google/wiki40b huggingface dataset:
סי

התו סי הוא תו בסולם התווים, שמסומן גם באות B. בארצות דוברות גרמנית האות B מסמלת את הצליל סי במול, והאות H את הצליל סי (בקר). תדירותו באוקטבה הראשונה היא 495 הרץ. במספור עממי הוא השביעי בסולם התווים.
התו סי על המפתחות השונים:

סולם סי מז'ור

סולם סי מז'ור הוא הסולם המז'ורי המתבסס על הצליל סי. רצף התווים בסולם הם: סי, דו דיאז, רה דיאז, מי, פה דיאז, סול דיאז, לה דיאז וסי.

סולם סי מינור

סולם סי מינור הוא הסולם המינורי המתבסס על הצליל סי. רצף התווים בסולם הם: סי, דו דיאז, רה, מי, פה דיאז, סול, לה וסי.
אובייקטיביות חזקה

אובייקטיביות חזקה (אנגלית: Strong objectivity) מתייחסת לצורך בהתערבות במחקר ליצירת אובייקטיביות נטולת דעות קדומות כלומר על החוקר להכיר בעובדה שערכיו הסובייקטיביים משפיעים על האובייקטיביות שלו ובהכרח על המחקר, לפיכך אין אפשרות אמיתית לנטרלם אלא על ידי הוספת דעות שונות.

התפתחות המושג

"אובייקטיביות חזקה" היא מושג הלקוח מעולם הפילוסופיה ונזכר לראשונה על ידי החוקרת הפמיניסטית סנדרה הארדינג, בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. המושג אובייקטיביות חזקה נועד לתאר אופן מחקר הכולל גם את נקודת המבט הפמיניסטית. הארדינג המבקרת את הדרך בה נחקרים נושאים הטוענים להיות "אובייקטיביים". נקודת מבט זו שוללת את האובייקטיביות של המדע המסורתי ומעלה את הטענה כי נשים ודרכי מחשבתן נדחקו לשוליים. עמדות החוקרים ואופן יצור הידע שלהם מושפעים מקטגוריות של מין, גזע ומעמד. המחקר המודרני הנשלט ברובו על ידי גברים לא מאפשר את האובייקטיביות הרצויה.

תחומי מחקר בהם נדרשת אובייקטיביות חזקה

הארדינג גורסת  שעל מנת ליצור את אותה אובייקטיביות רצויה במחקרים מתחומי מדעי החברה ,יש צורך בשיטת מחקר שתשלב חוקרים בעלי דעות, אמונות וערכים המשלימים זה את זה. "אובייקטיביות חזקה" דרושה בתחומים אלה להבדיל מתחומי מדע אחרים כמו פיזיקה וכימיה שיש להם בסיס ידע אחיד, המאפשר להשוות בין תוצאות מחקרים שונים. בתחומי המחקר החברתי אין אפשרות של השוואה בין מחקרים, לא ניתן לסתור מחקר אחד בעזרת מחקר אחר היות שהדעות תלויות בסביבה התרבותית שבה מתבצע המחקר ומשפיעות על הבנייה חברתית. השקפת העולם הפמיניסטית מניחה שהדעה האובייקטיבית המקובלת היא נקודת המבט הגברית. שאלת האובייקטיביות דנה בסוגיה אילו מחקר אובייקטיביים ואילו אינם, ומדוע, האם האובייקטיביות הכרחית או לא. איך ואם בכלל אפשר להשיג אובייקטיביות במחקר? שאלות אלה נובעות מחששות לגבי סקסיזם ודעה קדומה גברית הנמצאים במדע ובמחקרים הדומיננטיים.
בספרה "Whose Science? Whose Knowledge?"שפורסם בשנת 1991 טענה הרדינג כי רוב המחקרים שעסקו בנשים נעשו על ידי חוקרים גברים בעלי השקפת עולם גברית ברובה ולפיכך על מנת ליצור "אובייקטיביות חזקה" במחקרים אלה יש לשלב בהם נשים על מנת להתגבר על דעות קדומות ואמונות "גבריות". לדעתה יצירת אובייקטיביות חזקה בדרך זו אינה מחלישה את המחקר אלא מחזקת אותו.
יאדוב

תולדות היישוב

יאדוב נזכר לראשונה במאה ה-15, עת היה בבעלות משפחת האצילים זמויסקי. בחלוקת פולין נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1815 נכלל בשטח פולין הקונגרסאית.
בשנת 1823 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אך אלה ניטלו ממנו בהמשך. בשנת 1920 פרצה ביישוב שריפה, שכילתה רבים מבתיו.

