google/wiki40b huggingface dataset:
מערה

מערה היא חלל בתוך סלע שנפער בתהליך טבעי או כתוצר של מעשה ידי אדם או בעלי חיים. מדי שנה נחשפות מערות חדשות ברחבי העולם.
הענף בגאולוגיה החוקר את המערות קרוי ספלאולוגיה.

מערות קארסטיות

רוב המערות בעולם נוצרו בהמסה, בתהליכים קארסטיים. הן מחולקות למערות אפיגניות ומערות היפוגניות. מערות אפיגניות נוצרו על ידי מי משקעים שהגיעו אל המערה מלמעלה, תוך כדי המסת פחמן דו-חמצני שהפך את המים לחומציים. מערות היפוגניות נוצרו על ידי מים שהגיעו ממרחק רב ועלו מהעומק.

מערות מגורים

מערות הן לרוב חשוכות באופן חלקי או מלא ונמצאות לעיתים קרובות מתחת לפני הקרקע, גם אם פתחן נמצא מעל לפני הקרקע. עם זאת, מערות משמשות משכן קבוע או זמני של בעלי חיים רבים: עטלפים, דובים, נחשים, חרקים ועוד.
האדם הקדמון התגורר אף הוא במערות; ציורי קיר, כלים וחפצים שהשאיר האדם הקדמון במערות ברחבי העולם מהווים כלי מחקר ראשון במעלה לתרבותו ולאורח חייו. עם התרבות האוכלוסייה בעולם החלו בני האדם לבנות בתים, המאפשרים לקבוצה גדולה של אנשים לגור יחדיו (באמצעות הקמת ישוב); לא תמיד ניתן למצוא קבוצת מערות הסמוכות האחת לשנייה והמאפשרות מגורים של אנשים רבים יחדיו.

חקר מערות בישראל

תורת המערות, ספלאולוגיה, היא מדע רב תחומי העוסק בכל ההיבטים של המערות, דוגמת גאולוגיה, ביולוגיה וארכאולוגיה. המחקר מתחיל לרוב בסקר ובמיפוי של המערה, שמאפשרים זיהוי התופעות המיוחדות בתוכה. בישראל מרוכז המחקר הרב תחומי על ידי המרכז לחקר מערות (מלח"ם) הפועל באוניברסיטה העברית, ובנוסף עוסקים בכך חוקרים בתחומים מיוחדים במוסדות מחקר שונים. המערות המפורסמות ביותר בישראל הן מערות קומראן בגלל מגילות ים המלח שהתגלו בתוכן. כמו כן התפרסמה מערת מלח"ם שהיא המערה הארוכה ביותר בישראל, וגם מערת המלח הארוכה בעולם. התפרסמה גם מערת איילון בשל מקור המזון הייחודי ובעלי החיים האנדמיים שהתגלו בתוכה. ישראל מפורסמת בריבוי מערות האדם הקדמון. במאה העשרים ואחת התגלו ממצאים פלאוליתיים חשובים ובין השאר שרידי שלד אנושיים במערת מיסליה, מערת מנות ומערת קסם.
צבי קושלבסקי

הרב צבי קושלבסקי (נולד בשנת ה'תרצ"ו, 1936) הוא ראש ישיבה חרדי-ליטאי, המכהן כראש ישיבת היכל התורה בציון.

ביוגרפיה

נולד בארץ ישראל לרב אליהו קושלבסקי, לימים רבה של העיר באר שבע. בילדותו היגרה משפחתו לארצות הברית בשל משרת רבנות שהוצעה לאביו.
למד בישיבת ראדין בארצות הברית, שהוקמה מחדש על ידי הרב מנחם מנדל זקס, וכן בישיבת גייטסהד ובישיבת חברון כנסת ישראל בירושלים. נשא את שרה לאה בת דודו הרב אריה זאב גורביץ (אחיו של אביו). הוריו חזרו לישראל בשנת 1953. בשנת 1963 למד במכון הרי פישל וזכה בפרס משרד הדתות על חיבור תורני.
היה ראש כולל האברכים במנצ'סטר ובשנת תשל"א, 1971, הוזמן לעמוד בראשות כולל שנוסד בבאר שבע ביוזמת המועצה הדתית, בהמשך הקים במקום ישיבה גדולה. היה ראש ישיבה בישיבת איתרי-חדרה ואחרי תקופה עבר עם כמה מתלמידיו לישיבת תורה אור.
בשנות ה-80 הקים את ישיבת היכל התורה בציון ברחוב אבינועם ילין 5 בשכונת גאולה בירושלים. בשנת 1986 הישיבה עברה לבניין של פרשבורג בגבעת שאול בירושלים. הישיבה נקראה בתקופה זאת בשני שמות: "היכל התורה בציון" וגם "היכל התורה - פרשבורג". מראשית המאה ה-21 שוכנת הישיבה במשכנה החדש בשכונת הר נוף בעיר.
הרב קושלבסקי התאלמן מאשתו הראשונה במרץ 2015, נשוי בשנית ומתגורר בשכונת הר נוף, סמוך לישיבתו.
אחיו הוא הרב פרופ' אברהם פנחס קושלבסקי.
שי סיאדה

שי סיאדה (נולד ב-1979) הוא שחקן טניס שולחן פאראלימפי ישראלי.

