרים שעדיין קיימים, הציטוטים מתועדים היטב במקראות הקיסריות, ומספקים כלי מועיל למחקר ביקורתי של הטקסט, בעיקר מאחר שלעיתים מופיעים בציטוטים הללו סימנים שונים מאלו שנמצאות בגרסאות שהגיעו לימינו.
המקראות הקיסריות נכללות בארבעת הספרים הגדולים של סונְג ביחד עם הרשומות הנרחבות של עידן טָאיְפִּינְג, היצירות העזות של גן הספרות והצב הראשי של לשכת הספרים.

מקורות היצירה

ב"עיקרי דוחות סונְג" נטען כי הספר נערך על בסיס ספרים קיימים כגון המקראות הקיסריות של ארמון הנחלת התרבות, אוסף הספרות ועיקרי העושר של מחשבת התרבות. האחרון הוא היחיד מביניהם ששרד לימינו.

מהדורות

העותק הקדום ביותר של המקראות הקיסריות במהדורה הזמינה בימינו, הוא "מהדורת  דפוס מִין של סונְג הדרומית" הנמצאת באוסף של ספריית סייקאדו ביפן. העותק הופיע לראשונה בימיו של הקיסר טונְגְגְ'ה מצִ'ינְג (סביבות 1870) ברשותו של אספן הספרים לוּ שִׂין-יְוֵּ'אן, ועם מותו נמכר על ידי בנו לספריה ביפן תמורת עשרת אלפים יואן. 
בתקופת שושלת מינג יצאו שתי מהדורות של המקראות. במהלך תקופת שושלת צ'ינג יצאו שלוש מהדורות, ולקראת סופה גם שתיים נוספות.
ב-1928 גילה גָ'אנְג יְוֵּ'אנְגִ'י ביפן את "מהדורת דפוס שׁוּ של סונְג הדרומית". ממהדורה זו שרדו רק שני חלקים, האחד הוסתר בספריה הקיסרית של יפן, והשני במקדש טופוקוג'י בקיוטו.
ב-1935 הוציאה הוצאת הספרים המסחרית של שאנגחאי מהדורה של המקראות הקיסריות, במסגרת אוסף של ספרים מתוך ארבעת הספרים הגדולים של סונג, וכן יצאו לאור שני אינדקסים ליצירה.
ליאור אלפרוביץ

ביוגרפיה

נולד וגדל בעפולה. עם סיום שירותו הצבאי בחיל האוויר, החל בלימודי השפה האיטלקית בבית הספר לשפות של האוניברסיטה הפתוחה. לאחר מכן השלים בשנת 2004 תואר "בוגר" בחוגים היסטוריה, היסטוריה של עם ישראל ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2015 השלים לימודי דוקטורט בחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית. נושא העבודה היה: "יחסי ישראל והרפובליקה הפדרלית הגרמנית בין השנים 1948-1965 והשפעתם על עיצוב ההתמודדות הציבורית עם השואה בישראל".  
בימים אלו, משלים אלפרוביץ' תואר שני נוסף, בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית.
אלפרוביץ משמש כמרצה מן החוץ להיסטוריה בבצלאל, במרכז הבין תחומי בהרצליה, ובמכון הטכנולוגי חולון. וכן כאיש סגל בתוכנית לפיתוח מנהיגות בקהילה החרדית, במכון מנדל למנהיגות. 
בעבר שמש אלפרוביץ כפובליציסט ומבקר בעיתונים ומגזינים רבים. בין היתר הוא כתב קבוע במדור הדעות של "ישראל היום", והיה מבקר ספרות במגזין Time Out תל אביב, ואף ערך את התשבץ הספרותי במוסף הספרים של "הארץ".
בשנת 2012 יצא לאור בהוצאת אחוזת בית ספרו "השליחות האחרונה" בו מסופר סיפור שליחי חב"ד שנהרגו במתקפת הטרור במומבאי בשנת 2008.
אלפרוביץ נשוי, ואב לשלושה. אשתו, נעמה, היא נכדתו של סופר הילדים לוין קיפניס.
צ'ובשית

