google/wiki40b huggingface dataset:
שלמה שוסטר

רבי שלמה שוסטר (כ"ט בחשוון ה'תרס"ח, 6 בנובמבר 1907 - י"ז באדר ה'תשכ"ח, 17 במרץ 1968) היה רב ופוסק הלכה שהתפרסם בשל זכרונו ובקיאותו ובשל התפקיד המכריע שמילא בהתרת עגונות מלחמת העולם השנייה בשנים שלאחר השואה כרבה של לודז' וראש בית הדין הרבני בעיר.

ביוגרפיה

נולד בטרקאי שבמחוז משנה טרקאי בסביבות וילנה, ליטא. אביו היה הרב יצחק הלוי שוסטר, לימים רבה של סוקולקה, ואמו הייתה בתו של רבי נחום גרינהויז מטרקאי ונכדתו של רבי שלמה הכהן.
גם אביו נחשב בישיבות ליטא לעילוי, אך בנו התפרסם יותר בשל היקף ידיעותיו כבר בגיל צעיר וכונה "העילוי מסוקולקה", לפי האגדה ידע לצטט בלשונם המדויק, רבים מספרי הראשונים מלבד ספרי התלמוד. בגיל צעיר החל ללמוד אצל הרב שמעון שקאפ בישיבת שער התורה בגרודנה ובשנת 1928 עבר לישיבת מיר. בפרוץ מלחמת העולם השנייה שהה בווילנה ועמד בראש כולל אברכים שהוקם אז בקלויז הישן ביוזמת הרב חנוך אייגש. הוגלה לסיביר ושרד שם את שנות המלחמה.
הוא פעל בקרב שארית הפליטה ובשנת ה'תש"ח (1948) התמנה כרבה של לודז' ואב בית הדין הרבני בה. פעילותו התמקדה בטיפול אינטנסיבי בבעיית עגונות מלחמת העולם השנייה שרבות מהן שהו עדיין באירופה ובפולין בפרט. לאחר שלוש שנים של עבודה מתמשכת בנושא זה, עלה לישראל בשנת 1951, והתגורר בסמוך לישיבת חברון כנסת ישראל. הוא נהג ללמוד במהלך כל היום בהיכל הישיבה ולהתנצח בלימוד עם תלמידיה. סירב להתעסק עוד במשרות רבניות וחי חיי עוני. ב-1958 היגר לארצות הברית שם פירנסו אותו בצמצום כמה ממעריציו. הוא נפטר כמעט אלמוני בי"ז באדר ה'תשכ"ח, 17 במרץ 1968.
אלמנתו נפטרה בשנת 1997 בניו יורק ובשנותיה האחרונות התגוררה בביתם של הרב שמואל ברנבוים ואשתו.
אורי ואלה

עונה 1

אורי (שלמה בראבא) ואלה (דינה סנדרסון) הם אב ובתו המתמודדים עם מות אם המשפחה, תמי, בעקבות מחלת הסרטן. אורי, זמר בעל קריירה יצירתית ומפוארת מנסה לפתוח את פרק ב' בחייו. אלה, ללא מטרות ותוכניות עתידיות, מחפשת את עצמה בין הזדמנויות, גברים ועבודות זמניות. הצימוד של השניים מעכב את ההתקדמות של כל אחד במודע או שלא במודע. סיפור המסגרת מבוסס באופן רופף על סיפורה האישי של דינה סנדרסון.
מערכת היחסים בין האב לבתו מורכבת ובעלת גבולות לא מוגדרים: "אורי ואלה אוהבים אחד את השנייה, מותה של האם לא פירק את המשפחה, הוא רק גרם להם להתכרבל ולהשתבלל עוד יותר אחד בחייה של השנייה, עד שהגבולות מעט מטשטשים ולרגעים נדמה שהם כאילו זוג."
עמית הרשקוביץ כותב: "'אורי ואלה' עוסקת, בין היתר, בניסיון של דור אחד להועיל לדור שמתחתיו, לשחרר אותו, להעניק לו אמצעים לבנות את עצמו בעצמו - אם זה אפשרי בכלל. היא עוסקת גם בדור הקודם, שעדיין לכוד בעצמו בזוועות שאף אדם לא פטור מהם: בכאב, בחוסר הבנה, באשמה ובמוות. הדיאלוג שלהם עוסק לעיתים קרובות בטפל (בעיקר באוכל). אבל מתחת לפני השטח תמיד יש משהו אחר, קירבה חזקה שאף אחד לא בדיוק יודע איך להתמודד איתה - והרבה פעמים דווקא מתוכה מתעורר הצורך להרחיק. והסדרה 'אורי ואלה', בניגוד לדמויות שלה, לא מעוניינת להרחיק".

עונה 2 - הברווזון המכוער

עונה זו נקראת הברווזון המכוער. היא מתרכזת בצוקי (פבלו רוזנברג). הפקת עונה זו תתחיל במהלך שנת 2019.

