google/wiki40b huggingface dataset:
שרון מקגריין

אודות

סיימה תואר ראשון בהצטיינות מסוורת'מור קולג' (Swarthmore College). כתבה מספר ערכים בעבור האנציקלופדיה בריטניקה, בהם הערך בנושא האטום והגרעין, חשמל ומגנטיות.
ספרה האחרון עוסק בכלל בייס (Bayes' Rule), כלל סטטיסטי המאפשר עדכון ההערכה על עובדה מסוימת, כאשר אין מידע מדויק אודותיה. הספר יצא בהוצאות אוניברסיטת ייל.
אנרכה-פמיניזם

בישראל

בישראל פועלת קבוצה בשם "אנרכה-פמיניסטיות לזכויות בעלי חיים", הפועלת למען שחרור בעלי חיים ומאבק בסקסיזם בתנועה לזכויות בעלי חיים. בין השאר אירגנו פעילות הקבוצה אירועי מסה קריטית, סדנאות להתמודדות עם הטרדה מינית ומיצגים שונים.
קבוצה אנרכה-פמיניסטית נוספת היא הקולקטיב הקווירי "משפריצות", שהחלה פעילותה בפייסבוק ב-2012, ועסקה בעיקר בהבניית קהילה ובהסברה, אך הרחיבה את פעילותה גם לפעולות מחאה במסגרות להט"ביות כמו ה-"die in" (מיצג בו פעילות מעמידות פני מתות כדי להעביר מסר או לשבש אירוע) שערכה במצעד הגאווה בתל אביב ב-2013, וחסמה את התקדמות הצעדה למשך כחצי שעה, כמחאה על סדרי העדיפויות הקהילתיים.
מגל (קיבוץ)

היסטוריה

קיבוץ מגל נוסד ב-1953 כהיאחזות נח"ל על גבעה המשקיפה על הרי השומרון ומה שהיה אז קו הפסקת האש עם ירדן. מקור השם הסמל של הנח"ל - מגל וחרב. הקיבוץ יושב על גבעה הידועה ממלחמת העצמאות כ- "מישלט 86" -על שום גובה הגבעה מעל פני הים (86 מטר). תחילה יושב הקיבוץ על ידי גדוד צופים, אך כשהם עזבו החלו להתיישב בו גרעיני נח"ל שהמשיכו להגיע אליו עד שנות ה-80. הקיבוץ משתייך לתנועה הקיבוצית המאוחדת (תק"ם) ונמצא בשטח המועצה אזורית מנשה, ומהווה את הגבול הדרומי שלה עם עמק חפר.
בעבר הייתה פרנסת הקיבוץ מפרדס הדרים, מטעי אבוקדו וכותנה וגידולי שדה אחרים. היום מגדל הקיבוץ זיתים, שקדים, ורימונים. בקיבוץ מייצרים ומשווקים שמן זית וכן מספקים שירותי קייטרינג לסביבה. החל משנות ה-70 מתבסס הקיבוץ על מפעל "נטפים", שבשיתוף עם קיבוצים נוספים הוא תאגיד בינלאומי למוצרי השקיה וטיפטוף, ונחשב למפעל הקיבוצי המצליח ביותר.
החל מסוף שנות ה-90 החלה בקיבוץ הפרטה וכיום הוא מופרט כמעט לחלוטין, ונחשב למבוסס כלכלית.
בשנת 2005 החל פרויקט הרחבה לצד הקיבוץ: תושבי הקיבוץ ביחד עם תושבי ההרחבה יהוו אגודה שיתופית, אשר תדאג לכלל הנושאים המשותפים לקיבוץ ולהרחבה. התושבים הראשונים מאכלסים את ההרחבה החל מאפריל 2009. בשנת 2010 נכנסו הדיירים הראשונים לחלקו השני של הפרויקט ובשנת 2016 נכנסו הדיירים של חלקו השלישי.

שבט מגל

קיבוץ מגל מחזיק שבט צופים. השבט כיום מונה כ 200 חניכים ושכבה בוגרת. השבט נמצא בהנהגה חדשה שהוקמה בשנת 2016 - הנהגת החורש. צבעי השבט הם חום וכחול.
שלמה זלמן זלזניק

הרב שלמה זלמן זלזניק (תרמ"ז, 1887 - כ"ט בטבת תשל"ה, 12 בינואר 1975) היה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים.