יהודי יאדוב

בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-1,500 יהודים, כ-90% מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית ופעילות של אגודת ישראל.
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה. בד בבד, מונה ביישוב יודנרט בראשות גדליה פינקלמן.
בסתיו 1940 רוכזו יהודי הכפר בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בו, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה. ביוני 1941 הגיע מספר יושבי הגטו ל-2,787 איש. מעת לעת רצחו הגרמנים יהודים מהגטו שניסו להבריח אליו מזון. באוגוסט 1942 הובאו לגטו שביישוב כמה מאות צוענים, ואלו נרצחו בידי הגרמנים תוך זמן קצר.
ב-22 בספטמבר 1942 בוצעה בגטו שביישוב אקציית חיסול, בה נורו כ-800 יהודים במקום, וכל היתר שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
הביאנלה של ירושלים

הביאנלה הראשונה

הביאנלה הראשונה של ירושלים (2013) התקיימה בין התאריכים 15.9–31.10, תחת השם: מהי אמנות יהודית עכשווית? האם הקטגוריה בכלל קיימת? בביאנלה הראשונה השתתפו 59 אמנים ויצירותיהם הוצגו בשש תערוכות נפרדות ברחבי ירושלים, כאשר בסך הכול הוצגו במסגרת הביאנלה כ-150 עבודות. בין האמנים המשתתפים היו אנדי ארנוביץ, נטע אלקיים, שי אזולאי, דוב אברמסון וטובי קאהן. כ-5000 איש ביקרו בתערוכות וצפו ביצירות האמנות, כמו גם באירועים נוספים כגון מופעי מוזיקה ומחול, סדנאות ומעגלי שיח. הביאנלה הוצגה באתרים שונים ברחבי העיר: היכל שלמה, התחנה הראשונה, בית אבי חי, מוסררה ובית האחים חסיד, וזכתה לסיקור תקשורתי בג'רוזלם פוסט, Jewish Business News, Times of Israel, והארץ.

הביאנלה השנייה

הביאנלה השנייה של ירושלים (2015) התקיימה בין התאריכים 24.9–5.11, תחת השם: 'עבודת הווה'. השתתפו בה מעל 200 אמנים, ביניהם מוטי מזרחי, סיגלית לנדאו, אנדי ארנוביץ, פבלו לובטו, ומאיה ז"ק. כ-10,000 איש ביקרו בתערוכות, כיחידים וכקבוצות מאורגנות. הביאנלה השנייה הציגה בשבעה אתרים שונים בירושלים: מגדל דוד, מכון ון ליר, מוזאון ארצות המקרא, היכל שלמה, התחנה הראשונה, המרכז ליהדות צפון אפריקה, בניין האחים חסיד, מכון שכטר, גלריית המקלט והיברו יוניון קולג'. בין האתרים והעיתונים שסיקרו את הביאנלה של 2015 היו הג'רוזלם פוסט, The Times of Israel, The Jewish Chronicle, הניו-יורק טיימס ועוד.

הביאנלה השלישית

הביאנלה השלישית של ירושלים (2017) התקיימה בין התאריכים 1.10–16.11, בשם: 'קו פרשת המים'.. 230 אמנים השתתפו בביאנלה השלישית וכ-30,000 איש ביקרו בה – כפול מהביאנלה שקדמה לה. 
גם ביאנלה זו התפרשה על פני אתרים ברחבי העיר: מוזיאון מגדל דוד, מוזיאון ארצות המקרא, מוזיאון סקירבל, מכון ון ליר, בניין בזק, מוזיאון המחתרות, ההוספיס האוסטרי, בניין חסיד ובית רחל שטראוס. 'קו פרשת המים' זכתה לסיקור באתרי חדשות כגון הג'רוזלם פוסט, The Jewish Press, Time Out Israel ועוד.

הביאנלה הרביעית

הביאנלה הרביעית תתקיים בין ה-1 באוקטובר ל-28 בנובמבר 2019 בנושא 'לשם שמים'.
איגוד האינטרנט הישראלי

היסטוריה

איגוד האינטרנט הישראלי הוקם ב-1994 כדי לסייע בהתפתחות ובהטמעת האינטרנט בישראל. עד אז עיקר הפעילות בהסדרת נושאים הקשורים לאינטרנט התנהלה באמצעות מחב"א במסגרת "אילן", רשת אקדמית של המועצה להשכלה גבוהה. כאשר השימוש ברשת האינטרנט התרחב מחוץ לעולם האקדמי והחל להתפשט בקרב בעלי עסקים וכלל הציבור, נוצרו רגישויות משפטיות ועסקיות שחייבו הקמת גוף בלתי תלוי אשר יציע מנהיגות ויכוון את תהליכי ההתפתחות של האינטרנט.
מתחילת דרכו, עסק האיגוד בקידום השימוש ברשת בקרב המגזרים השונים מחוץ לעולם האקדמי, כולל ביצירה ועדכון של תקינה (ישראלית ועולמית) הקשורה לרשת האינטרנט והשימוש בה. בין המשימות האופרטיביות הראשונות שנטל על עצמו האיגוד היה הקמת "מחלף האינטרנט IIX", ב-1996, כדי לנתב את תעבורת האינטרנט הפנים-ישראלית בין ספקי האינטרנט השונים ולשמש כשדרת (backbone) האינטרנט הישראלית.
בהמשך קיבל על עצמו האיגוד את ניהול מרשם שמות המתחם. האיגוד מנהל את מרשם השמות (Registry) עבור סיומת המתחם (ccTLD) של ישראל (il) והוא מהווה מעין "טאבו" של שמות המתחם הרשומים בישראל. כללי רישום שמות המתחם מגדירים את מבנה מרחב השמות, מגדירים את השמות המותרים, קובעים את תוקפו של שם מתחם והזכויות בו, ואף מאפשרים לפסול שמות. המרשם מבצע גם הסמכה לרשמים מוסמכים שישמשו מתווכים בין רושמי שמות (Registrants) לבין האיגוד.
האיגוד מעורב באמצעות קבוצות משימה מיוחדות במגוון רחב של נושאים, כגון נגישות באינטרנט לאנשים בעלי מוגבלויות, קידום השימוש בקוד הפתוח וגיבוש הסדרים למניעת פגיעה בקטינים ברשת.
בשנים 2013-2016 אלון הסגל היה נשיא האיגוד. נשיאת האיגוד, החל מינואר 2017, היא פרופ' קרין נהון.