פסקול

פסקול הסדרה מאופיין במוזיקה ישראלית מקורית. השירים המקוריים בסדרה מהווים חלק משמעותי ממנה ונוכחים בכל פרק. שלמה בראבא שר בעצמו ונותן ביטוי נוסף ואחר לדמות של אורי, לתהפוכות הנפש ולכאבים שהוא עובר.
מי שיצרו את השירים שמעטרים את הסדרה הם הצמד גל תורן (סולן להקת "מרסדס בנד", מוזיקאי ושחקן המגלם בסדרה את דמותו של שמוליק) וגיא לוי (מלחין, בין היתר גם את מופע הילדים "שירים לעמליה"). לא כל השירים נכתבו עבור הסדרה וחלקם יצאו כחלק מפרויקט משותף של גל תורן וגיא לוי שנקרא "ליילי".

פרס האקדמיה לטלוויזיה

במרץ 2017 זכתה הסדרה אורי ואלה ב-6 פרסים, בהם הדרמה הטובה ביותר. 
הסדרה זכתה גם בפרס הבימוי שהוענק ליובל שפרמן ובפרס השחקן הטוב בסדרה דרמה שהוענק לשלמה בראבא, פרס עיצוב הפסקול הטוב ביותר לרונן נגל, הצילום הטוב ביותר לגיא רז והעיצוב האומנותי הטוב ביותר לשונית אהרוני .
אוסף התצלומים הלאומי

אוסף התצלומים הלאומי הוא אוסף תצלומים היסטוריים ועדכניים. באוסף מצויים תצלומים בשחור לבן ובצבע, המתארים מגוון רחב של נושאים ואירועים בחיי מדינת ישראל, ואף עוד טרום המדינה.
מחלקת הצילומים של לשכת העיתונות הממשלתית הוקמה על ידי דוד אלדן בשנת 1948 בתל אביב. בשנת 1983 הועבר האוסף לירושלים, כאשר ממשלת ישראל החליטה על העברת לשכת העיתונות הממשלתית לבירה.
לרגל יובל החמישים לעצמאותה של מדינת ישראל, החליטה לשכת העיתונות הממשלתית, יחד עם תהיל"ה וועדת האינטרנט הממשלתית, להעלות את האוסף לרשת האינטרנט. מתוך כחצי מיליון התמונות המודפסות, נסרקו עשרות אלפי תמונות והן זמינות להורדה באתר האינטרנט של האוסף. בעבר היה צורך לשלם כדי לרכוש אותן בהפרדה גבוהה. בעקבות ביקורת על כך שתצלומים שהופקו בעזרת מסי אזרחים ותרומות של אוספי תמונות אינם זמינים בחינם לאזרחים (ואף קיימות עליהם זכויות יוצרים של המדינה), שונו נוהלי האוסף, והחל מ-1 בינואר 2012 ניתן לקבלן חינם אין כסף בהורדה מיידית.
כל התצלומים באוסף הדיגיטלי ניתנים לחיפוש באנגלית ובעברית.
דובז'ין על נהר ויסלה

יהודי דובז'ין

בשנת 1765 נמנו בעיירה 757 יהודים, ולקהילה השתייכו 330 יהודים נוספים מכפרי הסביבה. תחת שלטון פרוסיה מסוף המאה ה-18 סבלו יהודי העיירה מהגבלות כלכליות, שהביאו לעזיבה של רבים מהם את היישוב.
בין מלחמות העולם התקיימו בעיירה סניפים של המפלגות הציוניות השונות, לצד סניף של אגודת ישראל, אשר רוב חבריו נמנו על חסידות גור, וסניף של הבונד. כמו כן, פעלו בעיירה בית ספר מרשת תרבות ושתי ספריות יהודיות. בתקופה זו נמנו בעיירה 775 יהודים, מתוך כ-2,693 תושבים.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, החלו אלו לבצע בתושביה היהודים מעשי התעללות וביזה, וחטפו יהודים לעבודות כפייה. ב-24 בספטמבר 1939 הועלו באש בית הכנסת ובית המדרש בעיירה, וכן  השטיבל של חסידות גור במקום. בתחילת אוקטובר 1939 גורשו יהודי העיירה לגנרל גוברנמן, שם נספו מאוחר יותר. בית העלמין היהודי של העיירה נהרס גם הוא בתקופת השואה.
אפוסטרוף

שימושים

לאפוסטרוף כסימן פיסוק שני שימושים עיקריים: ציון הישמטות אותיות וציון יחסת השייכות. באנגלית משמש האפוסטרוף במקרים נדירים בצורות ריבוי.

השמטות אותיות

דוגמאות:

יחסת השייכות

דוגמאות:
שלד חיצוני

שלד חיצוני (באנגלית: Exoskeleton) הוא מעטפת שריון חיצונית המותאמת מבחינה אנטומית לגופם של בעלי חיים, בניגוד לשלד פנימי רגיל המצוי בבני אדם. בעוד שרבים מחסרי חוליות הם בעלי שלד חיצוני קשיח, כדוגמת חלזונות, המערכת מזוהה ביותר אצל פרוקי רגליים (כדוגמת חרקים, עכבישאים וסרטנים). שלדים חיצוניים מכילים חלקים עמידים אשר מגוננים, מפרישים, תומכים ומזינים את הגוף אותו הם עוטפים, בנוסף משמשים כחוצץ כנגד ספיגת נוזלים מבחוץ.
שלד החיצוני מתועד במאובנים בני 550 מיליון שנה, והתפתחותם האבולוציונית היא חשובה לא פחות מזו של בעלי החיים בעקבות ההתפוצצות הקמבריונית שהתרחשה באותה תקופה.