ביוגרפיה

סיאדה עבד ככבאי. ביוני 2003, נשלח לכיבוי השריפה בבית מרכזים בתל אביב. שריפה זו הייתה אירוע הדליקה הקשה ביותר בתל אביב, ומהשריפות הגדולות בשטח בנוי בישראל. במשך שלושה ימים פעלו 22 כבאיות ממחוז גוש דן, ובהן כ-60 כבאים, לכיבוי השריפה. שי סיאדה שהשתתף בכיבוי וסיכן את חייו, נפצע קשה מנפילת קורה במשקל 2 טון. הוא שותק בפלג גופו התחתון ורגלו הימנית נקטעה. לאחר תקופת שיקום חזר לעבוד בתחנת הכיבוי בתפקיד מנהלה.
סיאדה היה ספורטאי עוד בצעירותו. כבר מגיל 16 שיחק טניס שולחן והיה חבר במועדון "הפועל בת ים". לאחר הפציעה המשיך להתאמן בבית הלוחם תל אביב בהדרכת זאב גליקמן, ומגיל 24 החל לשחק טניס שולחן בכיסא גלגלים. סיאדה הוכתר במשך מספר שנים משנת 2004 ועד היום ברציפות כאלוף ישראל בטניס שולחן לדרגת הנכות שלו. ארבע שנים לאחר הפציעה דורג 26 בעולם.
שי נכנס לאולימפיאדה מהמקום ה-18 והאחרון זאת בעקבות מספר תחרויות טובות שהשיא הגיע בתחרות בארגנטינה שם זכה במדליה וגם זכה להבטיח את מקומו במשחקים האולימפיים לונדון 2012
ב-2011 זכה במקום הראשון בטורניר טניס שולחן ברומניה (תחרות זוגית עם לירן גבע) ובמקום השני באליפות ארגנטינה הפתוחה לנכים, המהווה קריטריון השתתפות באולימפיאדת הנכים לונדון (2012).
ייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016).
אוסטין פאוורס

אישיותו

מלבד היותו פרודיה לדמותו של ג'יימס בונד, אוסטין פאוורס מייצג גם את המוד הארכיטיפי של שנות השישים בשל אהדתו העזה לאהבה חופשית, נטייתו לבצע חיקויים של אישים חסרי חשיבות והסגנון של בגדיו (כולל חליפות קטיפה ומגפי הביטלס אותן הוא לובש - תחפושת שאותה לבש גם ג'ורג' לייזנבי כאשר גילם את ג'יימס בונד). אישיותו המוחצנת והופעתו המצועצעת באופן מכוון מבליטים אותו מסביבתו - אם כי באופן קבוע ובלתי מוסבר הוא אף פעם לא מתגלה כאשר הוא מסווה את עצמו. 
במקרים רבים לאורך הסרט אוסטין נוהג להתפשט, וחושף חזה שעיר יתר על המידה. ניתן להגדיר גם את מערכות היחסים של אוסטין עם נשים כפרודיה על חוסר האשמה אותה חש ג'יימס בונד לגבי אובדן הנשים שאיתו. לדוגמה, לאחר שהוא מגלה כי בת זוגו ונסה קנזינגטון היא למעשה רובוטית אשר מתפוצצת במהלך ירח הדבש שלהם, אוסטין בוכה בתחילה, לאחר מכן צועק בעליזות - "רק רגע... זה אומר שאני רווק שוב!" כאשר לאחר מכן הוא רוקד בחדר המלון בעירום. חלק מכישוריו כוללים סוג של היפנוזה אותה הוא למד מגורו בשם שאסטרי בזמן מסעותיו להודו. 
בסרט הראשון בסדרה מציין אוסטין שרק שני דברים מפחידים אותו - מלחמה גרעינית ואנשי קרקס.