מחלף האינטרנט IIX

מחלף האינטרנט הוקם בשנת 1996, עד שנה זו, רוב תעבורת האינטרנט המקומית בישראל, הייתה מנותבת באופן ישיר באמצעות הרשת האקדמית באוניברסיטאות המופעלת על ידי מחב"א, בהוראות משרד התקשורת חיבורים אלו פורקו בשלב מסוים ונוצר צורך ברכיב כלשהו שישמש מחליף לנושא, לצורך כך הוקם מחלף האינטרנט.
מחלף האינטרנט משמש כנתב מרכזי לספקי האינטרנט בישראל, והוא נועד לנתב את רוב תעבורת האינטרנט המקומית. המחלף ממוקם בחוות השרתים של חברת Med1 בפתח תקווה.

מאגר נתונים על האינטרנט בישראל (STS)

מאגר זה הוקם ביזמת האיגוד במטרה לרכז נתונים סטטיסטיים על האינטרנט בישראל, כדי לאפשר ניתוח והבנה שלו באמצעות שיתוף נתונים אלו באופן חופשי וללא עלות.
ההחלטה להקים את המאגר התקבלה בשנת 2009 ובעקבותיה התפרסמה קריאה לשיתוף נתונים עם המאגר. המאגר החל לפעול באוגוסט 2011 ומכיל כיום נתונים במגוון נושאים, ובהם מערכות, תשתיות, תוכנות ואתרים, כלכלה, עסקים ומסחר, ממשלה ושירותים ממשלתיים, שימוש פרטי באינטרנט, הפער הדיגיטלי ובעיות אבטחה. במרבית המקרים הנתונים אינם נמצאים במאגר עצמו והוא כולל רק הפניה אליהם.

ביקורת על הארגון

בשנת 2007 הושמעה ביקורת כלפי השימוש שעושה איגוד האינטרנט בכספיו, ובשנת 2009 הועלתה הביקורת בפעם נוספת. מרבית הכנסותיו של האיגוד באות מרישום שמות מתחם (Domain) תחת הסיומת il.. רישום שם המתחם מבוצע ברוב המקרים על ידי חברות פרטיות (רשמים מוסמכים) המשמשות משנה כרשמים (Registrar), ומעבירות סכום מסוים לאיגוד, עבור כל שם מתחם, בכל שנה. איגוד האינטרנט סירב לחשוף את הסכום המועבר עבור כל שם מתחם מהרשמים, בנימוק של חשש לפגיעה בתחרות הפתוחה בתחום.
קליניק

קליניק (Clinique) היא יצרנית בשמים וקוסמטיקה בבעלות חברת אסתי לאודר.

אודות

הרעיון מאחורי קליניק הגיע ממכתבה שפורסמה בעיתון האמריקאי ווג, שפורסמה על ידי קארול פיליפס וד"ר נורמן אורנטרייך, שבו הם מסבירים את החשיבות של טיפוח העור בצורה קבועה.
אוולין לאודר, קרובת משפחה של אסתי לאודר קראה את המאמר והביא אותו לידיעתה. ד"ר אורנטרייך ופיליפס גויסו בעקבות כך ליצור את המותג "קליניק", ובשנת 1968 קו המוצרים של קליניק הושק לראשונה בחנות Saks שבשדרה החמישית. הרעיון שעומד בבסיס קליניק הוא יצירת קוסמטיקה המבוססת על מחקרי רפואת עור כגון בדיקת אלרגנים.
ג'יימס בויד וייט

ג'יימס בויד וייט (באנגלית: James Boyd White; נולד ב-1938) הוא פרופסור למשפטים אמריקאי, מבקר ספרות, מלומד ופילוסוף. הוא האב המייסד של תחום המשפט והספרות והוא התומך הבולט של ניתוח ה"רטוריקה מכוננת" בניתוח של טקסטים משפטיים.

