google/wiki40b huggingface dataset:
חמשת מיני דגן

חמשת מיני דגן הם חמישה סוגים של דגן, שלהם נקבעו דינים מיוחדים בהלכה היהודית. ואלו הם: חיטה, שעורה, שיבולת שועל, כוסמין ושיפון.

מאפיינים

חמשת מיני דגן מהווים חלק חשוב מתפריט מזונו של האדם. מהם אופים לחם שהיה ועודנו מרכיב חשוב במזונם של בני האדם. בהרכבם התזונתי של חמשת מיני דגן, זולת בשיבולת שועל, קיים בנוסף לעמילן, גם חלבון הגלוטן, האחראי לתופעת החימוץ הייחודית לחמשת המינים, והמבחינה בינם לגידולי שדה וקטניות אחרים. העדר הגלוטן במין המוכר היום כשיבולת שועל העלה מחלוקת לגבי שאלת הזיהוי של דגן זה. חמשת מיני דגן מתאפיינים בשלב נוסף של עיבוד חקלאי לאחר הקצירה, והוא האיסוף לערימה (=דיגון).

חמשת מיני דגן בתנ"ך

חמשת מיני דגן מיוצגים בשבעת המינים באמצעות החיטה (כוסמין ושיפון) והשעורה (שיבולת שועל):
"ארץ חיטה ושעורה וגפן ותאנה ורימון, ארץ זית שמן ודבש"
— ספר דברים, פרק ח', פסוק ח'
ישעיהו בפרק כ"ח מתאר את עבודות החקלאי ומזכיר את חמשת המינים: 
"הֲלוֹא אִם־שִׁוָּה פָנֶיהָ, וְהֵפִיץ קֶצַח וְכַמֹּן יִזְרֹק; וְשָׂם חִטָּה שׂוֹרָה וּשְׂעֹרָה נִסְמָן, וְכֻסֶּמֶת גְּבֻלָתוֹ"

זיהויים

השעורה ושיבולת השועל נחשבים למין אחד לעניין איסור כלאיים. הכוסמין והשיפון נחשבים אף הם למין אחד לעניין זה.
בין חוקרי הריאליה בתקופת המשנה והתלמוד, חלוקות הדעות בשאלה אם הצמחים הנקראים כיום כוסמין ושיבולת שועל (קוואקר), הם אכן הצמחים שנקראו בשם זה במשנה.
פרופסור יהודה פליקס זיהה את שיבולת השועל עם זן של השעורה וטען שלא ייתכן ששיבולת שועל היא סוג הדגן הקרוי בשם זה כיום (Avena), והמשמש להכנת דייסות ודגני בוקר, מכיוון שבדגן זה אין גלוטן והוא לא היה מוכר לחז"ל בימי המשנה והתלמוד. פרופסור פליקס סיפר שבעקבות זיהויו הרב שלמה זלמן אוירבך היה מברך ברכת שהכל על ארוחת הבוקר שלו שהכילה דייסת שיבולת שועל במשך כשנתיים, עד שהרב יוסף שלום אלישיב גער בו בטענה שהוא לא יכול לשנות מנהג ישראל של מאות שנים עוד מימי הראשונים בגלל חוקר אחד. מנגד טען הרב יוסף אפרתי שבניסוי שנערך לצורך בירור סוגיה זו על ידי ד"ר משה זקס גילו כי שיבולת שועל החמיצה, על אף היעדר הגלוטן בה, ולכן הוא תומך בזיהוי המקובל, המבוסס על פירוש רש"י.
פרופ' זהר עמר פרסם מונוגרפיה מקיפה ביותר על חמשת מיני דגן (תשע"א) ובמחקרו הציג את כל מסורות הזיהוי והצעות החוקרים. במחקרו הוא מביא ראיות ופרשנויות חדשות, ותומך למעשה באפשרות שבעבר גידלו בצפון ארץ ישראל שבולת שועל ושיפון באופן מוגבל.
I'm Gonna Getcha Good!

רקע וכתיבה

בדומה ל-"Whose Bed Have Your Boots Been Under?" ו-"The Woman in Me (Needs the Man in You)" השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט "מאט". השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי, המשלב בתוכו גם את סגנון הפופ.
בשנת 2004, הוציאה טוויין את אלבום הלהיטים הראשון שלה Greatest Hits, בו נכלל השיר.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי פול בויד. הקליפ צולם ב-22 וב-23 באוגוסט 2002, בלונדון שבבריטניה. הקליפ פורסם לראשונה באם טי וי ב-4 באוקטובר 2002. הקליפ זכה בקטגוריית "קליפ השנה" בטקס פרסי מוזיקת הקאנטרי של קנדה.
נכון ל-3 בספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-35 מיליון צפיות.
גדעון פובזנר

גדעון (גידי) פּוֹבְזְנֶר (נולד ב-10 באוקטובר 1948 בתל אביב) הוא אדריכל ישראלי.

