google/wiki40b huggingface dataset:
אגם טראסימנו

תיאור האגם

שטחו של אגם הוא 128 קמ"ר, ועומקו המרבי הוא 6 מטר. הוא נמצא בגובה של 258 מטר מעל פני הים. גובה פני האגם משתנה במידה ניכרת בהתאם לירידת הגשמים ולצריכת המים על ידי היישובים באזור. כבר בימי רומא העתיקה נעשו ניסיונות לשמור על גובה אחיד של פני האגם, ונבנה סכר באזור סאן סבינו (San Savino). לשינויי המפלס באגם יש קשר להתפשטות מחלת המלריה באזור, איכותם של שטחי העיבוד החקלאים וכמות האצות באגם. בשנת 1898 נבנתה אמת מים תת-קרקעית במטרה למנוע את השינויים בגובה המפלס.
באגם יש שלושה איים טבעיים : איזולה מג'ורה - בשטח של 0.232 קמ"ר ו-35 תושבים, איזולה מינורה - 0.065 קמ"ר ואיזולה פולוזה - 0.644 קמ"ר. האגם הוכרז בתור שמורת טבע.

גאולוגיה

האגם נוצר בעקבות פעילות טקטוניקת הלוחות בהרי האפנינים. חלק ממחוז אומבריה היום כוסה במים רדודים. מים שהתרכזו בשטח המישורי הנמוך בעקבות זרמי המים של נהרות האזור, ובייחוד נהר הטיבר. משערים כי האירועים התרחשו לפני 3 מיליון שנה.
מועד היווצרות האגם והאיים שבו תואם את המועד בו נוצרו האיים הליפאריים במערב איטליה. הצמחייה בו דומה לזו של מזרח האי איסטריה (Istria) בקרואטיה לחוף הים האדריאטי. המים כוללים מרכיבים אופייניים מהים האדריאטי. קיימת האפשרות כי האגם והאיים נוצרו כתוצאה מפעילות טקטונית, בה נוצרו גם שאר האיים הוולקניים באיטליה.
באגם נקלטים מי הגשמים היורדים בהרים סביבו.
אביב לביא

ביוגרפיה

אביב לביא הוא בנו של הצייר רפי לביא. למד בבית ספר גורדון בתל אביב, בתיכון עירוני ה', וסיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. את שירות המילואים עשה ככתב צבאי בשבועון "במחנה". 
לביא החל את דרכו העיתונאית במגזין "העיר". החל משנות ה-90 משמש כפרשן כדורסל בערוץ הספורט, בהארץ ועד לשנת 2011 במעריב. במסגרת עבודתו בערוץ הספורט, לביא משמש פרשן במשחקי כדורסל נשים וגברים. בעבר הגיש מדי שבוע את המגזין "חמישיות" יחד עם שימי ריגר ועפר שלח והיה עורך התוכנית "זה הזמן" בהגשת עמנואל רוזן בערוץ 10. באמצע העשור השני של המאה ה-21, הוא כותב טור שבועי בנושאי סביבה ופוליטיקה באתר mako, וכותב גם באתר "זמן ישראל".
מגיש בגלי צה"ל, יחד עם לינוי בר-גפן ונעמי רביע, את "יהיה בסדר", מגזין יומי בנושאים חברתיים וסביבתיים. 
בעבר כתב במוסף הספורט של עיתון הארץ וטור שבועי למוסף "דיוקן" של העיתון מקור ראשון. כמו כן שימש ככתב במוסף הספורט של מעריב וכן עסק בנושאי איכות סביבה ועניינים ירוקים בעיתון. בנובמבר 2011 פוטר לביא ממשרתו במעריב. במרץ 2013 חזר לכתוב בעיתון.
ב-2002 השתתף בכתיבת הספר "מאיפה משתין הדג" שליקט 2,000 שאלות טריוויה שהופיעו ב"העיר". ב-2007 יצא לאור "המדריך הישראלי לאוכל אורגני" שחיבר עם אשתו, שירי כץ. באותה תקופה שימש גם כמראיין בתוכנית "הפירמה" בערוץ HOT בידור ישראלי בה מראיינים אנשי תקשורת משפיעים בראיון אחד על אחד.
לביא מעודד את תנועת המזון האורגני, וכתב גם על כך במעריב.
זכה בפרס פראט לשנת 2009.
מתגורר עם בת זוגו ושלושת ילדיהם בתל אביב. מנהל אורח חיים טבעוני.
אבי לוי (קצין)

ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גבעתי. בגבעתי עבר לוי הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בחטיבה, ולאחר מכן כמפקד גדוד רותם והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון ובעת מהומות מנהרת הכותל ברצועת עזה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד חטיבת גבעתי. במהלך האינתיפאדה השנייה שימש כמפקד חטיבת הנגב ובמקביל כמפקד בסיס האימונים של פיקוד הדרום, והוביל את החטיבה במבצע חומת מגן. החטיבה בפיקודו איתרה כמויות גדולות של אמל”ח, ביצעה מעצרים של מבוקשים ולחמה נגד מחבלים פלסטינים, בהמשך כיהן כסגן מפקד אוגדת עזה, לאחר מכן פיקד על החטיבה הצפונית ברצועת עזה, והוביל אותה בלחימה ברצועת עזה בסדרת המבצעים "מגן קדמי", במבצע ימי תשובה.
הספרייה הלאומית והארכיון הלאומי של עיראק

