google/wiki40b huggingface dataset:
קרי קיטלס

אוניברסיטת וילאנובה

קיטלס נולד בדייטון שבאוהיו, גדל בניו אורלינס, ובין השנים 1992–1996 למד באוניברסיטת וילאנובה אשר בפנסילבניה. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 20.4 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצד אלן אייברסון, ריי אלן, טים דאנקן ומרכוס קמבי. מאז עזיבתו את וילאנובה מחזיק קיטלס בשיאי הקבוצה בסך נקודות (2,243) וסך חטיפות (277) בקריירה.

ניו ג'רזי נטס

בדראפט ה-NBA‏ 1996 נלקח קיטלס בבחירה השמינית, על ידי ניו ג'רזי נטס. בעונתו הראשונה ב-NBA הציג יכולת מצוינת עם 16.4 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בעונה העוקבת קלע 17.2 נקודות למשחק, אשר בדיעבד היו שיא הקריירה שלו. בשל ניתוח בברכו הימנית הושבת קיטלס לכל אורך עונת 2000/2001.
בעונת 2001/2002 חזר קיטלס למשחק פעיל, ולצד ג'ייסון קיד, קית' ואן הורן וקניון מרטין הוביל את הנטס למאזן העונה הסדירה הטוב ביותר במזרח, 52–30. בפלייאוף 2002 גברה ניו ג'רזי על אינדיאנה פייסרס, שארלוט הורנטס ובוסטון סלטיקס בדרך להעפלתה הראשונה אי פעם לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר הפסידה הקבוצה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 0–4. בעונה הבאה שמר קיטלס על יכולת סולידית (13.0 נקודות למשחק) והשתתף עם הנטס בשנית בגמר ה-NBA, בו הפסידו מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 2–4. בעונתו האחרונה עם הנטס, 2003/2004, הודחה הקבוצה בחצי גמר האזור המזרחי, לאחר שהפסידה מול דטרויט פיסטונס (3–4).

לוס אנג'לס קליפרס

ביולי 2004, לאחר 8 עונות בניו ג'רזי, הועבר קיטלס בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בעונתו היחידה עם הקליפרס שותף ב-11 משחקים בלבד בשל פציעות שונות, ובסיום העונה פרש ממשחק, בגיל 30.
שארית היום

עלילה

הרומן מתאר את חייו של סטיבנס, רב משרתים באחוזה אנגלית עתיקה בשם דרלינגטון הול, בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה.
לסטיבנס אין משפחה וחברים, הוא עובד בתפקיד רב משרתים כל חייו, ואינו מכיר דבר אחר. אביו מילא במהלך חייו תפקיד זהה, וכשהאב כבר לא היה מסוגל לעבוד, החליף אותו סטיבנס. הוא מחזיק בערכים נוקשים: על מנת להיות רב משרתים טוב יש צורך בכבוד ונאמנות למעסיק, בלי להתחשב בנסיבות. בנוסף, רב המשרתים נדרש להיות בלתי מורגש מצד אחד, ועדיין להופיע מיד כשנזקקים לו, מצד שני. סטיבנס הקדיש את כל חייו לתפקיד, שדורש להיות מוכן לקריאה מהאדון 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע, והוא עושה זאת היטב.
כשלושים שנה עבד סטיבנס עבור לורד דרלינגטון האנגלי. כשזה הלך לעולמו נמכר הבית, על הצוות שבו, למעסיק חדש – ג'נטלמן אמריקאי בשם מר פאראדיי. קיימים פערים תרבותיים בין השניים, ומר פאראדיי מנסה לגשר עליהם. מר פאראדיי מתכנן לנסוע לארצות הברית למספר שבועות, והאחוזה עומדת להיות ריקה מבעליה. הוא מציע לסטיבנס לצאת לפגרה בזמן זה ולהשתמש במכונית הפורד שלו לטיול בארץ. 
סטיבנס מקבל את ההצעה ומחליט, לראשונה בחייו, לקחת חופש ולנסוע לטיול. במהלך הטיול ייפגש עם מכרה, מיס קנטון, שעבדה איתו בעבר עבור הלורד דרלינגטון כסוכנת הבית הראשית ועזבה כאשר נישאה. בדרך הוא עוצר במקומות שונים, נהנה מהנופים ומהרהר בחייו ובעיקר בעבודתו.
בתקופתו של לורד דרלינגטון הייתה האחוזה מקום הומה; ביקרו בה אנשי ממשל, פוליטיקאים, אנשי תרבות ועוד. נערכו בה פגישות חשאיות, סעודות ענק, ונחתמו בה הסכמים. לעיתים תכופות פקדו את האחוזה שגרירים, שרי חוץ וראשי ממשלות. עם פטירתו של לורד דרלינגטון פחתה חשיבות האחוזה. השינוי שעברה האחוזה עשוי לסמל את השינוי שעברה בריטניה, מחברה ויקטוריאנית מעמדית ושמרנית, לחברה מודרנית. סטיבנס נזכר במהלך החופשה שלו במצבה הקודם של האחוזה. בהדרגה הוא מבין שהלורד הקודם שלו, אותו הוא העריץ בצורה עיוורת, עשה טעויות שונות, וכפי הנראה תמך בפאשיזם ובעליית הנאציזם.
לסטיבנס אין כלום למעט עבודתו, שאותה הוא ממלא על הצד הטוב ביותר. אין לו משפחה, אין לו חברים, אין לו אהבה ולרוב גם אין לו חוש הומור. הוא ביטל את עצמו באופן טוטלי על מנת להצטיין בעבודתו. הוא אף מצדיק את זה בכל הזדמנות ועושה לזה מעין רומנטיזציה כי "זה חלק מהתפקיד".
במהלך המסע לתוך עצמו הוא מבין, בהדרגה, שהיה שותף בשתיקה להתנהלות לא ראויה. בנוסף, החמיץ בצמתים רבים במהלך חייו הזדמנויות רבות, שלא ישובו עוד, לבחור בדרך הראויה.
ראי זרם