ביוגרפיה

פובזנר נולד בתל אביב, בנו של האדריכל שמעון פובזנר. לאחר שהשלים את לימודיו בתיכון חדש התגייס לשירות בחטיבת הצנחנים. את הכשרתו המקצועית כאדריכל רכש בטכניון בחיפה ועם תום הלימודים הצטרף למשרד שבראשו עמד אביו. תחילה עבדו השניים במשותף ומאז 1999 מוביל פובזנר את המשרד באופן עצמאי.
פובזנר מתמחה בתכנון מוסדות חינוך והודות לכך קנה לעצמו שם של אחד מבכירי האדריכלים בתחום הפועלים בישראל. במסגרת זו תכנן יותר ממאה בתי ספר יסודיים, חטיבות ביניים ובתי ספר תיכוניים בכל רחבי הארץ. לבד ממוסדות חינוך, תכנן גם מתקני ספורט ומבני ציבור אחרים. פובזנר עוסק גם בציור ומרבה להציג תערוכות בגלריות כמו "בית האמנים" ו"גלריה טובה אוסמן".
הרצלילינבלום

המבנה

המוזיאון הוקם ב"בית שיף" בקרן הרחובות הרצל ולילינבלום. הקומה הראשונה של הבית נבנתה בשנת 1909 כבית מגורים פרטי של משפחת פרנק, בחלקה שבה זכתה בהגרלת המגרשים לאחוזת בית. לאחר מכן נמכר הבית למשפחת שיף ובשנת 1924 נוספו לו שתי קומות בתכנונם של יוסף ברלין וריכרד פסובסקי. במשך השנים המבנה שימש גם חנות למכשירי כתיבה, מספרה, בנק, מפעל לנקניק, בית מלון ועוד.
בשנת 2006 החל תהליך של שימור המבנה, כחלק ממחויבות של בנק דיסקונט במסגרת הקמת מגדל משרדים לשימוש ההנהלה הראשית שלו. במסגרת השימור שוחזרו עיטורי קיר. בחלקו נשמרו הציורים המקוריים כפי שנמצאו במקום, וניתן לראות את ההבדל בין העיטורים המקוריים והעיטורים המשוחזרים. במבנה נמצאו מספר ציורי קיר. בעקבות שינויי הפנים שנערכו במבנה היה צורך להרוס קיר שעליו ציור קיר של איש רוכב על חמור. הקיר עם הציור נוסר, והציור עם חלק הקיר שולב בקיר אחר. עלויות הכשרת המוזיאון נאמדות בכ50 מיליון ש"ח.

תצוגת המוזיאון

המוזיאון נפתח באוגוסט 2009, כאשר הוא בנוי כך שהקומות השונות במבנה מוקדשות כל אחת לממד זמן אחר. 
הקומה הראשונה מוקדשת לעבר, שתחילתו בסוף המאה ה-19. בקומה זו שוחזר הסניף הראשון של בנק דיסקונט כולל ריהוט, ציוד משרדי אותנטי, כגון ספרי הנהלת חשבונות משנת 1926, מכונות חישוב, מאזני זהב, חותמי שעווה ועוד. סרט תעודה בהנחייתו של מודי בראון מציג תמונות שונות מחיי תל אביב. בנוסף מוצג מודל של שכונת אחוזת בית, וכן מיצג המתאר אירועים בהיסטוריה של כלכלת ישראל: תקופת הצנע, שינויי המטבע, המהפך הכלכלי ועוד.
הקומה השנייה מוקדשת להווה, ומוצגים בה מכשירי כספומט ללא הדפנות, המאפשרים לראות את תהליך משיכת שטרי הכסף במכשיר, ומכשיר ליצירת פנקסי המחאות.
בקומה השלישית מופע מולטימדיה שחלקו בתלת ממד, מבט אל העתיד, ומשחק התנסות בפעילות חדר עסקאות.
על גג המבנה הותקנו כעשרים מבני קינון של סיסים שנהגו לקנן על גג המבנה. בחלק מתאי הקינון הוצבו מצלמות. באביב, שהוא עונת הקינון, ניתן לראות את תהליך הקינון באולם ההקרנה במוזיאון.
בסיום הסיור מקבלים המסיירים שטרי כסף מצוירים שמשמשים את ההדגמה במכשירי הכספומט, פנקס המחאות פיקטיבי וכרטיס מגנטי.
מעבר לתצוגה בנושאי כלכלה, מוצגות בבניין תערוכות מתחלפות. אחת התערוכות הראשונות שהוצגו בו הייתה תערוכת סימני אש מבתי תל אביב של תקופת המנדט.
אנתרופולוגיה חברתית

