google/wiki40b huggingface dataset:
סרגסום

היסטוריה

סרגסום קיבל את שמו על ידי מלחים פורטוגזים אשר מצאו את האצה בים סרגסו. המלחים קראו לאצה על שם מין של שמשון שצמח להם בבארות, הנקרא sargaço בפורטוגזית.
פלורידה קיז והאיים הקטנים שלה ידועים בשל הרמות הגבוהות של סרגסום המכסה את החופים. המין Gulfweed נצפה על ידי קולומבוס. אף על פי שבעבר פני הים של ים סרגסו נחשבו כמכוסים לגמרי בסרגסום, מה שהפך את הניווט לבלתי אפשרי, מאז מצאו שזה מתרחש רק בזמן סחף.
אצות הסרגסום גם משמשות לתרופות. הן מעובדות ומנוקות לשימוש כתרופה צמחית. הרבליסטים סינים מרבים לתת מרשמים לאבקת סרגסום, הנעשה מהמין S. pallidum, או לעיתים רחוקות יותר, hijiki, או S. fusiforme, במינון של 0.5 גרם. על האבקה להיות מומסת במים חמים, לשתייה כמו תה. האבקה נקראת "האי זאו" ברפואה הסינית המסורתית, והיא נועדה לרפא "חום ליחה."

תיאור

מינים של משפחת אצות זאת עשוים לגדול עד לאורך של כמה מטרים. הם בדרך כלל בצבע חום או ירוק כהה. למינים מסוימים יש שלפוחיות מלאות גז התורמים לציפה, מה שעוזר לפוטוסינתזה. למינים רבים מרקם דביק ומחוספס, אשר יחד גוף חזק אך גמיש, עוזר להם לעמוד בזרמי מים חזקים.

אקולוגיה

המסות הגדולות של סרגסום משמות כסביבת מחיה לקבוצה מיוחדת של חיות וצמחי ים, אשר לא ניתן למצוא במקום אחר.
אצות סרגסום יכולות להימצא בסביבת החוף כתוצאה מסחף, קרוב לשטחי גידול של סרגסום.
מיני סרגסום מצויים בכל האזורים הטרופיים של העולם. הם לעיתים קרובות הצמח הנסחף הברור ביותר ליד אזורי החוף שבהם אזורי גידול סרגסום, אשר לעיתים קרובות נמצאים קרוב לשוניות אלמוגים. הצמחים גדלים כאשר הם נצמדים לאלמוגים, אזורים סלעיים או אזורי חצץ. מינים טרופיים אלה לעיתים קרובות עוברים מחזורים עונתיים של גדילה ודעיכה בתיאום עם שינויים עונתיים בים ובטמפרטורה. במקרים מסוימים (למשל, בים סרגסו), מיני סרגסו צפים על פני הים.
במיני סרגסום טרופיים, אשר לעיתים קרובות נצרכים על ידי דגים אוכלי עשב וקיפודי ים, יש רמה נמוכה יחסית של פנולים, טאנינים.

משבר הסרגסום בים הקריבי

בקיץ 2015, כמויות גדולות של מינים שונים של סרגסום נצברו לאורך חופים של מדינות רבות השוכנות לחופי הים הקריבי. כמה מהאיים שהושפעו כוללים את החוף הקריבי של מקסיקו, הרפובליקה הדומיניקנית, ברבדוס וטובגו . צמח מים נשטף לחוף, נערם על החופים ונרקב, מה שלרוב גרם לצחנה באזורי החופים. המדינות והאזורים המושפעים דנים על הגורמים להתפרצות, פתרונות אפשריים, ועל ההשפעה השלילית על התיירות. חוקרים אומרים כי התפרצות הסרגסום התחילה ב-2011, אבל זה הפך להיות גרוע יותר לאורך השנים. ישנם מספר גורמים שיכולים להסביר את ההתפשטות של הסרגסום באזור בשנים האחרונות. אלה כוללים עלייה של טמפרטורת הים ושינויים של זרמי הים בשל שינויי האקלים. כמו כן, פסולת ממקורות חקלאיים, דשנים ומי שפכים מן הערים, הנזרקים לים, יכולים גם לתרום להתפתחותן של האצות.
המרכז הפרנציסקני ללימודי הנצרות במזרח

המרכז הפרנציסקני ללימודי הנצרות במזרח (באיטלקית: Centro Francescano di Studi Orientali Cristiani) הוא מוסד מחקר פרנציסקני אשר נוסד על ידי משמורת ארץ הקודש ב-16 בספטמבר 1954 בקהיר. המרכז שוכן בבנין ששימש כשגרירות הרפובליקה של ונציה בעיר, ו-1632 הפך למנזר מוסקי הפרנציסקני ולכנסיית הרובע הקתולית בעיר, המוקדשת לעליית מרים המקום התרוקן מתושביו לאחר מהפכת הקצינים החופשיים במצרים ב-1952.
מטרותיו של המרכז הן לעסוק במחקר היסטורי של ארץ הקודש ושל העדות הנוצריות במזרח התיכון, בעיקר הנצרות הקופטית, הארמנית והערבים הנוצרים. המרכז מפרסם פרסומים שונים אודות נושאי מחקרו ומקיים מגע תרבותי עם העולם הנוצרי והלא-נוצרי.
ספריית המוסד החלה את דרכה בספרים שנאספו ממנזרי משמורת ארץ הקודש, וכיום היא מונה למעלה מ-50,000 ספרים וכ-1,000 כתבי עת וכתבי יד ערבים-נוצרים ומערביים. הספרייה נחלקת לשני אגפים - אגף כללי בתחומי תאולוגיה, היסטוריה, גאוגרפיה ואמנות; ואגף שבו מרוכז חומר בנושא המורשת התרבותית של הקהילות הנוצריות במזרח. המרכז מוציא לאור מאז 1956 את כתב העת "Studia Orientalia Christiana Collectanea" ובו טקסטים באיטלקית, צרפתית, ערבית וקופטית.
מאיר תורג'מן

ביוגרפיה

תורג'מן נולד בשנת 1953 בשכונת בקעה בירושלים וגדל בה. שירת כמ"פ מילואים בחטיבת גולני ועבד בשירות הכבאות במשך שני עשורים כקצין חקירות ראשי. בהמשך עבר להתגורר בשכונת גילה בה כיהן כראש המינהל הקהילתי במשך עשור בשנות ה-90 כאשר בחלק מאותה תקופה כיהן כראש המינהלים הקהילתיים של ירושלים, בטרם פנה להתמודד בבחירות למועצת העיר ירושלים. עבר להתגורר בשכונת הר חומה כשזו הוקמה וגר בה 16 שנים. בשנת 2006 עבר להתגורר בקריית היובל.
בשנת 1998 נבחר לראשונה למועצת העיר ברשימה עצמאית שקיבלה מנדט אחד. בשנת 2003 רץ ברשימתו של ניר ברקת אך פרש מסיעתו במהלך הקדנציה בעקבות אי הסכמות עם ברקת. בשנת 2008 נבחר לכהן כחבר מועצת העיר, לאחר שרשימתו, "למען ירושלים", קיבלה בבחירות המוניציפליות את מספר הקולות הנמוך ביותר מבין הרשימות שעברו את אחוז החסימה (7,968 קולות, כ-3.5% בלבד מסך הקולות) וזכתה למנדט אחד. סיעתו של תורג'מן לא נכנסה לקואליציה העירונית הרחבה שהקים ראש העיר הנבחר ניר ברקת, וברובה של הקדנציה היה תורג'מן חבר האופוזיציה היחיד מבין 31 חברי המועצה (בשנת 2011 הצטרפה לאופוזיציה רחל עזריה (סיעת ירושלמים), לאחר שהודחה מן הקואליציה בידי ראש העיר ברקת). כהונתו של תורג'מן כחבר אופוזיציה התאפיינה בקו לוחמני ולעומתי ובחיכוכים מתוקשרים עם ראש העיר ברקת.
בבחירות המוניציפליות שהתקיימו בשנת 2013 חבר תורג'מן, בצעד מפתיע, לרשימתו של ניר ברקת "ירושלים תצליח" והתברג למקום השלישי בה. הרשימה זכתה בבחירות לארבעה מנדטים ותורג'מן מונה לסגן ראש העיר ולמחזיק תיק המינהלים הקהילתיים ותיק הטיפול בפרט.
בסוף שנת 2015, עם פרישתו של קובי כחלון מכל תפקידיו בעירייה, התמנה תורג'מן ליו"ר הוועדה המקומית לתכנון ובנייה ירושלים.
במרץ 2016 הועלו כלפיו טענות לניגוד עניינים, לאחר שלפי החשד קידם תוכנית לבנית אלפי יחידות דיור על קרקע שאחד מבעליה הוא הקבלן שלמה דרעי, ידיד ותיק של תורג'מן. בעקבות כך דרש ממנו היועמ"ש של עיריית ירושלים בצעד חריג שלא להשתתף בדיונים שיש בהם חשש לניגוד עניינים.
ביולי 2017 פורסם בעיתון ידיעות ירושלים כי תורג'מן ביקש מעבריינית בנייה הנחה משמעותית על קניית ארבעה קברות לא חוקיים בהר המנוחות. תורג'מן טען בתגובה כי פנה לעברינית הבנייה כאדם פרטי ולא כמחזיק תיק התכנון והבניה. בפברואר 2018 הודיע על התמודדותו לראשות עיריית ירושלים בבחירות המוניציפליות של נובמבר 2018, אך לבסוף לא השתתף בהן.
תורג'מן הוא חבר מרכז הליכוד מתחילת שנות האלפיים.

חשדות לפלילים

קטע זה עוסק באירוע אקטואלי או מתמשך. הנתונים בנושא זה משתנים במהירות, ועל כן ייתכן שהם חלקיים, לא מדויקים או לא מעודכנים.
ב-12 במרץ 2018 נעצר תורג'מן יחד עם שלושה אנשי עסקים, בחשד לעבירות שוחד והלבנת הון על פי החשד, תורג'מן פעל למתן הקלות לאיש העסקים משה הבא, שביקש להרוס את מבנה הדואר ההיסטורי המיועד לשימור במטרה להופכו לבית מלון, זאת לאחר שהבא חתם ערבות עבור תורג'מן על הלוואה בסך 200 אלף שקלים, אותם תורג'מן לא השיב והכספים חולטו מהבא. בנוסף, חושדת המשטרה כי תורג'מן קידם את עניינהם של בעלי עסקים בעיר בתמורה לטובות הנאה.
בית משפט השלום בראשון לציון האריך את מעצרו של תורג'מן עד ל-19 במרץ, והוא שוחרר למעצר בית עד ה-30 במרץ בכפוף להגבלות נוספות.
ב-29 ביולי המשטרה הודיעה כי התגבשה תשתית ראייתית, בחשד למעורבות בעבירות מתן וקבלת שוחד, מרמה, הפרת אמונים וגניבה בידי מורשה וכי תיק החקירה יועבר בימים הקרובים לפרקליטות לצורך עיון והחלטה.
שודדי הפיצוחים 2: טבעי להשתגע

עלילה

סולי, שהפך לגיבור בסוף הסרט הקודם, ושאר חיות הפארק עושים חיים במרתף חנות הפיצוחים, בניגוד לרוחה של אנדי אשר ממשיכה לחפש מזון בטבע. אולם כאשר חנות הפיצוחים התפוצצה, סולי וחבריו נאלצו לחזור לאסוף מזון בפארק, וסולי ובארי ניסו למצוא תחליפים ללא הצלחה. לרוע המזל, יזם ראש העיר המרושע והמושחת, פרסיבל ג'יי מאלדון, להרוס את פארק ליברטי ולבנות במקומו פארק שעשועים, ובנוסף הוא שכר את גונתר פקח החיות על מנת להרגן, הפארק נהרס על ידי פועלי ההריסה ופרשס נחטפה על ידי בתו של ראש העיר שם חיית המחמד שלה פרנקי מתאהב בה, אנדי נסתה לחפש מקור לגור בו ונתקלה במגרש גולף וסולי יצא להציל את פרשס ונכנס לצ'יינה-טאון ונתקל בחבורה של עכברי נינג'ה ובמנהיגם מר פנג והצליחו לצאת משם בנס, לאחר מכן סולי ובארי הגיעו לביתו של ראש העיר והצליחו להציל את פרשס אולם נתפסו על ידי הת'ר, בתו המפונקת של ראש העיר, כאשר סולי נתקע, חברו בארי ניסה להצילו ונפגע בנפילה. סולי היה עצוב שחשב שבארי מת אולם הוא גילה שהליקוק של פרשס ריפא אותו.
לאחר מכן, בפתיחת פארק השעשועים של ראש העיר, התקיפו החיות את המבקרים והרסו את המתקנים של הפארק, לרוע המזל, פקחי החיות הגיעו וחטפו את כל החיות והרדימו את אנדי, סולי הבין שהוא זקוק לעזרה וביקש עזרה ממר פנג ומחבורת העכברים בצ'יינה-טאון, ובעזרת העכברים כל החיות שוחררו ופרשס התאחדה מחדש עם פרנקי, ובנוסף פארק השעשועים נהרס וראש העיר, הת'ר וגונתר נעצרו.
כעבור כמה חודשים פארק ליברטי נבנה מחדש, פרנקי ופרשס הולידו גורים וסולי ואנדי טיילו יחד עם פרשס אל עגלת האגוזים בפארק.

הפצה

ב-23 בינואר 2014 נודע כי סרט ההמשך יופץ ב-15 בינואר 2016. בסופו של דבר, הסרט הופץ ב-11 באוגוסט 2017.

ביקורת

כמו הסרט הקודם, הסרט זכה לביקורות שליליות. באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 9% המבוסס על 54 חוות דעת עם ציון ממוצע של 3.8/10. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 37 מתוך 100 המבוסס על 18 חוות דעת. בסקירת קהל שנעשתה לאתר CinemaScore קיבל הסרט ציון B.

הכנסות

נכון ל-24 בספטמבר 2017 גרף הסרט $28,370,522 בארצות הברית, $30,167,102 מחוץ לארצות הברית ו-$58,537,624 ברחבי העולם כולו. בסוף השבוע הראשון להקרנותיו גרף הסרט $8,342,311 ודורג שלישי בקופות וירד למקום החמישי בדירוג זה בשבוע שלאחריו.
ויליאם מקלין

ויליאם האנה מקלין (באנגלית: William Hannah McLean;‏ 1877–1967) היה מתכנן ערים סקוטי וחבר בית הנבחרים הבריטי.

קורות חייו

ב-1899 סיים לימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטת גלאזגו ומונה למהנדס בפרויקט סלילת מסילות ברזל בחוף המערבי של סקוטלנד. ב-1906 מונה לשירות הציבורי בסודאן והוצב כמהנדס העיר חרטום. מקלין היה מעורב בתכנון ופיתוח העיר ועל בסיס ניסיונו פרסם מספר מאמרים והרצאות בנושא תכנון הערים. תכנון העיר חרטום, לפי תוכניות שירש מהמנהל שבנה לורד קיצ'נר, מהנדס אזרחי בעצמו, שימשו את מקלין כמודל בערים בהן עבד לאחר מכן, לרבות תוכנית מקלין בירושלים והתוכנית עבור אלכסנדריה מ-1921. 
הלורד קיצ'נר העביר את מקלין למצרים ה-1912 שם מונה למהנדס האחראי במשרד הפנים המצרי. תחת פיקוחו עוצבו נבנו מערכות מערכות ניקוז, מים, חשמל. בהמשך מונה למהנדס העיר אלכסנדריה שם נשאר עד סיום תפקידו ב-1926, לאחריו שב לסקוטלנד והצטרף לסגל של אוניברסיטת גלאזגו. ב-1931 נבחר כחבר בית הנבחרים הבריטי שם כיהן קדנציה אחת מטעם גלאזגו שלאחריה עבד במשרד המושבות בלונדון.

תוכנית מקלין לירושלים

במרץ 1918 נקרא לירושלים ככל הנראה על ידי המושל רונלד סטורס והאגודה למען ירושלים (אפשר שזומן על ידי אלנבי עצמו) לשם יצירת תוכנית רעיונית ראשונית לתכנון העיר ובעיקר לשימור העיר העתיקה. תוכנית מקלין שנכתבה במהלך חודש שהות בעיר, ואושרה ביולי אותה שנה כללה מפה שהוגדרה כסכמה לשימור העיר העתיקה, שיפור העיר החדשה והצגת קווי ההתפתחות העתידיים של העיר. כמו כן כללה התוכנית הסברים שהתייחסו גם לבית לחם ומודל שנבנה במושבה האמריקאית בירושלים. התוכנית קבעה שימור מלא של העיר העתיקה, חגורת אדמה מסביב לחומות ללא בניה כלל, חגורה חיצונית לחגורה זו שכללה בניה מוגבלת וריכוז הבניה החדשה ממערב לעיר לאורך מספר צירים שנקבעו בתוכנית. התוכנית שונתה כבר בשנה לאחר מכן על ידי פטריק גדס שביקר אותה קשות, אך החלטתו של מקלין לשמר באופן מוחלט את העיר העתיקה ולהותיר היכן שניתן טבעת ירוקה נשמר באדיקות עד ימינו.
WinWin

מאפייני האתר

לוח WINWIN הוא אתר הלוחות האינטרנטי של קבוצת ידיעות אחרונות. 
האתר מאפשר פרסום בחינם של מודעות למכירת רכב, השכרה ומכירה של נדל"ן פרטי ומסחרי בישראל ומחוצה לה, מוצרי יד שנייה, בעלי חיים ועוד.
האתר מכיל את זירת דירות חדשות – אשר מציגה עשרות פרויקטים חדשים בכל רחבי הארץ המכילים תמונות, וידאו, מפרט טכני ותוכניות דירה.
בלוח משולב מחירון הרכב ומחירון הדירות של לוי יצחק –מחירון הרכב נחשב למוסמך בענף הביטוח והשמאות בישראל.
בדצמבר 2013 – עלתה באתר זירת רכב חדש המחודשת בשיתוף חברת CARS FORUM, אשר מכילה סקירות רכב רלוונטיות ועדכניות של כלל היצרנים והדגמים בשוק.
במרץ 2014 התווסף באתר שירות המאפשר רכישת מוצרי יד שנייה מלקוחות פרטיים, באמצעות כרטיס אשראי.
ריי מאר

חייו

מאר גדל בחווה לגידול צאן ובקר בעיירה רומא שבמערב קווינסלנד. בגיל 9 נשלח לפנימייה בגולד קוסט. בהמשך למד בתיכון בבריזביין, והיה חבר בנבחרות הטניס, השחייה, האתלטיקה והרוגבי של בית ספרו. לאחר סיום לימודיו המשיך לשחק רוגבי במסגרת מקצוענית, ובמקביל החל לנסות את מזלו כשניגש למבחני בד שונים.
בראשית שנות ה-70 הנחה תוכנית פולק בשם "Around Folk". תפקידו הטלוויזיוני הראשון היה תפקיד אורח בסדרת המשטרה "Matlock Police" ב-1973, וב-1977 קיבל את תפקידו הקבוע הראשון, באופרת הסבון "Number 96". בהמשך גילם תפקידים נוספים בטלוויזיה ובקולנוע, הבולט שבהם בסדרת הטלוויזיה "Prisoner". 
ב-1988 החל לגלם את תפקידו של אלף סטיוארט באופרת הסבון "קרוב רחוק", אותו הוא מגלם גם כיום. מאז החל להשתתף בסדרה לא הופיע בסדרות ובסרטים נוספים, ואף דחה הצעה להשתתף בסרט הקולנוע "חתונתה של מיוריאל" בשל מחויבויותיו להפקת "קרוב רחוק".
ב-2007 גילם את דמותו של בוב במחזמר שהועלה בסידני ומבוסס על סרט הקולנוע הרפתקאותיה של פרסילה, מלכת המדבר. בשנת 2010 החל לגלם את אותו תפקיד בהפקה המקבילה של תיאטרון פאלאס הלונדוני.
פורשה (פורמולה אי)

קבוצת פורשה פורמולה אי (באנגלית: Porsche Formula E Team) היא קבוצת מרוצים של יצרנית הרכב פורשה הצפויה להתחרות באליפות מרוצי המכוניות חשמליות פורמולה אי. הקבוצה צפויה לערוך את הבכורה שלה בתחילת עונת 2019/2020.

היסטוריה

ביולי 2017 הודיעה חברת פורשה כי בסיום העונה היא תפסיק להתחרות באליפות העולם במרוצי סיבולת (WEC). העזיבה של החברה, שזכתה פעמיים באליפות העולם והשיגה שלושה ניצחונות במרוץ 24 השעות של לה מאן, נבעה מהחלטה אסטרטגית של מעבר לתחרויות בענף המכוניות החשמליות. החברה הודיעה כי תצטרף לאליפות החל מעונתה השישית (2019/2020).
בינואר 2019 הציגה הקבוצה לראשונה את השילדה שפיתחה לרכב המיועד. באוגוסט אותה שנה הציגה את דגם 99X Electric. לקראת עונת הבכורה החתימה הקבוצה את צמד הנהגים אנדרה לוטרר וניל יאני, שהתחרו בעבר עבור הקבוצה במרוצי הסיבולת.
פיוטר פלדמן

היסטוריה

פלדמן נולד בבאקו, אזרבייג'ן בשנת 1899 למשפחה יהודית. שמו היה פסח, אותו שינה לפיוטר בגיל 17. אביו, מנדל פלדמן, היה חייט ידוע בבאקו. אמו, שרה-רבקה, הייתה עקרת בית וגידלה את שלושת ילדיהם: פסח, אנתה ורחל.
לאחר סיום בית הספר למד פיוטר הנדסה במכללה עד פרוץ המהפכה הקומוניסטית בשנת 1917. בתחילתה הצטרף לצבא האדום ושירת בו עד סיומה של מלחמת האזרחים. השתתף בקרבות על חצי האי קרים וגם באזור הקווקז הצפוני. באחד מהקרבות הכיר את אשתו לעתיד, אולגה (1901–1981). אולגה (הילה) פרנק נולדה בעיר סובאלק בפולין, ומשפחתה עברה לאוקראינה לעיר אודסה. גם אולגב הצטרפה לצבא האדום וטיפלה בפצועים בקרבות.
לאחר סיומה של מלחמת האזרחים נישאו פיוטר ואולגה ונולדו להם שני ילדים. בת, אוקטברינה (1922–2014), ובן, ארטיום (1925–1993).
פיוטר התקדם מאוד בקריירה הצבאי שלו ובגיל 35 מונה למפקד אוגדה, ובשנת 1937 מונה למפקד הפוליטי של צי הים השחור.
באותה שנה סטלין פתח בטיהורים הגדולים בשורות הצבא האדום, ופיוטר נעצר בינואר 1938 במוסקבה. ב-22 באוגוסט 1938 הוצא להורג, לאחר משפט בזק. גופתו נקברה בקבר אחים בשטח צבעי סגור המוכר בשם קומונרקה.
אשתו אולגה נעצרה גם היא וישבה בכלא חצי שנה בעיר סבסטופול. ילדיהם, אוקטברינה וארטיום, שהו עם סבתם בעיר אודסה, עד שחרורה של אולגה.
VIX

VIX (קיצור באנגלית של Volatility Index, מדד התנודתיות; מכונה גם מדד הפחד) הוא מדד האומד את התנודתיות הצפויה במדד המניות S&P 500. המדד, בשמו המלא Chicago Board Options Exchange Volatility Index (מדד התנודתיות של בורסת האופציות של שיקגו), נקבע על ידי חישוב התנודתיות הגלומה בשעריהן של אופציות הנסחרות על מדד S&P 500.
מדד VIX מחושב בזמן אמת על ידי בורסת האופציות של שיקגו (CBOE). המדד משקלל את סטיית התקן הגלומה במחיריהן של האופציות מסוג CALL ו-PUT הפוקעות בתקופה של כחודשיים מיום חישובו. סטיות התקן הגלומות במחיריהן של אופציות נוטות לעלות ככל ששוק מניות נעשה תנודתי יותר, בשל העובדה שמשקיעים נוטים לחשוש מכתיבת אופציות, ואילו קוני האופציות מוכנים לשלם יותר, כדי להגן על עצמם מפני תנודתיות. לכן הן מהוות מדד טוב לרמת התנודתיות. מדד VIX מכונה "מדד הפחד", שכן הוא מבטא את חששות המשקיעים בתקופות שבהן שוקי המניות נוטים לרדת בחדות. למרות זאת, המדד אינו מבטא פחד מנפילות בלבד, אלא כל חשש משוק תנודתי.
הרעיון של מדד לתנודתיות נהגה לראשונה ופותח על ידי פרופסור דן גלאי ופרופסור מנחם ברנר בשנת 1987. עם זאת, הנוסחה שהם הציעו לחישוב מדד זה הייתה שונה מזו שאומצה. הנוסחה הקיימת לחישוב מדד VIX נהגתה על ידי פרופסור רוברט א. ויילי שנשכר לצורך זאת על ידי ה-CBOE.

התנהגות המדד לאורך זמן

המדד במתכונתו הנוכחית פותח בתחילת שנות התשעים על ידי רוברט ויילי מאוניברסיטת דיוק. ערכו הנמוך ביותר - 9.48 נרשם בדצמבר 1993. ערכו הממוצע של המדד מ-1990 ל-2008 היה סביב 19 נקודות. בשנים הראשונות של המאה העשרים ואחת, בתקופת משבר בועת ההיי-טק, הגיע המדד לרמות של מעל 40 נקודות (בשנת 2002), אך לאחר שוך המשבר נע בדרך כלל בערכים שבין 10 ל-20 נקודות.
עם פרוץ משבר הסאב-פריים, בסוף יולי 2007, פרץ המדד באופן מובהק את רמת 20 הנקודות, אך רק עם החרפת משבר האשראי בספטמבר 2008, שבר המדד שיאים גבוהים יותר, והגיע ב-24 באוקטובר 2008 ל-89.53 נקודות - שיא של כל הזמנים. לאחר ההתייצבות היחסית בשוקי ההון העולמיים בשנת 2009, ירד המדד במרץ לרמות של כ-40 נקודות, וביולי אותה שנה התבסס ברמות של פחות מ-30 נקודות. בתחילת 2010 ירד המדד אל מתחת ל-20 נקודות.
במאי 2010, במהלך המשבר בגוש האירו, קפץ המדד בשבוע אחד ביותר מ-80% וחזר לרמות של יותר מ-40 נקודות.
את שיאו בשנת 2011 קבע ב-8 באוגוסט עת נקבע ברמה של 48 נק' וזאת לאחר שזינק ב-173% במשך 13 ימי המסחר שקדמו לו.
על מדד VIX עצמו נסחרות אופציות מסוג CALL ו-PUT, חוזים עתידיים וכן מספר תעודת סל כשהפופולרית שבהן היא ה-VXX שמנהלת נכון לתחילת ספטמבר 2011 כ-1.4 מיליארד דולר ושמחזור המסחר שלה עולה על 30 מיליון תעודות ביום.

VIXTA - מדד הפחד הישראלי

בישראל פיתחו הכלכלנים שמואל האוזר מהקריה האקדמית אונו ורפי אלדור מהמרכז הבינתחומי בשיתוף עם יואב ליבל מדד פחד ישראלי, אותו הם מכנים VIXTA ‏ (Tel Aviv VIX), המחושב על בסיס נתוני האופציות על מדד תל אביב 25. מפתחי מדד זה הגדירו רמות לתיאור רמת הפחד, כך שרמה שבין 5 ל-18 נקודות הוגדרה כרמת פחד נמוכה, רמה שבין 18 ל-30 כבינונית, רמה של בין 30 ל-40 נקודות כגבוהה, ורמה של מעבר ל-40 כפאניקה. רמת מדד הפחד הישראלי הגיעה בתקופת המשבר אל מעל ל-65 נקודות (אוקטובר 2008).
יחסי הממלכה המאוחדת–מצרים

השלטון הבריטי

התקופה הראשונה של השלטון הבריטי (1882-1914) נקראת לעיתים קרובות "חסות סמויה". במהלך תקופה זו ח'דיוות מצרים נשארה פרובינציה אוטונומית של האימפריה העות'מאנית. בנובמבר 1914 הצטרפה האימפריה העות'מאנית למלחמת העולם הראשונה לצד מעצמות המרכז, ובעקבות כך הכריזה בריטניה באופן חד-צדדי, על חסותה על מצרים. הח'דיב השולט הודח ויורשו, חוסיין כאמל, הכריז על עצמו כסולטאן מצרים בדצמבר 1914.

עצמאות מצרים מהממלכה המאוחדת

בדצמבר 1921, השלטונות הבריטים בקהיר הטילו משטר צבאי ושוב גירשה את סעד זע'לול. ההפגנות שוב הובילו לאלימות, ובעקבות כך התקבלה ההצעה של הנציב העליון, לורד אלנבי, ובריטניה הכריזה באופן חד-צדדי על עצמאות מצרים ב-28 בפברואר 1922, ביטול החסות והקמת ממלכת מצרים. עד ההסכם האנגלו-מצרי (1936), הממלכה הייתה עצמאית רק להלכה, כיוון שהבריטים שמרו על השליטה ביחסי החוץ, תקשורת, הצבא והשליטה בסודן האנגלו-מצרית. בין השנים 1936-1952, הבריטים המשיכו לשמור על נוכחות צבאית ויועצים פוליטיים במצרים, אם כי ברמה מופחתת.
במהלך מלחמת העולם השנייה, חיילים בריטים השתמשו במצרים כבסיס לפעילות ברחבי האזור.
הצבא הבריטי התרכז בשנת 1947 באזור תעלת סואץ, אולם הרגשות הלאומנים, האנטי-בריטיים המשיכו לגדול לאחר המלחמה. המהפכה המצרית בשנת 1952 הפילה את בית המלוכה המצרי, חיסלה את הנוכחות הצבאית הבריטית במצרים, והקימה את הרפובליקה של מצרים המודרנית.

משבר סואץ 1956

בשנת 1956, נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר הלאים את תעלת סואץ, אשר היה נתיב מים חיוני, אשר דרכו רוב הנפט האירופי הגיע מהמזרח התיכון. בריטניה וצרפת, אשר שתפו פעולה עם ישראל, פלשו למצרים על מנת לתפוס את התעלה ולהפיל את נאצר. אולם ארצות הברית, בראשות הנשיא דווייט ד. אייזנהאואר, התנגדה בתוקף, באמצעות לחץ מדיני וכלכלי, וכפו על שלושת הפולשים לסגת. ראש ממשלת בריטניה, אנתוני אידן, הושפל ובשל כך התפטר מתפקידו זמן קצר לאחר מכן. בעקבות כך התחזק מעמדו של נאצר כמנהיג הלאומיות הערבית, והדרך הייתה פתוחה עבור חדירה רוסית לתוך המזרח התיכון.

היחסים המודרניים

היחסים כיום כוללים שיתוף פעולה צבאי, כגון הדרכה, ביקורים, ועדת חבר העמים לקברי מלחמה בהליופוליס ואל-עלמיין. כמו כן קיים תיאום עבור מעבר לספינות מלחמה בתעלת סואץ.
בשנת 2010, לאחר זמן רב של משא ומתן עם אוניברסיטת לונדון, מצרים החזירה 25,000 חפצים עתיקים, חלקם עוד מתקופת האבן. הפריטים כוללים חוד חנית נדיר, כמו גם כלי חרס מן המאה השביעית לפנה"ס, אשר נושאים את טביעות האצבעות של היצרנים שלו.
הממשלה הבריטית תמכה במהפכה המצרית בשנת 2011.
על פי מפקד האוכלוסייה בבריטניה בשנת 2001, כ-24,700 ילידי מצרים מתגוררים בבריטניה. המשרד הלאומי לסטטיסטיקה מעריך כי בשנת 2009 המספר עמד על 27,000.
בשלהי 2014, לשכת המסחר המצרית-בריטית (EBCC) פרסמה דו"ח המפרט את היקף הסחר בין שתי המדינות, אשר גדל באופן משמעותי בשנה זו. היצוא הבריטי למצרים גדל ב-15%, בעוד היצוא המצרי לבריטניה גדל על ביותר מ 30%. הדו"ח הזכיר את פרויקט תעלת סואץ החדשה של מצרים, וההתאוששות הכלכלית בעקבות שלוש שנים של מהומות מאז המהפכה בשנת 2011 אשר תרמו להישג הזה.

יחסים דיפלומטיים

בריטניה מחזיקה במצרים שגרירות בקהיר ו-3 קונסוליות בערים אלכסנדריה, ע'רדקה ושארם א-שייח, ואילו מצרים מצדה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון בלבד.
שגריר מצרים הנוכחי בבריטניה הוא כאמל נאצר, ואילו השגריר הבריטי במצרים הוא ג'ון קאסון.
אדין צוצאליץ'

קריירה

צוצאליץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ז'לייזניצ'אר סראייבו שם שיחק במשך 11 שנים, ושימש כקפטן בשלוש שנותיו האחרונות בקבוצות הבוגרים. צוצאליץ' נחשב לקפטן הצעיר ביותר בתולדות המועדון. רגע השיא שלו היה בהבקעת השער השני בדרבי העירוני נגד FK סרייבו במשחק הגביע, שהוביל לניצחון 1-3 והעפלה למעמד חצי גמר הגביע. בשנת 2010 חתם ל-3 וחצי שנים ב-פאניוניוס היוונית.
ב-9 בינואר 2012 הצטרף צוצאליץ' למכבי חיפה בה חתם לשלוש וחצי שנים. בינואר 2015 חתם בקבוצת מכלן מליגת העל הבלגית. ב-21 בינואר 2019 חתם לשנתיים וחצי באקהיסאר בלדייספור הטורקית.

צוצאליץ' היה הקפטן של נבחרת בוסניה והרצגובינה עד גיל 17, וחלק מהנבחרות הלאומיות עד גיל 19 ועד גיל 21. ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת ב-28 במרץ 2015 נגד אנדורה בניצחון 3-0 במסגרת מוקדמות יורו 2016.