הספרייה הלאומית והארכיון הלאומי של עיראק (בערבית: دار الكتب والوثائق العراقـيـة) היא הספרייה הלאומית וגם הארכיון הלאומי של עיראק, הממוקמת בבגדאד. תחילתה של הספרייה הלאומית בשוק העירהעה בגדאד המכונה גם: "העיר העגולה של בגדאד", המכונים לעיתים גם הספרייה הכללית. הספרייה הוקמה בשנת 1920 על ידי השלטון הבריטי בעיראק ביוזמתו של מיוריאל ג'סי פורבס בעזרת הסיוע של גרטרוד בל, ולאחר מכן על ידי המזכיר לנציב העליון הבריטי. בתחילה הייתה זו ספרייה פרטית שנתמכה על ידי תרומות כספים ותרומות של ספרים. במהלך השנים נתרמו גם אוספים פרטיים בארכיונים שהצטברו בספרייה. בשנת 1963 נחקק חוק הספרייה הלאומית של עיראק שקבע כ יש לאגור בספרייה את כל המסמכים הלאומיים. בשנת 1977 עברה הספרייה אל בניין חדש במרכז בגדאד. לאחר מלחמת המפרץ השנייה בשנת 2003 שבה הופל משטרו של סדאם חוסיין נשרף הבניין על ידי בוזזים וכמויות אדירות של ספרים נשדדו. לאחר מכן עברו רוב הארכיונים לידי אוניברסיטת בגדאד.
איי החברה

היסטוריה

ב-1767 הכריז הקפטן סמואל ואליס בעלות של בריטניה על האיים ובשנת 1769 ביקר בהם ג'יימס קוק עם משלחת מדעית מטעם החברה המלכותית של לונדון. ב-1786 הכריז לואי דה בוגנוויל כי האיים הם בבעלות צרפת. ב-1843 הוקמה באיים מדינת חסות של צרפת וב-1880 הם הוכרזו כקולוניה צרפתית. ב-1903 הוכרזו האיים כחלק מפולינזיה הצרפתית וב-1946 הוכרזו האיים הפונים אל הרוח והאיים המוגנים מפני הרוח כאזורים מנהליים.

אוכלוסייה

על פי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2002, היו באיי החברה 214,445 תושבים. מרבית התושבים הם פולינזים. העיר פפאטה שבאי טהיטי היא בירת פולינזיה הצרפתית. הגידולים העיקריים באיים הם טארו, עץ הלחם ובטטות. בנוסף לאלה, מגדלים התושבים פירות טרופיים, כותנה וקני סוכר. האיים מהווים מוקד משיכה תיירותי פופולרי.
מפנה המאה

מפנה המאה (או מפנה המאות) הוא ביטוי הבא לציין תקופת מעבר ממאה אחת למאה העוקבת. הביטוי מתאר תקופת זמן בלתי מוגדרת שיכולה להשתרע על פני סוף מאה אחת, תחילת המאה הבאה או תקופה המשתרעת מסוף מאה אחת לתחילת המאה העוקבת. כלומר, אם משתמשים בביטוי במפנה המאה ה-19 הכוונה לתאריך סביב שנת 1800 (יכול להיות מ-1781 ועד 1820 עם חריגות קלות לשני הצדדים הנובעות מאירועים היסטוריים).
לפיכך מפנה המאה ה-18 תהיינה השנים מ-1681 עד 1720, מפנה המאה ה-19 מ-1781 עד 1820, מפנה המאה ה-20 מ-1881 עד תחילת מלחמת העולם הראשונה ב-1914 (או עד סיום המלחמה/מהפכת אוקטובר ב-1917) ומפנה המאה ה-21 מ-1981 עד 2020. לתקופה שמ-1980 ועד 2020 קוראים גם "מפנה המילניום" כך נקראת גם התקופה שבין 981 ל-1020. כאשר רוצים לדייק תיקרא התקופה של המעבר למאה הראשונה של המאה ה-21 "מפנה המילניום השלישי".
כאשר לא מציינים מאה, מתכוונים למפנה המאה ה-20 או בשמה הצרפתי Fin de siècle.
אנגאראב התחתון

אנגאראב התחתון הוא נהר בצפון-מערבה של מדינת אמהרה בצפון-מערב אתיופיה. תחילתו של הנהר מספר קילומטרים צפונית-מערבית לעיר גונדר. הוא זורם דרך העיר, ממערב למרכזה, וחולף בסמוך למרחצאות פאסילידס להן הוא מספק מים. הנהר נשפך לנהר מאגץ' (מיקום 12°34′54″N 37°27′55″E) כארבעה קילומטרים מדרום למרכז העיר. המאגץ' נשפך אל אגם טאנה.
ארלינג באוק