אנתרופולוגיה חברתית היא תחום באנתרופולוגיה, אשר חוקר את ההתנהגות החברתית כפי שהיא באה לידי ביטוי בצורות ממוסדות. כלומר, כפי שהחברה ממסדת אותה: במסגרת המשפחה, במסגרת קבוצות או כתות שונות, שבטים שונים, קשרי דם בין בני-אדם וארגונים פוליטיים. 
אנתרופולוגיה חברתית מתעניינת במוסדות בין אם בדוגמאות הנ"ל או כללים וחוקים. אנתרופולוגים חברתיים יכולים לחקור מוסדות אלו בהווה או לחקור חברות היסטוריות. קיים דמיון בין אנתרופולוגיה חברתית לסוציולוגיה בתחום זה, אך אנתרופולוגיה חברתית חוקרת בתוך מקרה המחקר עצמו: המוסד או הכת עצמה וכמעט ולא עושה השוואה בין המוסדות (מה שמעניין את הסוציולוגיה).
ישי רוזן-צבי

ביוגרפיה

ישי רוזן-צבי הוא בנו של פרופסור אריאל רוזן-צבי, שהיה דיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. למד בישיבת הר עציון באלון שבות. ב-1997 השלים תואר ראשון בפילוסופיה כללית וספרות משווה באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1999 החל ללמוד במסלול הישיר לדוקטורט במסגרת המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2002–2003 לימד תלמוד באוניברסיטאות UCLA וברקלי בקליפורניה. ב-2004 סיים את הדוקטורט. נושא עבודת הדוקטור שלו היה: "טקס הסוטה בספרות התנאית: עיונים טקסטואליים ותאורטיים", בהנחיית פרופ' עדי אופיר ופרופ' משה הלברטל.
ב-2008 יצא לאור ספרו, המבוסס על עבודת הדוקטור שלו: "הטקס שלא היה - מקדש, מדרש ומגדר במסכת סוטה".
מונה לראש המגמה לתלמוד וספרות העת העתיקה באוניברסיטת תל אביב, ובדצמבר 2010 קודם לדרגת פרופסור חבר. בחודש נובמבר 2012 נבחר לחבר האקדמיה הצעירה למדעים.
תחומי העניין של רוזן-צבי הם מגדר ומיניות בתרבות התלמודית, עיצובו ותפקודו של המקדש בשלהי העת העתיקה וכן הרמנויטיקה מדרשית. במחקריו הוא משלב בין עיסוק טקסטואלי פרטני בספרות חז"ל ובין שימוש בכלים ביקורתיים והרמנויטיים, כגון חקר תרבות ולימודי מגדר וטקסים.
בשנת 2001, במהלך האינתיפאדה השנייה, עורר רוזן-צבי הדים עקב סרבנותו לשרת ביהודה ושומרון, במסגרת שירות המילואים. הוא נענש ב­-31 ימי מאסר בכלא. הוא היה חייל המילואים הדתי הראשון שנשלח למאסר מאז פרוץ האינתיפאדה השנייה. במכתב ששלח רוזן-צבי לחבריו בישיבה הסביר מה גרם לו לנקוט צעד זה: "הייתי, לבושתי, בג'נין לפני שנתיים, והעוולות הן שקופות. לא הגדולות, לא מוות של תינוקות, העוולות שמתרחשות כל רגע בעצם הנוכחות הדורסנית, בכל גג של בית ש'הופקע' לצורכי ביטחון, אנשים שכל חייהם 'הופקעו' על ידי הצבא, נטולי כל זכויות, נעדרי אזרחות, אבל הכי גרוע הוא המחסום. מחזיקים אלפי אנשים בצינוק, מונעים עבודה, מרעיבים, מבודדים, מנטרלים כל אפשרות של חיים נורמליים". בישיבה עוררו הדברים זעם רב. ראשי הישיבה, הרב יהודה עמיטל והרב אהרון ליכטנשטיין, שהתנגדו שניהם לסרבנות באופן עקרוני, הצהירו לאחר משפטו הצבאי, כי תלמיד שיסרב לשרת בשטחים לא יתקבל ללימודים בישיבה.
בשנת ה'תשס"ב (2002) הדליק משואה בטקס הדלקת המשואות האלטרנטיבי של תנועת "יש גבול", והכריז: "אני ישי רוזן-צבי מבקש להדליק את המשואה, בשעה זו של ליקוי מאורות גדול, בשמם של כל אנשי המילואים שמצאו את העוז בלבם לסרב ליטול חלק במעשים האיומים והנוראים המבוצעים בשטחים. שהוציאו עצמם מן הכלל, כיוון שהכלל נותן ידו יום יום - במעשה או בשתיקה - לפשעים חמורים".
ישי רוזן-צבי גרוש ואב לשלושה. מתגורר עם בת זוגו ברמת אביב. לרוזן-צבי ארבעה אחים, בהם פרופ' למשפטים איסי רוזן-צבי.
האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים

האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים (BASCA) היא אחד האיגודים המקצועיים הגדולים ביותר של כותבי מוזיקה באירופה ומטרתה לתמוך, להגן ולפעול למען האינטרסים של מלחינים, פזמונאים וכותבים. האקדמיה מייצגת מוזיקאים מכל הז'אנרים, החל בפזמונאים וכלה במלחיני מוזיקה קלאסית ומוזיקת ג'אז עכשווית. באקדמיה חברים כ- 2000 חברים.

היסטוריה

גילדת המלחינים של בריטניה נוסדה ב-1944 על מנת לייצג את מלחיני המוזיקה הקלאסית, ורייף וון ויליאמס נבחר לנשיאה הראשון. גילדת הפזמונאים של בריטניה, שלימים נודעה כאקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים ומחברים נוסדה בשנת 1947 על ידי אריק משווייץ (Eric Maschwitz). איגוד המלחינים המקצועיים נוסד ב-1976 על ידי ג'ורג' פנטון ( George Fenton) במטרה לייצג את מלחיני המוזיקה לקולנוע ולטלוויזיה. בשנת 1958 החלה גילדת המלחינים של בריטניה לפרסם את כתב העת Composer, וכן קטלוגים של יצירות קיימות. ב-1967 הקים הארגון את מרכז המידע למוזיקה בריטית (British Music Information Centre).
בשנת 1999 התמזגו איגוד המלחינים המקצועיים (APC) וגילדת המלחינים של בריטניה (CGGB) עם האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים ומחברים לארגון אחד, בעל השפעה רבה יותר. שמו הנוכחי של הארגון נקבע בחודש מארס 2009 וסר טים רייס נבחר לנשיאו הראשון.
ז'וזפ ראיק

קריירה

ראיק נולד וגדל במולינס דה ריי, עיירה בקטלוניה, שם שיחק במערכת הנוער של מועדון קטן ומקומי. ראיק החל את הקריירה שלו כחלוץ. ב-1934 הצטרף לברצלונה, הקבוצה הבכירה בקטלוניה, ואת הופעת הבכורה שלו ערך ב-2 בדצמבר, בניצחון הליגה 4-0 על ארנס דה גצ'ו. במשחקו השני במדיה כבש שער בכורה, בהפסד 2-1 לריאל בטיס ב-9 בדצמבר. עונתו הראשונה הייתה מוצלחת ברמה האישית - ב-19 משחקים בהם פתח הבקיע 11 פעמים, כולל צמדים במשחקים מול ריאל אוביידו, אתלטיק בילבאו וראסינג סנטנדר, אולם ברמה הקבוצתית, ברצלונה כשלה בליגה וסיימה במקום ה-6 בלבד.
בהמשך הקריירה הוסט ראיק לעמדת הקשר, ועם זה ירד קצב הבקעת השערים שלו. בעונת 1935/1936 השתתף ב-21 מתוך 22 משחקי ליגה, בהם כבש פעמיים. ברצלונה, אותה אימן פטריק אוקונל האירי, הגיעה למקום ה-2 בליגה ולגמר הגביע הספרדי, בו הפסידה לריאל מדריד 2-1. לאחר תום העונה פרצה מלחמת האזרחים הספרדית. ברצלונה ערכה סבב משחקים באמריקה, ובשל חשש לחייהם כשיחזרו לספרד, ברחו רוב שחקני הקבוצה, למקסיקו ולצרפת. ראיק עצמו עבר לצרפת, שם שיחק לתקופות קצרות בסטה ובטרואה.
המלחמה תמה ב-1939, ראיק שב לספרד אך הושעה ממשחק עד 1940 על ידי התאחדות הכדורגל הספרדית. בסוף השנה שב לשחק במדי ברצלונה, והחל מהקלאסיקו ב-1 בדצמבר בו ניצחה קבוצתו 3-0 את ריאל מדריד, פתח בכל 13 המשחקים עד סוף העונה, מבלי להבקיע שער. עונת 1941/1942 הייתה עונת שפל עבור ברצלונה בליגה, שהצליחה להישאר בליגה הראשונה הודות לניצחון במחזור האחרון. ראיק פתח ב-23 מחזורי ליגה וכבש שני שערים, שניהם בבעיטות עונשין, הראשונה מהן בקלאסיקו בו הפסידה ברצלונה 4-3 למדריד. למרות חוסר ההצלחה בליגה, זכתה ברצלונה בגביע הספרדי הודות לניצחון 4-3 בהארכה על אתלטיק בילבאו, בו פתח ראיק. בעונה לאחר מכן התאוששה ברצלונה, היא הגיעה למקום ה-3 בליגה, כשראיק משתתף ב-24 משחקים ותורם שער אחד לזכות קבוצתו.
ראיק הוסיף לפתוח בעקביות בהרכב ברצלונה גם בעונת 1943/1944. הוא פתח ב-21 משחקים מתוך 26, בהם הבקיע שער אחד, בניצחון 4-3 על ולנסיה ב-3 באוקטובר 1943, וברצלונה סיימה במקום ה-6 בלבד בליגה. בעונה הבאה, עם ז'וזפ סמיטייר כמאמן, הצליחה ברצלונה לזכות באליפות השנייה בתולדותיה. ראיק אמנם פתח את העונה עם הבקעת שער עצמי לרשת קבוצתו בתיקו 1-1 עם אתלטיקו אביאסיון, אך הוא המשיך להופיע בעקביות במדי הקבוצה והוא שותף ב-17 משחקים במשך העונה. לאחר סוף העונה פרש ראיק משחק, בהיותו בן 31. במשחקה הראשון של ברצלונה לעונת 1945/1946 נערך לכבודו טקס פרידה. בסך הכול הופיע ראיק ב-138 משחקי ליגה במדי ברצלונה, בהם הבקיע 17 שערים.
ראיק ערך הופעה בודדת במדי נבחרת ספרד, במשחק ידידות מול שווייץ ב-28 בדצמבר 1941, אז ניצחה ספרד את יריבתה 3-2. בנוסף לכך, הוא זומן לסגל הנבחרת על ידי מאמנה גארסיה דה סלסאר למשחק ידידות נוסף ב-1936, נגד נבחרת גרמניה, אך הוא לא שותף בו. כקטלאני, השתתף ראיק גם במשחקיה של נבחרת קטלוניה. בין 1934 ל-1944 שיחק ב-12 משחקים, בהם הבקיע פעמיים.
דגל ברלין