שלדים חיצוניים מלאכותיים

השלד החיצוני מתואר בספרות המדע בדיונית כאמצעי עזר מלאכותי לבני אדם לצורך מיגון, בעיקר בעתות קרב, ולצורך הגדלת הכוח הפיזי, כדי לאפשר את הגברת עוצמת התקיפה ונשיאת משקלים כבדים.
כיום מפותחים מספר עזרים מכניים לשימוש. בנוסף, נעשה שימוש בעזרים חיצוניים ברפואה המודרנית (ר' אורתוטיקה).
נגד בדידות

הספר

הספר מהווה מעין המשך לספר "נגד הבדידות - רשמים", שפרסם המחבר בשנת 2011. המחבר סיפר שבתחילה חשב לקרוא לספר "'נגד אינדיווידואליזם".
הספר מורכב מאוסף חיבורים ומאמרים של טאוב, והם מעלים מחשבות ותובנות חדשות על מחיר ה"בדידות" וה"אינדוידואליזם".
יצחק מור כתב בביקורת לספר:
"טאוב מתעקש לפסוע בשדה המציאות וללמוד מהניסיון ההיסטורי, הפסיכולוגי והתרבותי. הוא מראה כיצד דווקא שיקום הסמכות החברתית מאפשר את שיקום החירות האישית, וכיצד היכולת להתאגד, לקיים יחסי גומלין, ליצור קשר, היא המפתח למימוש עצמי מלא. האינדיבידואליזם אינו חטא, תועלתו מרובה מנזקיו – אבל טאוב מבקש להראות שהוא אולי מוערך יתר על המידה."
לי ניילון

קריירה

ניילון שיחק במכללת טקסס קריסטיאן ונבחר בדראפט 1999 על ידי קבוצת שארלוט הורנטס כבחירה מספר 43. הקבוצה, שלא בנתה עליו כשחקן שמתאים באותו הזמן לליגת ה-NBA, שלחה אותו לשנת ניסיון באירופה והוא הוחתם על ידי אדקו מילאנו מהליגה האיטלקית הראשונה, בה הוביל את קבוצתו בממוצעים (20.4 נקודות למשחק) בעונת 1999-2000.
בעונה שלאחר מכן חתם על חוזה לשנתיים בהורנטס, שלאחריהן עבר לניו יורק ניקס לעונה אחת. בעונת 2003-2004 התחיל את העונה באטלנטה הוקס אך שוחרר וחתם באורלנדו מג'יק. לאחר אותה העונה החליף שוב קבוצה וחתם בקליבלנד קאבלירס. בעיות משמעת עם המאמן והסתבכות עם המשטרה המקומית עקב תקיפת אשתו הובילו לשיחרורו מהקבוצה.
ניילון היה נתון במעצר במשך מספר שעות ושוחרר לאחר ששילם קנס של 300 דולרים למשטרה המקומית בעבור מעצרו. בהמשך הוא גם חויב לעבור סדנה ללימוד שליטה בכעסים. לאחר מכן חזר ניילון לניו אורלינס הורנטס וחתם על חוזה לעונה. בעונה זו, 2004-2005 השתפר משחקו של ניילון והוא הפך לשחקן NBA מהשורה. את העונה סיים עם ממוצע של 14.2 נקודות למשחק. אף על פי כן, בסיום העונה שוחרר מניו אורלינס והתקשה למצוא קבוצה אחרת. לבסוף חתם בפילדלפיה 76', אך שיחק בה רק למשך כמה משחקים לפני ששוחרר שוב.
בשנת 2006 חתם בקבוצת בני השרון הישראלית ונבחר לשחקן העונה בליגת העל על ידי מנהלת הליגה. בשנת 2007, עבר לשחק ברוסיה, בקבוצת סיבירטלקום לוקומוטיב נובוסיבירסק. אחרי כמה עונות הוא עבר לא-ריאדי ביירות מלבנון, ומשם לקבוצה לונדורס Leonadores D מקסיקו. קבוצתו הבאה הייתה בני השרון, אליה חזר לעונה נוספת, והיה שותף להפסדה בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קולע 19 נקודות.
לאחר מכן שיחק באטומרומו ההונגרית (2011), בפנטראס דה אגואסקליינטס המקסיקנית (2012), בגויאנג אוריון אוריונס הקוריאנית (2012), באסטודיאנטס דה באיה בלנקה הארגנטינאית (2012–2013), ובעונה הבאה (2013–2014) חזר ניילון לפנטראס דה אגואסקליינטס המקסיקנית.
בשנת 2017 נבחר ניילון במקום ה-13 בדראפט של ליגת ה-BIG3 על ידי קבוצת Tri-State, והוא משחק בה לצד ג'רמיין אוניל, בונזי ולס, קסבייר סילאס ומייק ג'יימס, תחת המאמן ג'וליוס ארווינג ("ד"ר ג'יי").
פלאסה

