המופע של מרי טיילר מור

עלילה מרכזית

מרי ריצ'רדס (מרי טיילר מור) היא בחורה צעירה שעוברת להתגורר בעיר מיניאפוליס שבמדינת מינסוטה לאחר שנתיים של קשר זוגי לא מוצלח. היא מנסה להתקבל למשרת מזכירה בתחנת טלוויזיה מקומית בעלת רייטינג נמוך בשם "WJM" אך לאכזבתה היא מגלה שהמשרה כבר אויישה. במקום זאת מציע לה הבוס לו גרנט (אדוארד אסנר) להשתבץ לתפקיד פנוי של "מפיקה שותפה" עבור מהדורת חדשות בהגשתו של טד בקסטר (טד נייט), הצעה אליה היא נעתרת. במהלך עבודתה היא נקשרת לבוס הקשוח שמתגלה כאדם שדואג לה, לסופר הראשי מארי סלוטר (גווין מקלאוד) שמתפקד ככותב כל הטקסטים של המהדורה וכידיד לעת צרה, ולדמויות נוספות ממקום העבודה המגיעות בהמשך הסדרה.
מרי גם שוכרת דירת סטודיו בקומה שלישית של בית ויקטוריאני ומתחילה לבלות תדיר עם שכנתה מלמעלה רודה מורגנשטרן (ואלרי הרפר) ועם שכנתה ובעלת הבניין פיליס לינדסטרום (קלוריס ליצ'מן). היא ורודה נהפכות לחברות קרובות ביותר וכמוה היא מנהלת חיי רווקות ומתחילה לצאת עם מספר רב של גברים אך לעולם לא נישאת. עלילת הסדרה מתמקדת בעבודתה של מרי ובחייה המקצועיים כמו גם במצבה האישי ובחייה הפרטיים.
לאורך הסדרה מתמודדת מרי עם מספר רב של סוגיות הקשורות למעמד האישה, בהיותה אשת קריירה בשנת 1970, והסדרה ככלל נוהגת לעסוק רבות בנושאים חברתיים דוגמת מין לפני נישואים, בגידה וגירושים, גידול ילדים והקמת משפחה, הומוסקסואליות ובעיות פוריות.
נושאים נוספים כמו דילמות עיתונאיות וחשיפת מקורות עיתונאיים גם כן זוכים להתייחסות לאורך העונות.

רקע והפקה

עם עלייתה לשידור בשנת 1970, תקופה קצרה לאחר הגל השני של הפמיניזם בשנות ה-60, הפכה הסדרה לפורצת דרך בנוף הטלוויזיוני האמריקני כאשר דמותה של מרי הייתה לאשת הקריירה הראשונה בתפקיד ראשי שניהלה חיי רווקות ולא הייתה עקרת בית נשואה. טרם עליית הסדרה התכוונו יוצרי הסדרה להציג אותה דווקא כאישה גרושה שמתחילה חיים חדשים, אך דמותה שונתה לרווקה בהוראת רשת CBS מתוך חשש לתגובות הקהל כלפי דמות גרושה וגם מתוך החשד שקהל הצופים יסיק מכך שדמותה של מור למעשה התגרשה מבעלה בסדרה הקודמת בה השתתפה, "המופע של דיק ואן דייק".
מרי טיילר מור כבר הייתה כוכבת פופולרית טרם היא לוהקה לגילום דמותה של מרי ריצ'רדס כאשר בין 1960 ל-1966 היא כיכבה בקומדיה פורצת דרך אחרת, "המופע של דיק ואן דייק", שם היא גילמה את דמותה של לורה פטרי, רעייתו של רוב פטרי בגילומו של דיק ואן דייק. באותה הסדרה גילמה מור דמות של עקרת בית אך עם אופי מודרני וחוש אופנתי. הכימיה ביניהם הפכה את הסדרה לפופולרית ביותר באותו העשור ואת השניים לכוכבים. הסדרה ההיא סללה את דרכה של מור אל הסדרה החדשה שנתפרה למידותיה, וכדי להפריד בין שני העולמות דיק ואן דייק במכוון לא התארח מעולם בסדרה החדשה של מור.
יתר כוכבי "המופע של מרי טיילר מור" כוואלרי הרפר ואדוארד אסנר הגיעו אל הסדרה לאחר ניסיון בימתי או ניסיון טלוויזיוני קצר ולרובם היה זה התפקיד המרכזי הראשון על המסך הקטן. חלק ניכר מהם הפכו מזוהים לאורך השנים עם הדמות אותה הם ביצעו בסדרה המקורית ובסדרות המשך שעלו לשידור לאחר מכן והופקו בידי אותה חברת הפקה.
הסדרה הופקה על ידי חברת הפקות עצמאית בשם "MTM Enterprises" שהייתה בבעלותה של מרי טיילר מור ובעלה גרנט טינקר. עובדה זו הקנתה לסדרה חופש יצירתי משמעותי לאורך שידורה. מיקומה של העלילה דווקא במיניאפוליס ודווקא בתחנת טלוויזיה לא היה מכוון. עם זאת, באותה התקופה מקצוע העיתונות הטלוויזיונית וההפקה העיתונאית נשלטו בעיקר בידי גברים.