בזמן המלחמה

הוא נולד במושן  שבמחוז נורדלנד, אך גדל במחוז אקרסהוס שבדרום נורווגיה. נעצר ב-30 באפריל 1942 ונכלא ברחוב מולרגאטה 19 באוסלו עד ליום 23 במאי 1943, ולאחר מכן במחנה המעצר גריני עד ל-29 ביולי 1943. גורש למחנות מעצר וריכוז בגרמניה, ביניהן מחנה זקסנהאוזן עד לינואר 1944, אחר כך למיידנק ולבסוף למחנה אושוויץ ב-29 ביולי 1944 עד ליום שחרור המחנה. עם נסיגת צבא גרמניה מערבה הוא נשלח למחנות נוספים, מאוטהאוזן ודכאו, בטרם שוחררו גם הם על ידי הצבא האדום. הוצעד בצעדות מוות עם אלפי אסירים אחרים אל מערב גרמניה. שחרורו מרדיפת הנאצים הגיע רק באביב של שנת 1945 כאשר הצלב האדום השוודי וממשלת דנמרק שיתפו פעולה ופתחו במבצע "אוטובוסים לבנים", במבצע אלפי שבויים ממדינות צפון אירופה הוחזרו לארצם.

לאחר המלחמה

בשנת 1945 כתב ספר בשם "אבל כמה מהם באו" (בנורווגית: Men noen kom fra det) כדי לתעד את זיכרונותיו מימי המלחמה. בשנת 1979 הוציא ספר נוסף בשם Du skal leve ("אתה צריך לחיות") שנהפך לרב מכר בשנה שלאחר מכן, ומתבסס על סיפרו הראשון. במשך חייו הרצה והרבה לספר על זוועות הגרמנים במחנות, בפרט היה פעיל בארגון "אוטובוסים לבנים לאושוויץ". זהו ארגון נורווגי שמטיס תלמידים למחנות הנאציים באירופה ומסייע ללמוד על השואה.
דוכס

דוכס הוא תואר אצולה אירופי. בהיררכיה של תוארי האצולה נמצא הדוכס מעל למרקיז ונופל בחשיבותו ממונרך, היסטורית ניתן לשולט בדוכסות. 
מקור המילה בלטינית - Dux ("מנהיג"). בתואר נעשה שימוש לראשונה ברפובליקה הרומית כדי להתייחס למפקד צבאי שאינו בעל דרגה רשמית. תואר זה שימש גם לתיאור מפקדים של צבאות זרים. בספר על מלחמת גאליה, יוליוס קיסר השתמש בתואר דוכס רק כאשר התייחס למפקדים קלטים. 
בתקופה בה שלט הצבא הרומי על ארץ ישראל, שימש התואר דוכס הן לתיאור פיקוד על כוח צבא והן כדי להתייחס למושל רומי  של פרובינקיה. מהרומית הגיע הביטוי גם לעברית וכך נאמר באיכה רבה א, פרק ל"א "שלש שנים ומחצה הקיף אספסיאנוס את ירושלם והיו עמו ארבעה דוכסין, דוכס דערביא, דוכס דאפריקא, דוכוס דאלכסנדריא, דוכוס דפלסטיני". 
בימי הביניים נעשה שימוש בתואר "דוכס" בקרב מונרכיות גרמאניות. 
הדוכסים היו שליטי הפרובינציות, מעל לרוזני הערים, ולאחר מכן, במונרכיות הפאודליות, הדוכסים היוו את עמיתיו רמי המעלה של המלך. גם במאה ה-19 מדינות גרמניות ואיטלקיות רבות נשלטו על ידי דוכסים או ארכידוכסים, אך כיום הדוכסות היחידה בעולם היא לוקסמבורג, ורק אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, מחזיק בסמכויות שלטון. 
התואר "דוכס" הוא תואר האצולה הרם ביותר בצרפת, באיטליה, בפורטוגל, בספרד ובממלכה המאוחדת. בסמכותו של האפיפיור להעניק תוארי דוכס ודוכסית למשרתי הכס הקדוש, אך פעולה זו אינה שכיחה. כאשר אישה נשואה לדוכס היא נקראת "דוכסית". כאשר תואר הדוכס עובר בירושה בשושלת, נהוג להוסיף מספר לשם הדוכס. לדוגמה, ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס האחד-עשר ממרלבורו, שהיה לאדם ה-11 שמחזיק בתואר דוכס מרלבורו.
גבעת הארפ

מקור השם

שמה של הגבעה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1997. 
הגבעה נקראת "גבעת הנבל", בשל צורתה.
תיכון השיר שלנו

עונה 1 - (50 פרקים)

עלילת הסדרה מתרחשת בתיכון עירוני כ"א, תיכון כושל בו שולטת כנופיה אלימה של תלמידים בהנהגתו של אסי (יהודה נהרי), נער חסר גבולות העושה בבית הספר ובחבריו הלומדים את כל אשר חפץ בראשו. במהלך העונה מנסים התלמידים והנהלת בית הספר בראשותה של ירדנה טמיר להוכיח למשרד החינוך כי יש מקום להפוך את התיכון לתיכון לאומנויות, כשברקע נולדת מערכת יחסים רומנטית בין אסי לנועה, התלמידה החדשה שמגיעה מניו יורק.
העלילה סבה סביב חייהם של התלמידים והמורים בתיכון המתהווה: האהבות, התככים הבית ספריים, הקנאות והבגידות, והעבודה לקראת מופע בו תלוי גורל בית הספר ולהפוך את תיכון עירוני כ”א לתיכון לאמנויות.

