google/wiki40b huggingface dataset:
שם מדעי

שם מדעי או נומנקלטורה דו-שמית (באנגלית: Binomial nomenclature; מילולית: נומנקלטורה כפולה) הוא חלק בשיטת שיום המינים בביולוגיה.
השיטה מבוססת על שימוש בלטינית (מודרנית ומדעית), ולכן זכה הכינוי "שם לטיני" לפופולריות. מאידך, "שם מדעי" הוא המינוח המועדף על ידי אנשי המקצוע. בשיטה זו נזנח השימוש בטקסונומיה בת שבע הקטגוריות (ממלכה-מערכה-מחלקה-סדרה-משפחה-סוג-מין), לטובת שיטת שיום בת שתי מילים. המילה הראשונה בשם מייצגת את הסוג, והשנייה את השם הייחודי. לדוגמה, שם סוג האדם הוא Homo והשם הייחודי הוא sapiens, לכן נקרא מין בני האדם Homo sapiens. כמוסכמה, יתחיל השם הראשון באות רֵישִׁית, בעוד השני יצוין תמיד באות קטנה (גם אם מקורו בשם של אדם או מקום).
נהוג להשתמש באותיות מוטות לציון סוגים וסיווגים נמוכים יותר, ובכתיב רגיל לציון משפחות ומעלה. ניתן לסווג גם תת-מינים תוך שימוש בשם בן שלוש מילים.

מקור השיטה

את אימוץ השיטה ניתן לייחס לקארולוס ליניאוס, שניסה לתאר את כל עולם הטבע ונתן לכל מין (בפרט, גם למינרלים) שם כפול. עם זאת, שימוש בשיטה דומה נעשה גם על ידי החוקרים ממשפחת באוהין, משפחת מדענים צרפתית-שווייצרית, מאתיים שנה לפני ליניאוס.

יתרונות השיטה

השיטה זוכה לפופולריות רבה הודות לחסכנותה וליציבותם של השמות הנוצרים בעזרתה. באופן זה נעשה שימוש באותו שם ברחבי העולם, תוך הימנעות מבעיות תרגום. הגם שיציבות השמות כלל אינה מובטחת, כאשר, עקב ידע חדש, נקבע שמין שייך לסוג אחר, ניתן לשמור על התיאור הייחודי. באופן דומה, אם התגלתה טעות בסיווג יצורים כשייכים למינים נפרדים, ניתן להשתמש בשמות המקוריים עבור תת-המינים.
על אף החוקים שנועדו להשגת יציבות וייחודיות, ייתכן שלמין מסוים יהיו כמה שמות מדעיים, בהתאם לנקודות המבט הטקסונומית.

כללי השיום

החל מאמצע המאה ה-19, עם הפיכת הצורך בתיקנון לקביעת שמות למהותי, נקבעו קודים לקביעת שמות חיות (ICZN), צמחים (ICBN) וחיידקים (ICNB). שמות וירוסים נקבעים לפי קוד טקסונומי הקובע הן את השם והן את הסיווג (ICTV). בין הקודים קיימים מספר הבדלים; למשל, לבעלי חיים ניתן לתת שם ייחודי הזהה לשם המין ואילו בקרב צמחים לא.
ביוקוד, קוד כולל שהוצא לצורך החלפת הקודים השונים, נותר בינתיים ללא שימוש. נוסף לכך, מפותח קוד לסיווג קלדים (קבוצת בעלי חיים בעלת אב משותף) בשם פילוקוד.
ג'ורג' בר

ביוגרפיה

בר נולד וגדל ביפו בשכונת עג'מי. אמו הייתה נוצרייה לבנונית, ואביו היה יהודי פולני, אשר מקורו בוורשה, פולין. את שם משפחתו המקורי, "ורשה", קיצר ל"בר".
בגיל 20 החליט בר לעשות הסבה לתחום המוזיקה, בהתחלה כנגן. הוא התחיל ללמוד אצל סלים רזלה,
המלחין של להקת העוד, ולמד לנגן על קאנון, כלי פרסי עם 70 מיתרים. כשבין שהוא רוצה לשיר
התחיל ללמוד פיתוח קול וסולפג' (השלב שקוראים תווים במילים ושרים אותם), בסופו של דבר
בר למד שמונה שנות לימודי מוזיקה.
רוב ההופעות שלו הם במועדונים ואירועים והוציא מספר דיסקים. אחד הלהיטים הבולטים שלו הוא השיר "הלו הלו". בר שר בערבית בשלל הדיאלקטים שלה, כמו עיראקית, מצרית, תוניסאית וכן בעברית. 
בשנת 2001 נישא לרוזאלין, נוצרייה מירושלים ולאחר מכן עבר לאוסטרליה ושם גר במשך 12 שנים. 
כיום הוא מתגורר בבת ים.
שירלי ארדל מייסון

