ז'אן לואיז קלמן

חייה

קלמן נולדה בארל שבצרפת ב-21 בפברואר 1875 כילדה השנייה לניקולא קלמן (28 בינואר 1838 - 22 בינואר 1931), בנאי אוניות, ולמרגריט ז'יל (20 בפברואר 1838 - 18 בספטמבר 1924), בת למשפחת טוחנים. היה לה אח מבוגר ממנה בשם פרנסואה (25 באפריל 1865 - 1 בדצמבר 1962). אחיה הגדול חי עד גיל 97, אביה נפטר שישה ימים לפני יום הולדתו ה-93, ואימה חיה עד גיל 86.
על פי ספר השיאים של גינס, בשנת 1995, היא הייתה האדם המבוגר ביותר שגילו ידוע בוודאות. לפי הספר "Investigating Me" החזיק לפניה בשיא האיש הזקן ביותר בעולם, שיגצ'יו איזומי  מיפן, אשר נטען כי נולד ב-29 במאי 1865 (אם כי תאריך לידתו אינו ודאי, וכנראה שנת לידתו האמיתית היא 1880, כך שמת בגיל 105 כנראה- זאת בעקבות זה שבתחילה הכירו בטענות ספר השיאים של גינס עד שעשו מחקר מחודש בעניין זה כנראה בעקבות פניות על אודות האמת עליו, ותוקן ב-2011, כשנמצא ששמו למעשה היה גם שמו של אחיו הגדול יותר שמת בגיל צעיר ושבעקבות כך ניתן גם לו שם זה באופן מסורתי, וכנראה בוצע בלבול בטעות בעקבות כך) ונפטר לכאורה בגיל 120 שנים ב-21 בפברואר 1986.  
קלמן היא גם האדם המבוגר ביותר שהופיע בסרט קולנוע בתפקיד מדבר.
בגיל 114 שנים הופיעה בסרט Vincent et moi ("וינסנט ואני"), בו סיפרה על פגישתה עם וינסנט ואן גוך, שהתקיימה בחנות של אביה בגיל 13, מאחר שהייתה האדם החי היחיד, בעת בה צולם הסרט, שפגש את וינסנט ואן גוך. בשנת 1995, לאחר שמלאו לה 120 שנה, הופיעה בסרט הדוקומנטרי Au-delà de 120 ans avec Jeanne Calment ("לאחר 120 עם ז'אן קלמן"). בשל גילה המבוגר היא זכתה לחוות שינויים טכנולוגיים רבים במהלך חייה ובתחילת דרכם, בין היתר היא השתתפה בהקרנה הקולנועית הראשונה שהוקרנה ב"גרנד דה קפה" (בית קפה) בפריז על ידי האחים לומייר בשנת 1895 בהיותה בת עשרים. ב-17 באוקטובר 1995, כשהיא כמעט בת 121, הוכתרה בתואר "האדם הכי מבוגר אי פעם", כשעברה ב-53 ימים את הגיל שבו נחשב אז איזומי כשמת ב-1986, וכן צולמה מחזיקה בתעודה יום אחר כך (ב-18 באוקטובר 1995), דבר שהופרך סופית ב-2011, ותוקן בספר השיאים של גינס לשנת 2012. 
אם היו יודעים על כך עוד לפני כן, אז היו יכולים להבין שקלמן הפכה להיות האדם הכי מבוגר אי פעם כבר בגיל 115, ב-12 במאי 1990, יום אחרי שעקפה את הגיל שבו מתה אוגוסטה הולץ (3 באוגוסט 1871- 21 באוקטובר 1986), שהייתה אמריקאית  ממוצא גרמני ילידת פוזנן, ושהייתה גם האדם הראשון להגיע לגיל 115. 
קלמן התאלמנה בגיל 67 בשנת 1942.  
בעלה, פרננד קלמן (2 בנובמבר 1868- 2 באוקטובר 1942), שהיה בן דודה מדרגה שנייה, נפטר מהרעלת מזון שממנה סבלו שניהם זמן מה. לז'אן הייתה בת יחידה בשם איבון (19 בינואר 1898- 19 בינואר 1934) שנפטרה כתוצאה מדלקת ריאות ב-1934, ביום הולדתה ה-36, ונכד יחיד בשם פרידריק ביליו (23 בדצמבר 1926- 13 באוגוסט 1963) שנהיה רופא, אך נהרג בתאונת דרכים בגיל 36, בשנת 1963 . 
כשנשארה קלמן ערירית וחסרת יורשים, בגיל 90, חתמה על חוזה שכירות יקר עם דייר, עורך דין בן 47, שדאג למחסורה בתמורה לזכותו לרשת את דירתה אחרי מותה. אותו דייר נפטר מסרטן כשהיה בן 77, לאחר ששילם במהלך השנים יותר מכפליים משווי הדירה, ואלמנתו המשיכה לשלם את השכירות היקרה גם אחרי מותו. קלמן התפרסמה גם בזכות קוריוז חוזה השכירות הזה.

ביקורת

בדצמבר 2018 פורסם באתר האינטרנט ResearchGate מאמר שטען כי קלמן זייפה את גילה. המאמר לא עבר ביקורת עמיתים ולא התפרסם בכתב עת מדעי, אלא פורסם באתר אינטרנט פתוח, ללא עריכה. המאמר, מאת המתמטיקאי הרוסי ניקולאי זאק, המועסק כנפח זכוכית באוניברסיטת מוסקבה, טוען כי ז'אן המדוברת היא בעצם איבון (בתה של ז'אן) שגנבה את זהות אמה המנוחה בשנת 1934 כדי להתחמק ממס הירושה ומתה בגיל 99 (איבון נולדה ב-1898). למרות היעדר הביקורת המדעית המקובלת, המאמר זכה לפרסום רב בתקשורת העולמית, תוך ביקורת מועטה. חוקרים בתחום דוחים את מסקנות המאמר, ותיארו אותו כמבוסס על ראיות מעטות וחלשות, בניגוד למחקר המקיף שתומך בטענת הגיל. בין השאר, זאק מציג תוצאות סקר בפייסבוק בקרב 224 משתמשים, שאמרו ש"קלמן לא נראית כל כך מבוגרת". חוקרים התומכים בשיא הגיל מסבירים כי, לדוגמה, בתחילת המאה ה-20 גרו רק כ-30,000 איש בעיירה בה גרה קלמן כל חייה, ארל; כדי שמזימת הזיוף תצליח, "כל העיירה צריכה להיות חלק ממנה".