פלאסה (ברומנית: plasă, ברבים plăşi  "פּלֶש" - בעברית - נפה) היא יחידת חלוקה מנהלית טריטוריאלית ברומניה של פעם, המדורגת באמצע בין המחוז הנקרא "ז'ודץ" ובין ה"קומונה" (יחידה המורכבת מכפר אחד או יותר). בראש הפלאסה עמד  פרטור שמונה על ידי פרפקט המחוז. המוסד שבראשו עמד הפרטור נקרא  pretură פרֶטורה.
חלוקת המחוזות (ז'ודץ) ל "פלאסות" (plăşi) הונהגה בימי השליט קרול הראשון ונמשכה בתקופה הממלכה הרומנית ועוד שנתיים תחת השלטון הרפובליקני הקומוניסטי עד לשנת 1950.
אז ה"פלאסה" הוחלפה לפי הדגם של ברית המועצות על ידי ה"ראיון".
סנטיאגו מינה

קריירת מועדונים

מינה נולד באוראה דה גאאן שבחבל הבסקים, ספרד. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בברצלונה ב', קבוצת המילואים של ברצלונה, בעונת 1976/1977, בה ירדה הקבוצה לליגה הספרדית השלישית. במהלך שירותו הצבאי בעיר שיחק בהשאלה באלחסירס, ובהמשך הושאל גם לסבדל.
לקראת עונת 1981/1982 עבר מינה לסלטה ויגו שהייתה בליגת המשנה הספרדית. ב-20 בספטמבר 1981 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בתיקו 1-1 נגד קורדובה. בעונה זו לקח חלק בעלייתה לליגת העל, כששיחק ב-3 משחקים. ב-5 בספטמבר 1982 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בהפסד 1-0 לסביליה. באותה עונה סיימה סלטה ויגו במקום ה-17 בליגה וחזרה לליגת המשנה .
בעונת 1984/1985 החל מינה לשחק בלורקה דפורטיבה. ב-14 באוקטובר 1984 קיבל את הכרטיס האדום הראשון והיחיד בקריירה שלו, בהפסד 6-0 לסלמנקה.
בסיום העונה, שהסתיימה בירידתה של הקבוצה לליגה השלישית, פרש מינה מכדורגל, כשהוא בן 27 בלבד.

חיים אישיים

בנו של מינה הוא הכדורגלן סנטי מינה, גם הוא שחקן סלטה ויגו בעבר.
נמל התעופה הבינלאומי גיברלטר

בעקבות הסכסוך על השליטה באי

המחלוקת בין ספרד לממלכה המאוחדת בעניין השליטה על מצר היבשה ברוחב של 800 מטר שבו ממוקם, בין היתר, גם נמל התעופה, העיבה על פעילותו של הנמל משך שנים (מחלוקת זו שונה ונפרדת מטענות הספרדים לבעלות על הטריטוריה כולה). ב-2 בדצמבר 1987 חתמו ממשלת ספרד והממלכה המאוחדת על הסכם לפיו יופעל השדה במשותף לצרכים אזרחיים, וטרמינל חדש יוקם מצפון לו, בתחומי העיר לה לינאה דה לה קונספסיון שבספרד. ממשלת גיברלטר סיכלה את המהלך בשנת 1988 וההסכם לא יושם מעולם. מאז הצליחה ממשלת ספרד למנוע באופן יעיל את הפעלתן של טיסות ישירות בין גיברלטר ליעדים שונים ברחבי אירופה, למעט אלה שבתחומי הממלכה המאוחדת, בין היתר על ידי איסור טיסה מעל שטחה.
בעקבות דיונים בהשתתפות ספרד, הממלכה המאוחדת וגיברלטר, נחתם ב-18 בספטמבר 2006 הסכם שהסדיר מחדש את התנועה האווירית האזרחית מגיברלטר ואליה, והמגבלות הוסרו. בהמשך לכך, ב-16 בדצמבר 2006 החלה חברת התעופה איבריה להפעיל קו טיסה ישיר בין מדריד לגיברלטר, לאחר שמאז שנת 1979 לא נחתו מטוסים ספרדיים בנמל. אחד מסעיפי ההסכם קובע שתנועת נוסעים מגיברלטר ליעדים בתחומי ספרד בלבד, תחשב כתנועה בתוך מדינות שנגן.