ראי זרם הוא מעגל חשמלי שבו הזרם החשמלי דרך רכיב אחד נקבע על ידי הזרם דרך רכיב אחר, ולא על ידי המתח החשמלי עליו. ראי הזרם מתאים לשמש כמקור זרם משום שהוא יכול לספק זרם קבוע ללא תלות בעכבת העומס.

מאפיינים

ראי הזרם מאופיין על ידי גודל הזרם במוצאו, או על ידי התלות בין הזרם במוצאו לזרם, מתח או התנגדות ייחוס המשמשים לקביעתו. באות גדול ראי הזרם הוא בקירוב מקור זרם, אך אין זה מקור זרם אידיאלי: יש לו התנגדות יציאה סופית וכמו כן יש לו תגובת תדר כתוצאה מקיבולים פרזיטיים בטרנזיסטורים. באות קטן, ראי הזרם הוא בקירוב השקול נורטון שלו. התנגדות היציאה בזרם חילופין קובעת את היכולת של הזרם להישאר קבוע עם שינוי המתח הנופל על ראי הזרם. קיים מתח מינימלי שנדרש להפיל על הראי על מנת שמצב הפעולה של הטרנזיסטורים יהיה פעיל.

מימוש

ראי זרם פשוט ממומש בעזרת טרנזיסטורים ביפולריים. הוא מורכב משני טרנזיסטורים ביפולריים, Q₁ ו-Q₂ (במקרה שבאיור מסוג NPN) שבסיסיהם מקוצרים. הקולט של Q₁ מקוצר לבסיס שלו בחיבור הנקרא חיבור דיודי שכופה עליו להיות במצב פעיל קדמי. הקולט מחובר דרך נגד למקור מתח, והפולטים של שני הטרנזיסטורים מוארקים. בידיעת הגבר הזרם של הטרנזיסטור  והמתח שנופל בין הבסיס לפולט במצב פעיל קדמי, ניתן לחשב את זרם הייחוס  בעזרת חוקי קירכהוף. כלומר, נקודת העבודה של הטרנזיסטור Q₁ נקבעת רק על ידי מקור המתח והתנגדות הנגד שמחובר לו לקולט.
הן הבסיסים של שני הטרנזיסטורים והן הפולטים שלהם מקוצרים זה לזה. במצב פעיל קדמי האופיין של טרנזיסטור ביפולרי תלוי בקירוב רק במתח בין הבסיס לפולט, ולכן הזרמים דרך שני הטרנזיסטורים שווים בהנחה שהגברי הזרם שלהם  שווים. כך, הזרם שזורם דרך Q₂ לא תלוי במתח הנופל בין הקולט לפולט שלו או בנגד עומס שמחברים אליו, והוא נשאר בקירוב קבוע.
ההספק החשמלי מסופק למעגל ממקור המתח , אך המעגל מתפקד כמקור זרם עם זרם .
ראי זרם פשוט יכול להיות ממומש גם בעזרת טרנזיסטורי MOSFET.
נופש

נופש הוא שם כולל לבילוי זמן מתוך תחושת הנאה, אשר מטרתו השגת רגיעה של הגוף והנפש.
בעוד שהמונח "פנאי" מתאר בדרך כלל מצב של זמן חופשי מעבודה ומילוי מטלות והתחיבויות, ומתבטא בבילוי בעל אופי פאסיבי כגון שינה, הרי שהמונח נופש מדגיש את האופי האקטיבי של הבילוי.

ההיבט הבריאותי

העלייה ברמת החיים במדינות המפותחות, ביחד עם סגנון העבודה התובעני ועתיר הלחצים הנפשיים, הביאה לגידול בביקוש לנופש ופעילות אקטיבית של בילוי זמן. מחקרים מאשרים את המסקנה כי הנופש תורם לאיכות החיים והרגשה של שביעות רצון, ואלה בשילוב ירידת רמת המתח הנפשי הנלוית אליהם תורמת ישירות גם לשיפור הבריאות הגופנית. התברר עוד כי העוסקים בפעילות נופש אקטיבית הקטינו את הוצאות הבריאות שלהם.
החשיבות של הניתוק מלחצי היום יום כמכשיר לשיפור המצב הנפשי והגופני מוכר עוד מתרבויות עתיקות ובראשן היהדות אשר קיבעה את יום השבת כיום מנוחה מחייב.

