google/wiki40b huggingface dataset:
שש דרגות לקירבה (מחזה)

תקציר העלילה

צעיר שחור בשם פול מופיע בביתם של סוחר האמנות פלאן קיטרידג' ואשתו לואיזה, המכונה בקיצור אואיזה, המתגוררת בדירה יוקרתית המקיפה על הסנטרל פארק בניו יורק. פול סובל מפצע דקירה קל, כתוצאה של ניסיון שוד, ומציג עצמו כחברם של ילדיהם הלומדים באוניברסיטת הרווארד שבקיימברידג', מסצ'וסטס. פלאן ואואיזה מנסה לגייס כספים על מנת לרכוש ציור של פול סזאן, אך כעת הם נאלצים לקטוע את עיסוקם ולסייע לזר הפצוע שבביתם. פול מספר להם שהוא נמצא בניו יורק על מנת לפגשו את אביו, המביים עיבוד קולנועי למחזמר המצליח בברודוויי "קאטס". פול מקסים אותם עם סיפוריו, אך במציאות, הכל שקר: פול אינו סטודנט בהרווארד; הוא השיג מידע אודותיהם מסטודנט אחר, אותו פיתה. פלאן ואואיזה מזמינים את פול ללון בביתם, והולכים לישון, בעוד פול מזמין אל הבית זונה ממין זכר. הוא נתפס על ידי פלאן ואואיזה, אשר מזמינים למקום משטרה, אך פול נמלט.
זמן קצר אחר כך, פול ממשיך במעשי ההונאה שלו, הפעם כנגד צעיר רגיש בשם ריק וחברתו המתגוררת איתו, אליזבת. הזוג הצעיר והתמים חדש בעיר הגדולה, ורק לאחרונה עברו לניו יורק מיוטה. הם מאמינים לשקריו של פול, ומזמינים אותו לגור עימם, עד אשר יסדיר את ענייניו עם אביו העשיר, שפול אומר להם ששמו הוא פלאן קיטרידג'. השלושה הופכים לחברים טובים, כשפול מספרים להם סיפורים על היותו מנוכר מאביו הגזעני. אליזבת אומרת לריק שלא להלוות לפול כסף. לילה אחד, פול וריק יוצאים יחד לבילוי בעיר, ופול מפתה את ריק בכדי להשיג ממנו כסף. מאוחר יותר באותו לילה, ריק אומר לאליזבת שפול נעלם עם כל כספם, וכי השניים קיימו יחסי מין. בהתקף זעם, אליזבת מספרת לריק שאביו תמיד הטיל ספק במיניות של בנו. זמן קצר לאחר מכן ריק מתאבד.
פול המיואש, מתקשר אל פלאן ואואיזה לקבלת עזרה. אואיזה, המושפעת מיחסיה המתוחים עם ילדיה, מוצאת עצמה חשה קשורה רגשית לפול, בתקווה שתוכל לעזור לו בדרך כלשהי, למרות העובדה שהוא פגע בהם וניצל אותם. במהלך שיחת טלפון ממושכת, פול מסכים להסגיר את עצמו למשטרה.פול נעצר, והוא ובני הזוג קיטרידג' נפרדים. לאחר שפול נלקח למעצר, אואיזה מנסה לברר מה עלה בגורלו, אך למרות מאמציה - גורלו של פול נותר לא ידוע. המחזה מסתיים ברגע שיא של הירהור, בו אואיזה נושאת מונולוג מפורסם:
קראתי איפשהו שכל האנשים בעולם הזה מופרדים רק על ידי שישה אנשים אחרים. שש דרגות של הפרדה. בינינו לבין כל אחד אחר בעולם הזה. נשיא ארצות הברית. גונדולייר בונציה. איזה שם שתרצו. אני חושבת שזה, א', מנחם מאוד שאנחנו כל כך קרובים וב', כמו עינוי מים סיני שאנחנו כל כך קרובים. מכיוון שאתה צריך למצוא את ששת האנשים הנכונים ליצירת הקשר. זה לא רק שמות גדולים. זה כל אחד. יליד ביער גשם. בארץ האש. אסקימואי. אני מחוברת לכולם בעולם הזה על ידי שרשרת של שישה אנשים. זו מחשבה עמוקה. איך פול מצא אותנו. איך למצוא את האיש שבנו הוא מתיימר להיות. ואולי הוא באמת בנו, אם כי אני בספק. איך כל אדם הוא דלת חדשה, הנפתחת לעולמות אחרים. שש דרגות של הפרדה ביני לבין כל האחרים בעולם הזה. אבל למצוא את ששת האנשים הנכונים.

הפקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

רקע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
פאדמסרי ווריור

ראשית דרכה

ווריור נולדה וגדלה בעיר ויג'יאוואדה, בדרום מדינת אנדרה פרדש בהודו, למשפחה דוברת טלוגו. היא למדה בבית ספר בשיטת מונטסורי ובמכללת מאריס סטלה בעיר. היא השלימה תואר ראשון בהנדסה כימית במוסד ההודי לטכנולוגיה (IIT) בדלהי בשנת 1982. היא השלימה תואר שני בהנדסה כימית באוניברסיטת קורנל.

קריירה

ווריור החלה לעבוד במוטורולה בשנת 1984. במהלך 23 שנותיה בחברה ניהלה את חטיבת מערכות האנרגיה של החברה, ואחר כך את חטיבת המוליכים למחצה (פריסקייל סמיקונדקטור). התפקיד האחרון שמילאה לפני שקודמה למשרת סמנכ"לית הטכנולוגיה של מוטורולה היה מנהלת כללית של מוצר בשם Thoughtbeam. התפקיד נמשך שנתיים בלבד, שכן התברר שטכנולוגיית Thoughtbeam הייתה מבוססת על מדידות שגויות. בינואר 2003 קודמה לדרגת סמנכ"ל, וב-2005 לדרגת סמנכ"ל בכיר.
במהלך כהונתה כסמנכ"לית טכנולוגיה, זכתה מוטורולה לראשונה במדליית הטכנולוגיה הלאומית לשנת 2004 מידי נשיא ארצות הברית. באותה תקופה קידמה את הרעיון "Seamless mobility" ("ניידות חלקה"), אך הרעיון לא הגיע למימוש מלא במוצרי החברה, ולבסוף נזנח. בראשית שנת 2007, עם הכרזת אפל על המוצר אייפון, פרסמה ווריור רשומה בבלוג שכתבה באותה עת, ובו ספקות לגבי האייפון, לרבות לגבי אם מסך המגע יתקבל על ידי משתמשים. בדצמבר 2007 עזבה את מוטורולה כדי ליטול את משרת סמנכ"לית הטכנולוגיה בסיסקו מערכות.

כיבודים

בשנת 2001 הייתה אחת משש נשים בארצות הברית שנבחרו לקבל את פרס "נשים המקדמות מדע וטכנולוגיה" מכתב העת Working Woman. בשנת 2005 דירג אותה ה-Economic Times ההודי במקום ה-11 ברשימת האזרחים ההודיים המשפיעים בעולם. כתב העת Fortune מנה אותה בין ארבע "כוכבות עולות" ברשימת "הנשים החזקות בעולם" שלו משנת 2006, ומיקם אותה בין עשר המשׂתכרות הכי הרבה, ובין עשר ה"צעירות וחזקות". בשנת 2014, הופיעה במקום ה-71 ברשימת הנשים המשפיעות בעולם של כתב העת פורבס.

פעילות ציבורית

ווריור מכהנת בוועד המנהל של בלט ג'ופרי בשיקגו ושל מוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו. כמו כן, היא מכהנת במועצה הטכנולוגית של ראש עיריית שיקגו, במועצת ההנדסה של אוניברסיטת קורנל, ובמועצה המייעצת של המכון ההודי לטכנולוגיה. בשנת 2013 הצטרפה ווריור לוועד המנהל של חברת גאפ.
בעבר, כיהנה במועצה לכלכלה דיגיטלית של מושל טקסס, במועצה המייעצת הטכנולוגית של רשות התקשורת הפדרלית (FCC), ובוועדה המייעצת למחשבים ומדעי המידע והנדסה בקרן המדע הלאומית של ארצות הברית. כמו כן היא משמשת חונכת בשותפות החניכה למנהיגות נשית בינלאומית של מחלקת המדינה של ארצות הברית.
שניים לדרך

פרסים

התסריט, שנכתב על ידי פרדריך רפאל היה מועמד לפרס אוסקר בשנת 1967 ולפרס באפטא בשנת 1968. במאי הסרט היה מועמד לפרס גילדת התסריטאים של אמריקה בשנת 1968. התסריט זכה בפרס גילדת התסריטאים של בריטניה הגדולה.
אודרי הפבורן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב עבור השחקנית הטובה ביותר בגין תפקידה בסרט.
שיר הנושא של הסרט - "שנים לדרך" הולחן על ידי הנרי מנסיני למילותיו של לזלי בריקוז. מילות השיר עצמן לא מושמעות בסרט. שיר זה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בשנת 1968.
ירון ניסקי

ירון ניסקי (באנגלית: Yaron Niski; נולד ב-12 בספטמבר 1976) הוא תסריטאי  זוכה פרסי פרסי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.