הנמל כיום

הטרמינל הקיים והקטן המשתרע על פני 5,000 מ"ר, הוחלף במבנה חדש בן שתי קומות ובשטח של 20,000 מ"ר, אשר הוקם מצידו הצפוני של המסלול בתחומי גיברלטר, וצורתו כשל מעוין שחזיתו הצפונית חופפת לקו הגבול. הוא מסוגל לטפל בתעבורה של עד מיליון נוסעים בשנה, ומותקנים בו ארבעה שערי עלייה למטוס, ומגרשי חנייה ל-500 כלי רכב. כביש חדש מתחת לחלקו הצפוני של המבנה מוביל אל מנהרה חדשה מתחת לחלקו המזרחי של המסלול, אשר מחברת את הטרמינל אל יתר חלקיה של גיברלטר. מעבר הגבול ורחוב וינסטון צ'רצ'יל נותרו במקומם, אך האחרון משמש אך ורק לתנועת הולכי רגל, והוא ישמש כלי רכב אך ורק במקרה חירום. הקמת המבנה תוכננה להסתיים בסוף שנת 2008 בעוד שהמנהרה הייתה צפויה להפתח לתנועה באמצע שנת 2009, אך בשל עיכובים נדחה תאריך היעד לשנת 2011. לבסוף נחנך המבנה באופן רשמי ב-13 ביוני 2012.
רוז'ה דיוואזן

חייו

רוז'ה דיוואזן נולד לאב ארכיטקט. גדל והתחנך בז'נבה, בה סיים את האקדמיה לאמנויות, תוך שהוא מתמחה בציור תפאורות-תיאטרון ובציור קיר. 
ב-1926 נסע לצרפת, שם ניהל תחילה מפעל לקדרות בעיירה פרני-וולטיר ואחר כך נתמנה מנהל אמנותי של מחלקת הציור במפעל-טקסטיל בעיר ליון. 
כעבור שנה הוזמן לנהל מפעל דומה בניו יורק. אך בבואו לארצות-הברית פשט המפעל את הרגל. 
דיוואזן החליט לנסות להגשים חלום ישן שלו — איור ספרי-ילדים. 
ב-1938 קיבל אזרחות אמריקנית, ומאז אייר וכתב עשרות ספרים, רובם לגיל הרך. ספריו מצטיינים בשילוב של טקסט וציור. סגנונו תמציתי ובהיר וציוריו הצבעוניים שופעי שימחת-חיים.

משפחתו

רעייתו, הסופרת לואיז פטיו (נולדה 1904), חיברה בין השאר את הסדרה רבת-ההצלחה "האריה המאושר" (1954. אייר בעלה ר' דיווזן. פרס גרמניה לספרות- ילדים), שתורגמה ל-14 שפות ונפוצה במיליון עותקים.
רם בן ברק

ראשית חייו

בן ברק נולד וגדל בנהלל. ב-1976 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם וכקצין בסיירת מטכ"ל. בתפקידו האחרון היה מפקד פלגת לוחמה בטרור, עד שחרורו ב-1981.

קריירה

ברק הצטרף ל"מוסד" ב-1984 ושירת במגוון תפקידי שטח ופיקוד מבצעיים באגף "קשת". באפריל 1991 נעצר בקפריסין יחד עם שלושה סוכנים נוספים של "המוסד" כשהתחזו לתיירים במהלך מבצע השתלת מכשירי האזנה בשגרירות איראן בניקוסיה. נגד חברי החוליה הוגש כתב אישום בעבירות של ריגול, פריצה, הסגת גבול ועוד, הם הורשעו בסעיף הסגת הגבול, נגזר עליהם קנס והם שבו לישראל. ב-2004 מונה לראש אגף "קשת" בארגון, ועמד בראש האגף בעת שזה אסף מידע על הכור הגרעיני בסוריה. בשנים 2009 עד 2011 כיהן כסגן וכמשנה לראש המוסד. עם סיום כהונתו בתפקיד סגן ראש מוסד, הושאל לצה"ל ושימש כמתאם מבצעים מיוחדים. לאחר מכן, יצא לשליחות בארה״ב ושימש כעמית מחקר בכיר במרכז סבן למדיניות המזרח התיכון במכון ברוקינגס, בוושינגטון.
בדצמבר 2014 מונה למנכ"ל המשרד לענייני מודיעין והמשרד לנושאים אסטרטגיים. תפקיד אותו מילא עד לפרישתו במאי 2016.
בדצמבר 2015 היה אחד משלושת המועמדים להתמנות לתפקיד ראש המוסד, אך לבסוף נבחר יוסי כהן.
בן ברק בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.
בפברואר 2015 מונה לנשיא חברת הסטארט-אפ הישראלית "המימד החמישי", שנסגרה בדצמבר 2018, בנוסף, שימש כנשיא חברת הייעוץ "פורטיפיי דיפנס".
ב-15 בינואר 2018 הודיע על הצטרפותו למפלגת יש עתיד. רם בן ברק הוצב במקום ה-11 ברשימת יש עתיד לכנסת ה-21, ובמקום ה-26 ברשימת כחול לבן (איחוד המפלגות חוסן לישראל, יש עתיד ותל"ם).
מנובמבר 2018 עד כניסתו לפוליטיקה באפריל 2019 שימש כיועץ לדיקטוריון בחברת המודיעין העסקי ״שיבומי״ אשר הוקמה על ידי יוצאי מערכת הביטחון ובנוסף, מינואר באותה השנה שימש כיו"ר הדירקטוריון בחברת הסטארט-אפ "איימינדרס".
ב-30 באפריל 2019 הושבע כחבר כנסת.