חיים אישיים

צוצאליץ' נשוי למרימה ואב לילדה. הוא דובר אנגלית שוטפת.
אורי אדלר

ביוגרפיה

אדלר נולד בתל אביב בשכונת יד אליהו. אביו היה עיתונאי הצופה ברוך אדלר ואימו רחל הייתה מפקחת בחינוך הממלכתי-דתי במשרד החינוך. גדל בבית מגורי העיתונאים וילדותו עברה עליו במוסדות בני עקיבא, תנועה בה היה חניך ומדריך. בגיל 18 החל ללמוד בישיבת ההסדר קריית שמונה, שם פגש את הזמר ירמיהו שהפך לחברו ובהמשך שיתף עמו פעולה כזמר באלבום הניגונים האתני "נהרה". בשירותו הצבאי שירת כלוחם חי"ר בחטיבת הצנחנים שם התוודע לרבי נחמן מברסלב שהפך למורה הדרך שלו. לאחר השחרור למד במוסדות ישיבתיים שונים. 
אדלר מנגן בגיטרה מנערותו ובגיל 26 הצטברו אצלו מאות לחנים ושירים. אז פגש את המפיק המוזיקלי של אלבומיו, יהודה אשש ואיתו הקליט את שלושת אלבומי החומר המקורי. יחד עם "חבורת נהורא" שהקים הקליט את האלבום הראשון שנקרא בעל השדה. האלבום כולל בעיקר מילים מהמקורות, מפסוקים ומרבי נחמן מברסלב. ארבע שנים לאחר מכן יצא האלבום השני אור נעלם ובו כלולים גם שירים שכתב אדלר. הקו המוזיקלי באלבומים אלה הוא רוק רוחני בטעם של פעם ונגיעה אתנית. באלבום החומר המקורי השלישי אל ומתוך האינסוף כתב את רוב השירים ונגנו איתו נגנים ידועי שם וההפקה בו מוקפדת. בשני האלבומים הראשונים נתקרא "אורי אלדר וחבורת נהורא". לאחריהם חזר לשמו המקורי, אורי אדלר, ונהורא היא חברת ההפקות שלו המפיקה אלבומים ואירועי מוזיקה.
אלבומו האחרון נקרא "נהרה". זהו אלבום ניגונים בעיבודים אתניים, בביצוע ירמיהו ואנסמבל אדלר (אורי אדלר, שלום חסון ויהודה אשש). באלבום 13 רצועות בתמהיל של ניגונים מחצרות חסידיות חסידות סאסוב, חסידות ברדיצ'ב, חסידות חב"ד, חסידות קרעטשניף ואחרות. הניגונים מבוצעים בכלים אתניים, כמו עוד, סאז וג'ומבוש. באלבום שני ניגונים מקוריים של ירמיהו, שבוצעו באלבומיו הקודמים, וזכו לעיבוד מחודש.
בין השנים 2000 - 2002 היה ממייסדיה של הסצנה הליפתאית בכפר העתיק ליפתא השוכן למרגלות ירושלים.
למד משחק בבית הספר לתיאטרון אספקלריא ושיחק במספר הפקות במגזר הדתי, וכן בהצגות ושעות סיפור שנבנו על פי אלבומי סיפורי הילדים אותם הוציא.
למד אימון אישי בבית הספר של אלון גל ומאמן אנשים בשיטת "הדלתות" שפיתח, שיטה עליה כתב טורים בעיתונות האזורית והמגזרית, ונכון ל-2016 עובד על ספר המאמן בשיטה. 
החל משנת תשע"ח (2017) לומד כתיבה ותסריטאות בתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי.
הקים את עמותת "ברוך תהיה" לזכר אביו ברוך אדלר. העמותה מפעילה "בית יהודי נודד" הנודד ברחבי הודו במקומות בהם שוהים מטיילים ישראלים, נותנים להם אווירה יהודית ומעבירים להם סדנאות רוחניות ומוזיקליות.
נשוי עם ארבעה ילדים. מתגורר ביישוב בת עין.

דיסקוגרפיה

האלבומים יוצאים בהוצאת חברת דברי שיר.
אליהו ישראל

תולדות חייו

רבי אליהו נולד בשנת תע"ה, 1715 ככל הנראה ברודוס, לרבי משה שהיה רבה הראשי של רודוס. בשנת תק"ד, 1744 עלה רבי אליהו לארץ ישראל והגיע לירושלים, למד בישיבת "חסד לאברהם ובנין שלמה", הקים בית כנסת והיה חברותא לחיד"א. בשנת תקכ"ג, 1763 יצא רבי אליהו, כאחיו ר' חיים, לשליחות (שד"ר) בתחילה נסע למצרים ולאחר מכן יצא לשליחות באירופה ושם סבב בערים רבות ובהן: ונציה, ליבורנו, אמסטרדם, בורדו, פרנקפורט. בימי שליחותו כתב רבי אליהו על המצוקה הרוחנית הקשה שבה נמצאו הערים אליהן הגיע עד כי ספרי קודש כגון: גמרא וספרי הלכה לא היו מצויים. בשנת תקכ"ט, 1769, הגיע רבי אליהו לרודוס ובשנת תקל"ב, 1772, עבר לאלכסנדריה שבמצרים. כעבור שנה התמנה לדיין ולאב בית הדין של אלכסנדריה, תפקיד שבו כיהן עד ימי מותו. בתקופת כהונתו שימש גם כדרשן וכך אמר לבני קהילתו בדרשה לשבת תשובה (מספרו "שני אליהו", דרוש ט"ו, דף נ"ב.) 
נאמן הדיין כי לבי כאש בוער מראות ברע אלו הדברים אשר לא יעשו ואיני יכול לסבול עוד ולא אוכל שאת... וכבר עלה בדעתי שלא לדבר שום תוכחה כי כבר יצאתי ידי חובה כמה פעמים אכן לאהבת הקהל הקדוש חוזרני להזהיר אתכם למען תעזבו את המדות הרעות
נפטר בט' בשבט, בשנת תקמ"ד, 1 בפברואר 1784, ונקבר באלכסנדריה.

ספריו

רבי אליהו כתב ספרים רבים אך רובם נשארו בכתב יד, חלקם מוזכרים בספריו ובספרי בנו רבי ידידיה שלמה ישראל שהודפסו, בהם: "דבר המלך" - על הלכות מאכלות אסורות לרמב"ם, "צפחת אליהו" - חידושים על פרשיות השבוע, "כיסא אליהו" - על ספר התרומה לרבי ברוך מגרמייזא, "מזבח אליהו" - על מסכת גיטין, "אזור אליהו" - על ספר מקח וממכר לרב האי גאון, "מערת אליהו" - על מאמר תיקון סופרים לרשב"ץ, "נחל אליהו", "דבר אליהו", ו"דרושים נחמדים".