פתיח הסדרה

פתיח הסדרה היה לאחד מהפתיחים המפורסמים בטלוויזיה האמריקנית בזמן שידורו ובשנים שלאחר מכן. בפתיח הוצגה דמותה של מרי נוהגת ברכב לעבר העיר מיניאפוליס לצד צילומים נוספים של מרי מסתובבת ומבלה במקומות שונים בעיר. בשיא הפתיח, בעת סיומו, חגה מרי סביב עצמה בצומת מרכזי וזורקת באושר את הכובע שלראשה אל האוויר, אז קופא הצילום כאשר הכובע מתעופף מידיה. אקט זה של זריקת הכובע הפך לאחד הזכורים בתולדות הטלוויזיה האמריקנית ובסופו של דבר גם לסמל של שחרור.
פסל בדמותה של מרי ריצ'רדס זורקת את כובעה לאוויר נחנך במיניאפוליס בשנת 2002 בהשתתפות מרי טיילר מור וניצב עד יום זה במרכז העיר.
הפתיח כולו שודר לצלילי השיר "Love Is All Around" שבוצע בקולו של הזמר סאני קרטיס והכיל משפטים בסגנון "את מסוגלת לעשות זאת ככלות הכול" ו"את יכולה לשנות את העולם עם חיוכך". מילות השיר ואקט זריקת הכובע באוויר הופיעו בפרודיות רבות בטלוויזיה האמריקנית. בסדרת ההמשך "רודה" נשמט הכובע מידיה של רודה מורגנשטרן טרם היא מצליחה לזרוק אותו לאוויר כיאות, באחד מהפרקים של "משפחת סימפסון" הומר רוקד ומזמר "אני יכול לעשות זאת ככלות הכול" תוך כדי שהוא זורק כדור באולינג שמיד נופל לרצפה, פיטר גריפין מ"איש משפחה" מנצח בתחרות נגינה עם השיר ובשלב מחיאות הכפיים אחת הדמויות בקהל זורקת את כובעה לאוויר וקופאת, גם בסדרה "סקראבס" מבצעת שרה צ'וק פרודיה לאקט זריקת הכובע לשמע שיר הפתיח. פארודיות לסדרה כולה שודרו במהלך השנים גם בתוכניות המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" ו"מד טי.וי".

פרסים והוכרה

גם לאהדת המבקרים זכתה הסדרה ושנים רבות לאחר שידורה היא עדיין נחשבת לאחת הסדרות הקומיות האיכותיות ביותר ששודרו על מרקע הטלוויזיה בארצות הברית. איגוד התסריטאים האמריקני דירג את הסדרה במקום השישי ברשימת הסדרות הטובות בכל הזמנים לצד קומדיות נוספות כ"סיינפלד", "הכל נשאר במשפחה" ו"מ.א.ש".
הסדרה גם החזיקה למשך תקופה ארוכה בכמות שיא של 29 פסלוני אמי - שיא שנשבר רק בשנת 2002 על ידי הסדרה "פרייז'ר" שכיום מחזיקה ב-37 פסלונים. בין השנים 1975–1977 זכתה הסדרה בפרס אמי 3 פעמים ברציפות בתור "הסדרה הקומית הטובה ביותר". מרי טיילר מור זכתה אף היא בפרס עבור תפקידה כ"שחקנית ראשית בסדרה קומית" בשנים 1973, 1974 ו-1976 ויתר השחקנים בסדרה זכו גם הם בפסלונים כמו אדוארד אסנר (3 פעמים), ואלרי הרפר (3 פעמים), קלוריס ליצ'מן (פעמיים), טד נייט (פעמיים) ובטי וייט (פעמיים).
בנוסף לעיטורי האמי, מור זכתה בפרס גלובוס הזהב בתור השחקנית הטובה ביותר לשנת 1971 בסדרת קומדיה. בשנת 1977 זכתה הסדרה עם סיום שידורה בפרס פיבודי.