חיים פרטיים

נשוי לאיילת עמישב-בן ברק, רופאה במחלקת המטו-אונקולוגית ילדים במרכז הרפואי רמב"ם ומתגוררים בנהלל. לזוג שלושה ילדים. אחיו הבכור, זהר, נהרג בקרב החרמון מלחמת יום כיפור. בן דודו הוא הסופר מאיר שלו.
ג'ון ג'וזף

ביוגרפיה

ג'וזף גדל בניו יורק סיטי בבית עם אלימות ובעיות אלכוהול. בשנת 1969, נשלח לבתי יתומים למשפחות אומנה בהם חווה התעללות. בגיל 14 ברח והפך להומלס. הוא התמכר לאלכוהול ולסמים והסתבך בעולם הפשע (נורה, נדקר ואף ישב בכלא לבני נוער). בשנת 1981, החל לעבוד כטכנאי של להקת הפאנק Bad Brains , נחשף דרכה לגישת החשיבה החיובית (PMA)  ואימץ אותה בלהט. כחלק מיישום הגישה, ג'וזף הפסיק לצרוך סמים, עבר לתזונה טבעונית והפסיק מזון מעובד. לאחר מכן, החל לתרגל יוגה ומדיטציה ולעסוק באמנויות לחימה, שחייה, רכיבה וריצה.
בשנת 1989, לאחר שצפה בטלוויזיה ביריבות בין דייב סקוט למרק אלן בטריאטלון איש הברזל, החל לראשונה להתעניין בתחרות זו. בשנת 2012, השתתף לראשונה באליפות איירון-מן האמריקאית. נכון לשנת 2018, השלים 9 טריאטלוני איש הברזל. בשנת 2007, הוציא לאור את האוטוביוגרפיה The Evolution Of A Cro-Magnon, ובשנת 2010, הוציא לאור את ספרו Meat Is For Pussies.
ויולונה

וִיוֹלוֹנֶה הוא כלי קשת גדול ממשפחת הויולים (פירוש השם באיטלקית הוא 'ויול גדול'). ויולונה הוא לרוב כלי ברגיסטר קונטרה-באס, בעל שריגים ניידים (fret), המכוּוָן בקוורטות. על כל פנים, השם ויולונה שימש בתקופות שונות ובמקומות שונים לתיאור סוגים רבים של כלים, ויש הרואים בו שם כללי לכלי מיתר נמוכים.
שני סוגי הוויולונה העיקריים הם '16 רגל' (כלי המצלצל אוקטבה מתחת לכתוב בתווים, ברגיסטר קונטרה-באס), וכלים המצלצלים בגובה בו הם כתובים (רגיסטר באס). לסוג השני משתייכים כלֵי '12 רגל' וכלֵי '8 רגל' - האחרונים אינם גדולים בהרבה מן הצ'לו, ולרוב המנעד שלהם כמעט זהה לזה של הצ'לו. לרוב הכלים חמישה או שישה מיתרים. לוויולונה צליל בהיר וקל יותר מזה של הקונטרבס, אך מסיבי יותר מזה של הצ'לו.
סוגים שונים של ויולונה שימשו בקביעות כחלק מסקציית הקונטינואו במוזיקת בארוק, ומהם התפתח גם הקונטרבס המודרני. כיום משמש הכלי בהרכבים, תזמורות ואנסמבלים של מוזיקה עתיקה.
או פורטונה

או פורטונה (בלטינית: O Fortuna) הוא מזמור מתוך כרמינה בוראנה, אוסף שירה בלטינית מהמאה ה-13, שנמצא במנזר בנדיקטבויירן שבבוואריה.
פורטונה היא אלת המזל במיתולוגיה הרומית. המזמור הוא הפרק המפורסם ביותר ביצירתו של קרל אורף כרמינה בוראנה משנת 1937, והיא פותחת וסוגרת את היצירה. או פורטונה זכתה להצלחה רבה בגרמניה הנאצית ולאחר מכן בשאר העולם, כאשר נעשה בה שימוש רב בסרטים ובתוכניות טלוויזיה בעשורים האחרונים, לעיתים קרובות כמלווה מצב דרמטי, למשל ב-The Tonight Show ובמשפחת סימפסון. בין האמנים שביצעו או סימפלו מהיצירה נמנים אוזי אוסבורן והראפר נאס.
מוזיאון בעלות הברית

אתר המוזיאון

המוזיאון ממוקם בשכונת דאהלם ברובע שטגליץ-צלנדורף שבדרום-מערב ברלין, אשר נכלל באזור הכיבוש האמריקאי בעיר. הוא שוכן בשדרת קליי (Clayallee) שנקראה על שמו של גנרל לושיוס קליי האמריקאי. שני מבנים צבאיים לשעבר, ששכנו ליד המפקדה האמריקאית בעיר, משמשים את המוזיאון - אולם הקולנוע Outpost וספריית הזיכרון על שם ניקולסון. המוזיאון נחנך ב-1998, במלאת 50 שנה להפעלת הרכבת האווירית לברלין, במעמד קאנצלר גרמניה הלמוט קוהל.
לאחר סגירת נמל התעופה טמפלהוף (שמילא תפקיד חשוב ברכבת האווירית לברלין) ב-2008 הביע המוזיאון את רצונו להשתכן בעתיד בשטח הנמל לשעבר.
אביב אלוש