ביוגרפיה

וייט החל את חוק לימודיו העל תיכוניים בקולג' אמרסט, אותו סיים ב-1960, לאחר שעשה תואר ראשון בלימודים קלאסיים. הוא המשיך ללמוד וסיים תואר שני באוניברסיטת הרווארד ב-1961, ותואר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד אותו סיים ב-1964.
הוא עשה את התמחותו במשרד עורכי הדין פולי, הואג ואליוט שבבוסטון. לימד באוניברסיטת קולורדו מ-1967 עד 1974, ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו מ-1974 עד 1983. הוא מלמד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן החל מ-1983. הוא משמש כמופקד הקתדרה על שם ל. הארט רייט למשפטים, כפרופסור לאנגלית וכמרצה אורח ללימודים קלאסיים. הוא גם חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
ספרו הנודע ביותר הוא "הדמיון השיפוטי", שפורסם ב-1973. הספר יועד להיות טקסטבוק לסטודנטים הלומדים את השפה המשפטית. בדמיון השיפוטי, מושווים ספרות וטקסטים אחרים לטקסטים משפטיים בדרך שבה מכוננת זהות דמויותיהם ומשמעויות רעיונותיהם. זהו ספר היסוד של תנועת המשפט והספרות והוא עדיין רב השפעה.
יאן ברוסה

ביוגרפיה

ברוסה נולד בפריז. הוא בנו של אלן ברוסה, פילוסוף ופרופסור באוניברסיטת פריז, וסילביה קלינגברג, שהיגרה מישראל לצרפת בראשית שנות השבעים. סבו של ברוסה הוא מרקוס קלינגברג, אפידמיולוג, שכיהן כסגן מנהל המכון למחקר ביולוגי בישראל שהורשע בריגול למען ברית המועצות.
מאז 2008, הוא חבר במועצת העיר של פריז ומייצג את הרובע ה-18, נבחר מטעם המפלגה הקומוניסטית. הוא התמודד ללא הצלחה בבחירות לאספה הלאומית ב-2012 והפסיד לדניאל ואליאן.
אדה פואטית

האֶדָה הפואטית היא אסופה של פואמות מיתיות הכתובות בנורדית עתיקה, מן התקופה הטרום-נוצרית באיסלנד, המספרות את עלילותיהן של אלים מארצות הצפון ושל גיבורי האגדות הגרמאניות. רובן מצויות בכתב היד קודקס רגיוס. בצד האדה הפרוזאית, מהווה האדה הפואטית מקור עיקרי של המיתולוגיה הנורדית.
האדה הפואטית התגלתה מחדש על ידי הבישוף האיסלנדי ברוניולפר סוויינסון בשנת 1643. ישנו קושי לקבוע אימתי והיכן חוברו השירים עצמם, כי ברבים מהם לא הוטבעה כל זהות של זמן ומקום, וגם על פי תוכנם לא ניתן לעגן אותם בתקופתו של מלך זה או אחר. המסורת מייחסת את איסוף השירים לסמונד סיגפוסון וסבורים כי נתחברו עד ראשית המאה ה-11.
לוק וולטון

ביוגרפיה

וולטון למד במשך ארבע שנים באוניברסיטת אריזונה, וכן שיחק במדי נבחרת הכדורסל של האוניברסיטה. בשנת 2003 נבחר בדראפט על ידי הלוס אנג'לס לייקרס בבחירה ה-32. וולטון שיחק במדי הלייקרס במשך תשע עונות רצופות, עד סיום עונת 2011/2012.
הוא זכה עם הלייקרס ב-2 אליפויות בעונות 2009 ו-2010. לאחר הזכייה באליפות עונת 2010 הפכו לוק ואביו, ביל וולטון, לאב ובן הראשונים אשר זכו כל אחד בזוג אליפויות NBA.
בשנת 2012 עבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס. בסיום עונת 2012/2013 הודיע על פרישה ממשחק.
בשנת 2014 מונה לתפקיד עוזר המאמן בקבוצת גולדן סטייט ווריורס. ב-29 באפריל 2016 מונה למאמנה הראשי של קבוצת לוס אנג'לס לייקרס. 
בשנת 2019 פוטר מתפקידו כמאמן הלייקרס, זאת ימים ספורים לאחר הודעת התפטרותו של מג'יק ג'ונסון מתפקיד נשיא לענייני כדורסל של הקבוצה. יומיים לאחר מכן מונה לתפקיד המאמן בסקרמנטו קינגס.
מורה (קמרון)

גאוגרפיה

מורה ממוקמת כ-52 ק"מ מבירת המחוז מרואה וכ-837 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, העיירה ממוקמת כ-22 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה וכ-103 ק"מ מהגבול של קמרון עם צ'אד.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (33 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 842 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (261 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).

