טרנסמיזוגניה

טרנסמיזוגניה היא ההצטלבות של טרנספוביה ושל מיזוגניה. היות שטרנספוביה מוגדרת כ"פחד לא רציונלי, סלידה, או אפליה כנגד אנשים טרנסג'נדרים" ומיזוגניה היא שנאת נשים, טרנסמיזוגניה כוללת עמדות שליליות, שנאה ואפליה כלפי טרנסג'נדריות על הטווח הנשי של המנעד המגדרי.
המונח נטבע על ידי ג'וליה סרנו בספרה "Whipping boys" "Whipping girls" ושימש כדי לתאר את האפליה הייחודית בה נתקלות נשים טרנסיות כתוצאה מההנחה שנשיות ונקביות נחותות לגבריות ולזכריות וקיימות בעיקר למענן, כמו גם את הדרך בה טרנספוביה ומיזוגניה מעצימות אחת את השנייה במקרה של נשים טרנסיות.
טרנסמיזוגניה היא מושג מרכזי עבור טרנספמיניזם ופמיניזם הצטלבותי. לעומת זאת, יש פמיניסטיות המסרבות להכיר בטרנסיות כנשים ועל-כן דוחות את הרעיון לפיו הן מושפעות מmaleness femaleness (ולא את הנשיות) הוא מקור transmisogyny נדחה על ידי כמה פמיניסטיות, אשר אינם מחשיבים טרנס נשים בתור נקבה.

גורמים

טרנסמיזוגניה מובנת לרוב כתוצאה של התפישה החברתית של עליונות גברית. בספרה, ג'וליה סרנו טוענת כי קיומן של נשים טרנסיות נראה כאיום על ההירארכיה המגדרית במסגרתה גברים עדיפים על נשים וגבריות נעלה על נשיות. בהתאם, ג'ודית באטלר קבעה כי רצח של נשים טרנסג'נדריות היא "אקט של כוח, דרך לאשר שליטה מחדש" וכי הרצח ממצב את הרוצח כריבון ברגע המעשה.
נשים טרנסג'נדריות נחשבות גם איום על ההטרוסקסואליות של גברים סיסג'נדרים. בתקשורת ובתרבות הפופולרית, נשים טרנסיות מוצגות כ"רמאיות" ומשמשות כדי לעורר הומופוביה בקרב הקהל כאשר הגבריות ה"אמיתית" שלהן נחשפת.

אפליה

אפליה היא לעיתים קרובות חלק ניכר מחייהן של נשים טרנסיות. טרנסג'נדרים מופלים לרעה לעומת סיסג'נדרים, במערכת הבריאות, במערכת החינוך, בדיור ובתעסוקה.
עם זאת, עקב טרנסמיזוגניה, נשים טרנסיות נתקלות ברמות נוספות של אפליה. מחקר על טרנסג'נדרים במקום העבודה מצא כי לאחר ביצוע הליכים לשינוי מין, שכרם של גברים טרנסים עלה לעומת שכרן של נשים טרנסיות שירד כמעט בשליש. נוסף על כך, נמצא כי למעבר המגדרי הנשי מלווה עליה בהטרדות ובאבדן סמכות, ואילו המעבר המגדרי הגברי לעיתים קרובות מביא סמכות וכבוד. לפי מחקר נוסף, במיוחד בקרב נשים טרנסג'נדריות שאינן לבנות, היו רמות גבוהות של אפליה על בסיס טרנספוביה וגזענות. מחקר אחר, על דיכוי של לסביות, ביסקסואלים, טרנסקסואלים, טרנסג'נדרים ונשים אינטרסקס באקוודור מצא תוצאות דומות, לפיהן נשים טרנסג'נדריות אינן מוגנות מפני אפליה הן בלשון החוק והן במציאות היומיומית, וכתוצאה מכך, הן מתמודדות מול אלימות, התעללות מינית, אפליה בתחומי החינוך, הבריאות, והתעסוקה.

הטרדה מינית

ג'וליה סרנו מציינת כי למרות המעבר המגדרי, נשים טרנסג'נדריות עדיין נתפשות לרוב כזכרים, אך רק לעיתים רחוקות הן מוצגות כך בהקשר מיני. בתעשיית הפורנוגרפיה, בה קהל היעד הוא בעיקר גברים הטרוסקסואלים, הטרנסיות מופיעות במידה רבה כחפצים מיניים ולא כ"ציידים" כמו הגברים. סרנו מבחינה כי כאשר היא בסביבה בה ידוע על היותה טרנסית, היא תקבל תגובות מיניות בוטות הרבה יותר ממרחבים בהם מניחים שהיא אשה סיסג'נדרית.
המעבר עשוי לכלול גם היבטים רפואיים ומשפטיים, כולל לקיחת הורמונים, ניתוחים, או שינוי מסמכים מזהים כדי לשקף את הזהות המגדרית הנבחרת - אך לעיתים קרובות קשה לאנשים להרשות לעצמם צעדים אלה. בנוסף לאתגרים הרבים, אנשים טרנסג'נדרים חשופים באופן נרחב לפגיעות מיניות

ביחס לטרנספוביה

טרנסמיזוגניה שונה מטרנספוביה בכך שהראשונה מתמקדת בנשים טרנסג'נדריות, בעוד שטרנספוביה היא מונח כללי יותר, המכסה מגוון רחב של שנאה ואפליה כלפי כל הקשת הטרנסג'נדרית. לפי סרנו, כאשר הרוב המכריע של הבדיחות שנעשות על חשבונם של טרנסג'נדרים עוסקות ב"גברים לובשי שמלות" או ב"גברים שרוצים לחתוך את איבריהם", וכאשר הרוב המכריע של אלימות ותקיפות מיניות שמבוצעות נגד טרנסג'נדרים מופנה לנשים טרנסיות, אין מדובר אך ורק בטרנספוביה אלא בטרנסמיזוגניה.