ההיבט הארגוני

יצירת תנאים לנופש יכולה להיות על בסיס וולונטרי- ציבורי או על בסיס פרטי למטרות יצירת רווח. רשויות מקומיות מפתחות פארקים ציבורים ומתקנים פתוחים לנופש פעיל. במרכזי תרבות מקומיים מתקיימים חוגי העשרה ויצירה כולל חוגים ופעילויות למבוגרים בתחומי הספורט, מוזיקה, מלאכת-יד וכדומה. חברות פרטיות מארגנות גם הן בילויי נופש שונים החל מטיולים אתגריים ופעילויות ספורט ייחודיות וכלה בנופש מתון ורגוע יותר, הכל לפי טעמו ובחירתו של הפרט.

ההיבט המקצועי

ההתפתחות של נושא הנופש וההבנה של החשיבות הנלוית אליו הביאה גם להתפתחות של אנשי מקצוע המתמחים בתחום. הכשרתם כוללת הן את ההיבט הציבורי של בניית אתרי הנופש אופיים ותקציביהם, והן בהיבט האישי של התאמת האופי והאינטנסיביות של הנופש לאדם הספציפי העומד מולם.
קארל וימן

חייו האישיים

וימן נולד לאורר ואליסון בקורווליס שבאורגון, ארצות הברית. לוימן ארבעה אחים ואחיות. אביו עבד במנסרה ואימו הייתה עובדת סוציאלית. בכיתה ז' למד בבית הספר בעיירה פלימות'. לפי וימן למורה שלו למדעים רון טוביאס, הייתה השפעה גדולה עליו והוא עדיין זוכר את השיעורים וההסברים שלו מבית הספר על מבנה האטומים והטבלה המחזורית. בהמשך נרשם לבית הספר התיכון שבקורווליס והשתתף בתחרויות שחמט ושיחק בנבחרת הטניס. אחד המורים שלו מהתיכון אמר עליו "ילד רציני שלעולם לא קיבל שום דבר רע". בשנת 1984 נישא וימן לשרה גילברט (Sarah Gilbert) . הוא הכיר אותה כאשר עבדה על הדוקטורט שלה. הם רצו להתחתן זמן קצר לאחר שהכירו אך לבסוף התחתנו רק אחרי ששרה סיימה את הדוקטורט שלה.

הקריירה האקדמית והמדעית

לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר ב-1969, סיים תואר ראשון באוניברסיטת MIT בשנת 1973 ותואר שלישי באוניברסיטת סטנפורד בשנת 1977. תחילתה של הקריירה המדעית שלו הייתה בתור מתמחה אצל חוקר באוניברסיטת מישיגן. לאחר מכן וימן מונה לעוזר של פרופסור לפיזיקה. בשנת 1984 וימן עבר לאוניברסיטת קולורדו ולאחר שלימד שלוש שנים באוניברסיטה מונה לפרופסור. וימן ואריק קורנל (מ-המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה) החלו במחקר בשנת 1990 שהוביל לכך שבשנת 2001 יזכו בפרס נובל לפיזיקה ביחד עם וולפנג קטרלה (מ-MIT) . הם זכו בפרס על יצירת עיבוי בוז-איינשטיין לראשונה. עיבוי בוז איינשטיין היא תופעה שמתחרשת בבוזונים, בטמפרטורות של כמה עשרות ננו-קלווין מעל האפס המוחלט ( 273.15- מעלות צלזיוס) שבה חלקיקים רבים נדחסים לרמת האנרגיה הנמוכה ביותר של מערכת קוונטית ובעצם משנים מצב צבירה לגז בוזונים מנוון. התופעה נחזתה על ידי אלברט איינשטיין וסאטינדרה נאת בוז בשנת 1924. אבל יצירת העיבוי נעשתה לראשונה על ידי הזוכים בפרס רק בשנת 1995. משנת 1985 עד 2007 היה וימן עמית במכון JILA Joint (Institute for Laboratory Astrophysics), ובין השנים 1993 ל-1995 שימש כיושב ראש המכון. וימן הקים את The Carl Wieman Science Education Initiative) CWSEI) בשנת 2006. שנה לאחר מכן עזב וימן את אוניברסיטת קולורדו ועבר לאוניברסיטת קולומביה הבריטית שם היה פרופסור לפיזיקה ודירקטור ב-CWSEI. בין השנים 2010 ו-2012 וימן היה דירקטור חבר במשרד המדע והטכנולוגיה של הבית הלבן. בשנת 2013 וימן עבר למחלקת הפיזיקה ולבית הספר הגבוה לחינוך של אוניברסיטת סטנפורד.
נרגילה (רשת מסעדות)

נרגילה הייתה רשת מסעדות תימניות בבעלותו של נרי אבנרי שפעלה בישראל בשנות ה-80 וה-90.