עלילות אוסטין פאוורס לאורך סדרת הסרטים

פאוורס נולד ב-12 בנובמבר 1939. אוסטין הוא בנו של נייג'ל פאוורס (מגולם על ידי מייקל קיין), ואחיו של דגלאס "דאגי" פאוורס, הידוע גם בשם ד"ר רשע. אמם של אוסטין ודאגי נהרגו בעקבות ניסיון התנקשות בעודם תינוקות - מאורע אשר בעקבותיו נפרדו דרכיהם. אוסטין גדל לבד עם אביו, ובהמשך למד בפנימיה של בית ספר לביון יחד עם דאגי, שותפו לחדר, מבלי שידע שהוא למעשה אחיו. בזמן שאוסטין למד בפנימיה, הוענק לו התואר "איש מסתורין בינלאומי", למרות שדאגי היה אמור לזכות בתואר. אירוע זה הרס את היחסים בין השניים וגרם להם להיות אויבים. 
לאחר לימודיו, פאוורס החל לעבוד במשרד הביטחון הבריטי והפך למרגל נודע. לאחר ששיגר את ד"ר רשע לחלל החיצון, אוסטין הוקפא בהקפאה קריוגנית בשנת 1967 למקרה שד"ר רשע יחזור מהחלל בעתיד. בסופו של דבר, ד"ר רשע חוזר ואוסטין מופשר ומצוות לשותפה מיס קנזינגטון, בתו של שותפתו בשנות השישים הגברת קנזינגטון. לאחר שהוא מופשר, אוסטין חווה הלם תרבות ומנסה להסתגל לתרבות העכשווית.
לאחר שונסה מתה (לאחר שמתגלה שהיא הייתה בעצם רובוטית), אוסטין חוזר להיות רודף נשים, עד אשר הוא מתאהב בסוכנת ביון אמריקנית בשם פליסיטי שגוול (מגולמת על ידי הת'ר גראהם). בין השניים מתפתחת מערכת יחסים במהלך אירועי הסרט השני בסדרה. אף על פי כן, פליסטי נעדרת מהסרט השלישי בסדרה כאשר נרמז כי השניים נפרדו בתקופת הזמן שבין הסרט השני לשלישי. בסרט השלישי אוסטין מנהל מערכת יחסים עם שותפה מינית מעברו, פוקסי קלאופטרה (ביונסה נואלס).
ג'ורג' הודג'סון

ביוגרפיה

הודג'סון נולד במונטריאול.
במשחקי האימפריה הבריטית שנערכו בשנת 1911 זכה הודג'סון במדליית זהב במשחה ל-1 מייל.
בין השנים 1910–1912 הודג'סון לא הפסיד בשום משחה הן בקנדה והן בארצות הברית.

אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה הודג'סון בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 5:24.4 דקות, לפני ג'ון הטפילד  מבריטניה (5:25.8 דקות) והרולד הרדוויק מאוסטרלאסיה (5:31.2 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש נוסף של 22:00.0 דקות, לפני הטפילד (22:39.0 דקות) והרדוויק (23:15.4 דקות). תוך כדי המשחה ל-1500 מטר הוא שבר גם את שיא העולם ב-1000 יארד, במשחה ל-1000 מטר והמשיך לשיא עולם גם במשחה ל-1 מייל. כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא עולם חדש של 22:23.0 דקות. שיאו העולמי במשחה ל-1500 מטר החזיק מעמד 11 שנים ונשבר על ידי ארנה בורג משוודיה (21:35.3 דקות). 
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) סיים הודג'סון במקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי ובמקום תשיעי במשחה ל-1500 מטר חופשי ולא הצליח להגן על תואריו. 
בשנת 1983 נפטר הודג'סון במונטריאול.
יחסי גאנה–ישראל

היסטוריה

היחסים בין ישראל וגאנה החלו בתחילת שנות ה-50, זמן קצר לאחר הקמתה של מדינת ישראל, כאשר לאורך מחציתו השנייה של העשור ישראל הפעילה מספר פרויקטים בגאנה, במימון חלקי מטעם ממשלת ישראל, וכן סייעה בהקמתו של צי ימי משותף לישראל ולגאנה, אשר כ-40% ממנו היו תחת שליטתה של חברת "צים", דאז חברה ממשלתית בבעלות מדינת ישראל. בנוסף, ישראל סייעה בהקמת אקדמיה למקצועות הסחר הימי בגאנה.
בשנת 1957, שווי הייצוא של סחורה ישראלית לגאנה עמד על סך של כ-135,000 דולר אמריקאי.]באותה השנה חברת תה"ל (תכנון המים לישראל בע"מ) סייעה בפיתוח תשתיות המים בגאנה. באותה השנה גם פעלה חברת סולל בונה, בשיתוף ממשלת גאנה, להקמת חברת הבנייה הלאומית של גאנה (GNCC).
בשנת 1958, ובעקבות בקשה של ממשלת גאנה, הלוותה ממשלת ישראל לגאנה סכום של 20 מיליון דולר. אותה שנה העניק דוד בן גוריון מטוס פייפר לשימושו האישי של ראש ממשלת גאנה. בשנת 1959 גדל ערך הייצוא הישראלי לגאנה ועמד על סך של כ-1.4 מיליון דולר.] בין השנים 1959–1960, גאנה, בסיוע של מומחים ישראלים, הקימה את "גדודי הבונים והחלוצים", אשר היוו כוח עבודה אזרחי מאורגן שמטרתו הייתה שיפור מצב התשתיות במדינה, וזאת בהשראת הדגם הישראלי של הגדנ"ע והנח"ל.
במהלך שנות ה-50 וה-60, אקרה, בירת גאנה, שימשה בפועל כמרכז הפעילות הדיפלומטית של ישראל באפריקה, כאשר המעורבות הישראלית בגאנה הייתה, מבחינת ממשלת ישראל, פרויקט לדוגמה שנועד לעודד מדינות נוספות באפריקה לשתף פעולה עם ישראל, ולא להיכנע לתכתיבי מדינות ערב, אשר קיימו בתקופה זו חרם מוחלט על ישראל ותוצרתה. מסיבה זו, גם אחרי התקררות היחסים בין שתי המדינות בעקבות ועידת קזבלנקה בשנת 1961, ישראל המשיכה לספק סיוע אזרחי לגאנה.
היחסים בין שתי המדינות התחממו פעם נוספת בעקבות ההפיכה הצבאית בגאנה בשנת 1966, וזאת בשל רצונו של המשטר החדש לזכות בסיוע צבאי מטעם מדינת ישראל, תחום שישראל רכשה בו מוניטין מכובד. עם זאת, באותה התקופה ישראל התמקדה בפעילות דיפלומטית באזור מזרח אפריקה, ופחות התעניינה בחלקה המערבי של היבשת, ומסיבה זו ממשלת גאנה לא הצליחה להבטיח סיוע צבאי משמעותי מצד ישראל, דבר שהוביל להצטננות מחודשת ביחסי שתי המדינות. בסופו של דבר, בעקבות מלחמת יום הכיפורים בשנת 1973, גאנה, יחד עם מדינות רבות באפריקה, הודיעה על ניתוק הקשרים עם מדינת ישראל, החזירה את שגרירה מישראל, וסגרה את שגרירות ישראל באקרה. עם זאת, חרף ניתוק היחסים המשיכו להתקיים קשרים מסחריים חלקיים בין שתי המדינות, הרחק מאור הזרקורים.