ביוגרפיה

מייסון נולדה וגדלה בדודג' סנטר, עיר במינסוטה, בתם היחידה של וולטר וינגפילד מייסון (נגר וארכיטקט) ומרטה אליס "מייטי" אטקינסון. אימה של שירלי שכונתה בספר "הייטי", תוארה על ידי תושבי העיר כ"מוזרה", לדברי בטי כריסטנסן שהייתה שכנתם. "היה לה צחוק כמו של מכשפה, היא לא נהגה לצחוק הרבה, אך כאשר היא צחקה הדבר נשמע כמו חריקה". בטי אף סיפרה שמרטה נהגה לשוטט ברחוב בשעות מאוחרות ולהביט בחלונות הבתים. בשלב מסוים בחייה היא אובחנה כפי הנראה כסובלת מסכיזופרניה.
מייסון סיימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1941, והחלה ללמוד אומנות באוניברסיטת מינסוטה. בתחילת שנות החמישים מייסון עבדה כמורה מחליפה והחלה ללמוד באוניברסיטת קולומביה. במשך תקופה ארוכה סבלה מאמנזיה ומהתמוטטות רגשית, עד שהחלה בטיפולי פסיכותרפיה אצל קורנליה ווילבור. השיחות ביניהן מהוות את עיקר הספר. מהשנים 1968 עד 1973 לימדה אומנות במכללת ריו גרנדה.
כמה אנשים מעיר הולדתה שקראו את הספר סיביל, זיהו מיד את הקשר בין הדמות הספרותית לבין שירלי. באותה התקופה מייסון פתרה את הבעיות מעברה ועברה לגור במערב וירג'יניה. זמן מה לאחר מכן עברה לגור בלקסינגטון קנטקי בה חייתה בשכנות לווילבור. היא לימדה אומנות במכללה הקהילתית בעיר והציגה את עבודותיה מחוץ לביתה במשך מספר שנים.
ווילבור אובחנה כבעלת סרטן השד בשנת 1990 אך סירבה לקבל טיפול רפואי. הגידול שלה היה שפיר ונעלם. בשנה שלאחר מכן לקתה במחלת פרקינסון. מייסון עברה לגור עימה כדי לסעוד אותה עד למותה של ווילבור בשנת 1992. מייסון נפטרה בעצמה מסרטן השד ב-26 בפברואר 1998.

סיביל

ספרה של פלורה רת'ה שרייבר, סיביל - "סיפורה האמיתי של האישה בעלת 16 הזהויות", מבוסס על סיפור חייה של מייסון ובו שמות הדמויות ופרטים נוספים שונו כדי להגן על פרטיותה. לפי הספר מייסון סבלה מפיצול אישיות חריף בעקבות התעללות מינית בהיותה ילדה מצד אימה, שלפי ווילבור הייתה ככל הנראה סכיזופרנית.
הספר עובד לסרט קולנוע מצליח בו כיכבו סאלי פילד וג'ואן וודוורד בשנת 1976. הסרט קיבל גרסה מחודשת בשנת 2007 בכיכובן של ג'סיקה לאנג ותמי בלאנשרד.

מחלוקת

אנשי מקצוע שונים ביקרו את מצבה הנפשי של שירלי ואת הטיפול שקיבלה מווילבור. הפסיכיאטר הרברט שפיגל נפגש עם שירלי כאשר ויילבור הייתה בחופשה, וטען כי זו האחרונה מנצלת את שירלי לטובת רווח כספי. לדבריו, שירלי הייתה היסטרית וווילבור היא זו שגרמה לה להאמין שהיא סובלת מהפרעת פיצול אישיות.
מבקרים אחרים טענו כי שירלי סבלה מאנמיה ממארת או מהפרעה פסיכוגנית. חלקם טענו ששירלי וווילבור הונו את הציבור ועשו הון מתעשייה המושתת על זיכרון מודחק. מנגד, היו עיתונאים שהשיגו את הקלטות הטיפול בין שירלי לבין ווילבור, ניתחו אותם ואמרו שאין בהן שום מרמה וששירלי אכן התגברה על ההפרעה שלה.
פוטרג'איה

היסטוריה

בעקבות עומסים רבים על אזור קואלה לומפור בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ראש ממשלת מלזיה מהתיר מוחמד תכנן יצירה של מרכז פדרלי חדש למלזיה שיוריד את העומס. הוחלט לקרוא לעיר החדשה פוטרג'איה. השם מורכב משני חלקים: פוטרה (Putra), על שמו של טונקו עבדול רחמן פוטרה, ראש הממשלה הראשון של מלזיה, וג'איה (jaya), מילה מלאית שפירושה הוא "הצלחה" או "ניצחון".
לאחר משא ומתן מדינת סלנגור הקצתה לעיר החדשה שטח באזור שנקרא עד אז פרנג בסר (במלאית: Prang Besar). העבודות על הקמת העיר המתוכננת החלו ב-1995. העבודות הואטו מעט בעקבות המשבר הפיננסי באסיה ב-1997.
ב-1999 הסתיימו העבודות והחל מעבר של משרדי הממשלה הפדרלית מקואלה לומפור לפוטרג'איה. ב-1 בפברואר 2001 מהתיר בין מוהמד הכריז על פוטרג'איה כטריטוריה פדרלית.