היסטוריה

אבנרי פתח את המסעדה הראשונה ב-1983, בפינת הרחובות בן יהודה וז'בוטינסקי בתל אביב. אמו, שושנה סעדה, הייתה הטבחית הראשית במסעדה. במסעדה נמכרו מאכלים תימניים מסורתיים כמלאווח, ג'חנון ומרק רגל, לצד מאכלים מחודשים, בהם ה"זיווה" - מאכל עשוי בצק עלים ממולא בגבינה צהובה שנקרא על שם בת זוגו של אבנרי, שהייתה גם מנהלת המלצרים. 
לאחר כשנה של פעילות, הוציאה עיריית תל אביב-יפו צו סגירה למסעדה, בשל היעדר רישיון עסק. היא נפתחה מחדש בפינת רחוב אבן גבירול ושדרות דוד המלך. מסעדה זו זכתה להצלחה גדולה משל קודמתה, ונוסף בה פריט נוסף שהפך מזוהה עמה - תפריטים פרובוקטיביים שכללו תמונות עירום של נשים, בדיחות וסיפורי זימה. בעקבות השימוש בתפריטים החדשים, התפטרה אמו של אבנרי מהמסעדה.
בעקבות הצלחת המסעדה, פתח אבנרי סניפים נוספים, שפעלו באמצעות זכיינים. בשיאה, מנתה הרשת 22 סניפים. 
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 נקלעה הרשת לקשיים. אבנרי מכר אותה לקבוצת אקויטל שבבעלות איש העסקים ג'ו אלמליח, וזה מכר אותה לקובי מימון גם בתקופה זו לא התאוששה הרשת מקשייה וסניפיה נסגרו. לאחר שמוזגה עם רשת המזנונים ביסטופ, נמכרה בשנת 2002 לשמעון דהאן תמורת סכום סמלי של 101 ש"ח.
בשנת 2013 פתח אבנרי מחדש את מסעדת נרגילה ברחוב קרליבך, במקום בו היה בעבר אחד מסניפי הרשת, אך היא נסגרה תוך זמן קצר.
פרסי ג'קסון וים המפלצות (סרט)

תקציר העלילה

פרסי ג'קסון, בנו של פוסידון, יוצא למסע עם חבריו כדי למצוא את גיזת הזהב הקסומה על מנת להציל את המחנה לחצויי דם ואת העולם שלהם. תוך כדי מסע חיפושים אחר גרובר שכלוא בכלא של פולימפוס; הקבוצה נאלצת להיכנס לתוך ים המפלצות (שידוע לבני אדם כמשולש ברמודה) ולהילחם ביצורים מפחידים, צבא זומבים ארור וברוע האולטימטיבי.

צילומים

הצילומים לסרט החלו ב-16 באפריל 2012. הסרט היה צריך במקור להשתחרר ב-15 במרץ 2013, אך הוחלט לדחות את תאריך השחרור ל-16 באוגוסט 2013. רוב הסרט צולם בונקובר וחלק מסצנות הספינה צולמו בניו אורלינס.

שיווק

חמש תמונות סטילס רשמיות שוחררו ב-21 במרץ ב-2013. הטריילר הראשון שוחרר ב-29 במרץ. ב-2 באפריל 2013, הטריילר הרשמי לסרט הועלה ל-YouTube. הפוסטר שוחרר ב-6 באפריל 2013.
פטרישיה רידי

ביוגרפיה

רידי סיימה תואר ראשון בביולוגיה במכללת קרלטון  במינסוטה בשנת 1974 ותואר שני מאוניברסיטת מינסוטה בארצות הברית בשנת 1977. היא סיימה לכתוב את הספר הראשון שלה בשנת 1978, תוך כדי עבודה כרואת חשבון ואנליסטית פיננסית. בינואר 1980, יחד עם פמלה דין , אמה בול, ויל שטרלי , סטיבן בראסט ונייט בקלין, הם ייסדו את ה"(The Scribblies), קבוצת סופרי פנטזיה אשר אליה השתייכה במשך חמש שנים. היא מכרה את הספר הראשון שלה להוצאת אייס , הוצאה המתמחה בספרי מדע בדיוני ופנטזיה, באפריל 1980 והוא פורסם ב־1982. בסתיו 1980, רידי פגשה את ליליאן סטיוארט קרל , אשר הפגישה אותה עם לויס מקמאסטר בוז'ולד. ב־1985, זמן קצר לפני שפורסם ספרה החמישי, היא הפכה לסופרת במשרה מלאה. היא חברה בעולם המשותף  של האנתולוגיה של ליבק .
פטרישיה וג'יימס רידי נישאו בשנת 1976; הם התגרשו ב-1991. היא צמחונית ומתגוררת במיניאפוליס עם שני חתולים.
הופס