עונה 2 - (50 פרקים)

העונה השנייה סובבת סביב תלמידי תיכון, שהפך, כפי שהבטיחה שרת החינוך בסוף העונה הקודמת, לתיכון לאמנויות בהנהלתה של ירדנה טמיר, ועבר למבנה חדש. אסי מנהל מערכת יחסים רומנטית אך מורכבת עם נועה, כאשר תוך כדי מרחף מעליו השחרור על "תנאי" שקיבל ושחרורו של אביו מהכלא. בעונה זו מצטרפת דבורה, תלמידה לשעבר של ירדנה ומורה למשחק בעלת עקרונות נוקשים. שיוצרת תככים חדשים בבית הספר. חייו של גלבוע משתנים כאשר אביו מעיד על משפחת פשע מהגדולות בארץ ועליו ועל משפחתו לעזוב את הארץ לתיכון מגיע תלמיד חדש שכולם חושבים שהוא גיי בגלל שהוא רקדן אך לבסוף הוא הופך להיות חבר של סונג לי ובסוף העונה סונג לי צריכה לבחור בין התלמיד החדש לבין גלבוע חבר שלה לשעבר. הסדרה מסתיימת כאשר סער, החונך החברתי, עוזב את התיכון ואומר לנועה כי הוא אוהב אותה,ובסוף נועה שרה שיר אישי עם יונתן חברה הקרוב ואחרי שהיא מסיימת לשיר אסי עולה לבמה ושר לה שיר בסוף השיר הוא הולך אליה רוצה לחשור אבל נועם לא רצתה וזה נגמר שנועה ואסי נפרדו סופית

היועצת

לסדרה הופקה סדרת-בת אינטרנטית שבועית בת 10 פרקים בשם "היועצת", אשר מלווה את "תיכון השיר שלנו". בכל פרק מגיע אחד משחקני הסדרה המקוריים להיוועץ עם יועצת בית הספר, נגה (אפרת אנזל), ומשתף אותה בבעיות עמן הוא מתמודד בפרקי הסדרה המקורית ששודרו באותו שבוע. את סדרת-הבת כתב יריב גוטליב, אחד מכותבי הסדרה המקורית, ומשתתפים בה שחקני הסדרה המקורית – תמר שם אור, יהודה נהרי, ענבר דנון, עופר סקר, אריאל וולף, אריאל ברונז ורוני מרחבי.
מגרפה

מַגְרֵפָה היא כלי חקלאי לעיבוד אדמה וניקוי עלים, דשא, חציר ועוד מן הקרקע. הכלי בנוי מידית ארוכה לאחיזה ובקצה מוט רוחבי בעל שיניים, המשמש לגריפה ולאיסוף עצמים שונים.
כיום השימוש במגרפה המודרנית קלה מזו של המגרפה הישנה, בשל משקלה הקטן יחסית בעקבות שינוי בחומר ייצור המגרפה. בעבר יצרו את המגרפה מחומרים כגון עץ או ברזל, אך ברבות השנים המגרפה הפכה להיות מורכבת מחומרים כמו פלסטיק, פלדה ובמבוק, אשר קלים לנשיאה. ההבדל בין המגרפות השונות הוא במשקלן, החומרים מהם הן עשויות, מספר השיניים ואורך המרווח בין השיניים.

תרבות

כשאדם דורך על שיני מגרפה, השוכבת על הקרקע כששיניה כלפי מעלה, מקל האחיזה עולה למעלה עד למצב מאונך ופוגע בפרצוף האדם. פעולה זו משמשת כאמצעי הומוריסטי בקומדיות שונות ואף בקריקטורות. פעולה זו "מושרשת" בתרבויות שונות בעולם ואף בפתגמים. לדוגמה, פתגם ברוסית:
("наступить дважды на одни и те же грабли") "לדרוך פעמיים על אותה מגרפה" - שמשמעותו: "אין לחזור על טעות בשנית".
יעקב פרידמן (משורר)

יעקב פרידמן (ביידיש: פרידמאן; 1910, מילניצה, גליציה – 12 בנובמבר 1972, תל אביב) היה משורר יידי ישראלי, חתן פרס מאנגר.
כתב ב"דבר" בשם העט "י. נמדירף" (אנגראמה של שמו).