היסטוריה

דיקסון דנהאם , חייל אנגלי, חוקר מרכז-מערב אפריקה, ובסופו של דבר גם מושל סיירה לאון, ביקר במורה ב-1822–1825 כשעשה את הנסיעה שלו לאפריקה.
המצודה הגרמנית של מורה הייתה המבצר הגרמני האחרון בקמרון להיכנעות בזמן מלחמת העולם הראשונה. לאחר זמן רב תחת מצור של כוחות בעלות הברית, נכנע קפטן ארנסט פון רבן (גר') ואנשיו לכוחות הברית ב-20 בפברואר 1916, אחרי יותר משנה לאחר ששאר הצבא הגרמני נסוג מקמרון. חיילים גרמנים רבים נמלטו למושבה הספרדית הנייטרלית ריו מוני .
ב-2015, היו במורה כ-2,500 חיילים בבסיס צבאי משותף של צ'אד, בנין, ניגריה וקמרון, אשר נלחמו נגד בוקו חראם.

תנועה ותחבורה

מורה נמצאת ליד הכבישים הלאומיים N1 ו-N14.

כלכלה

עיקר הפעילות הנהוגה במורה הם חקלאות, מסחר ומכירת בעלי חיים וציורי אומנות. הכותנה הוא היבול העיקרי במורה. מורה מארחת שוקים שבועיים ובעלי חיים המנקזים סוחרים מכל רחבי האזור ובעיקר מניגריה השכנה ובכך תרום באופן משמעותי במשאבים של העיירה. בנוסף, יש גם סניף בנק, בית מלון, מסעדה וסניף לשטיפת רכב.

חינוך

נכון ל-2018, ישנם במורה 3 בתי ספר תיכוניים ציבוריים.
סוזן פולגאר

ראשית חייה

סוזן (או ז'וז'ה) פולגאר החלה לשחק שחמט בגיל 4. מי שלימד ואימן אותה ואת שתי אחיותיה הצעירות (יהודית וסופיה) היה אביה, לאסלו פולגאר. האב חינך את שלוש הבנות להיות ילדות פלא, ולימד אותן בין השאר את השפה הבינלאומית אספרנטו. היא הייתה בת 4 כשזכתה באליפות עיר הולדתה בודפשט לילדות עד גיל 11 ובת 12 כשזכתה באליפות העולם לבנות עד גיל 16.
בילדותה ביקר בבית הקיץ של המשפחה אלוף העולם לשעבר בובי פישר. סוזן ואחיותיה שיחקו איתו שחמט בגרסה אקראית פרי המצאתו.

דרכה לאליפות העולם

ב-1984 הייתה סוזן לאשה מספר אחת בעולם לפי דירוג הפיד"ה אך הישג זה נלקח ממנה באופן מלאכותי כשהגוף המנהל את עולם השחמט הוסיף למתחרותיה נקודות, בטענה שתוצאותיה מוטות כלפי מעלה מאחר שהיא נהגה לשחק בטורנירים עם גברים בעוד יריבותיה משחקות נגד נשים בלבד. תקפותו הסטטיסטית של החישוב הייתה שנויה במחלוקת בקרב קהילת השחמט ורבים ייחסו את המהלך ללחץ סובייטי.
בינואר 1991 הייתה לאשה הראשונה שזכתה בתואר רב אמן
בשחמט הכללי (או רב אמן "לגברים"). לפניה הוענק התואר לשתי אלופות עולם לנשים שלא עמדו בקריטריונים הרגילים. אחותה הקטנה יהודית הייתה האשה השנייה לעשות זאת, בסוף אותה שנה.
ב-1992 זכתה באליפות העולם לנשים בשח בקצב בליץ ולבסוף ב-1996 באליפות העולם לנשים בשחמט. התואר נלקח ממנה ב-1999 לאחר מחלוקת בינה לבין הפיד"ה לגבי תנאי ההתמודדות בינה לבין הטוענת לכתר.

פולגאר בארצות הברית

לאחר שהיגרה לארצות הברית והייתה לשחקנית המובילה שם, החלה פולגאר בפעילות שחמטית ענפה. בין השאר היא מארגנת טורניר שנתי המפגיש את אלופות המדינות השונות בארצות הברית, כותבת ספרי הדרכה ומנהלת מרכז שחמט הקרוי על שמה בעיר מגוריה ניו יורק. עם זאת לא פרשה ממשחק פעיל וב-2004 הובילה את נבחרת ארצות הברית (שכללה גם אירינה קראש, אנה זטונשקי וג'ניפר שהדה) למדליית כסף אולימפית חסרת תקדים, תוך כדי שהיא דוחקת את נבחרת רוסיה החזקה למקום השלישי בלבד.
ביולי 2005 קבעה מספר שיאי גינס במשחק הסימולטני הגדול ביותר אי פעם. היא שיחקה במשך שש עשרה שעות נגד 1131 יריבים (326 בעת ובעונה אחת) מתוכם השכילו לגבור עליה רק 3.