תולדותיו

נולד בירושלים, בנו של הרב מנחם יעקב ואלטה רחל זלזניק, בת איטה לאה והרב אברהם רובינזון, שהיה מגבאי ישיבת עץ חיים. אביו נפטר בצעירותו והוא גדל עם אמו ואחיו אצל הורי אמו.
למד בישיבת עץ חיים. נישא לשרה חאשה, בת יצחק חגיז, חסיד חב"ד, שעלה מוויטבסק לירושלים, בעל בית מסחר למוצרי נייר ודפוס בשער יפו. מנישואיו הראשונים נולדו בתו בתיה, אשת הרב עזריאל ברומברג, והרב אברהם יעקב זלזניק.
בשנת תרע"ו (1916) נפטרה אשתו בשנות העשרים לחייה. כעבור שלוש שנים, בשנת תרע"ט (1919), נישא ללאה בארג, שהתייתמה מאביה וגדלה בבית הרב זרח אפרים אפשטיין, שהיה חותן אחיו מנחם יעקב. מנישואיו השניים נולדו שאר ילדיו.
כיהן במשך שנים רבות כראש ישיבת עץ חיים. נפטר בשנת תשל"ה, ונקבר בהר הזיתים. לאחר פטירתו התמנה במקומו בנו הרב אברהם יעקב זלזניק.

משפחתו

אחיו שמואל-נתן ומרדכי שימשו ברבנות בניו זילנד. אחיו, מנחם יעקב, שנולד אחרי פטירת אביהם ונקרא על שמו, היה חתנו של הרב זרח אפרים אפשטיין. אחותו פייגה נחמה הייתה אשת הרב עמנואל שולביץ, בנו של הרב אליעזר שולביץ, מייסד וראש ישיבת לומז'ה.
בניו: הרב אברהם יעקב זלזניק - היה ראש ישיבת עץ חיים, וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה, הרב שמעון זלזניק – היה ר"מ בישיבת שעלבים; הרב יצחק זלזניק – מתלמידיו המובהקים של הרב איסר זלמן מלצר; והרב זרח אפרים זלזניק - מתלמדי הגרי"ז ומתלמידי בנו הרב יוסף דב סולובייצ'יק ראש ישיבת בריסק בירושלים.היה ר"מ בישבת מוצינים בי-ם ומראשי ישיבת ארץ צבי, בתו שרה רבקה הייתה אשת הרב שמואל קיבלביץ. בתם אידלה נישאה לרב שמואל דויטש; בתו מרים הייתה אשת הרב שלום צבי גליק, בנו של הרב יצחק יעקב גליק, משערי חסד; בתו בת-שבע הייתה אשת הרב שמואל דוד כהן.
נחל אשלים

נַחַל אֲשָׁלִים (בערבית: ואדי אוּם טַארֶפֳה) הוא נחל קניוני בנגב.

גאוגרפיה

מוצאו של הנחל ביובלים רדודים שמתחתרים במישור רותם הממוקם בפינה הצפון מזרחית של הנגב, בקצהו הצפוני של קמר חצרה, בגובה 484 מטר מעל פני הים. יובלים אלו מתאחדים לערוץ ראשי, אשר מתחתר בסלעים מתקופת טורון וקנומן עליון.
בהמשך נופל הערוץ במפל בגובה של 100 מטר ואחריו, מפתח מעוק באורך כשני קילומטר, בסלעי הדולומיט.  בתוך המעוק מכתשות וגבים המתמלאים לאחר שיטפון. בסוף המעוק, מפלס הנחל את דרכו בתוך סלעי חוואר הלשון של דרום מישור עמיעז. הנחל, נשפך בעבר לים המלח סמוך לשער של מפעלי ים המלח. היקף אגן הניקוז של הנחל הוא כ-80 קילומטר רבוע. יובליו העיקריים, מקבילים לו מצפון, והם נחל עמיעז, יחד עם יובלו הגדול נחל חמרמר, ונחל עזגד.

זיהום הנחל

ביום 30 ביוני 2017 דווח כי הנחל זוהם מאוד על ידי דליפת שפכי גבס חומציים מסוכנים ממפעל רותם אמפרט כתוצאה מקריסת קיר מאגר שפכים במפעל. בעקבות הדליפה נחסם לסירוגין במשך 24 שעות קטע בכביש 90 שבין מפעלי ים המלח לצומת כיכר סדום. על פי אומדנים שפורסמו על ידי רותם אמפרט זרמו כ-100 אלף קוב של שפכים לאורך 20 קילומטרים בנחל אשלים. הדליפה גרמה לחסימה זמנית של כביש 90 ולמותם של בעלי חיים, בכללם כשליש מהיעלים בנחל אשלים. המשרד להגנת הסביבה פתח בחקירה פלילית כנגד רותם אמפרט ומנהליה.
המים המזוהמים זרמו לברכות אגירה בתחומי מפעלי ים המלח ומפעל המגנזיום, בשטח נוצר אגם חדש מדרום למפעל המגנזיום. בשטח קיים חשש כי מי הזיהום יפגעו במי מלחת סדום.
רג'ו די קלבריה

ספורט

לרג'ו קבוצת כדורגל בליגה פרו (הליגה השלישית) בשם רג'ינה קלצ'ו. מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון אורסטה גרנילו (Stadio Oreste Granillo).
בית החולים לילדים של בוסטון

היסטוריה

בית החולים נוסד בבוסטון ב-1869 על ידי ד"ר פרנסיס הנרי בראון והכיל בתחילה 20 מיטות אשפוז. בשנת 1903 התמסד הקשר עם אוניברסיטת הרווארד ובית החולים נהיה בית חולים אוניברסיטאי. כיום מכיל בית החולים 395 מיטות אשפוז.
בית החולים נמנה עם בתי החולים לילדים הטובים בעולם. על פי U.S. News & World Report הוא מדורג בין הראשונים בארצות הברית בכל עשר המומחיות הרפואיות המדורגות על ידי המגזין. נכון ל-2016 הוא ממוקם ראשון בטיפול בסרטן, בקרדיולוגיה וניתוחי לב, גסטרואנטרולוגיה, נאונאטולוגיה, נוירוכירורגיה, נפרולוגיה, אורתופדיה ובאורולוגיה, ממוקם שני בפולמונולוגיה, סוכרת ואנדוקרינולוגיה.
שמואל קוזוקין

קריירה

קוזוקין נולד בברית המועצות ובגיל 4 עלה עם משפחתו לישראל. קוזוקין גדל בבית שמש ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. במסגרת קבוצת הנוער, זכה קוזוקין עם הקבוצה בשתי אליפויות ובשני גביעים. בשנת 2006 עלה קוזוקין לקבוצה הבוגרת של המועדון, אך שיחק לסירוגין הן בקבוצה הבוגרת והן בקבוצת הנוער. קוזוקין היה שותף לזכייתה של הקבוצה הבוגרת בשתי אליפויות ובשני גביעים, אולם ברוב הזמן כשחקן ספסל.
בעונת 2008/2009, הפך קוזוקין לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, בעקבות פציעתו של מגן הקבוצה, כריסטיאן אלברס, ולאחר שגילה יכולת טובה זומן לנבחרת ישראל, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול נבחרת פינלנד. בסך הכל הופיע בשנה זו בשלושה משחקים במדי הנבחרת, כולל שני משחקים במוקדמות מונדיאל 2010. בעונה שלאחר מכן נפצע קוזוקין בצורה קשה, שמנעה ממנו לשחק תקופה ארוכה. כשחזר נפצע שוב, ולמעשה כמעט ולא שיחק בשנים שלאחר מכן.
בפברואר 2013 הושאל קוזוקין לקבוצת הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית עד תום העונה, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגה א'. בנובמבר 2013 שוחרר קוזוקין מבית"ר ירושלים וחתם בקבוצת עירוני בית שמש מליגה ב', בשנת 2015 פרש ממשחק פעיל.

לאחר הפרישה

לאחר הפרישה קוזוקין שימש כמורה לספורט בבית ספר ברנקו בבית שמש. בעונת 2016/2017 מונה למאמנה של עירוני בית שמש.
בוורלי ד'אנג'לו

ביוגרפיה

ד'אנג'לו נולדה בקולומבוס, אוהיו, שבארצות הברית, לפריסילה סמית' (Priscilla Smith), כנרת, ולג'ין ד'אנג'לו (Gene D'Angelo), נגן קונטרבס ומנהל תחנת טלוויזיה. חלק משורשיה באיטליה.

קריירה

ד'אנג'לו החלה לעבוד בתיאטרון, הופיעה בברודוויי בשנת 1976 במחזמר "Rockabye Hamlet" (המוכר גם כ-"Kronborg: 1582") המבוסס על המחזה "המלט" של שייקספיר. למרות שההפקה כשלה, ובכך גרמה למחזמר להופיע פחות מחודש על הבמה, ד'אנג'לו קיבלה ביקורות טובות במשחקה בתפקיד אופליה.
לאחר ששיחקה דמויות משנה בסרטים, בהם "הרומן שלי עם אנני" של וודי אלן, ד'אנג'לו הופיעה ברצף של סרטים מצליחים בסוף שנות השבעים: "מחפש צרות", "שיער" ו-"בתו של כורה פחם". שיא פרסומה היה כתוצאה מהופעתה בסרט "נסיעה נעימה המפתחות בפנים (חופשה נעימה)" ב-1983. הופעתה כאלן גריזוולד הובילה לשלוש הופעות נוספות שלה בדמות זו בסרטי המשך, מ-1985 עד ל-1997. ב-1992 ביצעה הופעת אורח בפרק בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה המונפשת "הסימפסונים" בדמותה של לורלין למפקין, מלצרית וזמרת קאנטרי יפה. שש עשרה שנה לאחר מכן, ב-2008, השתתפה בעונה התשע עשרה של הסדרה שוב כאותה הדמות.
היא משחקת, מדי פעם, בדמותה של רבקה בלט'וס, פרקליטת הגנה בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר: מדור מיוחד". ב-2006 היא השתתפה בסרט הפולחן העצמאי "Gamers: The Movie". כיום היא מופיעה בסדרת הטלוויזיה "הפמליה" כברברה "באבס" מילר, סוכנת שחקנים.
ב-2008 לד'אנג'לו היה תפקיד בסרט "הרולד וקומר 2" בדמותה של סאלי. כמו כן היא שיחקה כאם הבית בסרט הקומי "בית השפנפנות".