קורות חייו

אלוש נולד וגדל בשכונת צור שלום בקריית ביאליק. הוא אחיה המבוגר של רעות אלוש. בגיל 10 משפחתו עברה לכרמיאל. אביו התמודד על ראשות עיריית כרמיאל בשנת 2005. למד בבית הספר התיכון אורט מגדים במגמת טלוויזיה וקולנוע. במסגרת לימודיו בבית הספר, הצטרף לקבוצת התיאטרון של רשת אורט ושיחק בתפקיד ראשי במספר הצגות נוער. בשנת 2000, התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בחטיבת גולני. לאחר שחרורו מצה"ל, בשנת 2003, עבר להתגורר בתל אביב.

קריירה

בשנת 2004 שיחק בסרט "עד מדינה", בו גילם את קיקו. בשנת 2005 שיחק בסרט "על החולמים" בתפקיד ראשי, בו גילם את דוד בן אבו. באותה שנה שיחק בסדרת הטלוויזיה "פיק אפ" בתפקיד גיל ענתבי. ב-2006 מונה למנחה בערוץ ניקלודאון, לצד דנה פרידר והדר עוזרי. בשנת 2007 שיחק בעונה הראשונה של הסדרה "האי" בערוץ הילדים, בה גילם את בן (קרמיט). באותה שנה שיחק בסדרה "אולי הפעם" בתפקיד נמרוד. בשנת 2008 חזר לשחק בעונה השנייה של הסדרה "האי", וכן הופיע גם בעונה השנייה והשלישית של הסדרה "הבורר" בתפקיד עידן "הרומי".
ב-2009, שיחק בסרט "רימון הזהב", בו גילם את שלום. באותה שנה, יצא לרדיו שירו "עדיין כאן", אותו כתב אלוש לגלעד שליט, בהפקתו המוזיקלית של גיא מזיג ("הדורבנים").
בשנים 2010–2011, גילם אלוש את קובי שרביט בסדרת הטלוויזיה "עספור" בשתי העונות שלה, ואת החייל זתלאווי בהצגה "אם יש גן עדן" בתיאטרון "הבימה". לאחר מכן ב-2011 גילם את אופיר קידר בסדרת הטלוויזיה "תא גורדין" לצד רן דנקר, נטע ריסקין, מארק איווניר ומוני מושונוב.
בשנת 2012 גילם בסדרת הטלוויזיה "אלנבי" את דמותו של ארז, לצד מורן אטיאס, רומי אבולעפיה, גיא אריאלי ואחרים.
בשנת 2013 החל לגלם את דמותו של עמוס דהרי בסדרה "להיות איתה" לצד רותם סלע. הנחה גם את תוכנית המציאות "עד סוף העולם", ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2015 השתתף בקמפיין של מותג הספורט FILA יחד עם אנה ארונוב.
בשנת 2016 יצא הסרט "סיפור אהבה ארץ ישראלי", בבימויו של דן וולמן ובהשראת המחזה האוטוביוגרפי "סיפור אהבה ארץ ישראלי" שכתבה פנינה גרי, בו מככב אלוש לצדה של עדי בילסקי, בתפקיד עלי בן צבי, בנם של רחל-ינאית ויצחק בן-צבי.
באותה שנה שיחק אלוש גם בסרטו של ארנון צדוק "כיפה אדומה" לצד דניאל גל. ובסרט "ישמח חתני".
במרץ 2017 גילם את ישו בסרט הדרמה האמריקאי "הבקתה" שבו מככבים סם וורת'ינגטון ואוקטביה ספנסר. לאחר מכן, הצטלם בארץ לסדרה "שלטון הצללים" מבית HOT. השתתף גם בעונה השנייה של "להיות איתה" בתור עמוס.
אלוש הוא הפרזנטור של קפה טורקי עלית החל משנת 2013, ושל רשת הביגוד קסטרו החל משנת 2017 יחד עם רותם סלע ביולי 2019 הפסיק לשמש כפרזנטור.
בשנת 2018 הנחה בבית הנשיא את טקס יום העצמאות ה-70 למדינה יחד עם השחקנית רותם אבוהב. באותה שנה שודרה הסדרה "שלטון הצללים" בה כיכב.
בחגיגות יום העצמאות ה-71 נבחר להנחות את טקס הדלקת המשואות בטקס המרכזי בהר הרצל, לצד לינור אברג'יל.
ב-2018 הוציא עם עילי בוטנר את השיר "הכי קרוב אלייך" שכתבו שניהם. השיר הגיע למקום השביעי במצעד השנתי של גלגלצ. בהמשך שר עוד שירים יחד עם בוטנר.