כמאמנת שחמט

בשנת 2007 החלה לעבוד כמאמנת נבחרת הגברים של אוניברסיטת טקסס טק בארצות הברית. הקבוצה בהנהגתה זכתה באליפות המכללות האמריקאיות בשנים 2011 ו-2012. לאחר הזכייה באליפות השנייה הודיעה פולגאר כי הקבוצה כולה תחת שרביטה תעבור לאוניברסיטת וובסטר בסנט לואיס.
טייסת 124

דגל הטייסת

לטייסת קיים, כמו בשאר טייסות החיל דגל ייצוגי המבוסס על דגלה הרשמי של זרוע האוויר-כאשר באמצעו מותקן סמל הטייסת-כתחליף לסמל החיל. הדגל מוצג במספר מועדים: במסדר הענקת דרגות, ביום חיל-האוויר, ובמסדר החלפת פיקוד.
שוקי וייס

ביוגרפיה

וייס החל את דרכו בעולם המוזיקה בשנות ה-70, כשניהל את חנות התקליטים "מסדה", שייבאה לישראל באופן פרטי אלבומי רוק מהעולם כמו האלבום "Wish You Were Here" של להקת פינק פלויד. בשנת 1983 הקים וייס את מועדון ההופעות "קולנוע דן" שהביא אליו את אמני הגל החדש באוהאוס, איאן דיורי וסוזי והבנשיז לצד מתן במה ראשונה לאמנים ישראליים כמו משינה, אהוד בנאי והקליק.
באמצע שנות ה-80 הקים וייס יחד עם מירון רכטמן את חברת ההפקות "רידינג הפקות". השניים הביאו זמרים ולהקות בינלאומיים להופעות בארץ, וכן נתנו שרותי הפקה והגברה להופעות ואירועים גדולים. וייס החל להפיק גם את פסטיבל ערד (עד שנת 1994) והיה בין האחראים להפיכתו מפסטיבל זמר עממי לפסטיבל המוזיקה והרוק הגדול בישראל. בתחילת שנות ה-90 הקים את חברת ההפקות "שוקי וייס יזמות והפקות בע"מ" והביא להופעות בארץ אמני רוק בינלאומיים רבים, ובמקביל החל לנהל ולהפיק אמנים ישראלים כמו רמי פורטיס, משינה, דייוויד ברוזה ואביב גפן. בשנת 1993 הקים וייס את "פסטיבל הבלוז והנשמה" בנמל חיפה שבמשך שלוש שנות פעילותו ארח את במסגרתו אמנים בינלאומיים בתחום.
בשנת 1998 הפיק את חגיגות היובל למדינת ישראל. בשנת 2009 הפיק וייס את שתי הופעות הסיכום של סיבוב ההופעות Sticky & Sweet Tour של הזמרת מדונה, אליהן נמכרו כ-100,000 כרטיסים. ההופעות הן המופע הבינלאומי הגדול ביותר שנערך בישראל אי פעם.
בשנת 2019 שודר בערוץ כאן 11 סרט תיעודי על פועלו של וייס בשם "זה רק רוקנ'רול".
טיגינה

היסטוריה

טיגינה ידועה מאז המאה ה-13. אז נקראה טיגוּן ושימשה נמל נהר לנסיכי מולדובה. היו לה קשרי מסחר עם גנואה ובתקופה מסוימת הייתה שם גם מושבת מסחר ג'נובזית. העיר מצוינת על ידי הנסיך המולדבי אלכסנדרו הטוב ב-1408, כישוב גבול בשם טיאגיאנקצ'ה, במסמך המיועד לסוחרים מלבוב. 
ב-1538 נכבשה על ידי צבא הסולטאן העות'מאני סולימאן המפואר ושמה שונה לבנדר.
הנסיך המולדבי אנטיוך קנטמיר פיתח מאוד את העיר בתחילת המאה ה-18. בשנים 1709‏–‏1713 שימשה כמקלט למלך שוודיה קרל ה-12, שנמלט מהרוסים אחרי שנוצח בקרב פולטבה.
במהלך מלחמות רוסיה טורקיה בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18 נפלה העיר שלוש פעמים לידי הרוסים, ונכבשה סופית על ידם ב-1812, במלחמת רוסיה-טורקיה. 
ב-1918 הייתה בנדרי לחלק מרומניה, וב-1940, בעקבות הסכם ריבנטרופ-מולוטוב, נכבשה על ידי ברית המועצות וצורפה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה. 
ב-1941 צבא רומניה נכנס בחזרה לבסרביה לפי הסכם ברית עם גרמניה. ב-1944 לאחר שינוי המגמה במלחמה נכבשה על ידי הצבא הסובייטי וחזרה שוב לברית המועצות במסגרת הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של מולדובה.
ב-1991, עם הכרזת עצמאות מולדובה, פרשה עם טירספול וריבניצה מהמדינה החדשה והצטרפה לרפובליקת טרנסניסטריה. בשנת 1992 העיר הייתה במרכז הקרבות בין מולדובה לבין הצבא של טרנסניסטריה. בתמיכה של חיילי הצבא הרוסי שהיו בעיר, הכוח המקומי הצליח להדוף את המתקפה של מולדובנים. עם זאת לעיר נגרם נזק כבר לרכוש, תשתיות עירוניות והיו קורבנות בין תושבי העיר. בהתאם להסכם להפסקת הלחימה העיר נשארה בידי טרנסניסטריה.
כתובת אדומית מחורבת עוזה