היחסים בתחילת המאה ה-21

לאחר 38 שנות ניתוק, היחסים הדיפלומטיים הישירים בין ישראל וגאנה שוקמו באופן רשמי במהלך שנת 2011, בשעה שישראל שבה וחנכה שגרירות רשמית בגאנה.
היקף המסחר בין שתי המדינות עלה בצורה משמעותית, וגאנה הפכה ליעד אטרקטיבי עבור אנשי עסקים מישראל, בין היתר הודות לגילוי נפט באדמתה. בנובמבר 2016 חנך השגריר עמי מהל את לשכת העסקים גאנה - ישראל, ששמה לה למטרה לקדם את היחסים הכלכליים בין המדינות. בדצמבר 2017 ביקר בישראל יו"ר הפרלמנט של גאנה. במסגרת הפריחה המחודשת ביחסים, משלחת רשמית מטעם צה"ל יצאה לגאנה בנובמבר 2012, בעקבות קריסת קניון בן ארבע קומות, לשם מתן סיוע הומניטרי וחילוץ הלכודים מתחת להריסות.
ציפור האש

ציפור האש היא יצירת בלט מ-1910 המבוססת על סיפור עממי רוסי. את המוזיקה הלחין איגור סטרווינסקי, את הכוריאוגרפיה המקורית יצר מיכאל פוקין.

סיפור העלילה

נסיך צעיר ונאה בשם איוואן צארביץ', רודף אחר ציפור אש יפהפייה על מנת לצוד אותה. תוך כדי מרדף, הוא נכנס אל תוך גן קסום. בגן המופלא נטועים עצים שפירותיהם עשויים כולם זהב טהור. הציפור מעופפת מסביב לאחד העצים, ואיוואן מצליח לתפוס אותה. כיוון שנכמרו רחמיו על הציפור היפהפייה, הוא מחליט לשחרר אותה. לאות תודה היא נותנת לו במתנה אחת מנוצותיה ומבטיחה לו שאם ייקלע לצרה כלשהי, עליו לנופף בנוצה, והיא תבוא לעזרתו.
הגן הקסום שנכנס אליו איוואן בטעות היה של המלך קשצ'יי - מפלצת רשעה בת אל מוות. כל נערה שהייתה פוסעת אל תוך גנו של קצ'שיי הוא היה מחזיק בשבי וכל נער היה הופך לאבן. עכשיו כשאיוואן בתוך גנו של קשצ'יי, הוא נתון בסכנה, אך הוא לא ידע זאת. כאשר עמד לעזוב את הגן, ראה דבר מופלא שהפליא אותו מאוד: 13 נסיכות נאות רוקדות ריקוד מעגל. מבין הנסיכות איוואן התאהב ביפה מכולן. המלך הרשע ועוזריו מבחינים באיוואן ורוצים להפכו לאבן. איוואן נבהל, אך נזכר בציפור האש, שולף את הנוצה, ומזעיק אותה לעזרתו. הציפור מגיעה, ושרה שיר ערש שמרדים את קשצ'יי ועוזריו. כשהם ישנים מגלה הציפור לאיוואן, שנשמתו של קשצ'יי הרע נמצאת בתוך קליפת ביצה. אם תימצא הביצה וקליפתה תרוסק, תעלם לה נשמתו של קשצ'יי והוא ימות.
הציפור מובילה את איוואן אל הביצה הנסתרת, ואיוואן מצליח לשבור אותה. קשצ'יי מת, והשמחה גדולה: פסלי האבן מתעוררים לחיים, כל הנערות השבויות משתחררות ואיוואן מתחתן עם אהובתו וחי חיי אושר.