תחבורה

קיימת רכבת פרוורית שנחנכה ב-2002 המקשרת בין נמל התעופה הבינלאומי של קואלה לומפור והעיר קואלה לומפור העוברת דרך פוטרג'איה.
יש תוכנית להקמת מונורייל בעיר, אך הבנייה הופסקה עקב עלויות כספיות ב-2004.
כזבי בת צור

כָּזְבִּי בַת צוּר היא דמות המוזכרת בפרשת בלק ופרשת פנחס. לפי המקרא, הייתה בת אחד מחמשת נשיאי מדין שזנתה עם נשיא שבט שמעון זמרי בן סלוא בזמן חניית בני ישראל בשיטים. בתגובה למעשה הרג פינחס את שניהם ברומח.

הרקע למעשה הזנות

לפי הכתוב בתורה, לאחר ארבעים שנות הנדודים במדבר הגיע עם ישראל לשיטים, שם חנה. קודם לכן ניסה בלעם, שנשכר על ידי בלק בן ציפור מלך מואב, לקלל את ישראל אך ה' שם בפיו דברי ברכה. המדרש מביא כי כאשר בלעם ראה זאת, ייעץ לבלק להכשילם על ידי בנות מדין. בלק קיבל את העצה ושלחן. הן פיתו חלק מעם ישראל לזנות עמהן ושכנעום להשתחוות לבעל פעור.

מעשה הזנות

שיא החטא של העם מגולם בלקיחת זמרי בן סלוא נשיא שבט שמעון בריש גלי את כזבי בת צור והכנסתה לעין כל לאוהלו כדי לשכב עימה. בעת ההימשכות של ישראל אחר בנות מואב ומדיין וסגידתם לבעל פעור עקב כך, פורצת מגפה בעם.
על פי המדרש (ירושלמי סנהדרין פ"ט) תפס זמרי את כזבי המדינית בבלוריתה ובא לפני משה בשאלה: "בן עמרם (כביטוי לזלזול)! זו אסורה או מותרת? ואם תאמר אסורה, בת יתרו (צפורה, אשת משה) מי התירה לך?" זאת למרות שמשה היה מותר לו לשאת את צפורה, מאחר שלקחה לפני מתן תורה. אבל מאחר שזמרי לא בא כדי לשאול הלכה אלא להתריס בפניו בלבד, נעלמה ממשה ההלכה והוא לא ידע להסביר את מעשיו. הדבר גרם לתגובה קשה בעם: "געו כולם בבכיה, והיינו דכתיב והמה בוכים פתח אוהל מועד".
תל ברושים

היסטוריה

האחוזה הייתה שייכת לפרופסור רקה (Raccah), בן למשפחה עשירה מפירנצה, שעלה לארץ ישראל לפני המלחמה וכיהן כפרופסור באוניברסיטה בירושלים. הוא היה ציוני נלהב וגייס את הבית, שעמד ריק, לטובת הפעילות הציונית.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הפכה החווה למקום הכשרה עבור צעירים וצעירות יהודים, שחוו את הרדיפות ואת אימי במלחמה והחליטו לעזוב את איטליה ולעלות לארץ ישראל. הסוכנות היהודית והג'וינט מימנו את ההכשרה, ובעלי האחוזה היו מגיעים בחודשי הקיץ לבלות במקום.
הצעירים עברו בחווה חודשים רבים של הכשרה לחיי קיבוץ, למדו עברית וציונות, עבדו בחקלאות בחווה, ניהלו משק כלכלי קטן, וכן השתתפו ועזרו להפיק אירועים וכנסים ציוניים ברחבי איטליה.
הם ערכו והוציאו לאור עיתון ציוני בשם "החלוץ", שהופץ ברחבי הקהילות היהודיות באיטליה, סיפר על הנעשה בארץ ישראל ואף הכיל מדור לילדים.
עם סיום ההכשרה, חולקו הצעירים לגרעינים, עלו במספר מחזורים אל ארץ ישראל והצטרפו אל קיבוצים קיימים שהיו בראשית דרכם קיבוץ רוחמה, קיבוץ רגבים, קיבוץ גבעת ברנר.
לבית החווה קיר משותף עם כנסייה מקומית. עד היום מכנים הכפריים המקומיים את הכנסייה בשם "הכנסייה של העברים".
במהלך הזמן הפך בית החווה למלון יוקרתי ומפואר, אך עם השנים הוא נזנח לחלוטין ונכון לספטמבר 2016 שולטים בו העזובה והוונדליזם.
בת-שבע כצנלסון

משפחתה

בת-שבע כצלנסון הייתה רעייתו של הד"ר ראובן כצנלסון, אמם של שר המשפטים שמואל תמיר ושל שולמית כצנלסון שהייתה מועמדת לזכייה בפרס נובל לשלום ומייסדת אולפן עקיבא. גיסיה: רחל כצנלסון (רעיית נשיא המדינה זלמן שזר), אברהם קצנלסון (מחותמי מגילת העצמאות) ויוסף כצנלסון (ממנהיגי היישוב היהודי והתנועה הרוויזיוניסטית).
נטלי בלבן

ביוגרפיה

בלבן נולדה בפריז שבצרפת לג'רארד, דוקטור לרדיולוגיה, ולמדלן מומצ'וגלו, דוקטור באימונולוגיה, רוקחת שחקרה את תכונות הסמבוק השחור והמציאה את הסמבוכל וכיום משתתפת במחקר הארכאולוגי של חורבת קייאפה. נטלי היא השנייה משלושה ילדים.
הצטיינה בבית הספר וכבר מגיל צעיר אהבה מתמטיקה ואף בסוף לימודיה התיכוניים הביעה רצון להתעמק בפיזיקה. עם התנסותה בלימודים אקדמאיים הבינה כי תרצה לעסוק במדע במשך כל חייה.
בשנת 1974 עלתה לישראל יחד עם משפחתה, ושירתה בצה"ל. היא למדה פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית והמשיכה לתואר שני ולדוקטורט בפיזיקה במכון ויצמן למדע. החליטה לעבור לתחום הפיזיקה הביולוגית ושימשה כחוקרת פוסט-דוקטורט במכון ויצמן במדע ולאר מכן במעבדתו של פרופסור סטן לייבלר, באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק.
עם חזרתה ארצה בשנת 2004 פתחה קבוצת מחקר במכון רקח לפיזיקה באוניברסיטה העברית, אותה היא מנהלת עד היום. היא זכתה פעמיים (ב-2010 וב-2015) במענקי המחקר היוקרתיים של הEuropean Research Council (ERC).
בשנת 2014 נבחרה על ידי המגזין ליידי גלובס לאחת מ50 הנשים המשפיעות בישראל.
בלבן נשואה לעמיר ומתגוררת במבשרת ציון, לזוג שני ילדים.

מחקר


בלבן מרבה לעסוק בשונויות הקיימות באוכלוסיות אחידות של חיידקים ושל תאים. בין השאר היא חוקרת את ה"חיידקים המתמידים" ונחשבת לאחת המובילות בתחום, במחקר ובפיתוח כלי מחקר.
בין מחקריה:
בשנת 2015 הראתה בלבן, יחד עם הדוקטורנט עפר פרידמן, כי חיידקים יכולים לפתח מנגנון להשהיית החלוקה שלהם, כדי לשרוד טיפול אנטיביוטי ובשנת 2017 הראתה, יחד עם הדוקטורנטית עירית לוין-רייזמן כי מנגנון ההשהיה שהחיידקים מפתחים מאפשר להם בהמשך לפתח ביתר קלות עמידות לאנטיביוטיקה, לתגלית זו חשיבות קלינית רבה.
בשנת 2015 פרסמה בלבן, יחד עם הדוקטורנטית סיון מזרחי-פרל, מחקר המציע מתודה מתמטית חדשה הלקוחה מתחום הכאוס. הן מדדו חלוקות של לימפוציטים סרטניים במהלך מספר דורות והראו כי בעזרת ניתוח קורלציות בעץ המשפחתי ניתן לזהות תהליכים הנשלטים על ידי גורמים דטרמינסטיים.
בלבן פרסמה מספר שיטות מחקר חדשות שפותחו במעבדתה. ביניהן ScanLag- מעקב אחרי שונות בגידול חיידקים בעזרת סורק משרדי פשוט, TDtest- שיטה פשוטה לאפיון חיידקים מתמידים בקליניקה ובמעבדה. וMDK- מדד כמותי להערכת רמת הטולרנטיות של חיידק.

השקפות עולם

בלבן מאמינה בחינוך למדע כבר מגיל צעיר. כדי לקדם השקפת עולם זו בלבן יזמה והקימה, יחד עם פרופסור ערן שרון, את תוכנית "מורים חוקרים", המשלבת חוקרים באוניברסיטאות כמורים למדעים בבתי ספר.
לארי אליסון

שנותיו הראשונות

לארי אליסון נולד בניו יורק, ארצות הברית לאם חד הורית צעירה ממוצא יהודי בשם פלוריס ספילמן. לאחר לידתו ביקשה אמו מדודיה, ליליאן ולאויס אליסון, זוג מהגרים יהודיים מרוסיה, לאמץ את הילד. בגיל 9 חודשים, לאחר שחלה בדלקת ריאות, אומץ אליסון על ידי הזוג ולמעשה לא פגש את אימו הביולוגית עד גיל 48. אביו הביולוגי הוא ממוצא איטלקי, טייס בחיל האוויר האמריקני. בילדותו, התגורר אליסון עם הוריו המאמצים בדירת שני חדרים בשכונה ממעמד בינוני-נמוך בשיקגו. אליסון הזכיר בראיון את אמו המאמצת כחמה ואוהבת, וזאת בניגוד לאביו המאמץ שלא תמך והיה מרוחק ממנו.
אליסון הצעיר היה סטודנט מבריק ובעל יוזמה אך הוא עזב את האוניברסיטה באילינוי בסוף השנה השנייה, לאחר שלא ניגש למבחנים הסופיים עקב מותה של אמו המאמצת. לאחר שבילה את הקיץ בצפון קליפורניה, חזר אליסון ללימודים באוניברסיטת שיקגו, שם נתקל לראשונה במקצוע תכנות מחשבים. בגיל 20 עזב סופית את אזור שיקגו ועבר לצפון קליפורניה.

קריירה

בשנות השבעים, לאחר שעזב את הלימודים, התחיל לעבוד בחברת אמפיקס בתור מתכנת אשר במסגרת עבודתו היה מוטל עליו לבנות בסיס נתונים ל-CIA שנקרא אורקל. אליסון הושפע ממאמר שכתב אדגר קוד על בסיסי נתונים שנקרא "מודל עבור בסיס נתונים לבנק גדול", והקים את אורקל ב-1977 לאחר שהשקיע 1,200 דולר להקמת חברה בשם Software Development Laboratories‏ (SDL). בשנת 1979 הוא שינה את שם החברה ל-Relational Software Inc, שלאחר מכן בעקבות הצלחת תוכנת בסיס הנתונים אורקל, שונה שמה לאורקל.
בשנת 2009, המגזין פורבס דירג את לארי אליסון כבעל הון הנאמד בכ-22.5 מיליארד דולר. קרי: אליסון מדורג במקום הרביעי בקרב עשירי העולם ובמקום השלישי ברשימת עשירי ארצות הברית, המגזין גם דירג את אליסון כאדם העשיר ביותר בקליפורניה.
ב-18 בדצמבר 2003 נישא אליסון למלאני קראפט, סופרת הצעירה ממנו בעשרים וחמש שנה. נישואים אלו היו נישואיו הרביעיים והסתיימו בשנת 2010.
בספטמבר 2014 הודיע על פרישתו מתפקיד מנכ"ל אורקל, תפקיד שהחזיק בו מאז שהקים את החברה ב-1977. הוא מכהן כיו"ר החברה וכמנהל טכנולוגיות ראשי (CTO) של חברת אורקל.

סירות

אליסון הוא המנהל והמממן של צוות אורקל ארה"ב, זוכת שני גביעי אמריקה, בחסות "יאכטות שערי זהב" בסן פרנסיסקו. קבוצתו, שנקראה בעבר גם ב.מ.וו. אורקל מירוצים בגלל תמיכה מחברת המכוניות המפורסמת ב.מ.וו, השתתפה בגביע אמריקה ה-31 בשנת 2003, בגביע אמריקה ה-32 בשנת 2007, וניצחה בגביע אמריקה ה-33 בשנת 2010 ובגביע אמריקה ה-34 בשנת 2013, אותו אירחה בסן פרנסיסקו.
כמו כן, זכה אליסון במרוץ "סידני הובארט יאכט" ביאכטה שלו, שנקראת "סאיונארה" (Sayonara).
בנוסף לכך זכה במרוץ "Rising Sun" על גבי יאכטה ענקית, ששווה כ-200 מיליון דולר, ואורכה 160 מטר, שנקנתה ממוחמד בן ראשד אל מאכתום מדובאי.

מטוסים

לאליסון יש רישיון טיסה, ובעבר היו לו מספר מטוסים. בנוסף, נרשמו לו מספר עבירות בהמראה ונחיתה בלילות בנמל תעופה של סן חוזה (San Jose Mineta International Airport).

אחוזה

בבעלות לארי אחוזה ששוויה 20 מיליון דולרים, הבנויה בסגנון יפני. האחוזה משתרעת על 180 דונמים, והיא ממוקמת בוורדסייד שבקליפורניה.
בעיטה חופשית

בכדורגל, בעיטה חופשית היא עונש הניתן על עבירה והתנהגות בלתי הולמת שמבצע שחקן במהלך משחק. הבעיטה ניתנת לקבוצה היריבה ונבעטת ממקום התרחשות העבירה, למעט בעיטת עונשין, בעיטה חופשית ישירה מתוך רחבת העונשין, שנבעטת מנקודה מוגדרת הנמצאת כ-11 מטר משער היריב.
הכללים לבעיטה החופשית רשומים בחוקת משחק הכדורגל שנכתבה על ידי ארגון ה-IFAB, תחת חוק מספר 12: עבירות והתנהגות בלתי הולמת וחוק מספר 13: בעיטות חופשיות.
על הכדור להיות נייח בזמן הבעיטה, ואסור לבועט לגעת שנית בכדור עד אשר שחקן אחר נוגע בו. בנוסף, על כל שחקני הקבוצה היריבה לעמוד במרחק של 9.15 מטרים מהכדור בזמן הבעיטה, למעט בבעיטה חופשית בלתי ישירה מתוך הרחבה, שבה מותר לשחקני היריבה לעמוד על קו השער בין הקורות.
אוקראינה במשחקים הפאראלימפיים

היסטוריה

הופעת הבכורה של אוקראינה כמדינה עצמאית במשחקים הפאראלימפיים נערכה במשחקים שנערכו באטלנטה 1996, כששלחה משלחת של 25 גברים וחמש נשים. במשחקים זכתה אוקראינה במדליית הזהב הראשונה שלה כשהאתלט וסיל לישצ'ינקי זכה בתחרות הדיפת כדור הברזל (קטגוריה T11) עם שיא פאראלימפי של 13.66 מטרים.
אוקראינה החלה להיות מתחרה משמעותית יותר באולימפיאדת הנכים סידני (2000) כשהגדילה את סך המדליות שלה משבע מדליות מאטלנטה ל-37 מדליות פאראלימפיות בסידני, מהן רק שלוש מדליות זהב, ובמשחקים העוקבים כבר הפכה להיות אחת המדינות המצליחות ביותר במשחקים כשדורגה שישית בטבלת המדליות באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) ורביעית בטבלה באולימפיאדה בבייג'ינג ובלונדון.
הספורטאים הבולטים בתולדות המשלחת האוקריאנית הם השחיין ויקטור סמירנוב, שזכה בעשר מדליות פאראלימפיות, מהן חמש מדליות זהב והאתלטית אולנה אקופיאן שזכתה ב-13 מדליות פאראלימפיות,
סאטושי נאקאמוטו

פיתוח הביטקוין

באוקטובר 2008, פרסם נאקמוטו את המסמך שמתאר את מטבע הביטקוין המבוזר, ברשימת תפוצה של קריפטוגרפיה.
בינואר 2009 שחרר נאקמוטו את תוכנת הביטקוין הראשונה, שהריצה את הרשת. נאקאמוטו פרסם את גרסה 0.1 של תוכנת הביטקוין באתר סורספורג' ב־8 בינואר 2009. במייל שנשלח על ידיו, הוא טען שהחל לעבוד על הקוד בשנת 2007.
נאקאמוטו יצר אתר בדומיין bitcoin.org והמשיך לשתף פעולה עם מפתחים אחרים עד אמצע 2010.  
בסביבות הזמן הזה, הוא העניק את השליטה על קוד המקור של קליינט ה־bitcoin core לגווין אנדרסן, שהעביר מספר נוסף של דומיינים לחברים בולטים בקהילת הביטקוין, ולאחר מכן הפסיק את מעורבותו בפרויקט.
עד זמן קצר לפני הפסקת מעורבותו והעלמותו מהרשת, נאקאמוטו הוסיף שינויים בקוד המקור של ה־bitcoin core בעצמו בלבד.
נאקאמוטו השאיר טקסט בבלוק הראשון שנכרה כעדות לכך שבלוק זה לא נכרה מוקדם יותר מתאריך הטקסט. הטקסט הוא: "The Times 3 January 2009 Chancellor on brink of second bailout for banks". הטקסט מתייחס לכותרת מגזין "ניו יורק טיימס" מ־3 בינואר 2009. לבלוק הראשון יש חתימת זמן של 3 בינואר 2009, 18:15:05 לפי שעון גריניץ'.
עיון בהיסטוריית הבלוקצ'יין מאפשרת להעריך שלנאקאמוטו יש כמיליון מטבעות ביטקוין בכתובות שונות. ביחס ל־17 בדצמבר 2017, סכום זה שווה ל־19.4 מיליארד דולר, מה שהופך את נאקאמוטו לאדם במקום ה־44 מבחינת עושר בכדור הארץ. (יש לציין ששווי הונו הוא תאורטי בלבד, משום שמכירת כל מטבעותיו תגרום לנפילה בשער הביטקוין).

זהות

נאקאמוטו לא הסגיר מידע כלשהו על זהותו כשדיבר בפורומים על עניינים טכניים שקשורים לביטקוין.
הוא העניק פרשנות מסוימת לבנקאות ולבנקאות ברזרבה חלקית. בחשבון ה־P2P foundation שלו, הוא תיאר את עצמו כזכר בן 37 שגר ביפן, אבל יש הטוענים שלא סביר שהוא מתגורר ביפן עקב האנגלית הרהוטה שלו, וכיוון שבקליינט הביטקוין שיצר לא נכללה השפה היפנית.
שימוש מקרי באנגלית בריטית על ידי נאקאמוטו (כמו הביטוי: "bloody hard") הוביל למסקנה שמוצאו הוא מחבר העמים הבריטי.
סטפן תומאס, מתכנת שווייצרי ופעיל בקהילת הביטקוין, בנה גרף של חתימות הזמן של הפוסטים של נאקאמוטו (מעל 500). הגרף הראה בצורה מובהקת שכמעט ולא פורסמו פוסטים בין 5 בבוקר לבין 11 בצהריים לפי שעון גריניץ'.
בגלל שתבנית זו חזרה על עצמה גם בימי שבת וראשון, ניתן להניח בסבירות גבוהה שנאקאמוטו ישן באותו הזמן. בהנחה שנאקאמוטו הוא אכן אדם יחיד בעל הרגלי שינה נורמליים, זה מצביע על כך שהוא התגורר באזור שמשתמש בזמן של UTC-05:00 או UTC-06:00. אזורים אלה כוללים את החלקים של צפון אמריקה שנמצאים בין אזור הזמן המזרחי ואזור הזמן התיכון, ובנוסף את הקאריביים, את מרכז אמריקה ואת דרום אמריקה.
דייגו קלאטנהוף

ביוגרפיה

קלאטנהוף נולד בפרובינציית נובה סקוטיה שבקנדה ועבר לטורונטו בגיל צעיר כדי לפתח קריירת משחק.
קלאטנהוף החל את דרכו בתחום המשחק כשחקן טלוויזיה בסדרות הקנדיות "וויסלר" ו" At the Hotel " ובתפקיד קטן בסרט "נסיכות הקרח".
לאחר שעבר לעבוד בארצות הברית הוא שיחק מספר פרקים בסדרת הדרמה הקומית "גברים על עצים" ולאחר מכן כבר בתפקיד גדול בסדרת הדרמה הרפואית "רחמים" בתור מייק בעלה של הדמות הראשית האחות ורוניקה קלהאן (טיילור שילינג).
ב-2011 לוהק קלאטנהוף לסדרת הדרמה "הומלנד" שם הוא משחק בתפקיד קצין המרינס מייק פבר חברו הקרוב של ברודי (דמיאן לואיס).
בשנת 2013 החל קלאטנהוף לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הפשע "הרשימה השחורה" בתור הסוכן הפדרלי דונלד רסלר. כמו כן השתתף בסרט הפעולה הבדיוני של גיירמו דל טורו "פסיפיק רים" בתפקיד יאנסי אחיו הגדול וטייס המשנה של רייל באקט (צ'ארלי האנם).
ננו דיימנשן

היסטוריה

ננו דיימנשן הוקמה בשנת 2012 בשם "היירקס טכנולוגיות" (Hyrax Technologies) על ידי דגי בן-נון ושרון פימה, יוצאי חברת HP Indigo. בשנת 2013 הצטרפו לחברה עמית דרור (המכהן כמנכ"ל), וסיימון אנטוני פריד. הארבעה פיתחו מדפסת למעגלים מודפסים ומוצרי דיו ננו-מוליך, מוצר משלים ונלווה למדפסת התלת מימד. המדפסת  של החברה משלבת שלוש טכנולוגיות שונות: הזרקת דיו, הדפסת תלת מימד, וננוטכנולוגיה מתקדמת המאפשרת שימוש בדיו המוליך חשמל לטובת הדפסת המעגלים האלקטרוניים.
בשנת 2014 חתמה החברה על הסכם מיזוג עם השלד הבורסאי זד.בי.איי. כמו כן, השלימה גיוס בהיקף 1.5 מיליון דולר ושינתה את שמה לננו-דיימנשן. חברת  זד.בי.איי. הייתה אחת מחברות האחזקה בפירמידת השליטה של האוליגרך האוקראיני אלכסנדר גרנובסקי אשר מכר אותה לאיש העסקים כפיר זילברמן וקבוצת משקיעים הכוללת בין היתר את יצחק שרם. במסגרת ההסכם החזיקו בעלי המניות של היירקס ב-44.5% מהחברה הבורסאית, בעוד שהמשקיעים הקיימים דוללו.
באפריל 2015, חשפה החברה אב טיפוס של המדפסת התלת-ממד שלה (גרסת האלפא). ביוני 2015 גייסה, בהקצאה פרטית של מניות, 53 מיליון שקל. במאי 2016 הודיעה על הוכחת היתכנות של הדפסת תלת-ממד של תאי גזע. הניסוי בוצע בשיתוף עם Accellta, חברה ישראלית אשר פיתחה טכנולוגיות לייצור ייחודי של תאי גזע, ובאוגוסט של אותה שנה מסרה מדפסת ראשונה ללקוח, חברה ביטחונית בישראל. 
בפברואר 2016, הפכה למניה דואלית לאחר שקיבלה אישור לרישום למסחר של ניירות הערך שלה בבורסת הנאסד"ק בניו יורק ובספטמבר 2016 גייסה 12 מיליון דולר בנאסד"ק.
באפריל 2017, דגי בן-נון החליט לעזוב את החברה ובספטמבר אותה שנה חדל להיות בעל עניין בחברה.
באוקטובר 2017, שרון פימה עזב את החברה וחדל להיות בעל עניין בה.
בנובמבר 2017 החליף אבי ריכנטל את יצחק שרם בתפקיד יושב ראש דירקטוריון החברה.
את שנת 2018 סיימה לראשונה עם הכנסות משמעותיות בסך 19 מיליון ש"ח.
גלית בל

ביוגרפיה

בל נולדה וגדלה בחצור הגלילית. בגיל 12 החלה להשתתף בתחרויות לכישרונות צעירים בעירה וזכתה במקום הראשון שלוש פעמים ברציפות. התפרסמה כאשר הייתה קצינה צעירה בצה"ל בדרגת סגן והופיעה לראשונה בקדם-אירוויזיון 1996 עם השיר "שלום עולם", שכתב אייל מדני והלחין דורון ויטנברג. השיר הגיע למקום הראשון בקדם ונבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 1996.

אירוויזיון 1996

בשנה זו הוחלט בהנהלת האירוויזיון לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות המשתתפות בתחרות האירוויזיון 1996 על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. 
זאת, כתוצאה מהצורך להתמודד עם מספרן ההולך וגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות. בתום ההצבעה גלית בל קיבלה 12 נקודות והגיעה למקום ה-28 מתוך 29 מדינות שרצו לקחת חלק בתחרות. 
בל הייתה בין שבעת המקומות האחרונים ולכן לא השתתפה בתחרות הגמר של האירוויזיון לשנה זו, והשיר לא הושמע לבסוף באירוויזיון.

קריירה מוזיקלית

בשנת 2001 הוציאה את אלבום הבכורה שלה "מלאכים שקופים". זמן קצר לאחר הוצאת האלבום פרשה מקריירה מוזיקלית.

חיים אישיים

גלית נשואה ואם לשניים, ומתגוררת בבית חשמונאי. מנהלת בחברת ייבוא רכב.
אתר הזבו

מיקום

האתר ממוקם ברכס דהרת אטווילה שבצפון השומרון, 75 מטרים מן הכביש העתיק שחיבר בין תל דותן ותרצה. מן האתר ניתן לראות הר כרמל, הר תבור, הר מירון, הר הגלבוע והר טמון.