ביוגרפיה

יעקב פרידמן נולד במילניצה שבגליציה בשנת 1910, צאצא לרבי ישראל פרידמן מרוז'ין, מייסד חסידות רוז'ין. בילדותו, בשנת 1919, לאחר מלחמת העולם הראשונה, עבר להתגורר בצ'רנוביץ שבבוקובינה, ושם גר עד 1941  (למעט השנים 1929–1932, שבהן התגורר בוורשה שבפולין). שם החל לפרסם את שיריו.
בשנת 1941, עם כיבוש צ'רנוביץ על ידי רומניה במלחמת העולם השנייה, הוגלה פרידמן לטרנסניסטריה יחד עם אשתו קניה, ומשם נמלט לגטו ברשד.
לאחר השואה שב לבוקרשט, ושם פעל להחייאת תרבות יידיש.
מבוקרשט העפיל לארץ ישראל, אך נתפס על ידי הבריטים ונכלא במחנה מעפילים בקפריסין. בשנת 1949 עלה לישראל.
בארץ התגורר תחילה בבית דגן, ובשנת 1959 עבר לרמת אביב, בה התגורר עד מותו.
פרידמן כתב שירים, מחזות ופיוטים ביידיש. חלק מהם תורגמו לעברית.
נפטר בשנת 1972.
היה אב לחנה ברקמן.
ארכיונו, הכולל התכתבות, מאמרים על יצירתו, תרגומים של שיריו ומקצת מספוריו, נמצא בבעלות הספרייה הלאומית.
קובריג

קובריג (ברומנית: Covrig) או סימיט (בטורקית: Simit) הוא מאפה פריך, דומה לבייגלה בצורתו, אך עובר הכנה שונה במקצת (הבצק של הבייגל מורתח קצרות לפני האפייה - הקובריג לא).
ברומניה קיימת תרבות שלמה סביב הקובריג לסוגיו השונים (קוֹבְריג ביחיד, קובריג'י ברבים). בכל רחוב מסחרי יש חנויות לממכר קובריגים הקרויות בשם "סימיג'ריה" (simigerie) או "קובריגריה" (covrigărie), הן בצורת שלובית (בייגלה) והן בצורת טבעת עבה, הן פשוטים, בתוספת זרעוני שומשום או פרג והן במילויים שונים, כגון זיתים, שוקולד ועוד. ליד כל חנות כזאת, המצוידת בחלון ממכר קטן ובשלט המציין את סוגי הקובריגים השונים ומחיריהם, מתעכבים קונים רבים וממשיכים בדרכם תוך אכילת הקובריג הטרי מתוך שקית הנייר, ולעיתים אף נושאים עמם מחרוזת של קובריגים בצורות ובגדלים שונים. עם זאת, מסורת הבייגל טוסט המקובל בישראל איננה מוכרת שם כלל.
הרומנים חוגגים ב-26 באפריל את יום הקובריג. ב-2014, ברומניה היו רשומות כארבעת אלפים סימיג'ריות, 480 מתוכן בבוקרשט. במטבח הטורקי מקובל להגיש סימיט בצירוף כוס תה, ריבת פירות או גבינה.
מריה שאוור

מריה שאוור (בגרמנית: Maria Schauer) הייתה אם בית אוסטרית, שהוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם, לאחר שהצילה במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה יהודים ממוות בידי הנאצים.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

מקס ארנולד היה חייט יהודי שחי ברובע פרסבאום, מחוץ לווינה. ב-1942 קיבל הודעה מן השלטונות שעליו לעבור לווינה ולהירשם במשרדי הקהילה היהודית. מקס אמנם הגיע לווינה אולם בחר לא להרשם כפי שנדרש. בווינה נשא לאישה את בת זוגו, יוהנה. כאשר ניתנה הפקודה לגירוש יהודי וינה מזרחה, החליטו בני הזוג יחד עם אחותו של ארנולד, ליאופולדין שטרן (בלועזית), להסתתר בעיר. הם חיפשו מקום מקלט ופנו אל לוצ'יה פולריס, תופרת ואשת עסקים, שהסכימה להעסיק את ארנולד כחייט, ולעזור לשלושה למצוא מקום מסתור. שלושת היהודים נעו בין מקומות מסתור בווינה מ-1942 עד סוף המלחמה בשנת 1945. מחודש ספטמבר עד אפריל 1943, הם התחבאו בביתה של מריה שאוור. עם זאת, לקראת הקיץ הגיעה למקום בעלת הבית של שאוור, שהייתה פעילה נאצית מרכזית, ולכן למשך הקיץ ארחה פולריס את השלושה בביתה שלה, תוך שהיא דואגת להם למקום לינה, למזון ולצורכי קיומם.
לאחר המלחמה המשיכו שלושת היהודים לחיות בווינה.