שימוש בקולנוע

בסרט המצויר "פנטסיה 2000" של וולט דיסני היצירה מבוצעת על ידי התזמורת הסימפונית של שיקגו בזמן שמוקרן סרט אנימציה לפי היצירה. הסיפור כאן הוא שונה- פיה המבשרת את בוא האביב והפריון מכניסה שמש, גשם, ומחייה את היער שנם שנת חורף. בעת עיסוקה היא נתקלת בציפור אש השורפת את כל היער ומותירה את הפיה עזובה ועצובה. לעזרתה מגיע אייל המנחם אותה ולאט לאט שמחה שבה אליה והיא חוזרת להחיות את היער השרוף.
כרכום דמשקאי

הקשר בין כרכום דמשקאי לכרכום השבכה וכרכום החרמון

כרכום דמשקאי הוא ככל הנראה תת-מין של כרכום השבכה.
כרכום השבכה הוא מין קרוב מאוד לכרכום החרמון - שניהם בעלי פרחים זהים, אך סיבי הבצלים מבדילים בין מינים אלו. ברמת הגולן נמצאה אוכלוסיית מעבר בין כרכום השבכה לכרכום החרמון. התפוצה המקוטעת של כרכום החרמון וכרכום השבכה בישראל מרמזת על תקופה קרה ולחה יותר בעבר, ועל שינויי אקלים שיצרו קיטוע. הבידוד בעקבות הקיטוע הביא להתמיינות צורות שונות של המין. גם לכרכום החרמון ישנו תת-מין ארץ ישראלי (אנדמי לשומרון).

מחזור חיים

מחזור החיים של כרכום דמשקאי הוא פריחה בסתיו (אוקטובר - דצמבר), הוצאת עלים בחורף, העלאת פרי באביב והתיבשות בתחילת הקיץ. 
פקעתו חד-שנתית: מדי שנה נוצרת פקעת חדשה מעל לפקעת המתרוקנת של השנה שעברה, ושורשים מתכווצים חוזרים ומציבים אותה בעומק הנכון. קליפות הפקעת עשויות סיבים הקשורים זה לזה על ידי חיבורי-רוחב בדמות רשת. חורי הרשת ריבועיים או מעוינים, רחבים מעובי סיבי הרשת.

מבנה

הפרח סגול-ורוד, עם פסים בצבע סגול כהה, ומופרד ל-6 אונות עטיף שוות. חלקו התחתון צר ויוצא ישירות מן הקרקע, ואילו חלקו העליון נפוח או פרוש. לפרח 3 אבקנים ושחלה תחתית. המאבקים גבוהים מעמודי העלי וכפופים בקשת אל הצלקות, דבר המאפשר האבקה עצמית. עמוד העלי מתפצל ל-3 זרועות, וכל אחת מהם מתפצלת שוב לאונות רבות. הפרי מתפתח כשהוא טמון בקרקע, ועם הבשלתו מתארך עוקץ הפרי ומעלה אותו אל מעל לפני הקרקע. הפרי נפתח ב-3 קשוות ומכיל זרעים כדוריים רבים.
רוחב עליו כ 2-3 מ״מ ולאורך מרכזם פס כסוף.
יחסי סנט לוסיה–צרפת

יחסים כלכליים

חברות ועמותות צרפתיות לאיכות הסביבה ולתיירות פועלות בסנט לוסיה.
בשנת 2015 ייצאה סנט לוסיה לצרפת סחורה בשווי 832 אלף דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מיכלי נייר, ליקר, רטבים ונייר טואלט. לעומתה, צרפת ייצאה לסנט לוסיה סחורה בשווי 6.88 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם סירות, יין, חלב ולתת.
סקציה (טבע)

סקציה (מלטינית: Sectio) היא רמה משנית של מיון טקסונומי של יצורים חיים. הסקציה מקבצת מספר מינים ונכללת בסוג. לעיתים משתמשים ברמת משנה נוספת בין סקציה לסוג והיא תת-סוג (בלטינית: subgenus).
בסוגים בהם יש מאות מינים השימוש בסקציה הוא בעל ערך. באלון, למשל, כל המינים באותה סקציה יהיו נשירים או ירוקי עד. כמו כן הכלאה בין מיני אלון שונים נצפתה ברוב המקרים רק בתוך אותה סקציה. דוגמאות לסקציות של אלונים הן: אלונים לבנים (Lepidobalanus) ואדומים (Erythrobalanus) כשהאחרונים מקורם ביבשת אמריקה.
שזר (תורת הקשרים)

בטופולוגיה, שֶׁזֶר הוא איחוד של כמה קשרים שאינם חותכים זה את זה, על אף שהם עשויים להיות משולבים יחד. קשר, במונחים אלה, הוא שזר שיש לו מרכיב יחיד. קשרים ושזרים נלמדים במסגרת תורת הקשרים.
הדוגמה הלא-טריוויאלית הפשוטה ביותר היא הקשר של הופף, המורכב משני מעגלים העוברים זה דרך זה. המעגלים בטבעות בורומאו קשורות כקבוצה, למרות שכל שתיים מהן ניתנות להפרדה.
נתיב אקספרס