דגלים היסטוריים

בין השנים 1618–1861 נעשה שימוש בדגל דו צבעי - בחלקו העליון שחור, ובחלקו התחתון לבן. עד שנת 1861 נעשה שימוש בדגל תלת צבעי אופקי - כאשר צבעיו היו שחור בראשו, אדום במרכזו, ולבן בחלקו התחתון. דגל זה תוכנן על ידי ארנד פידיקין בעקבות הכתרתו של הקייזר וילהלם הראשון ב-19 בדצמבר 1861 - ועושה שימוש בצבעי בית ברנדנבורג.
בין השנים 1913–1954 נעשה שימוש בדגל הדומה לדגל הנוכחי, אולם צורת הדב הייתה שונה מהצורה הנוכחית.
הדסון (הר געש)

תיאור

הר הגעש הדסון שוכן כ-15 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט ו-137 קילומטרים דרומית לעיר קויאיקה, דרומית לעיירה פוארטו אייסן (Puerto Aisén) וצפונית לשדה הקרח הצפוני (Campo de Hielo Norte) במחוז אייסן של צ'ילה.
הר הדסון משתרע על שטח של 300 קמ"ר, גובהו 1,905 מטרים ובפסגתו קלדרה שקוטרה עשרה קילומטרים המכוסה שלג עד. מי הפשרת השלגים מתנקזים בפרצה בשפה הצפון מערבית של הקלדרה, והם המקור למפולות הבוץ במורד הנהר ריו דה לוס ומלס (Río de Los Huemeles). צפונית להר הגעש יש שני חרוטי אפר, וחרוטי אפר נוספים מצויים על המדרונות הצפון-מערביים והדרום-מזרחיים.

היסטוריה של התפרצויות

הר הדסון הוא הר הגעש הדרומי ביותר בהרי האנדים של צ'ילה שפעילותו מיוחסת להפחתה של לוח נסקה מתחת ללוח הדרום-אמריקאי.
משערים כי מדד ההתפרצות הגעשית (המסומן בקיצור כ-VEI) של התפרצויות געשיות גדולות שהתרחשו בהר הדסון סביב השנים 4750 לפנה"ס ו-1890 לפנה"ס היה 6. התפרצויות אלו אחראיות, קרוב לוודאי, להיווצרות הקלדרה. ההתפרצות של 4750 לפנה"ס השמידה ככל הנראה קבוצות גדולות של התושבים הקדמונים שחיו במרכז פטגוניה ואולי אפילו את כולם, על פי הממצאים שנתגלו באתר הארכאולוגי של לוס טולדוס (Los Toldos). בתקופה המודרנית היו בהר התפרצויות מתונות ב-1891 וב-1971, והתפרצות גדולה מאוד ב-1991.