מדורים

נוסף על הסיקור העיקרי של ליגת ה-NBA, המגזין גם כותב על נושאים נוספים כגון ליגות המכללות (בעיקר כדורסל), כדורסל עולמי, כדורגל, טניס, אופניים, סנוקר, פוטבול, כדור בסיס וענפי ספורט שונים. האתר מסקר תחרויות חשובות גם בענפים שלא זוכים לסיקור קבוע באתר כמו אתלטיקה קלה, שחייה, גולף, אגרוף ועוד. מגוון הענפים המסוקרים בא לידי ביטוי במדור "ענייני דיומא".
מדור מרכזי באתר הוא טוריו הקבועים (בדרך כלל יומיים) של מנחם לס, פרופסור לביומכניקה ועיתונאי ספורט, הנקראים "מעורב הופס". הטורים כוללים חדשות שוטפות מליגת ה-NBA ומעולם הספורט בכלל, יחד עם סיפורים ותמונות מעברו של לס ושל הליגה ונושאים מתחלפים שונים.
כן ישנם מדורים מיוחדים שאינם קבועים כל הזמן אלא בתקופות של פגרות וכדומה כמו "סיפורי NBA" על סיפורים מהעבר על שחקנים או קבוצות ו"שחקנים שאסור לשכוח" על שחקנים שלא היו כוכבים גדולים אך הייתה להם תרומה חשובה לקבוצתם או בעלי סיפור חיים מעניין וכדומה.

היסטוריה

הופס הוקם ב-2005 כפורום NBA על ידי שרון סולומון ושגיא כהן, שני צעירים בסוף שנות העשרים לחייהם. האתר שימש כמוקד דיונים לחובבי כדורסל במהלך אמצע שנות ה-2000, עד להצטרפותו של פרופ' לס ב-2008. כאשר פרופ' לס הצטרף לאתר הוא הפך לפורטל NBA. האתר נרכש על ידי פרופ' לס ב-2011.
האתר, שמופעל על ידי מתנדבים, שלח נציגים לסוף-שבוע האולסטאר ב-NBA ב-2017 ו-2018 ולסדרת הגמר של ה-NBA בשנים אלו, נוסף לסיקור שוטף של ליגת הכדורסל האמריקאית. לכתבי האתר אקרדיטציה למשחקי NBA ויורוליג באופן קבוע, והוא בין אתרי הסיקור בהתנדבות הבולטים בעולם של ליגת ה-NBA].
גן העלייה השנייה

מבנה

הגן, הקרוי על שם העלייה השנייה, תוכנן בשנת 1954 על ידי אדריכל הגנים ויקטור מאיר. הגן ממוקם בגובה של כ-80 מטר מעל פני הים, והוא הנקודה הגבוהה ביותר לאורך מישור החוף בין אשקלון לשיפולי הכרמל, עם תצפית לעבר גוש דן.
גודלו של הגן כ-16 דונם, ויש בו עשרות עצים ותיקים, שיחים, פרחים ומדשאות. בגן שבילים המקיפים את הגן באורך כולל של כ-1,500 מטר, פינות ישיבה ובריכת נוי, בחלקו התחתון, המתמלאת בחורף על ידי נחל ומפל מלאכותי. עוד ישנם בו פינות של אבני כורכר, שני מרחבים עם מתקני שעשועים: לילדים ולפעוטות וגינת כלבים.
לגן העלייה השנייה מאפיינים ייחודיים והוא מוגדר כגן לשימור. בתחילת 2013 נערך בו שיפוץ. בגן מתקיימים מופעי קיץ, הכוללים הופעות של אמנים, הקרנת סרטים וכדומה.
בגן העלייה השנייה שוכן מצפה הכוכבים של גבעתיים, שהוקם בשלהי שנות ה-60 על ידי עיריית גבעתיים והאגודה הישראלית לאסטרונומיה. המצפה זכה להכרה רשמית כמצפה כוכבים מדעי והוא היחיד מסוגו שגם פתוח לקהל הרחב. במקום מתקיימות מגוון פעילויות בתחום חקר החלל, ומתבצעים בו מחקרים בשיתוף עם מוסדות שונים בארץ ובעולם.
Someday (שיר של מריה קארי)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קארי עצמה ובן מרגוליס אשר הפיקו גם 4 דמואים שונים לשיר אך בסופו של דבר קארי ביקשה את עזרתו של המפיק ריס וויק בעבודה על השיר והוא הסכים ובסופו של דבר הגרסה הסופית של השיר הופקה על ידי וויק שעשה מספר שינויים בשיר כמו למשל החלפת הקרניים בגיטרה מהלך אשר קארי סירבה לו בהתחלה. 
השיר תחילה שוחרר בבריטניה וחודש לאחר הוא שוחרר בארצות הברית עם מספר רמיקסים.

הצלחה

השיר זכה להצלחה רבה בביקורות ומבחינה מסחרית. בארצות הברית השיר הגיע למקום הראשון ובכך הפך לשיר השלישי של קארי מהאלבום שהגיע למקום הראשון במדינה. עם השנים השיר נכלל בהרבה אלבומי אוסף של קארי: #1's, Greatest Hits ,The Essential Mariah Carey ו-#1 to Infinity.
האמנה האירופית להגנה על ילדים מפני ניצול והתעללות מינית

האמנה האירופית להגנה על ילדים מפני ניצול והתעללות מינית היא אמנה רב-צדדית של מועצת אירופה לפיה המדינות החתומות על האמנה מסכימות להגדיר צורות מסוימות של התעללות מינית נגד ילדים כמעשים פליליים. זאת האמנה הבינלאומית הראשונה המתייחסת להתעללות מינית בילדים המתרחשת בתוך הבית או המשפחה.
האמנה נחתמה ב-25 באוקטובר 2007 בלנזרוטה, ספרד. כל המדינות החברות במועצת אירופה חתמו על האמנה. המדינה האחרונה שחתמה עליה הייתה צ'כיה ביולי 2014 ובכך הייתה המדינה ה-47 אשר חתמה על האמנה. האמנה נכנסה לתוקף ב-1 ביולי 2010, לאחר שאושררה על ידי חמש מדינות. האמנה כתובה בשפות אנגלית וצרפתית.