היסטוריה

החברה נוסדה בראשית שנת 2001, לקראת פתיחת שוק התחבורה הציבורית בארץ לתחרות. היא הייתה חברת התחבורה הציבורית הראשונה לפעול במסגרת הרפורמה, כאשר השירות באזור נתניה–חדרה נחנך ב-31 בדצמבר 2001. השירות של החברה באזור צפת–מעלות–נהריה נחנך ב-28 בינואר 2002. בנוסף לנסיעות תחבורה ציבורית רגילות, לחברה אישור להפעלת נסיעות מיוחדות.
בשנת 2005 הייתה החברה מעורבת בסכסוך העבודה של חברת "מטרודן" בבאר שבע, כאשר ב-14 במרץ 2005 החליט בג"ץ בהרכב בן שלושה שופטים, בראשות הנשיא אהרון ברק, לקבל את עתירת עיריית באר שבע ולאפשר לחברת האוטובוסים "נתיב אקספרס" להפעיל חלק מהקווים אותם השביתו נהגי "מטרודן" במשך יותר ממאה ימים.
בשנת 2009 נתיב אקספרס החלה להפעיל קווים המקשרים בין נתניה, הרצליה ותל אביב, לאחר שמשרד התחבורה החליט לערוך רפורמה בקווים אלה. בנוסף, החברה הציבה מכונות כרטוס לכרטיס החכם "רב-קו", הפועל גם בשאר חברות התחבורה הציבורית בארץ.
ב-2014 סיימה החברה את הפעלת קווי אשכול נתניה–חדרה וקווי האשכול הועברו לחברת קווים, במקביל החלה להפעיל קווי אוטובוס בינעירוניים מהעיר צפת ואליה, בנוסף לקווים העירוניים. וכן קווים בינעירוניים נוספים בעיקר עבור המגזר החרדי בין השאר בעפולה, כרמיאל, רכסים, זכרון יעקב, בית שמש, ירושלים ובני ברק. בנוסף לשירות בערים נהריה, עכו, מעלות וישובים נוספים בגליל.
בתחילת חודש יולי 2018 החברה סיימה את פעילותה באשכול נתניה–תל אביב, לאחר הפסדה במכרז לחברת מטרופולין אשר זכתה במכרז להפעלת אשכול "שרון–חולון מרחבי", אשר קווים אלה נכללו במכרז.
יעקב המבורגר

ביוגרפיה

נולד בהמבורג למרדכי, וכיהן מעל לשלשים שנה כאב"ד פראג. נפטר בפראג בט"ו בחשון תקי"ד (12 בנובמבר 1753).
ספרו "קול קול יעקב", חידושים על הש"ס, ליקוטים על השולחן ערוך וחידושים על סדר פרשיות התורה, נדפס בפראג בשנת תקס"ב 1802, עם הערות מבעל הנודע ביהודה. הובא לדפוס על ידי אפרים ליב ודוד כ"ץ טעבלש מפראג, נכדי המחבר. 
חידושיו מובאים הרבה בספרי האחרונים, ביניהם בילקוט הגרשוני ובצל"ח.
הספד שכתב על אביו ומשפחתו הודפס בשנת תר"י בשם "קול נהי".
לולב

לוּלׇב  הוא ניצן של עלה הדקל שעלעליו טרם נפרדו זה מזה. אחד מארבעת המינים, ומכונה בתורה בשם 'כפות תמרים' כאמור בספר ויקרא: "וּלְקַחְתֶּם לָכֶם בַּיּוֹם הָרִאשׁוֹן פְּרִי עֵץ הָדָר כַּפֹּת תְּמָרִים וַעֲנַף עֵץ עָבֹת וְעַרְבֵי נָחַל" (ויקרא, כ"ג, מ'). את המילים כפת תמרים שבמקרא תרגם פרשן המקרא אונקלוס "לולבין".
הזיהוי שלו כמעט ודאי: תמר מצוי - עץ הגדל בנאות מדבר בארץ ישראל, בבקעת הירדן ובצפון חצי האי סיני. התמר אינו גדל באירופה ובעבר קהילות יהודיות באזורים אלה התקשו מאד להשיגו. התמר המצוי ידוע בעליו המיוחדים, הנותנים לארבעת המינים את המראה האופייני. 

בספרות חז"ל מכונים כל ארבעת המינים בשם "לולב" היות שהוא הבולט מבין המינים, ולכן נוסח הברכה על נטילת ארבעת המינים הוא "על נטילת לולב".