הכרה והנצחה

ב -8 ביולי 1982 הכיר יד ושם במריה שאוור כחסידת אומות העולם.
משה הלל

ביוגרפיה

הלל נולד בפתח תקווה. בגיל צעיר התייתם מהוריו ועבר להתחנך בקיבוץ מעגן מיכאל. הוא התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת הצנחנים. לאחר שחרורו החל להופיע בערבי הראיונות שערך דן בן אמוץ במועדון החמאם ביפו. בן אמוץ ואורי זוהר כינו אותו "הצנחן המזמר", כינוי שהפך מאז לסמלו המסחרי.
ב-1970 פרץ לתודעה הישראלית עם השיר "הנער עם הבנג'ו", שצעד במקומות גבוהים במצעד הפזמונים. לאחר פרסומו הוזמן ב-1971 להופיע בפסטיבל הזמר המזרחי בו שר את "יעקב התמים"" (המוכר יותר כ"אל תירא ישראל") וזכה במקום השלישי. מאז השתתף בתחרות פעם אחר פעם וזכה במקומות גבוהים - ב-1972 הגיע למקום השני עם השיר "לא הבל היופי", ובשנת 1976 זכה במקום הראשון עם השיר "חג לי". במהלך מלחמת יום הכיפורים ביצע עם צוות הווי של חטיבת גולני את השיר "על שלושה פשעי דמשק" ("אתם לא תעברו, אתם לא תעברו, כאן גולני, גולני לוחם"), שנכתב באותה תקופה.
הלל הוציא תקליט ובו שירי הפסטיבלים וכן שירים אחרים שהיו ללהיטים, כמו: "המטאדור", "צל גופך", "שיר שבת", ואחרים. כמו כן שיחק תפקידי אורח בסרט קזבלן ובמחזמר "מזל דגים" של גיורא גודיק ושר את השיר "חיים גנובים" – שיר הנושא מהסרט "אבא גנוב" של יהודה ברקן.
בשנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20 פתח פאבים ומועדונים, אירח חברים, ואומנים שונים, והופיע עם שיריו, עד שנטל פסק זמן מהשירה והצטרף ב-1996 לחברת איתוראן, שבה עבד 8 שנים.
עם סיום עבודתו בחברה, שב להופיע מעל במות שונות.
החל מ-2013 הלל מגלם בתפקיד אורח בסדרתם של אודי גושטלק ואביעד בנטוב, "גן חיות", בתפקיד הצופה הדתי הזקן של יגאל, יחיא. הלל גם השתתף בסרט באורך המלא של הסדרה, "גנחה - פלישת הזומבים".
דמיעה

דמיעה (גוטציה, באנגלית: Guttation) היא תהליך בו מופרשות טיפות של לשד העצה מקצוות העלים של צמחים עילאיים. דמיעה יכולה להזכיר בשטח טיפות של טל, אך טל נוצר מהתעבות של נוזלים החיצוניים לצמח בעוד הדמיעה נוצרת מנוזלים המופרשים מהצמח.

התהליך

בלילה, לא מתרחש בדרך כלל תהליך של דיות מכיוון שרוב הצמחים סוגרים את הפיונית שלהם בלילה. כאשר הלחות בקרקע גבוהה, פוטנציאל המים של השורשים יהיה נמוך מהפוטנציאל בקרקע, מה שיגרום למים להיכנס אל השורשים. המים יצטברו בצמח, מה שיגרום ללחץ בשורשים. הלחץ הזה בשורשים גורם למים לצאת כטיפות דרך קצה העלה. בחלק מהצמחים פעולה זאת קוראת דרך הידאטודות או בלוטות ייעודיות אחרות. הדמיעה בעיקר מתרחשת כאשר אין אידוי מפני הצמח, מה שמונע קוהזיה המושכת את מולקולות המים כלפי מעלה. חוסר אידוי כזה יגרם לרוב בגלל לחות גבוהה באוויר או סגירת פיוניות, תהליכים שיתרחשו בדרך כלל במהלך הלילה.

הרכב כימי

הנוזלים המופרשים בעת הדמיעה יכולים להכיל מגוון רחב של תרכובות לא אורגניות, בעיקר סוכרים ואשלגן. כתוצאה מכך, כאשר הדמיעה מתייבשת נשאר פעמים רבות קרום לבן על העלה.
למת רימן-לבג

הלמה

בהינתן  פונקציה מדידה, שהיא L¹ (כלומר: אינטגרל לבג של  הוא סופי), אזי:
כלומר, התמרת פורייה של  שואפת ל-0 כאשר  שואף לאינסוף.

למה מקבילה

תהא  פונקציה רציפה למקוטעין בקטע [L,L-], ויהיו Aₙ ו-Bₙ מקדמי טור פורייה שלה. אזי:
ניתן להכליל את הלמה של רימן-לבג לפונקציות אינטגרבליות ולאו דווקא רציפות .

הוכחה


הוכחה עבור פונקציות רציפות ומחזוריות לכל  קיים פולינום טריגונומטרי כך ש- נובע מיידית ממשפט פייר כיוון שממוצע סאזרו הוא פולינום טריגונומטרי לכל f (מקדמי פורייה של פולינום טריגונומטרי מקיימים : ).
סטפן הסל

סטפן פרדריק הֵסֵל (Stéphane Frédéric Hessel;‏ 20 באוקטובר 1917 – 27 בפברואר 2013) היה דיפלומט, הוגה דעות  ופעיל זכויות-אדם יהודי-צרפתי-גרמני, שהיה חבר ברזיסטאנס הצרפתי נגד הנאצים וממנסחי ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם.