ההתפרצות של 1971

לפני 1970 היה ידע מועט מאוד על ההר. ב-1970 החלה התפרצות געשית שולית שהמסה חלקים מהקרחון, באוגוסט-ספטמבר 1971 זוהתה התפרצות מתונה (מדד התפרצות 3) בחלקה הצפון מערבי של הקלדרה שהעיפה אפר געשי לאוויר, וגרמה להתפתחות להארים מהמסת חלק גדול מהקרחון. הלהארים גרמו למותם של חמישה אנשים, ורבים נוספים פונו מהאזור.

ההתפרצות של 1991

ההתפרצות שהתחוללה בין אוגוסט לאוקטובר 1991 הייתה התפרצות פליניאנית שעוצמתה 5 במדד ההתפרצות הגעשית, שבה נפלטה טפרה בנפח גולמי של 4.3 קילומטרים מעוקבים (מקביל ל-2.7 קילומטרים מעוקבים של סלע מוצק). חלקים מהקרחון נמסו וזרמו במורד ההר כזרמי בוץ. איש לא נפגע בהתפרצות זו בשל ריחוקו של ההר ממקומות יישוב, אבל אלפי אנשים פונו מהאזורים הסמוכים. אפר נשר על צ'ילה, ארגנטינה כמו גם על איי פוקלנד.
בנוסף לאפר, נפלטו כמויות גדולות של גז געשי, בעיקר גופרית דו-חמצנית. אלו תרמו לגזים שכבר היו באטמוספירה מההתפרצות הגדולה עוד יותר של הר הגעש פינטובו מוקדם יותר באותה שנה וסייעו לתופעת ההתקררות העולמית בשנים שבאו אחר כך. גם האוזון התדלדל, כאשר החור באוזון מעל אנטארקטיקה גדל בשנים 1992 ו-1993 לממדים הגדולים ביותר שנמדדו מעולם.
בשל התפרצות פינטובו באותה שנה לא זכתה ההתפרצות הגעשית הגדולה של הר הדסון לתשומת לב רבה.

פעילות ב-2011

ב-26 באוקטובר הכריז השירות הגאולוגי של צ'ילה (SERNAGEOMIN), מצב חירום אדום. המשרד האחראי לטפל במצבי חירום (Onemi ראשי תיבות של Oficina Nacional de Emergencia del Ministerio del Interior) פינה מעל למאה תושבים מהאזורים הסמוכים. בטיסה מעל להר התגלה ענן קיטור וגז שהכיל מעט מאוד אפר שהגיע לגובה בין קילומטר ל-4 קילומטרים. לא אובחנה בינתיים פליטת לבה.
שרון גלס

קריירה מוקדמת

גלס נולדה בשנת 1943 בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא עבדה כמזכירה בסוכנויות הפרסום "Grey Advertising" ו"Young & Rubicam" בלוס אנג'לס. לאחר מכן עבדה בחברות ההפקות העצמאיות "Sassafras Films" ו"General Film Corporation". לאחר שהחליטה לעשות הסבת מקצוע למשחק היא החלה ללכת לשיעורי משחק וב-1974 חתמה על חוזה עבודה ל-10 שנים עם "Universal Studios". 
גלס הופיעה בכמה סדרות וסרטי טלוויזיה של הרשת, וכיכבה לצד אדי אלברט ורוברט וגנר בסדרה "Switch".

קריירה מאוחרת

בתחילת הפרק השביעי של הסדרה "קגני ולייסי" גלס החליפה את השחקנית מג פוסטר בתפקיד חוקרת המשטרה כריסטין קגני. בשנת 1991 היא נישאה למפיק הסדרה ברני רוסנזווינג שבמהלך היכרותם הראשונה היה נשוי לעוזרת הפקה בשם ברברה קורדי.
רוסנזווינג יצר את סדרת הדרמה של חברת CBS " רוזי אוניל" (1990-1992) במיוחד בשביל גלס, ששיחקה בסדרה זו את התפקיד הנשי הראשי (רוזי אוניל) . גלס, שהייתה מועמדת ל-5 קטגוריות לאוסקר וזכתה ב-2 מתוכן על תפקידה ב"קגני ולייסי" זכתה בעוד 2 פרסי אמי על תפקידה בסדרה.
בשנת 1995 קיבלה השחקנית כוכב משלה בשדרת הכוכבים בהוליווד.
בשנת 1998 זכתה לשחק בסרט דוקומנטרי על איין ראנד בשם "A Sense of Life", של יוצר הסרטים מייקל פקטון. הסרט זכה במועמדות לאוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר. בשנים 2000-2005 גלס גילמה עובדת מסעדה בשם דבורה (דבי) נובוטני בסדרת הדרמה החדשנית ועטורת השבחים "הכי גאים שיש".
בשנת 2006, הופיעה בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC ‏"The State Within". שנה לאחר מכן היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה "Burn Notice" של חברת "USA Network".
בשנת 2008 הצטרפה גלס לצוות הסדרה "ניפ/טאק" בה היא מגלמת את דמותה של קולין רוז, סוכנת שחקנים מרושעת. עבור תפקיד זה מועמדת גלס לפרס אמי לשנת 2008 בקטגוריה "שחקנית טובה בסדרת דרמה".
משה ברודא