הלולב היבש

מאז היציאה לגלות התעוררו קשיים בהשגת ארבעת המינים, מציאות זו החריפה במיוחד בקהילות מזרח אירופה ומרכזה. כבר חז"ל ציינו מציאות ש"אנשי כרי הים הורישו את לולביהם היבשים לבניהם", היות שלא היו להם לולבים טריים. המאירי כתב שבזמן המקדש לא היו היהודים רחוקים מארץ ישראל... וידוע כי שם היו דקלים...לאחר החורבן התרחקנו מהארץ למקומות שבהן אין דקלים. 
פליניוס הזקן כתב שאפילו באיטליה לא גידלו תמרים כגידול חקלאי. הם גדלו רק באיים: כרתים, קפריסין וסיציליה. זהר עמר הביא בספרו את הנוהג, לפיו זני תמרים עקרים לצורכי נוי שימוש ללולבים באיטליה (טריאסטה) ובפולין (גליציה).
מסקנתו היא שהפרשנות המקילה לגבי הלולב היבש הייתה רק במאות ה-12 וה-13. לאחר מכן, עקב התפתחות המסחר הבינלאומי, לא היו מגבלות על אספקת ארבעת המינים בכלל והלולב בפרט.
הארמייה המיוחדת (האימפריה הרוסית)

היסטוריה

הארמייה המיוחדת הוקמה בשנת 1916 במהלך מלחמת העולם הראשונה, וכמפקדה הראשון מונה וסילי גורקו. הארמייה קיבלה את השם "המיוחדת", מתוך רצון לא לתת לה את השם "הארמייה ה-13", כיוון שעל פי אמונה רוסית רווחת מספר זה מביא מזל רע. אכן פעלה בצבא הרוסי ארמייה בשם הארמייה ה-13, אולם היא הייתה קצרת ימים ופורקה מהר מאוד. הארמייה נכללה עם הקמתה במסגרת החזית המערבית, ובספטמבר של אותה שנה הועברה אל החזית הדרום מערבית עד נובמבר של אותה שנה עת הוחזרה אל החזית המערבית, וביולי 1917 הוחזרה שוב אל החזית הדרום מערבית ולחמה במתקפת קרנסקי. היא פורקה עם פיזורו של צבא האימפריה הרוסית בתחילת שנת 1918.
Clean Bandit

סגנון מוזיקלי

סגנונה המוזיקלי של קלין בנדיט הוא מוזיקה אלקטרונית, פופ אלקטרוני ודאנס-פופ. הלהקה מערבת מרכיבים אלקטרוניים עם מוזיקה קלאסית ועם יצירות מאת מלחינים כמו מוצרט ושוסטקוביץ'. השיר "Rockabye", למשל, הוא שיר המכיל בתוכו סגנונות מוזיקליים רבים, ובו השתתפה הזמרת אן-מארי.
טלמון

הקמת היישוב

היישוב הוקם בכ"א באדר א' ה'תשמ"ט (26 בפברואר 1989),על ידי חמש משפחות מגרעין ההתיישבות "עטרה",בראשית התארגנותו של הגרעין הוא התמקם ביישוב הסמוך דולב. היישוב נקרא על שם משפחה המוזכרת בתנ"ך (נחמיה, י"א, י"ט) שבניה נשאו בתפקיד שוערי בית המקדש והיו בין שבי ציון בתקופת עזרא הסופר.
היישוב הוקם במסגרת מבצע של מועצת יש"ע שכונה "להכניס לאש"ף שמיניה", בו קמו שמונה יישובים כתגובה על תוכנית מדינית. ראש הממשלה דאז יצחק שמיר אישר את הקמת היישובים].
אנקדוטה מספרת כי המשאית שהובילה את הקראוונים הראשונים של היישוב, שקעה בבוץ באמצע הדרך, ובעקבות זאת הוקם היישוב באותו מקום בו שקעה המשאית בבוץ ולא במקום המקורי בו היה אמור לקום. שנתיים מאוחר יותר הוקם בנקודה המקורית היישוב נריה.

היישוב כיום

ביוני 2009 אישר שר הביטחון בניית 240 דירות נוספות ואישר רטרואקטיבית 60 דירות בשכונת "נווה טלמון". עתירה לבג"ץ כנגד אישור התוכנית נדחתה.
ביישוב יש מועדון נוער, מקווה נשים ואולמות אירועים, בנוסף, ביישוב קיימת טיילת באורך של כקילומטר וחצי , לזכר גיל- עד שער המובילה ליישוב נריה הסמוך. ולאורכה של הטיילת תאורה ורצף של רמקולים קטנים המשמיעים מוזיקה.
רב היישוב הראשון היה הרב רמי ברכיהו, בדצמבר 2016 מונה הרב לרב משטרת ישראל. אך המשיך לכהן חלקית כרב היישוב  עוד כשלוש שני עד לאוגוסט 2019 ובשבת פרשת משפטים סיים לבקשתו את תפקידו.
לאחר שמונה לרב המשטרה, מינו רב נוסף בשכונת נווה טלמון, הרב זאב רוזנפלד.
המאחזים חרשה וחורש ירון, צפונית-מזרחית לטלמון נחשבים מבחינה פורמלית כשכונות של טלמון.
המאחז "כרם רעים" הוקם ב-2012, אושר במאי 2017 ובאוקטובר אותה שנה הניח שר הביטחון, אביגדור ליברמן, את אבן הפינה ליישוב החדש.כרם רעים נחשב גם הוא כשכונה של טלמון.