ביוגרפיה

נולד בברלין לאב יהודי-גרמני, הסופר והמתרגם פרנץ הסל, ולאם גרמנייה, הלן גְרוּנְד. הוריו של הסל היוו את ההשראה לסיפור המפורסם "ז'יל וג'ים" מאת אנרי-פייר רושה. בשנת 1924 עברה המשפחה לפריז. הסל סיים את לימודיו התיכוניים בגיל 15, ובשנת 1937 החל ללמד באקול נורמל סופרייר. בשנת 1939 קיבל אזרחות צרפתית, ובאותה שנה, שבה פרצה מלחמת העולם השנייה, גויס לצבא הצרפתי.
הסל סירב לשתף פעולה עם משטר הבובות של וישי, ברח ללונדון והצטרף לכוחות הגולים של שארל דה גול בשנת 1941. הוא נשלח לצרפת כדי לארגן את תאי ההתנגדות לקראת הפלישה לנורמנדי. במהלך פעילותו החשאית נתפס הסל על ידי הגסטאפו ונשלח לבוכנוואלד ואחר כך לדורה-מיטלבאו, שם עונה. הוא הצליח להימלט ביחד עם לוחמי מחתרת נוספים מבוכנוואלד לאחר שהחליפו זהויות עם אסירים שמתו מטיפוס.
לאחר המלחמה שימש במגוון תפקידים דיפלומטיים מטעם צרפת. בשנת 1948 היה מעורב בניסוח ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם יחד עם אלינור רוזוולט. בשנים 1946–1950 שימש כעוזר הראשון של מזכ"ל האו"ם לעניינים חברתיים. בשנים 1970–1972 שימש כמנהל בתוכנית הפיתוח של האומות המאוחדות. בשנים 1976–1981 היה הנציג הצרפתי בז'נבה. בשנת 1982 הוא מונה לראש הרשות לשידורי רדיו וטלוויזיה בצרפת.
בשנת 2010 יצאה מסה פרי עטו, "Indignez-vous!‎", אשר זכתה להצלחה רבה בצרפת, מכרה מיליוני עותקים ותורגמה לשפות רבות. במנשר קרא למחאה לא-אלימה כנגד תופעות בצרפת המודרנית כמו הפער בין העשירים מאוד לעניים מאוד, הטיפול של צרפת במהגרי עבודה לא-חוקיים, הזנחת איכות הסביבה, קריסת מערכת הרווחה וכן מצוקת הפלסטינים. 
ב-2012 חתם על עצומה התומכת ב-BDS וקוראת להטיל אמברגו על ישראל בעקבות פעולותיה במבצע עמוד ענן.
בשנת 1939 נישא לוויטה מירקין. לשניים נולדו שני בנים ובת. לאחר שוויטה נפטרה בשנת 1986, נישא שנה מאוחר יותר לכריסטינה שברי.
איצ'יקאווה

גאוגרפיה

איצ'יקאווה יושבת על חופיו של מפרץ טוקיו, בקצהו הצפוני ביותר של המפרץ, בשפך הנהר אדוגאווה המהווה את גבולה המוניציפלי המערבי. העיר גובלת בערים אחרות שבמחוז צ'יבה: במזרח - פונאבאשי , בצפון מזרח - קמגאיה , בצפון - מטסודו , במערב - אדוגאווה  שבמחוז טוקיו ובדרום - אורַאיאסו .

היסטוריה

האזור שסביב לאיצ'יקאווה של היום מיושב מהתקופה הפלאוליתית ביפן. ארכאולוגים מצאו באזור כלי אבן מלפני כ-30 אלף שנה. מספר רב של  ערימות פסולת צדפים מתקופת ג'ומון ומאות רוגמים ששימשו לקבורה מתקופת קופון נמצאו במספר אתרים רב סביב לאיצ'יקאווה. בתקופת נארה שימשה איצ'יקאווה כבירה אזורית למחוז שימוסה והיא נזכרת במאניושו (קובץ השירה היפנית העתיק ביותר). בזמן תקופת הייאן היה האזור מרכז למורדים שבראשם עמד הסמוראי טאירה מסקאדו. בתקופת סנגוקו התחוללו באזור מספר קרבות חשובים בין שושלת סטומי ובין שושלת הוג'ו המאוחרת.
בתקופה מאוחרת יותר, התחוללו באזור מספר קרבות, בהיקף קטן יחסית, בזמן מלחמת בושין שהתרחשה בעת רסטורציית מייג'י והיה אף ניסיון של המחוקק קאטסו קאישו לקדם אותה כאתר אפשרי לדיאט של יפן (הפרלמנט של יפן) שייבנה על נהר אדוגאווה בצורה דומה לדרך שבה נבנה בניין הפרלמנט בלונדון על נהר התמזה. איצ'יקאווה אורגנה כעיירה ב-1889 וב-1934 אוחדה עם העיירות השכנות יאוואטה, נקאימה והכפר קוקובון ונוסדה העיר איצ'יקאווה. העיר התרחבה על ידי כך שאוחדו אליה הכפר אוקאשיווה (1949), העיירה גיוטוקו (1955) והעיירה מינאמי-גיוטוקו (1956).
לריאה קינגסטון