רבי משה ברודא (נהגה: ברוידֶא; ה'תל"ו, 1675 - כ"ו בכסלו ה'תק"ב, 4 בדצמבר 1741) היה רב וראש ישיבה אשכנזי. רבן של הנאו, במברג וורמייזא.

ביוגרפיה

נולד לרבי אברהם ברודא, מגדולי חכמי ורבני יהדות אשכנז בדורו. למד אצל אביו ומפי חכמים נוספים. נישא בהמבורג לראשה רישא בתו של הרב ישראל פירסט.
כיהן בראשית דרכו כרבה של הנאו, ובשנת 1720 (ה'ת"ף) התמנה כרבה של במברג, משרה בה נשא 12 שנים. בשנת 1732 (ה'תצ"ב) נקרא לכהן כרבה של ורמייזא במקום הרב מנדל בכרך שנפטר אז. הוא כיהן כרבה של ורמייזא במשך עשר שנים עד פטירתו בכ"ו בכסלו ה'תק"ב, 4 בדצמבר 1741. ונקבר בבית הקברות היהודי המקומי.
חלק מחידושיו שעסקו בדברי אביו, נדפסו כהגהות בתוך ספרו של אביו "אשל אברהם" (פרנקפורט תק"ז) בשם הכללי "אהל משה". בתוך הספר נרשם לפני כל הערה: "הג"ה מבן המחבר".
על מצבתו נחקק:
נפלה חשיכה גדולה ואימה

על פטירת רבנו משה, פניו כפני חמה עזה

חשך עולם בהיעדרו / פנה זיוו פנה הדרו

נוה חכמתו בחוץ תרונה / בהיותו אב"ד בק"ק הינא / והיה להם למשען ומשענה

ומשם נתקבל לאב"ד בק"ק באמברג ומשם יפיצו מעינותיו מעינות החכמה ואור תורתו פה זורחת, ואותיות פורחת...

מחמד עינינו תפארת ראשנו אדוננו מורנו ורבנו מהור"ר משה

מזה בן מזה, ה"ה הרב הגאון החריף המפורסם מהור"ר אברהם ברודא אב"ד דק"ק פרנקפורט דמיין

נפטר ונקבר ביום ב' כ"ו בחדש כסליו תק"ב לפ"ק
בתו שרל נישאה לרב שמואל שלזינגר. בנם הוא הרב משה גינז, אביו של רבי עקיבא איגר.
גרמיאן

הגדרה ויישומים

במרחב וקטורי ממשי בעל מספר ממדים סופי עם המכפלה הסקלרית האוקלידית הסטנדרטית, הגרמיאן היא פשוט  (או  בעבור מרחבים וקטוריים מעל המרוכבים), כאשר  היא המטריצה שעמודותיה הן הווקטורים  .
כביש 7111

היסטוריה

הכביש נסלל בשנת 1961 כדי לאפשר גישה לעין הוד, לניר עציון ולימין אורד. עד אז דרך הגישה היחידה אליהם הייתה מכבישים פנימיים   ביערות הכרמל.
JAS-39 גריפן

פיתוח

רעיון פיתוח המטוס החל להתגבש בסוף שנות ה-70 עם יציאתם משירות של מטוסי הקרב סאאב 35 דראקן וסאאב 37 ויגן. בנוסף, ביקשה הממשלה השוודית מענה לאיום הסובייטי בדמות מטוסי המיג והסוחוי החדשים שנכנסו לשירות מבצעי. תכנון המטוס החל ב-1980 והפרויקט זכה לתמיכת בית הנבחרים השוודי ב-1982.
שם המטוס JAS מעיד על יעודו של המטוס: (J' (Jakt' - אוויר-אוויר, (A' (Attack' - אוויר-קרקע, (S' (Spaning' - סיור. כינוי המטוס נבחר על ידי הציבור השוודי ומתייחס לדמות הגריפון מהמיתולוגיה הנורדית שמצוי גם בלוגו של החברה המפתחת.
ב-26 באפריל 1987, נגלל המטוס לרגל חגיגות החמישים ליסוד חברת סאאב, שנה מאוחר יותר, ב-9 בדצמבר 1988 ערך המטוס את טיסת הבכורה שלו.
ב-1995 חתמה חברת סאאב הסכם לשיתוף פעולה עם התעשייה האווירית הבריטית (BAE Systems), שיתוף הפעולה נועד בין היתר בשיפור תוכניות המטוס הקיימות ובאפשרויות היצוא שלו, תוך כדי שימוש בניסיונם של הבריטים בתחומים אלו. ב-2007 נכנסה נורווגיה לשותפות בפיתוח המטוס, באותה שנה גם נחתם הסכם לכניסתה של חברה דנית לפרויקט.
IGN