מוסדות לימוד

בטלמון פועלים כ-5 גני ילדים ומעון, שבהם לומדים ילדי היישוב.  
ביישוב פועלים מוסדות חינוך כגון: בית ספר יסודי עם חטיבת ביניים לבנים -ממ"ד אריאל, ואילו בנות היישוב לומדות בבית ספר לבנות ביישוב דולב הסמוך, בנוסף ביישוב נריה יש תלמוד תורה לבנים, . בנוסף לכך פועל בו סניף בני עקיבא וגרעין נוער לכיתות ט'-י"ב וגרעין נוער צעיר לכיתות ז'-ח'.

חקלאות

בטלמון עשרות דונמים של מטעי זיתים בעיקר מזן ברנע וכן כוורות לגידול דבורים.
קומדיה דל'ארטה

הקומדיה דל'ארטה (איטלקית: Commedia dell'arte) היא סוג של קומדיה שהייתה נפוצה באיטליה בתקופת הרנסאנס במאות ה-16 וה-17, והייתה מבוססת על האטלן הרומאי. שגיאה נפוצה היא לתרגם את השם כ"קומדיית אמנות", בעוד שלמעשה, פירוש המילה arte באיטלקית של ימי הביניים ושל הרנסאנס הוא "עיסוק" או "מלאכה", כלומר, המילה האיטלקית arte אינה מקבילה למילה האנגלית art - אמנות, אלא למילה האנגלית artisanship - אֻמנות. הקומיצ'י דל'ארטה היו שחקנים מקצועיים, שעסקו בקומדיה לפרנסתם, והכינוי נועד להבחין בינם לבין שחקנים חובבים, שהיו בני מעמד גבוה ולא עשו זאת למחייתם.
את הצגות הקומדיה דל'ארטה העלו שחקנים אשר אלתרו את דבריהם במהלך ההצגה, תוך התבססות על עלילה קבועה ועל כמה דמויות סטריאוטיפיות ומוכרות לכל: במרכז הקומדיה עמדו המשרתים ארלקינו ושותפתו קולומבינה הערמומית, פנטלונה העשיר והקמצן, אל דוטורה המאהב המזדקן והפטפטן, אל קפיטנו החייל שמעמיד פני אמיץ, בריגלה הנבל, פולצ'ינלה הערמומי ופדרולינו התמים שקל להונותו. בקומדיה זו היו משתתפים גם זוג אוהבים, ששמם היה בדרך כלל פלורינדו ואיזבלה. כל דמות אופיינה בעזרת שפת גוף ובעזרת מסכה משל עצמה. הקומדיה דל'ארטה שילבה מוטיבים שונים ומגוונים מתקופות רבות בהיסטוריה, החל ברומא העתיקה וכלה בקרנבל המסכות של ונציה.
מבנה הסיפור לעיתים תכופות היה כדלקמן:
ישנו זוג אוהבים הרוצה לממש את אהבתו, אך קיים לכך מחסום בדמותו של האב של אחד מבני הזוג, או בדמותה של כל דמות חזקה אחרת. האוהבים ינסו להתגבר על המחסום בעזרת תחבולות שאותן מבצעים המשרתים ארלקינו או קולומבינה, או האם של אחד מבני הזוג (גם אם האם היא שמבצעת את התחבולות, יעורבו אף המשרתים בתכנונן). הדמות המרושעת תאיים על מבצעי התחבולות ותצדד בדמות החוסמת. הסיפור ייגמר כשאותו המחסום יישבר, כלומר, כאשר הדמות החוסמת תיכנע או תצא מהתמונה, כשהדמות המרושעת תקבל את עונשה וכששני האוהבים יוכלו לממש את אהבתם.
המסכות בקומדיה דל'ארטה היו שונות מן המסכות שבהן השתמשו בתיאטרון ביוון העתיקה: בעוד שהמסיכות שבהן השתמשו ביוון, כיסו את כל פני השחקן, בקומדיה דל'ארטה השתמשו בחצאי מסיכות, שכיסו רק את אפו, עייניו ואת חלק מלחייו של השחקן. במסיכות הקומדיה דל'ארטה נוקבו חורים לעיניים, ואזור פיו של השחקן נשאר לא מכוסה. שינוי זה תרם לשיפור הדיקציה של השחקן. יתרון נוסף לחלקיותן של המסכות בקומדיה דל'ארטה, היה ה'נייטרליות' שלהן: המסכות לא ייצגו מצב רוח מוגדר ונתנו לשחקן חירות מסוימת 'לעבוד' על הדמות כראות עיניו.
הקומדיה דל'ארטה נחלה הצלחה כבירה במאות ה-16 וה-17, והשפיעה רבות על התיאטרון ועל מחזאים רבים, ובראשם מולייר. במאה ה-18 החלה הקומדיה דל'ארטה לקפוא על שמריה, אולם רבות מהדמויות שהופיעו בה משמשות השראה לדמויות בתסריטים ובמחזות מודרניים.