השימוש בשפה

צ'ובשית היא שפת האם של הצ'ובשים וגם שפה רשמית ברפובליקת צ'ובשיה‏. 86% מבני העם הצ'ובשי ו-8% מהעמים האחרים המתגוררים בצ'ובשיה דוברים צ'ובשית לפי מפקד האוכלוסין של רוסיה ב-2002. חרף זאת, ואף שהשפה נלמדת בבתי ספר ולעיתים נעשה בה שימוש באמצעי התקשורת, היא נחשבת לשפה בסכנת הכחדה. זאת מכיוון שהשפה הרוסית שלטת ברוב תחומי החיים ורק מעט מהילדים הלומדים את שפה זו עשויים להשתמש בה בעתיד.
השלכת הרימון בכנסת

השלכת הרימון בכנסת הייתה תקרית שהתרחשה ב-29 באוקטובר 1957, בה השליך משה דואק,  בן 24, רימון יד בכנסת במשכנה בבית פרומין.

היסטוריה

פיצוץ הרימון גרם לפציעתו הקשה של שר הדתות משה שפירא, וכן פצע באורח קל את ראש הממשלה דוד בן-גוריון, שרת החוץ גולדה מאיר, ושר התחבורה משה כרמל. דואק, שגנב את הרימון מצה"ל, לא הספיק לזרוק שני רימונים נוספים שהיו בידו. מניעיו לא היו ברורים, אך ככל הנראה נבעו ממצוקה אישית, ולא היו פוליטיים. דואק ביקש מאוחר יותר סליחה מהשר משה שפירא.
עקב פציעתו באירוע, אושפז בן-גוריון בבית החולים הדסה. מספר ימים לאחר האירוע בכנסת, ב-2 בנובמבר, התאבד מזכירו הצבאי ומקורבו של בן-גוריון, נחמיה ארגוב, לאחר תאונת דרכים בה היה מעורב. היה חשש שאם תגיע לאוזני בן-גוריון הידיעה המצערת על ההתאבדות, הדבר יפגע בבריאותו. משום כך, ביום בו פורסמה הידיעה, הדפיסו חלק ממערכות העיתונים מספר קטן של גליונות שיועדו במיוחד עבור ראש הממשלה, ובהם לא אוזכרה התאבדותו של ארגוב. אותם גיליונות עיתונים שהגיעו לידיו, היו מקור המידע העיקרי של בן-גוריון בענייני אקטואליה במהלך אשפוזו אז, וכך אכן נדחה המועד בו הגיע לאוזניו המידע. 
להתקפה זו, שכוונה נגד חברי הכנסת, קדמו מספר התקפות: בשנת 1951 ניסתה מחתרת דתית קיצונית, "ברית הקנאים", לפגוע בכנסת כמחאה על גיוס חובה של נשים לצה"ל; ב-12 בספטמבר 1949 חדר  אברהם צפתי, עולה חדש מאיראן, למשכנה הזמני של הכנסת בבניין קולנוע קסם, הוא ניסה לפתוח באש מתת-מקלע סטן על חברי הכנסת ועל חברי הממשלה. סדרני הכנסת השתלטו עליו לפני שהספיק לפתוח באש והוא התגלה כאדם מעורער בנפשו.
בעקבות האירוע הוקמו בשנת 1958 היחידה לאבטחת אישים של השב"כ ומשמר הכנסת.
משה דואק, זורק הרימון, שב לתודעה הציבורית בשנת 1988, כשהקים את מפלגת "תרשיש" - מפלגה דתית-מזרחית, שקראה להקמת מכללה על בסיס של תורה ועבודה בנתניה, והתפרסמה בקריאה "נוער-נוער-נוער", אך לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה.