אוגרית

אוּגָרִית (כיום: תל ראס שמרה, שפירושו ראש השמיר) הייתה עיר נמל שוקקת בימי קדם, על חוף הים התיכון בצפון הסהר הפורה (כמה קילומטרים צפונית לעיר לטקיה, סוריה של ימינו). שיא פריחתה של העיר היה בשנים 1450 עד 1200 לפנה"ס לערך. מיקומה של העיר נשכח, והיא נתגלתה מחדש כאשר חקלאית שחרשה שדה בשנת 1928 חשפה במקרה קבר עתיק, שהתגלה כנקרופוליס של אוגרית. חפירות שנערכו לאחר מכן חשפו עיר חשובה שתפסה את מקומה לצד אוּר וארידו כערש התרבות העירונית, עם פרה-היסטוריה המגיעה עד לשנת 6000 לפנה"ס לערך.
אוגרית שילמה את מיסיה למצרים וניהלה קשרי תרבות ומסחר עם אלשיה (המזוהה עם קפריסין), כפי שמתועד בגנזכים שנמצאו באתר ותאמו לחרסים מיקניים וקפריסיים שנמצאו במקום.
משערים כי לבלרי אוגרית ביססו את האלפבית האוגריתי על האלפבית הפיניקי בשנת 1400 לפנה"ס לערך.] הם הוסיפו ל-22 האותיות של האלפבית הפיניקי 8 אותיות נוספות, כך שאלפבית זה הגיע ל-30 אותיות. האותיות הפיניקיות נחקקו בדרך כלל על טבלאות חומר. לבסוף היורשים הפניקיים של התרבות האוגריתית הפיצו את האלפבית באגן הים האגאי.] בהשוואה לקושי שבכתיבת אכדית בכתב-יתדות, הגמישות שמציע אלפבית פתחה אופק ספרותי לאנשים רבים יותר. ניתן להשוות זאת למידה המוגבלת מאוד של ידיעת קרוא וכתוב בתרבות המינואית בקנוסוס של אותם ימים.

היסטוריה

אף על פי שהאתר היה מיושב עוד קודם לכן, אוגרית של תקופת האבן החדשה כבר הייתה חשובה דיה עד שבוצרה בחומה בשנת 6000 לפנה"ס. העדות הכתובה הראשונה לשמה של העיר מגיעה מהעיר הסמוכה, אבלה, במאה ה-18 לפנה"ס, אוגרית הייתה בתחום השפעתה של ממלכת ימחד כאחת מהמדינות הלקוחות שלה שבחרו ליהנות מהגנתה, וניהלו את התקשורת הדיפלומטית שלהם דרכה. דוגמה לכך אפשר לראות במכתב ששלח חמורבי הראשון מלך ימחד, לזימרילים מלך מארי, בו הוא כותב "האיש מאוגרית כתב לי כדלהלן: "תראה לי את הבית של זימרילים, אני מתאווה לראותו", עכשיו אני שולח אליך את שליחו".
בשנת 1800 לפנה"ס לערך. אוגרית עברה לתחום השפעתה של מצרים, שהשפיעה רבות על האמנות שלה. המגע הראשון של תרבות אוגריתית עם מצרים (וגם התארוך המדויק הראשון של התרבות האוגריתית) מגיע מחרוז נחושת שזוהה עם תקופת פרעה ססוסטריס הראשון, 1971-1926 לפנה"ס. נמצאו במקום גם כן אבן ופסלון מתקופת הפרעונים ססוסטריס השני ואמנמהט השלישי.
מאוחר יותר נפלה אוגרית תחת כיבושם של שבטים שמיים שהשחיתו את המונומנטים המצריים. במהלך שיא פריחת תרבותה, מהמאה ה-16 למאה ה-13 לפנה"ס, נותרה אוגרית בקשר מתמיד עם מצרים ועם קפריסין.
בערך ב-1200 לפנה"ס, התמוטטה אוגרית וקמלה. תרבויות ים-תיכוניות רבות אחרות סבלו מפרעות באותה תקופה ממש, כנראה בשל פלישה של "גויי הים" המסתוריים.

החפירות באתר

לאחר מציאת האתר, שלחה רשות העתיקות הצרפתית בביירות את תוכנית הקבר וממצאים למוזיאון הלובר בפריז, החרסים זוהו כחרסים מיקניים והוחלט לערוך חפירות באתר. האתר נחשב בתחילתו כמושבה איגיאית.
נערכו במקום חפירות נרחבות מדי שנה בין השנים 1929–1966 למעט הפסקה בין השנים 1939–1948 בגלל מלחמת העולם השנייה.
לאחר חפירת הקבר באזור הנמל החלו בחיפוש אחר מקומה של העיר. הנחת העבודה של החופרים הייתה שמדובר בעיר אוגרית אשר הוזכרה באיגרות אל עמארנה. העיר נמצאה על תל ראס השמרה השוכן במרחק של כ-1 ק"מ מהנמל. שטח התל הוא כ-220 דונם. זיהוי האתר סופית כעיר אוגרית נעשה בעקבות מציאת לוחות במקום אשר הזכירו במפורש את שם העיר אוגרית.
החפירות התמקדו בעיקר בשכבות של העיר אשר התקיימה במחצית האלף השני לפני הספירה תקופת הברונזה המאוחרת. כתוצאה מכך ניתן לקבל תמונה מדויקת למדי על תולדות העיר תרבותה והשפות אשר שימשו בה. לעומת זאת נעשו חפירות בדיקה סטרטיגרפיות מעטות בשכבות התחתונות וכתוצאה מכך הידע לגבי התקופות הנאוליתית הקדם קרמית עד הברונזה התיכונה הוא מועט ביותר.
במהלך החפירות נחשפו הנמל של אוגרית, נחפרו רובעי המגורים של העיר התחתית לרגלי הנמל. בפינה הצפונית מערבית של התל נחשפו האורוות המלכותיות, מקדשים, בית המפקד הצבאי, מבצר, ארמונות מלכותיים, רובעי מגורים של אמידים וגולת הכותרת הארכיונים. נמצאו שלושה מכלולי ארכיונים. הארכיון המלכותי, ארכיונים דתיים ומיתולוגיים של ספריות המקדשים, ארכיוני ספריות פרטיות בבתי האמידים. בחלקו הדרומי של התל נחשפו רובעי בעלי מלאכה אשר היו מאוגדים בגילדות.
אתר אוגרית בתל ראס שמרה כולל ארמון מלכותי בן 90 חדרים המסודרים סביב שמונה חצרות סגורות, ומבני מגורים פרטיים מפוארים רבים, ובהם גם שתי ספריות פרטיות (אחת מהן בבעלות דיפלומט בשם רַפַּנוּ) שהכילו כתבים דיפלומטיים, משפטיים, כלכליים, ניהוליים, לימודיים, ספרותיים ודתיים. בראש הגבעה עליה הייתה בנויה העיר עמדו שני מקדשים: האחד לבעל, בנו ה"מלך" של אֵל, והאחר לדגון, אל הפוריות והחיטה שוכן האדמה.
בחפירות באתר התגלו כמה ערימות של טבלאות חרס ועליהן כתב יתדות, בספרית הארמון, ספריית אחד המקדשים, ושתי הספריות הפרטיות האמורות לעיל, תופעה ייחודית במינה בעולם באותה תקופה. כל הספריות מתוארכות מימיה האחרונים של אוגרית, בערך ב-1200 לפנה"ס. הטבלאות שנמצאו במקום כתובות בארבע השפות של מרכז קוסמופוליטי זה: שומרית, אכדית (שהייתה שפת הדיפלומטיה במזרח הקרוב הקדום), חתית ואוגריתית, שלא הייתה מוכרת בעת גילוי הטבלאות. בטבלאות נעשה שימוש בלא פחות משבעה סוגי כתב שונים, ובהם כתב חרטומים מצרי וחיתי.
בחפירות בשנת 1958 נתגלתה ספרייה נוספת, אולם הממצאים נמכרו בשוק השחור ולא נאספו מחדש מיד. "טבלאות קלמונט ראס שמרה" שמורות כעת בבית-הספר לדתות בקלרמונט שבקליפורניה. הם נערכו בידי לורן ר. פישר ב-1971.
מרבית החפירות באתר נערכו בתנאים פוליטיים קשים בידי קלוד שאפר מהמוזאון הפרהיסטורי והגלו-רומי שבשטראסבורג.

הדת האוגריתית

הדת האוגריתית התמקדה באל המרכזי, שנקרא אֵל, "אבי האנושות", "יוצר הבריאה", תארים שיש להם מקבילים בתוארי אלוהי ישראל. בספר מלכים א', פרק כ"ב, פסוקים י"ט-כ"ב, ישנו תיאור של ה' נפגש במועצה שמיימית, תיאור דומה לזה נמצא גם בכתבים האוגריתיים. אל זה מתואר כזקן בעל זקן לבן, וכחכם, לטפן ובעל לב, שהכל נזקקים לרשותו, בכל מיני עניינים, והוא יושב במקום נסתר, "במוצא הנהרות בקרב אפיקי תהומות", במקום גבוה מאוד.
אלים חשובים נוספים היו בנו של אל, בעל האדיר, אל הגשם והסערה, מלך הארץ, שכס מלכותו בפסגת הר צפון, אשרה אלת האדמה - אשתו של אל ואם האלים, הבתולה ענת היפה שבאלות, אלת המלחמה והציד האיומה והפטרונית של בני האדם, עשרת אלת האהבה והפריון. והאלים הרעים: ים אל הים והנהרות שמנסה לשלוט על הארץ ונופל לפני בעל, ומוֹת אל המוות והשאול שבידו נשמות כל בני האדם ולעיתים גם אלים כמו שמש ובעל נבלעים בגרונו, וכך יש הסבר רעיוני ללילה ולעונת הקיץ, שבהם שוכנים בהתאמה שמש ובעל בתחתית האדמה בממלכתו של מות.
אלים נוספים שנעבדו באוגרית היו אלת השמש - שפש מאור האלים, ירח אל הלבנה, דגון - אל התבואה. חורון, רשף, אל האומנות כושר וחסיס (=מיומן ושנון) שבונה בתים ויוצר כלי מלחמה משוכללים, שחר - אל הזריחה ושלם - אל השקיעה. ששניהם נולדו מיחסים של אל עם בנות אדם, הכושרות אלות הפריון, נכל ואיב אלת הבוסתנים, ובנותיו-נשותיו של בעל: פדרי אלת הערפל, טלי אלת הטל וארצי אלת העפר.
שמות רבים משמות האלים כמו "אל", "בעל", "אדון", "ים", "מות", "שחר", "שלם", "רשף", "כושר", ""טלי" ו"ארצי" קשורים, ללא ספק, למילים העבריות המקבילות להם.
לאלים יש גם עוזרים ושליחים שעוזרים להם בפעילות שלהם. לחלק מהעוזרים יש שמות כפולים. העוזרים הידועים ביותר הם עוזרו של בעל גפן-ואוגר, עוזרה של אשרה קודש-ואמרר ועוזריו של ים: מפלצות המים האדירים: התנין, לויתן פתן בריח, ופתן עקלתון בעל שבעת הראשים.
האלים מתוארים בהרבה היבטים כבני אדם. גם פיזיולוגית ובמיוחד פסיכולוגית. יש להם צרכים גופניים ורגשות כבני אדם. הם רק חזקים יותר, מהירים יותר, ובעלי יכולות על טבעיות שונות. ולכן יש להיכנע להם, להיעזר ביכולותיהם, ולעבוד אותם בפולחנים שונים, לרוב זביחה של בשר בקר וצאן, וניסוך יין, כדי שהם ירעיפו מרוב טובם על בני האדם.

הכתב והארכיונים

כבר בעונת החפירות הראשונה התגלו לוחות ועליהם סימני יתדות בכתב בלתי ידוע. הכתב הכיל 30 סימנים בלבד, אי לכך היה ברור כבר מלכתחילה שמדובר בכתב אלפביתי. הלוחות פוענחו מהר למדי. התברר שהם כתובים בשפה מקומית פרוטו-כנענית
הקרובה מאד לעברית והיא נקראה אוגריתית. בנוסף נמצאו בתל לוחות הכתובים בכתב היתדות הרגיל והכוללים תעודות ומסמכים בלשון האכדית, קטעי מילונים שומריים-אכדיים ושומריים-חוריים. שיטות כתב אחרות שנמצאו כוללות את הכתב הקיפרו-מינואי, הכתב ההירוגליפי המצרי והכתב ההירוגליפי החתי. בסה"כ נמצאו חמישה סוגי כתב אשר נכתבו בשפות: אוגריתית, שומרית, בבלית, חורית, חתית וקיפרו-מינואית.
התעודות מכילות טקסטים בנושאי שירת עלילה, שירה מיתולוגית, טקסטים ספרותיים כגון עלילות גילגמש, משלים ודברי חכמה, תפילות ומנחות לאלים, טקסטים רפואיים ומאגיים, ספרי דקדוק ומילונים רב-לשוניים, תעודות דיפלומטיות, ארגון הצבא והממלכה, רשימות ערים וכפרים וכן טקסטים העוסקים בחוזים, מיסים, ענייני מסחר לרבות סחר ימי ורשימות שונות של סחורות. טקסטים אלה מהווים מקור ידע להבנת המסחר ויחסי המסחר של אוגרית עם הממלכות והערים האחרות במרחב.
כתבי אוגרית סיפקו חומר עשיר לחוקרי הדתות הקדומות, במיוחד בנוגע לדת הכנענית ולקשרים בינה לבין הדת היהודית. לאוגרית נודעה גם השפעה רבה על האמונה הדתית של הכנענים והפלשתים שבאו אחריה, וכן השפעה עקיפה על האמונה הדתית בממלכות ישראל.