כתובת אדומית מחרבת עוזה היא כתובת (אוסטרקון) באדומית, שנתגלתה בחפירה ארכאולוגית שניהל פרופסור יצחק בית אריה מהמכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב) בחורבת עוזה, אתר ארכאולוגי במזרח בקעת ערד. הכתובת היא אחת היחידות והשלמה ביותר בשפה האדומית. האסטרקון היה שבור לארבעה חלקים. הוא כתוב בצדו החיצוני של שבר פך או קנקן. הכתובת כתובה בכתב ארמי בדיו על חרס. המילים מופרדות זו מזו בנקודות. הכתובת פוענחה בעזרתו של יוסף נוה ומתוארכת לתחילת המאה השישית לפני הספירה.
פרדריק, נסיך דנמרק

ביוגרפיה

פרדריק נולד ב-26 במאי 1968 בקופנהגן, להנריק, נסיך דנמרק ולמרגרטה, נסיכת הכתר של דנמרק, בתם של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק ואינגריד, נסיכת שוודיה. בעת לידתו היו בחיים סבו פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, ואבי סבתו גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה.
בצעירותו התחנך פרדריק בבית ספר יסודי בקופנהגן, ובין השנים 1982–1983 למד בבית ספר תיכון בנורמנדי, צרפת. לאחר מכן למד פרדריק באוניברסיטת ארהוס ובאוניברסיטת הרווארד, והוציא בהם תואר בתחום מדעי המדינה. כמו כן מילא פרדריק תפקידים בכל שלוש הזרועות של כוחות ההגנה של דנמרק, ורכש בנוסף השכלה צבאית. כמו כן, פרדריק הוא חבר הוועד האולימפי הבינלאומי.
ב-14 במאי 2004 התחתן פרדריק בקתדרלת קופנהגן עם מארי דונלדסון, אותה פגש בתחרות המשחקים האולימפיים בסידני בשנת 2000. הילד הראשון שלהם, כריסטיאן (כמקובל במסורת בית המלוכה הדני, השמות של היורשים לכתר הם כריסטיאן או פרדריק), נולד ב-15 באוקטובר 2005. לאחריו נולדה איזבלה ב-1 ביולי 2007. ב-8 בינואר 2011 נולדו לבני הזוג תאומים, וינסנט ויוספינה.
באוקטובר 2016 נפצע פרדריק בעת קפיצה על טרמפולינה באירוע פרטי. בעקבות סדיקת עמוד השדרה, טופל נסיך הכתר בקיבוע הצוואר והוא נאלץ לבטל את השתתפותו במספר אירועים.
אטאנאס קוסטוב

קורות חיים

קוסטוב נולד בעיר רסן שבאזור מקדוניה. ב-1903, לאחר מרד אילינדן היגרה משפחתו לסופיה אשר בנסיכות בולגריה. קוסטוב למד רפואה בגראץ (אוסטריה) ועבד בעיירות פרובינציאליות בבולגריה. הוא התחתן עם איואנה מרדזהנובה (Ivana Merdzhanova) בשנת 1934 ונולדו לזוג שני ילדים.