תוכן האמנה

המדינות אשר אשררו את האמנה מסכימות להגדיר פעילות מינית עם ילדים מתחת לגיל ההסכמה כפעילות פלילית, ללא קשר להקשר שבו התנהגות כזו מתרחשת. האמנה גם מחייבת הפללה של זנות ילדים ופורנוגרפיית ילדים כפעילות פלילית. האמנה קובעת מספר צעדים כדי למנוע ניצול מיני של ילדים והתעללות, ובכלל זה הכשרה וחינוך של הילדים עצמם, ניטור של עבריינים, והמיון וההכשרה של אנשים המועסקים או מתנדבים בעבודה עם ילדים.
מיניאפוליס

יהדות מיניאפוליס

יהודים התיישבו במיניאפוליס סמוך להקמתה. ב־1878 התארגנה שם קהילה רפורמית בשם "שערי טוב", שמאוחר יותר שינתה את שמה ל"היכל ישראל". מוצא רוב המשפחות היהודיות הראשונות שהתיישבו בעיר היה מגרמניה. משנות ה־80 החלה הגירה של יהודים ממזרח אירופה לעיר. אלו בנו בתי כנסת רבים והתארגנו בקהילות אורתודוקסיות. בשנת 1900 מנו יהודי מיניאפוליס כ־6000 איש, שרובם עסקו בענף המסחר. ב־1912 יצא לאור לראשונה שבועון יהודי בקהילה המקומית, "העולם של היהודים האמריקנים". בשנות ה-40 גל של אנטישמיות פרץ בעיר והעיר אף נקראה בירת האנטישמיות של ארצות הברית. ב־1961 נבחר היהודי ארתור נפתלין לראש העירייה. כמו כן בשנה זו נוסד בית חולים יהודי בעיר, "הר סיני". ב־1967 מספר היהודים הגיע ל־20,500 איש.
הקהילה האורתודוקסית גרה ברובה בפרבר סיינט לואיס פארק.
פרובידנסיה

גאוגרפיה

אורכו של פרובידנסיה כ-7 קילומטר ורוחבו כ-4 קילומטר. האי הררי ומקורו געשי. ההר הגבוה ביותר מתנשא לגובה של 320 מטר מעל פני הים.

היסטוריה

האי פרובידנסיה יושב בשנת 1630 על ידי פוריטנים אנגלים. הם הקימו במקום מושבת עבדים וגם ניהלו פריבטיר, דבר שהביא לכיבוש האי על ידי הספרדים ב-1641. ניסיונות של אנגליה לכבוש חזרה את האי לא צלחו עד שלקראת סוף שנת 1665 הוביל הנרי מורגן כח של פיראטים אנגלים שכבש את האי פרובידנסיה ביחד עם סנטה קטלינה, אי לווין שלו. כח הפיראטים הרס את רוב המבצרים הספרדים שנבנו באי והקים בפרובידנסיה עיירה פיראטית. פרובידנסיה חזרה במהרה לשליטה של הספרדים אולם נכבשה שוב על ידי הנרי מורגן ב-15 בדצמבר 1670 ונשארה בשליטה של הפיראטים האנגלים עד 1689, אז הועברה לידי הספרדים וגורלה נקשר עם זה של האי סן אנדרס.
אבסולוטיזם נאור