חיים פרטיים

בשנת 1981 היא נישאה לדוכס לורנזו סאלוויאטי, אריסטוקרט איטלקי, אך השניים ניפרדו ב-1983.
בין השנים 1985 ו-1991, ד'אנג'לו, אשר הייתה עדיין נשואה לדוכס, התגוררה עם הבמאי האירי ניל ג'ורדן. ג'ורדן הכניסה לכמה מסרטיו באותן השנים. מאוחר יותר ניהלה מערכת יחסים עם מעצב ההפקה וזוכה פרס האוסקר אנטון פרסט, אשר התאבד ב-1991, לאחר שהשניים נפרדו. ב-1995 ד'אנג'לו וסאלוויאטי התגרשו.
בין השנים 1996–2003 הייתה בת זוגו של אל פצ'ינו. ב-25 בינואר 2001 נולדו להם התאומים אוליביה רוז ואנטון ג'יימס, וכיום שניהם חולקים במשמורת על התאומים.
רוברט קזינסקי

ביוגרפיה

נולד בשם רוברט ג'ון אפלבי בעיירה הייוורדס הית' שבמערב סאסקס, דרום-מזרח אנגליה, בנם של פיליס ופול אפלביי. הוא יהודי ממוצא פולני ורוסי ואף דובר עברית. למד משחק ב"בית ספר ג'ולידפורד למשחק" שבמחוז סארי והשתמש בשמו האמצעי של סבו "קזינסקי" כשם הבמה שלו. 
קזינסקי התגלה בשנת 2006 באופרת הסבון הבריטית "איסטאנדרס", על תפקידו בסדרה בתור הברמן שון סלייטר זכה להערכה רבה בבריטניה.
בשנת 2013 הופיע קזינסקי לראשונה בקריירה בשובר קופות, "פסיפיק רים" של גיירמו דל טורו בתור טייס הייגר צ'אק הנסן. בנוסף שיחק בעונה השישית של סדרת הערפדים "דם אמיתי" בתפקיד הערפד מקלין וורלאוו.
בשנת 2015 שיחק בקומדיה המצליחה "מרדף לוהט" בכיכובן של ריס וית'רספון וסופיה ורגרה.
הורסט שומאן

הורסט שומאן (בגרמנית: Horst Schumann‏; 1 במאי 1906 – 5 במאי 1983) היה רופא גרמני ופושע מלחמה ששירת כקצין אס-אס בדרגת שטורמבאנפיהרר, השתתף בניסויי העיקור והסירוס במחנה ההשמדה אושוויץ, וערך ניסויים בעיקור המוני של יהודים באמצעות קרני רנטגן.

שנותיו המוקדמות

הורסט שומאן נולד ב-1 במאי 1906 בעיר האלה, לפאול שומאן שהיה רופא. הוא הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1930 ולשורות האס אה בשנת 1932. בשנת 1933 סיים לימודי רפואה, והחל לעבוד כאסיסטנט במחלקה הכירורגית בקליניקה של אוניברסיטת האלה. משנת 1934 הועסק במשרד לבריאות הציבור בעיר האלה. בשנת 1939 גויס לחיל האוויר הגרמני כרופא. 
בעקבות פגישה עם ד"ר ויקטור בראק הצטרף לתוכנית T4 - אותנסיה בראשית אוקטובר 1939, ובינואר 1940 נתמנה לראש מרכז האותנסיה של העיר גראפנאק בווירטמברג, שבה פעל תא הגזים הראשון, להמתת חולי נפש בגז פחמן חד-חמצני. בבוא קיץ 1940 הוא עבר למרכז האותנסיה של העיר זוננשטיין. שומאן השתייך גם לוועדה של רופאים ששלחה אסירים חולים וחלשים ממחנות הריכוז אושוויץ, בוכנוולד, דכאו, פלוסנבורג, גרוס רוזן, מאוטהאוזן, נוינגמה ונידרהאגן למרכז ההמתה של תוכנית אותנסיה.

אושוויץ

ב-28 ביולי 1941 הגיע שומאן למחנה אושוויץ. הוא עבד בבלוק 30 בבית החולים לנשים, שם הקים מעבדת רנטגן בשנת 1942. במעבדה, גברים ונשים עוקרו בכפייה באמצעות קרני רנטגן. רוב הנבדקים מתו לאחר סבל רב, או הומתו מיידית בגז מפני שכוויות הקרינה שנגרמו להם הפכו אותם לבלתי כשירים לעבודה. שומאן בחר בעצמו את האנשים שעליהם נערכו הניסויים. 
שומאן ערך גם ניסויים בטיפוס הבהרות על ידי הזרקת דם נגוע של חולי טיפוס לאנשים בריאים, ולאחר מכן ניסה לרפא את החולים המודבקים. הוא עזב את אושוויץ בספטמבר 1944 ועבר לקליניקת זוננשטיין בסקסוניה שהפכה לבית חולים צבאי.
בעת שירותו כרופא צבאי בחזית המערבית נתפס על ידי חיילי ארצות הברית בינואר 1945. הוא שוחרר מהשבי באוקטובר 1945. באפריל 1946 החל לעבוד כרופא של ספורטאים בעיר גלאדבק. בקשת רישיון לצורך רובה ציד הובילה לזיהויו בשנת 1951. לפי הצהרתו, הוא שירת כרופא צבאי בצי הימי במשך שלוש שנים ומפני שלא היה לו דרכון גרמני, הוא ביקש דרכון כזה כשהיה ביפן בשנת 1954 וקיבל דרכון הנושא את שמו. לאחר מכן ברח, תחילה למצרים, ולבסוף השתקע בחרטום שבסודאן כראש בית חולים. הוא נאלץ לברוח מסודאן בשנת 1962 לאחר שניצול מאושוויץ זיהה אותו. הוא עזב לגאנה ושם הוא קיבל הגנה מראש המדינה, קוואמה נקרומה.
בשנת 1966, לאחר שהודח נקרומה, הוסגר שומאן מגאנה למערב גרמניה, שם נפתח משפטו בפרנקפורט ב-23 בספטמבר 1970. הוא שוחרר מהכלא ב-29 ביולי 1972 בשל לבו החלש ובריאותו המדרדרת. הוא מת ב-5 במאי 1983, 11 שנים לאחר שחרורו. רוברט ג'יי ליפטון (פסיכיאטר אמריקאי שחקר את השפעות המלחמה) אמר עליו: "...לשומאן יש חשיבות גדולה בשבילנו בגלל מה שהוא עשה – מעורבות אינטנסיבית הן בהריגה ובניסויים אכזריים באושוויץ – ובגלל מה שהוא היה – איש פשוט בשורות הנאצים, ורופא".

לקריאה נוספת

מיכאל בר זוהר, הנוקמים, לוין אפשטיין, תל אביב, 1969, עמ' 213-211.
הארמייה ה-12 (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

היסטוריה

הארמייה ה-12 הוקמה ב-4 ביולי 1916, ולמפקדה מונה קרל פרנץ יוזף, ארכידוכס אוסטריה. הארמייה נפרסה בחזית המזרחית, אולם ב-13 באוגוסט 1916 מונה הארכידוכס קרל למפקד קבוצת ארמיות, והארמייה פורקה.
אש נגד-סוללות

אש נגד-סוללות (מכונה לעיתים אש נגד-סוללה; בראשי תיבות: אש נ"ס; באנגלית: Counter-battery fire) או אש מנגד, הוא מונח המתאר פעילות צבאית התקפית, לרוב ארטילרית, המכוונת לפגיעה במערכי האש הארטילריים של האויב (תותחים, משגרי רקטות מרגמות וכו'). מטרת האש נגד-סוללות היא שיתוק ודיכוי מאמץ האש של הצד האחד באמצעות שימוש באש מהצד השני. לפי נאט"ו, אש נגד-סוללות היא "אש המסופקת לצורך הרס או נטרול מערכת סיוע האש של האויב".

יישום

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
דוד אביחיל

ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תש"ך לאביו הרב אליהו אביחיל המוכר במיוחד כמייסד אגודת עמישב - למען נדחי ישראל בני מנשה ועשרת השבטים. למד בישיבת אור עציון במרכז שפירא ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב, אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק. הוסמך לרבנות, וכן לתואר שני בחינוך ומקצועות היהדות. שימש כרב היישוב הדר בית"ר. בשירותו הצבאי הגיע לדרגת סגן-אלוף. בשנת ה'תשנ"א (1990) ייסד את הישיבה התיכונית לחינוך תורני-סביבתי במצפה רמון, ועמד בראשה במשך 17 שנה. במקביל עמד בראש מספר מוסדות חינוך נוספים בהם המדרשה לבנות "מדברך נאוה", ישיבה גבוהה "נחלת שלמה", מדרשת "אור הדרום", מרכז הדרכה "דרכי נועם" ועוד, ולימד במכללת מורשת יעקב ברחובות. היה ממקימי תוכנית לימודי האמונה במכון מאיר ומלמד כיום גם במכללת בית וגן בירושלים. 
בשנת ה'תש"ע, פרש מראשות הישיבה במצפה רמון ועבר להתגורר בשכונת רמות אלון (רמות) בירושלים. בשנת ה'תשע"א ייסד ישיבה גבוהה בשכונה, והוא עומד בראשה עד היום.
נשוי ליעל ואב לחמישה. מתגורר בשכונת רמות בירושלים.
בית הנבחרים האוסטרלי

תפקיד

חוקת אוסטרליה משנת 1900 הקימה את בית הנבחרים כחלק ממערכת חדשה של ממשלת דומיניון באוסטרליה החדשה. הבית מנוהל על ידי היושב ראש. חברי בית הנבחרים נבחרים לקדנציות של שלוש שנים, מאזורי בחירה עם נציג אחד עם שיטת בחירה שבה מדרגים את המועמדים על פי עדיפות. בית הנבחרים, הבית התחתון, שכיום עומד מספר חבריו על 150, מייצג מחוזות בחירה (electoral divisions). מספר חברי הבית אינו קבוע, אך יכול להשתנות בעקבות שינויים בגבולות מחוזות הבחירה, שמתקיימים באופן קבוע. השינוי המשמעותי האחרון במספר חברי בית הנבחרים בוצע לפני הבחירות של 1984, אז הוגדל מספר החברים מ-125 ל-148. בבחירות של 1993 הורד המספר ל-147, הוחזר ל-148 ב-1996 ומאז הבחירות של 2001 עומד המספר על 150. כל אחד ממחוזות הבחירה בוחר חבר פרלמנט. שני בתי הפרלמנט מתכנסים באולמות נפרדים בבית הפרלמנט של אוסטרליה בגבעת הקפיטול בעיר הבירה קנברה.
תפקידה המרכזי של מפלגת האופוזיציה בבית הוא להציג טענות כנגד מדיניות הממשלה ולהטיח בממשלה האשמות לפי הצורך, ולנסות להפקיד את הממשלה באחריות רבה ככל האפשר כלפי אירועים הפוקדים את סדר היום של אוסטרליה על ידי הצגת שאלות בעלות חשיבות במהלך שאילתות ובמהלך הדיונים על החקיקה. לעומת זאת, התקופה האחרונה באוסטרליה שבה לממשלה של היום יש רוב בסנאט היה יולי 2005 (לאחר בחירות 2004) עד דצמבר 2007 (בעקבות תבוסת הקואליציה בבחירות הפדרליות באותה שנה). לפיכך, רוב בסנאט הוא בדרך כלל משמעותי יותר. המפלגה שמחזיקה ברוב המושבים בבית הנבחרים היא זו שזוכה להרכיב את הממשלה. אף על פי שאת השרים אפשר לבחור גם מבית הנבחרים וגם מהסנאט, רוב השרים מגיעים בדרך כלל מבית הנבחרים. מעבר מהסנאט לבית הנבחרים (ומשם בשאיפה לראשות ממשלה) נחשב לקידום בפוליטיקה של אוסטרליה, בניגוד לפוליטיקה של ארצות הברית, שבה המעבר הנחשב יותר הוא בדרך כלל מבית הנבחרים של ארצות הברית לסנאט של ארצות הברית (ומשם בשאיפה לנשיאות).

מנהיג בית הנבחרים

בפרלמנט האוסטרלי, מנהיג בית הנבחרים הוא אחד משרי ממשלת אוסטרליה הממונה על ניהול עסקים ממשלתיים בבית הנבחרים (בדומה לתפקיד השר המקשר בין הממשלה לכנסת בישראל). מנהיג בית הנבחרים כיום הוא כריסטופר פיין מהמפלגה הליברלית של אוסטרליה.

יושב ראש בית הנבחרים

יושב ראש בית הנבחרים הוא האחראי הניהול השוטף של בית הנבחרים, הבית התחתון של הפרלמנט של אוסטרליה. הוא נבחר על ידי בית הנבחרים בהצבעה חשאית. תמיד צריך להיות יושב ראש לבית הנבחרים, ואם המשרה תתרוקן, אזי הבחירות צריכות להתקיים לפני כל פעולה בסיסית של הפרלמנט.
הצילו את המציל

עלילה

אורי זוהר מגלם בסרט מציל תל אביבי, נשוי ואב לשלושה ילדים, הגר בסמיכות למקום עבודתו. בסוכת המציל עובדים איתו "הזקן", "היפה" (גבי עמרני) ונער בן 15. אביה של אשתו (שמגלם יוסף שילוח) חושד בו כי הוא נואף ושולח אליו שחקנית (אותה מגלמת חנה לסלאו) כדי שתפתה אותו ותוכיח שהוא נואף.

מאחורי הקלעים של הסרט

הסרט נעשה בתקופה של מיתון בארץ ולכן מפיק הסרט, איציק קול (היחיד שהאמין באורי זוהר לאחר שני כשלונות קולנועיים מסחריים שלו בשנים שלפני לכן) קבע שהצוות והשחקנים לא יקבלו כסף מראש, אלא אחוז מההכנסות העתידיות. זו פעם ראשונה שאורי זוהר עשה סרט באורך מלא ללא חבורת לול- אריק איינשטיין, צבי שיסל ועוד.
כבר מהיום הראשון לצילומים, זוהר היה בתהליך של חזרה בתשובה, ולימים אמר כי אילולא התחייב לאיציק קול ולצוות השחקנים, היה נמנע מלעשות את הסרט.
אורי זוהר היה מתפלל בסוכת המציל בהפסקות בין הצילומים ועושה טלפונים כדי לגייס כסף לישיבה. הסרט היה הדבר האחרון שעניין אותו והוא עשה אותו בחוסר חשק מובהק.
הייתה לכך השפעה על תוכן הסרט ועל הצילומים. דוגמה לכך הייתה כשזוהר עזב יום צילום באמצע כדי להגיע הביתה לפני כניסת השבת. את המשך הסצנה ביים מפיק הסרט, איציק קול.
אורי זוהר סיפר כי מעולם לא צפה בסרט במלואו בצורתו המוגמרת. הוא צפה רק פעם אחת בעשר הדקות הראשונות של הסרט, במהלך הקרנת הבכורה שלו.
לאורך הקריירה הקולנועית שלו חווה אורי זוהר מספר כשלונות מסחריים שאף הכניסו אותו ואת מפיקיו לחובות, כאשר סרטים שיצר לא זכו להצלחה לה קיווה. ואילו הסרט "הצילו את המציל" שאותו יצר בחוסר חשק גמור זכה לאחת ההצלחות  המסחריות הגדולות ביותר בכל הקריירה שלו, עם 331,500 הכרטיסים שמכר.

פרסום סמוי

בראיון שנתן המפיק איציק קול לעיתון מעריב בשנת 1990, כחלק מתחקיר שערך על פרסום סמוי, הודה קול כי הסרט נעשה במימון חברת הבנייה "האחים משה ויגאל גינדי" וחברת הסיגריות דובק, בתמורה לפרסום. בסצנת הפתיחה נראה גבי עמרני מדבר עם תיירת שברקע שלט גדול של האחים משה ויגאל גינדי והוא מציע לה סיגריה "סמייל" מתוצרת דובק. כמו כן, נעשה שימוש בדירות חדשות, שבנתה חברת גינדי באותה עת, בסצנות רבות בסרט.
פנקס הרופאים

"פנקס הרופאים" (מכונה לעיתים גם "רשם הרופאים") הוא מאגר נתונים שבו רשומים כל בעלי רישיון לעסוק ברפואה בישראל. המאגר מנוהל מכוח חוק על ידי משרד הבריאות. 
עיון בפנקס הרופאים מתאפשר גם באתר האינטרנט של משרד הבריאות, ומאפשר לברר אם אדם המציג עצמו כרופא בישראל, אכן מוכר ככזה על ידי משרד הבריאות ובאתר רשום גם מספר הרישיון של הרופא, עיר מגוריו וממתי האדם מחזיק ברישיון לעסוק ברפואה (תאריך קבלת הרישיון).

רקע אקדמי של הרשומים בפנקס

על פי כלל, רשומים בפנקס הרופאים אך ורק אנשים שהם בעלי תואר דוקטור ברפואה (ממוסד ישראלי או שאינו ישראלי), ושבנוסף לכך גם עברו את בחינות הרישוי לעיסוק ברפואה בישראל לאחר לימודיהם, שניתנים גם הם מטעם משרד הבריאות. אלו בדרך כלל רשאים לעסוק ברפואה בישראל עיסוק קבוע. לעיתים נרשמים בפנקס אנשים שאינם רופאים באופן זמני בלבד העוסקים בתחום בעל השפעה מכרעת על תחומי רפואה שונים, או שתחומם מושפע יפה מתחום זה (כגון ביוכימיה, רוקחות, רב-חובלות ועוד) וזאת לצורך ביצוע פעולה מסוימת המוגדרת בחוק "עיסוק ברפואה".

רופאים מומחים ושאינם

הרופאים הרשומים בפנקס הם בחלקם רופאים שביצעו בהצלחה התמחות באחד או יותר מתחומי ההתמחות המוכרים על ידי משרד הבריאות הישראלי. אחרים הם מי שמוגדרים "רופא כללי" והם משוללי התמחות כזו.

מטרות הפנקס

הפנקס מהווה דוגמה ליישום של חוק חופש המידע. מטרת פנקס הרופאים היא לצמצם את הסיכוי לשרלטנות מסוג התחזות רפואית מחד, ולהגדיל הסיכוי לעיסוק ברפואה על ידי רופאים בלבד, מאידך.