פעילות להצלת יהודים בתקופת השואה

בשנת 1941 הועבר ד"ר קוסטוב, כאחראי על ארגון השירותים הרפואיים, לסקופיה במקדוניה, שהייתה חלק מן השטחים הבולגרים החדשים. בין הרופאים לבין הרוקחים שפגש שם, היו גם יהודים שנפלו קורבן לחקיקה האנטי-יהודית שיישמה ממשלת בולגריה בשטחים החדשים של מקדוניה ותראקיה. ד"ר קוסטוב התנגד לחקיקה מפלה זו, והציע לעמיתיו היהודים לעבוד במקומות קטנים ומרוחקים. לאחר שעברו, ד"ר קוסטוב שמר עמם על קשר והשתדל כמיטב יכולתו להקל עליהם. אחר-כך סוכם בין קצין הס.ס. הממונה על הפתרון הסופי בבולגריה - תיאודור דנקר לבין השליח הבולגרי הפרו-נאצי לעניינים יהודיים, אלכסנדר בלב, על גירוש היהודים. בחודשים פברואר-מרץ 1943 ריכזה המשטרה הבולגרית למעלה מ -7,000 יהודים במחנה "טו-טאפו" מונופול בסקופיה (Skopje), לשם גירוש למחנות ההשמדה.
ביום בו רוכזו היהודים במחנה "מונפול", פנה קוסטוב למשטרה בדרישה לשחרר את הרופאים והרוקחים. לאחר שדרישתו נדחתה, וגם בקשתו הטלגרפית מהבירה נענתה בתשובה שלילית, טס ד"ר קוסטוב לסופיה להגיש התפטרות, בטענה שללא הרופאים והרוקחים היהודים המאיישים את רוב נקודות התורפה של מערכת הבריאות במקדוניה, אי אפשר יהיה להמשיך ולהעניק שרות רפואי מינימלי. הוא הוסיף ואמר כי אם הרופאים היהודים לא ישוחררו מיד, הוא יסיר את אחריותו למערכת הבריאות לרווחת האוכלוסייה. התפטרותו לא התקבלה וד"ר קוסטוב שב בטיסה לסקופיה ובידו אישור לשחרר את הרופאים והרוקחים היהודיים.
עם חזרתו, זימן את הרופאים והרוקחים לבשר על שחרורם, אך מפקד המחנה עמד על כך שהאישור אינו מתייחס לבני משפחות הרופאים והרוקחים. ד"ר אברהם נסים, הודיע מיד שלא יצא בלי משפחתו ולאחריו עשו כן גם יתר הרופאים. כאשר התברר לד"ר קוסטוב שאין לו כל סיכוי לשכנע את מפקד המחנה, הוא הפעיל גורמים שונים בדחיפות על מנת להשיג גם את שחרור המשפחות. עם זאת, מהרשימה נעדרו ד"ר ניסים ובני משפחתו. שמם הוסר מן הרשימה בלחץ המשטרה שהתנגדה לשחרורם בטענה שנסים מהווה סכנה לביטחון המדינה. הובהר לד"ר קוסטוב שאם יתעקש לשחרר את ד"ר נסים, יערערו על שחרורם של האחרים. מחמת החשש שהפעולה לשחרור ד"ר נסים תחבל בשחרור האחרים, ד"ר קוסטוב נאלץ להיכנע לדרישה ומשפחת נסים מצאה את מותה.

הכרה והנצחה

לאחר המלחמה, תחת השלטון הקומוניסטי, תמכו היהודים שהציל בד"ר קוסטוב, עד מותו ב -1961. ב-14 באפריל 2002 הוא הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם, ושמו נרשם על קיר הכבוד.
קוקברה צוחקת

מאפיינים

אורכה של הקוקברה הוא כ-45 ס"מ. גופה לבן או בצבע קרם, ורצועה חומה מתמשכת ממקורה עד לעיניה ולחלק העליון של ראשה. הכנפיים חומות עם כתמים כחולים. הזנב בצבע אדום-כתמתם, עם פסים בצבע חום כהה, בעוד המקור שחור בצדו העליון וורוד בצדו התחתון.
קריאתה של הקוקבורה דומה לצחוק היסטרי (ומכאן שמה), והיא משמשת להכרזת טריטוריה. הקריאה מתחילה בצחוק נמוך, דמוי שיהוק, ובהמשכה הקוקברה זורקת את ראשה לאחור ו"צוחקת" היסטרית. לעיתים קרובות פרטים אחרים מצטרפים לקריאה, ואם קבוצה יריבה עונה לה, כל הקוקברות בקבוצה המשפחתית המקומית ממלאות את האזור בקריאות דמויות צחוק.
בתי הגידול המועדפים על הקוקברה הם מקומות עם עצים (חורשות, יערות ופארקים), והקוקברות חיות שם בקבוצות משפחתיות; לרוב הפרטים הכלולים בהן מסייעים בדגירה על הביצים, בהאכלת הגוזלים ובחימומם. הקוקברות ניזונות מחרקים גדולים, תולעים, סרטנים, נחשים, לטאות, עופות קטנים, עכברים ויונקים קטנים. את טרפן הן צדות כמו השלדגים: הן יושבות על ענף או חוט חשמל ומחכות עד שהטרף יגיע אליהן. לאחר שהן מזהות טרף הן עטות עליו, תופסות אותו ומטיחות אותו בענף.
בעונת הרבייה, שמתחילה באוקטובר או בנובמבר, הזכר מחזר אחרי הנקבה על ידי כך שהוא מציע לה את טרפו האחרון, וקורא "או-או". הקן ממוקם בדרך כלל בחור בעץ, ומשמש גם את הנקבות האחרות מהמשפחה. הזכר והנקבה מונוגמיים, ומגדלים את גוזליהם ביחד. בכל תטולה יש 2 עד 3 ביצים, הדגירה נמשכת כ-24 עד 29 ימים, והגוזלים פורחים מהקן בגיל 33–39 ימים. אם יש מעט מזון, הביצה השלישית בתטולה קטנה יותר מהאחרות, והגוזלים האחרים בקן תוקפים אחד את השני עם קרסים שיש להם בלסתם התחתונה; לעיתים הם אף הורגים את הגוזל הקטן יותר. לעומת זאת, ריבים בדרך כלל לא מתרחשים כשיש שפע של מזון.