קריירה

קינגסטון החל את הקריירה שלו בקבוצת גרייט אולימפיקס הגאנאית כאשר הוא בן 16 בלבד. בשנת 2000 הועבר קינגסטון בעסקת השאלה לקבוצת אל-איתיחאד מלוב, בה שיחק רק ארבעה חודשים עד שהחליט לחזור לגרייט אולימפיקס. שנה אחת לאחר החזרה לגאנה עבר קינגסטון לקבוצת אקרה הארטס אוף אוק, אחת משתי הקבוצות המובילות בגאנה, ושם שיחק שנתיים.
בקיץ 2003 הגיע קינגסטון לישראל והתאמן תחילה עם מכבי חיפה, שהחליטה לא להחתימו. קינגסטון חתם בקבוצת מכבי אחי נצרת ובמדיה השתתף בשני משחקי גביע הטוטו, אך שוחרר מהקבוצה מבלי ששיחק משחק ליגה. לקראת תום חלון ההעברות חתם קינגסטון בקבוצת הפועל תל אביב. במחזור ה-11 של עונת 2003/2004 כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, שער ניצחון (1–0) מול מכבי פתח תקווה, ובמחזור ה-23 כבש את שערו השני, בניצחון 3–2 על מכבי אחי נצרת. בתום עונה אחת שוחרר מהקבוצה ועזב את ישראל.
בקיץ 2004 חתם קינגסטון בקבוצת קריליה סובייטוב סמרה מליגת העל הרוסית. במהלך העונה הוא שיחק במקביל בקבוצה הבוגרת, שהגיעה למקום השלישי באותה עונה, וכן בקבוצת המילואים של המועדון. באותה עונה הגיעה הקבוצה גם למעמד גמר הגביע הרוסי והפסידה לקבוצת טרק גרוזני. במהלך עונת 2005 עבר קינגסטון לטרק גרוזני כדי לעזור לה במאבקי הליגה אך הקבוצה ירדה בסופו של דבר באותה עונה לליגה השנייה. בעקבות הירידה עבר קינגסטון בהשאלה לעונה אחת לקבוצת לוקומוטיב מוסקבה. במהלך העונה בלוקומוטיב מוסקבה סבל קינגסטון מפציעה ונעדר כחצי שנה מהמגרשים.
בתום עונת 2006 היה אמור קינגסטון לחזור לגרוזני אך בשל העובדה שהקבוצה לא הבטיחה את עלייתה לליגה הבכירה הוא בחר להשתחרר מהקבוצה ועבר לקבוצת הארטס מהליגה הסקוטית. לאחר שנתיים וחצי במועדון, בהן כבש 8 שערים, עבר קינגסטון בקיץ 2010 לקבוצת ויטסה ארנהם ההולנדית, אך לא הצליח למצוא את מקומו בקבוצה, ממנה שוחרר בחודש דצמבר.
לאחר ששוחרר מויטסה התאמן קינגסטון עם קבוצתו הקודמת בסקוטלנד ובאפריל חזר לתקופה קצרה לאקרה הארטס אוף אוק, עד שחזר לישראל בקיץ 2011 וחתם בהפועל באר שבע. לאחר ששיחק במדי הקבוצה 7 משחקי ליגה בלבד, חזר קינגסטון לגאנה בינואר 2012, וחתם שוב בקבוצת הארטס אוף אוק. ביולי 2013 עבר לקבוצת פיניקס רייזינג מליגת המשנה בארצות הברית, במדיה שיחק ארבעה חודשים ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
לקינגסטון 41 הופעות ו-6 שערים במדי נבחרת גאנה. קינגסטון היה אמור לשחק במדי נבחרת גאנה במונדיאל 2006 אך במהלך משחק נגד נבחרת סנגל במסגרת גביע אפריקה לאומות נקלע לתגרה עם שחקנה של סנגל, חביב ביי, דבר שגרר הרחקה של שני השחקנים מארבעה משחקים בינלאומיים.
רבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי

רבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי היה תנא שחי במאה השנייה לספירת הנוצרים. בן הדור הרביעי לתנאים, הדור שאחרי מרד בר כוכבא. היה מחכמי אושא. רבו המובהק היה רבי עקיבא.
דבריו הובאו במשנה פעם אחת בלבד, אך בברייתות המופיעות בתלמוד הבבלי והירושלמי, וכן במדרשים, ישנם אזכורים רבים של דברי תורתו, מעט בהלכה, והרבה באגדה. מיוחסת אליו הברייתא של "32 מידות שהתורה נדרשת בהן באגדה" (במקביל לברייתא המקבילה למדרש ההלכה, של רבי ישמעאל).
אמרה ידועה שלו היא: ""כל מי שמתחיל במצווה ואינו גומרה, ואחר בא וגומרה, היא נקראת על שמו של השני"."
על כוחו באגדה, אמרו חכמים: "ר' יוחנן אומר משום ר' אלעזר בר' שמעון: כל מקום שאתה מוצא דבריו של ר' אליעזר בנו של ר' יוסי הגלילי בהגדה, עשה אוזניך כאפרכסת". (חולין פט, א)
נקבר סמוך לקבר אביו ואחיו רבי שמואל בן רבי יוסי הגלילי, במושב דלתון.