אבסולוטיזם נאור, המוכר גם כדספוטיזם נאור, הוא מושג הבא לתאר את פועלם של שליטים אבסולוטיים שהושפעו מרעיונות הנאורות, תקופה היסטורית באירופה שנמשכה במאות ה-18 וה-19.
המלכים והשליטים באותה תקופה האמינו בכך שטובת המדינה היא החשובה. הריבון (שליט) נועד כדי לשרת את עמו וכי אין לשלול מאנשים את זכויותיהם בגלל אמונותיהם הדתיות. מלכים אלו שירתו והגנו על העם וטענו כי הם שווי זכויותיהם של התושבים. חסיד השיטה הזו היה וולטר, שהתכתב דרך קבע עם מספר שליטים של אותה תקופה.
מלכים נאורים הבדילו את עצמם ממלכים מסורתיים בדרך בה שלטו. הם אמצו את רעיונות הנאורות, ובעיקר את עקרון הרציונליזם, והשתמשו בהם בממלכתם. הם אפשרו סובלנות דתית,  חופש הדיבור והעיתונות, ואת הזכות להחזיק ברכוש פרטי. רבים טיפחו את האמנויות, המדעים והחינוך. מעל הכל, אסור היה להם להיות שרירותיים בחוקיהם והם היו חייבים לציית לחוקים ולאכוף אותם בצורה שווה על כל נתיניהם.
אמונותיהם בקשר לכוחם המלוכני היו דומות לאלו של המלכים האבסולוטים, וגם הם האמינו שלהם זכות השלטון מבטן ולידה. ההבדל בין שליט אבסולוטי לשליט אבסולוטי נאור התבסס על מידת האימוץ של רעיונות הנאורות. למשל, הקיסר יוזף השני אימץ לחלוטין את רעיון האמנה החברתית. לעומתו, יקתרינה הגדולה דחתה לחלוטין רעיון זה, אך אימצה רעיונות רבים אחרים מהנאורות, כמו להיות הפטרונית הגדולה של האומנויות ברוסיה.
שליטים אלו ניסו לשפר את חיי נתיניהם על מנת לחזק את כוחם שלהם. למשל, ביטול הצמיתות באירופה נעשה על ידי שליטים נאורים. יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, תמצת את רוח האבסולוטיזם הנאור באומרו: "הכל למען העם, אך דבר לא על ידי העם".
יהודים שהיו נתיניהם של השליטים הנאורים זכו לשוויון זכויות, ביטול מיסים מפלים, והשליטים עודדו אותם לרכוש השכלה כללית, לימוד מקצוע פרודוקטיבי.
עמית הכטר

קריירה

בשנת 2014 בגיל 12, החלו צילומים לסרט "מדינת הגמדים", בו גילם את דמותו של "יונתן". הסרט יצא לאקרנים בשנת 2016.
במרץ 2017 החל שידור הסדרה "בית הכלבים", בה גילם את הדמות רויו, בערוץ ניקלודיאון.
ב-2019 לוהק לסדרה "חיה" שצפויה להיות משודרת ב-"yes".
באותה שנה החלו הצילומים לעונה השלישית של הסדרה "אחותי קפצה כיתה" בה הוא יגלם את הדמות "יורגן".
באוגוסט 2019 החלו הצילומים לסדרה "ספיידרס" בה משתתף.

חיים אישיים

הכטר למד בבית הספר תיכון מו"ר במודיעין, ולמד במגמת תיאטרון. התגורר מספר שנים בארצות הברית ונכון ל-2019, גר בעיר מודיעין מכבים רעות והדריך בתנועת הצופים.
אליהו מירון

אליהו מירון (ט"ו באלול תרפ"א, 18 בספטמבר 1921 - י"ט באייר תשנ"ט, 5 במאי 1999) היה עורך דין ישראלי ואיש ציבור, אשר כיהן בין היתר כמנכ"ל משרד הפנים.

ביוגרפיה

נולד בשנת 1921 בוורשה שבפולין ליצחק ואסתר זנמירובסקי, ובשנת 1932 עלה עם הוריו לישראל. היה נשוי לשושנה לבית הלפרין ואב לאסתר, יצחק ומרדכי. שירת ב"הגנה" בשנים 1936–1939, ולאחר מכן שירת בפלמ"ח במסגרת יחידת עילית בשנים 1941–1947. למד בבית הספר למשפט בירושלים (דיפלומה במשפט) ובבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב, ובשנת 1946 קיבל רישיון עריכת דין. עם הקמת המדינה שירת בצה"ל כקצין וסיים את שירותו בדרגת רב-סרן.

פעילות חברתית

בנוסף לעיסוקו המקצועי נטל חלק בפעילות פילנתרופית ענפה, ובמסגרת זו כיהן כחבר קרן שושנה ופנחס ספיר, כחבר קרן מוריס פולק בישראל ובמוסדות צדקה רבים נוספים.
מילא תפקידים מרכזיים באוניברסיטת בר-אילן במשך שנים רבות, החל בשנת 1961 ועד לפטירתו בשנת 1999. בין השאר כיהן כחבר במועצת המייסדים, בחבר הנאמנים ובוועד המנהל. כמו כן קידם את הקמת הפקולטה למשפטים באוניברסיטה, היה בין מקימי המרכז האקדמי שערי משפט ופעל להקמת המכון הגבוה לתורה, מוסד ישיבתי תורני אשר פועל במסגרת האוניברסיטה.
נמנה עם מקימי בית המדרש "קוממיות אברהם" בתל אביב, בראשו עמד הרב שלמה גורן.
במהלך פעילותו הציבורית פעל רבות לשמירה על איכות הסביבה, להקמת שמורות טבע ובהם פארק נאות קדומים ולמניעת מפגעים סביבתיים בערי ישראל. במסגרת פעילות זו מונה בשנת 1974 ליושב ראש המועצה לישראל יפה, תפקיד בו החזיק במשך למעלה מעשרים שנה עד לשנת 1996.