היסטוריה

IGN הוקמה בשנת 1996 על ידי ג'ונתן סימפסון כ-Imagine Games Network, והתחילה כחמישה אתרים נפרדים: N64.com, PSXPower, Saturnworld, Next-Generation.com ו-Ultra Game Players Online. בשנת 1998 איחדה החברה את הרשת תחת IGN כערוצים באתר. Next-Generation ו- Ultra Game Players Online
בוטלו ולא לקחו חלק באיחוד.
ביוני 2005 דיווחה IGN על כ-24 מיליון צופים שונים בחודש, ו-4.8 מיליון משתמשים רשומים בכל החטיבות של האתר. בספטמבר 2005 נקנתה IGN על ידי תאגיד התקשורת של רופרט מרדוק, ה-News Corporation, בסכום של כ-650 מיליון דולר.

דירוג

חבר בצוות IGN מעניק למשחק דירוג שבין 0.1 ל-10.0. הציון נקבע לפי היבטים שונים של המשחק, כגון משחקיות, גרפיקה, סאונד, וזמן משחק. כל משחק מקבל דירוג לכל קטגוריה, אך הציון הכללי של המשחק הוא הערכה נפרדת, לא ממוצע בין הקטגוריות. ב-3 באוגוסט 2010, IGN הכריזה כי היא משנה את שיטת הדירוג שלה. במקום מדרג של 100 נקודות בהפרשים של 0.1, הציונים החדשים יכילו מדרג של 20 נקודות, כלומר, הפרשים של 0.5. בשתי השיטות הציון המקסימלי הוא 10.0, ושינוי השיטה איננו רטרואקטיבי, כלומר לא חל על דירוגים שקדמו לו. נוסף על כך שינוי השיטה איננו משפיע על ציון הקוראים, שעדיין נעשה בשיטה הקודמת.
ג'ון פרדריק לאמפ

ביוגרפיה

לאמפ נולד בסקסוניה, אך היגר לאנגליה בשנת 1724 וניגן בסון בבתי אופרה. אשתו, איזבלה, הייתה גיסתו של המלחין תומאס ארן, שלאמפ עבד לצדו בעונות קונצרטים רבות. בדומה לארן, לאמפ כתב יצירות אופראיות באנגלית, כאקט של התרסה מול השתלטות האופרה האיטלקית, שהנדל ופורפורה קירבו אל לב הקהל הרחב. לאמפ, יחד עם הנרי קארי וג'. סץ סמית', ייסדו את מיזם האופרה האנגלית, שלא האריך ימים. הוא היה לידיד של צ'ארלס וסלי. בין יצירותיו לבימה האופרות הלעגניות "פירמוס ותיסבי" (1745) ו"הדרקון מוונטלי" (1734), שהצגותיהן לא ירדו מן הבימה במשך 69 לילות רצופים, שיא לימים ההם, מעבר להישג של "אופרת הקבצנים". במשך זמן מה התגורר בדבלין ואחר באדינבורו, שם נפטר.
אוהד תירוש

ביוגרפיה

נולד ב-1963 בקיבוץ סעד לאברהם תירוש, עיתונאי בעיתון "מעריב". למד בישיבת בני עקיבא כפר הרואה ולאחר מכן שירת בצה"ל (בסיירת צנחנים). לאחר השירות הסדיר למד בישיבת "מרכז הרב", בפרט אצל הרב אברהם יהושע צוקרמן. מרבותיו, גם הרב צבי ישראל טאו, הרב עודד וולנסקי והרב מרדכי שטרנברג. שירת כמפקד גדוד מילואים במהלך מבצע חומת מגן ובהמשך שירות המילואים הגיע לדרגת אלוף-משנה והוא משמש כראש המטה של חטיבת הצנחנים במילואים 55.
ערך את סדרת חוברות המאמרים "במבט בהיר" התומכת ב"ממלכתיות" גם אל מול יישומה של תוכנית ההתנתקות.
משמש כרב בית הכנסת "קהילת צעירי עיר גנים" בשכונת קריית מנחם בירושלים, בה הוא מתגורר עם אשתו ועשרת ילדיו.
הקים את מכון ההוראה המשולב בישיבה לבוגרי צבא בעלי. בנוסף, הוא משמש כנשיא רשת גני ילדים בקריית מנחם.
הוא מרצה בנושאי משפחה וזוגיות.