חשיפה

האתר התגלה ב-1977 על ידי עופר ברושי חבר קיבוץ שמיר ששירת במקום וגילה צלמית עתיקה של מה שהוא זיהה כשור והביאה לקיבוץ שם הוצג עם שאר הפריטים שהקיבוץ אסף. שם הוא התגלה על ידי ארכאולוג עמיחי מזר שהעבירו למוזיאון ישראל שם הוא נמצא כיום. על סמך התיאור שסיפק ברושי, מצא מזר את מיקום הימצאה של הצלמית והתחיל בחפירות באזור.

היסטוריית החפירה

החפירה נערכה בין השנים 1978–1981 על ידי עמיחי מזר מן האוניברסיטה העברית בירושלים. תוצאות החפירה הראו כי האתר יושב בתקופה קצרה פעם אחת בימי החשיכה בתקופת הברונזה המאוחרת ונעזב לאחר תקופה קצרה. רוב ההערכות מיחסים לאתר מקום בו נערך פולחן אבל הימצאות ממצאים של צור וחרסים מצביעים גם על השימוש הלא פולחני שנעשה בו.
למרות הימצאות יישובים מאותה התקופה באזורים הסמוכים האתר עצמו איננו היה צמוד ליישוב כלשהו ומניחים כי שימש מקום פולחן ליישובים הסובבים בגלל מיקומו הגאוגרפי הגבוה. יש גם סברה שהמקום שימש בית מבודד או דיר לצאן.

צלמית הזבו

צלמית הזבו נמצאה סמוך לקיר המערבי של האתר עשויית ברונזה באורך 17,5 ס"מ וגובה 12,4 ס"מ. היא צלמית הבהמה הגדולה ביותר שנמצאה בישראל.
לא ברור איזה אל הצלמית הזו מייצגת והיא משויכת על ידי חוקרים שונים לאל, בעל או יהוה.
מאולה

כלכלה

המרכז הכלכלי של מאולה נמצא ביערנות ובחקלאות. המחוז מהווה למוביל בתחום ייצור היין כאשר יותר מ-50% מהיין המיוצר בצ'ילה מיוצר במאולה. ייצור זה היה נפוץ במאולה עוד משנת 1830. פעילות כלכלית נוספת היא ייצור של גז וחשמל. הנהר המקומי מפעיל חמש תחנות כוח.
לוקאס ביגליה

ביוגרפיה

ביגליה החל את הקריירה בארחנטינוס ג'וניורס, מועדון אשר הצמיח רבים משחקניה המוכשרים של ארגנטינה. הוא שיחק בשורותיה 15 משחקים בטרם נרכש על ידי אינדפנדיינטה שהתמודדה על האליפות באותה שנה. ביגליה, קשר אחורי בתפקידו, נחשב לאחד השחקנים הטובים בליגה הארגנטינאית.
החלטתו לבחור באנדרלכט התקבלה בתמיהה שכן קבוצות מליגות בכירות יותר התעניינו בשחקן אך ביגליה נימק את החלטתו בכך שהוא "רוצה להתקדם לאט באירופה" ומעדיף לשחק ולצבור בניסיון בזירה האירופאית במקום לשבת על ספסלה של אחת הקבוצות הגדולות. ביגליה השתלב מהר בקבוצה וזכה באליפות ובתואר השחקן הצעיר הטוב ביותר בבלגיה בעונתו הראשונה.
ביגליה הצטיין גם בשורות הנבחרות הצעירות של ארגנטינה ושימש כקפטן הנבחרת עד גיל 17. הוא זכה עם הנבחרת עד גיל 20 במונדיאל הנוער בשנת 2005. ביגליה נכלל בין ארבעת שחקני הגיבוי לסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לקראת המשחקים בקיץ 2008. יחד איתו מופיע ברשימה גם חברו לקבוצה ניקולס פארחה. ב-23 ביולי 2013 חתם ל-5 שנים בקבוצה האיטלקית לאציו. ב-16 ביולי 2017 חתם לשלוש שנים במילאן.
ספרינג ברייקרס

תקציר העלילה

ארבע נערות קולג' (סלינה גומז, ונסה הדג'נס, אשלי בנסון, רייצ'ל קורין) מפרבר מנומנם, מממנות את חופשת האביב שלהן בעיר החוף הגדולה בשוד סניף רשת מזון. לאחר לילה פרוע, הן נתפסות על ידי המשטרה באשמת שימוש בסמים. עבריין קשוח (ג'יימס פרנקו) משחררן בערבות, ומציע להן להצטרף אליו. אחת הבנות נבהלת וחוזרת הביתה. השאר מצטרפות, אך אחת מהן חוטפת כדור בזרוע ממנהיג כנופיה יריבה וחוזרת גם היא. השתיים הנותרות יוצאות יחד עם מאהבן החדש לחסל את היריב. אחרי שהוא (הראשון) נורה למוות בדרך, הן ממשיכות ומחסלות בבת אחת את כל חברי הכנופיה היריבה.