פנקסים דומים

קיימים גם "פנקס רופאי השיניים", ו"פנקס הפסיכולוגים", האוגדים בתוכם רופאי שיניים ופסיכולוגים המותרים לעסוק בתחומם בישראל ובנוסף קיימות רשומות נוספות של המורשים לעסוק במקצועות הרפואה והבריאות ביניהם "פנקס הרוקחים" ו"פנקס האחיות".
זיקוק דודי

חלק עיקרי מתהליך הכנת משקאות אלכוהוליים הוא תהליך הזיקוק, שבו מעלים את אחוז הכוהל בתמיסה ונפטרים מתוצרי הלוואי הקיימים בתירוש  (כמו קליפות, שמנים ומים), ישנם שני תהליכי זיקוק: "זיקוק רציף" ו"זיקוק דודי"
זיקוק דודי היא בעצם השיטה ה"ישנה" וה"פרימיטיבית" לזיקוק אלכוהול אך היא עדיין מאוד נפוצה בהכנת משקאות אלכוהוליים מסוימים.

מבנה הדוד

גוף הדוד הוא כדמוי סיר ענק עשוי נחושת כשבחלקו העליון במקום מכסה יש צוואר נחושת לאחר מטר או שניים שהצוואר נמתח למעלה הוא מתעקל למצב מאוזן ולאחר מכן מתעקל שוב למצב מאונך כשבשלב זה עוטף אותו צינור אחר בו זורמים מים קרים.

תהליך הזיקוק הדודי

מכיוון שטמפרטורת הרתיחה של אתנול היא 78.3 מעלות צלזיוס וטמפרטורת הרתיחה של המים היא 100 מעלות צלזיוס עקרון הזיקוק הדודי עובד על עקרון החימום, אורכו של תהליך זה משתנה בהתאם לגודל דוד הזיקוק ולעוצמת האנרגיה הנדרשת לחימומו. התהליך עובד בצורה הבאה: מכניסים את תערובת התירוש המותססת  לגוף הדוד, מחממים את הדוד ל-78.3 מעלות צלזיוס, הכוהל מתאדה ועולה לאורך הצוואר, שם הוא מתעקל יחד איתו ומגיע לחלק שאותו עוטף הצינור עם המים הקרים, שם אדי הכוהל מתקררים ומתעבים משם הם נשפכים לכלי הקיבול. בבריטניה כלי הקיבול הנקרא "ספיריט סייב". בכלי זה הוא מתחלק לשלושה חלקים ע"פ שעות בצורה הבאה:
ראש הזיקוק- החלק הזה מכיל הרבה לכלוכים ואחוזי כוהל גבוהים מאוד אך בעיקר מסוג מתנול ואצטון הידועים כרעיל על כן הם אינם משמשים במוצר הסופי.
לב הזיקוק- החלק הזה שקוף ושמנוני ומכיל בזיקוק הראשון 30% כוהל בעיקר מסוג אתנול ועל כן הוא נשמר.
זנב הזיקוק- החלק הזה מכיל שמנים ואחוזים נמוכים של כוהל ועל כן גם הוא אינו משמש במוצר הסופי.
לאחר הזיקוק הראשון ניתן לעשות זיקוק שני (בדיוק באותה הצורה רק כשמכניסים לדוד את הנוזל המזוקק במקום את התירוש) על מנת להעלות את אחוזי הכוהל מ-30% ל-70%.לאחר מכן ניתן לבצע זיקוק שלישי על מנת להעלות את אחוזי הכוהל בתמיסה עד ל-95%, ממצב זה גם אם ננסה לזקק שוב נגיע ל-95% כוהל ולא יותר.

יתרונות

הזיקוק הדודי שומר על טעמו המקורי של הפרי ממנו הכינו את התירוש.
בייצור משקאות מסוימים ניתן לתלות רשת בתוך הדוד מעט מתחת לצוואר ועליה מניחים תבלינים כדי שכאשר הכוהל יתאדה הוא יִסְפַּח את טעמם של התבלינים, לדוגמה ליקר התפוזים "גרנד מרינייר" עובר זיקוק דודי שכזה (ולכן צורת הבקבוק היא של דוד).

חסרונות

זיקוק דודי אינו יעיל כמו הזיקוק הרציף, ובדר"כ נדרש להגיע לאחוז כוהל של 40% ועל כן נדרש זיקוק דודי כפול.
בזיקוק דודי הרבה מאוד חומר נזרק, היחס בין החומר שהוכנס לדוד לחומר היוצא מהדוד הוא 1:12, דבר שהופך את התוצר ליקר.

משקאות העשויים רק בזיקוק דודי

קוניאק, ברנדי, טקילה, ויסקי לתת וויסקי אירי