חיים אישיים

בספטמבר 2011, התחתן עם נופר קורן, עורכת דין בתחום הנדל"ן. לזוג שני בנים ובת. מתגוררים בתל אביב. אלוש כותב ומלחין שירים, ומנגן על גיטרה ופסנתר.
אח של השחקנית רעות אלוש
עלות משתנה

עלות משתנה היא עלות המושפעת באופן ישיר ומיידי מהיקף פעילותו של העסק, להבדיל מעלות קבועה שהיא עלות שאינה משתנה בטווח הקצר, ולכן אינה מושפעת באופן ישיר ומיידי מהיקף פעילותו של העסק.
עלות משתנה כוללת את עלות העבודה, החומרים ותפעול שוטף של המפעל, לעומת עלות מבנים ומכונות שהיא עלות קבועה.
מרצ'לו מלפיגי

חייו

מלפיגי נולד בקרבלקורה שבאיטליה, וגדל בחווה של הוריו, עד שנכנס לאוניברסיטת בולוניה, כאשר היה בן 17. בזמן שהוא למד פילוסופיה, הוריו מתו, ובגלל שהיה הבן הבכור במשפחה, הוא נאלץ לקחת אחריות ולטפל בעסקי המשפחה. מלפיגי חזר לאוניברסיטת בולוניה לאחר שנתיים, והחל ללמוד רפואה בשנת 1653.
מלפיגי השתמש במיקרוסקופ בשביל ללמוד על העור, על הכליות, ובשביל השוואה בכבד. הוא העצים והגדיל עד מאוד את הידע על האמבריולוגיה. השימוש במיקרוסקופ עזר לו לתאר את התפתחות האפרוח כאשר הוא עוד בתוך הביצה, ולגלות שהחרקים (הוא השתמש בעיקר בתולעת המשי) לא משתמשים בריאות כדי לנשום, אלא משתמשים בגומות קטנות הנמצאות על גבי העור שלהם כדי לנשום. מלבד זאת, מלפיגי היה הראשון שהצליח לזהות את הנימים, ולכן הוא גילה את הקישור בין הוורידים לעורקים, דבר שויליאם הארווי לא הצליח לעשות.
מלפיגי נחשב למייסד האנטומיה המיקרוסקופית, ולהיסטולוג הראשון. הרבה מבנים אנטומיים מיקרוסקופיים קרויים על שמו, כגון רובד עור (רובד מלפיגי), ושני גופיפי מלפיגי-איבר (מצויים בנפרון שבכליות אצל בעלי חוליות) בכליות. כמו כן נקראו על שמו צינוריות מלפיגי, הנמצאות במערכת הצואה של רמשים למיניהם. מרצ'לו מלפיגי גילה גם את רשת הנימים המחברות בין העורקים ובין הוורידים ובכך הניח את התשתית העובדתית לתורתו של ויליאם הארווי ותרם לגילוי מחזור הדם.
מלפיגי היה פרופסור באוניברסיטאות בולוניה ופריז. בשנת 1669, התקבל כחבר כבוד בחברה המלכותית של לונדון.
CSI

רקע

עלילת הסדרה מתרחשת בעיר ההימורים לאס וגאס שבנבדה, יוצר הסדרה בחר למקם אותה בלאס וגאס מכיוון שמעבדת הזיהוי הפלילי של העיר היא המעבדה הפעילה ביותר בארצות הברית, אחרי מעבדת ה-FBI בווירג'יניה. אולם, אף על פי שהעלילה מתרחשת בלאס וגאס, מרבית צילומי הסדרה נערכים בהוליווד וזאת מסיבות טכניות.
מחלקת הזיהוי הפלילי נוהגת לפתור את מקרי הרצח בעיקר בהתבסס על ראיות מתחום מדעי הטבע הנמצאות בזירה ופחות על עדויות. על פי רוב צוות הבלשים מנסה לפתור בכל פרק מספר מעשי פשע שהתרחשו או התגלו באותו הלילה. מרבית התעלומות נפתרות עד סוף הפרק ולעיתים נמצאות כקשורות זו לזו (לדוגמה, מקרים בהם שני חוקרים נשלחים לזירות פשע שונות ומגלים שאותו פושע עומד מאחורי הפשעים השונים). מדי מספר פרקים ישנן תעלומות בלתי מפוענחות, ועל פי רוב, לקראת סוף כל עונת שידורים, תעלומות אלה מסתברות כקשורות זו לזו ונפתרות יחדיו. כל עונה מכילה גם פרק אחד שבו מככבות דמויות המשנה במקום הדמויות הראשיות ושני פרקים עוקבים הבנויים כפרק אחד ארוך. כמו כן, לצד העניין המרכזי של הסדרה, מתפתחים מפרק לפרק יחסים בין הדמויות הקבועות.
לאורך תשע עונותיה הראשונות של הסדרה היא דורגה כאחת מעשר התוכניות הנצפות בארצות הברית. בין השנים 2002–2004 הייתה הסדרה הנצפית ביותר בארצות הברית. בעונה העשירית דורגה הסדרה במקום ה-12 בדירוג הסדרות הנצפות ביותר בארצות הברית.
פתיח הסדרה הוא השיר "Who Are You" של להקת הרוק The Who.