מורשתו

בשנת 1999 נפטר והובא למנוחות בבית הקברות נחלת יצחק בתל אביב.
לאחר מותו הונצח מירון על ידי מספר רב של עמותות חסד, מוסדות תורניים ועמותות הפועלות לגשר ולקרב בין חלקי העם. בין היתר, נקראו על שמו ישיבת חזון אליהו, ישיבת חב"ד הממוקמת בתל אביב, וישיבת מעלה אליהו, ישיבה גבוהה ציונית דתית הממוקמת אף היא בתל אביב.
שרית ישי לוי

ביוגרפיה

ישי-לוי נולדה וגדלה בירושלים במשפחה ס"ט, דור שמיני בארץ. עם סיום שירותה הצבאי, החלה לימודי משחק ב"סטודיו למשחק ניסן נתיב", ולאחר מכן פנתה ללימודים באוניברסיטת תל אביב. במהלך שנות השבעים שיחקה בהצגות תיאטרון, לצד הופעות בסרטים "מלכת הכביש", "ז'אקו והיצאניות", "אריאנה" ו"אני אוהב אותך רוזה".
במחצית שנות השבעים השתלבה בעולם העיתונות, כשהחלה לכתוב למגזין הנשים "את" מלונדון. עם חזרתה ארצה, השתלבה בשבועון החדשות "העולם הזה", בו בלטה במדור הראיונות "מה הם אומרים" שבמסגרתו ראיינה ב-1980 את מוחמד עלי, אלוף העולם באיגרוף. בתמונתם המשותפת בעיתון נראתה ישי-לוי מכה באגרופה את מוחמד עלי.
ביוני 1982, בעיצומה של מלחמת לבנון, עוררו בכירי "העולם הזה" ישי-לוי, אורי אבנרי וענת סרגוסטי סערה, כאשר נפגשו עם ראש אש"ף יאסר ערפאת בביירות הנצורה. פגישה זו ידועה כפגישה הראשונה של ישראלים בכלל, ועיתונאים ישראלים בפרט, עם ערפאת, וזהו הראיון הראשון שהתפרסם עמו. בעקבות מפגש זה, נחקק החוק האוסר מפגש של ישראלים עם אנשי אש"ף. באותו ביקור בלבנון קיימו השלושה ראיון מוקלט במחנה אש"ף במערב ביירות, עם הטייס השבוי אהרון אחיעז, הבכיר בשבויי מלחמת לבנון הראשונה, והביאו דרישת שלום חיה ומכתב לבני משפחתו.
במקביל ובהמשך לעבודתה כמראיינת ראשית של "העולם הזה" בין השנים 1980-1985, עבדה בירחון "מוניטין". שם פורסם הראיון שקיימה ב-1981 עם יו הפנר, הבעלים והמפיק של המגזין הארוטי "פלייבוי" שהתקיים באחוזת פלייבוי.
במחצית שנות השמונים עברה לעיתון "חדשות" של קבוצת הארץ, במסגרתו קיימה סדרת ראיונות בחוות שקמים עם לילי שרון, רעייתו של אריאל שרון, בהם הראיון בו חשפה את הערצתה ואהבתה הרבה לאריאל שרון באמירה "אני הגיישה של שרון".
עם סגירת העיתון "חדשות" עבדה ישי-לוי ככתבת חוקרת תוכנית הטלוויזיה הדוקומנטרית "רשת חוקרת" וכן במגזין סוף השבוע בעתון הכלכלי "טלגרף".
במחצית שנות התשעים החלה לשמש ככתבת ראשית במגזין "עולם האישה", בו החלה לכתוב את מדור התיירות "סתלבט".
במסגרת עבודתה ב"עולם האשה" ערכה בנובמבר 1999 ראיון עם דליה רבין-פילוסוף, בתו של יצחק רבין. בראיון זה חשפה רבין-פילוסוף את הכאב המתעצם נוכח הספקות הקשים שעלו בקרב בני המשפחה בדבר השאלות מי עמד מאחורי הרצח, ומדוע אמרו אנשי השב"כ לאמה לאה רבין, מיד לאחר הירי, שזה היה תרגיל ("למה אמרו לה שזה תרגולת? איזו תרגולת?"). 
בעקבות הראיון דווח בעתונות הישראלית על בקשת בני משפחת רבין לחקור את הפרשה מחדש.
עוד התפרסם ב"עולם האשה" ראיון שערכה ישי-לוי עם מעצב האופנה האיטלקי רוברטו קוואלי, המוכר כמי שקובע טרנדים באופנה העולמית וכמי שמלביש את כוכבות הוליווד.
בשנים האחרונות הגישה פינות תיירות בתוכניות "שישי וחצי" עם עינת ארליך, "נשים קטנות" עם הילה אלפרט ואלימור זילברמן בערוץ 2, ו"אודטה" עם אודטה שוורץ בערוץ 10, במקביל לפינות תיירות שהגישה באתרי אינטרנט.
ישי-לוי משמשת כחברה ודוברת קבוצת "פיזיקל אימורטליטי" בראשות רעיה שטראוס בן-דרור ובן זוגה שמואל בן-דרור.
ישי-לוי הייתה נשואה למפיק מיכה שרפשטיין, ולעיתונאי גדעון לוי (1985-1995). היא אם לשלושה. בן נוסף שלה, תום, נפטר בגיל שנה מווירוס שתקף את גופו וחדר לגזע המוח.