תקציר

ירון ניסקי (נולד 1976) הוא יוצר טלוויזיה, תסריטאי ועורך תוכן ישראלי, זוכה שני פרסי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. פעיל ומוכר בישראל בעיקר בשל עבודותיו בסדרות קומיות ובחו"ל בהפקות דוקומנטריות בתחום ההיסטוריה בעבור ערוצים מרכזיים דוגמת נשיונל ג'אוגרפיק ודיסקברי. בימים אלו מוביל, ביחד עם יוצר הטלוויזיה  שמחה יעקובוביץ' ובמאי הקולנוע ג'יימס קמרון, סרט באורך מלא עבור ערוץ נשיונל ג'אוגרפיק שעוסק בחיפוש אחר היבשת האבודה אטלנטיס.

ביוגרפיה

ניסקי נולד בשנת 1976 בפתח תקווה וגדל מגיל צעיר בכפר סבא. החל את דרכו המקצועית ב-1994 ככותב ועורך עיתון הקומיקס הישראלי "סטיות של פינגווינים" יחד עם אייל B ואמיתי סנדי. שימש כעורך העיתון במשך 4 שנים, במהלכן יצאו לאור 15 גיליונות.
בשנת 2004 יצר וכתב את סדרת האנימציה הישראלית הראשונה מ.ק. 22 (יחד עם דורון צור ואסף הראל), שהתבססה על חוויותיו כאפסנאי. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה כסדרה הקומית הטובה ביותר לשנה זאת ונחשבת עד היום לסדרת קאלט ישראלית. בשנה זו המשיך גם את עבודתו המשותפת עם דורון צור ואסף הראל, כששימש ככותב הראשי ביחד עם צור בתוכנית הלילה "כל לילה עם אסף הראל", ששודרה בערוץ 10.
בשנים שלאחר מכן שימש כתסריטאי קומי במספר רב של סדרות ותוכניות קומיות, דוגמת קצרים ותוכנית האירוח של שלישית "מה קשור".
בשנת 2008  שימש כאחד ממפתחי התוכן והתסריטאים בעונה הראשונה של הסדרה רד בנד ששודרה ב- HOT. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה על הסדרה הקומית הטובה ביותר והתסריט הקומי הטוב ביותר בשנה זו.

פעילות

בשנת 2009 יצר וכתב יחד עם דורון צור את סדרת האנימציה בשפה האנגלית Security 7, אשר שודרה ברחבי העולם בערוצי האינטרנט של רשת הטלוויזיה FOX INTERNATIONAL.
בשנת 2010 היה אחד ממקימי ערוץ HOT  קומדי סנטרל ושימש כתסריטאי ראשי בהפקות הערוץ. 
בשנים שלאחר מכן כתב וערך במספר סדרות קומיות ישראליות ותוכניות בידור, דוגמת "השנים הכי יפות" בכיכובם של גידי גוב, קרן מור ואורנה בנאי, "בשורות טובות", בכיכובו של שי אביבי, "לא לפני הילדים", "נבחרת ישראל" ועוד.
בשנים 2013 ו- 2015 שימש כתסריטאי בסדרת הסאטירה "היהודים באים" ששודרה בערוץ הראשון ועסקה בהיסטוריה של עם ישראל.
בשנת 2014 החל בשיתוף פעולה עם יוצר הטלוויזיה הקנדי-ישראלי שמחה יעקובוביץ' בסדרה דוקומנטרית "Biblical Conspiracies", אשר שודרה בערוץ Discovery Science ברחבי העולם. הסדרה עסקה במחקר וניתוח של תעלומות היסטוריות תוך שימוש בכלים עיתונאיים ומדעיים ושיתוף פעולה עם מדענים וגופי מחקר ברחבי העולם.
בימים אלו נמשך שיתוף הפעולה בין ניסקי ליעקובוביץ', בהפקת סרט באורך מלא לערוץ נשיונל ג'אוגרפיק. השניים חברו לבמאי הקולנוע ג'יימס קמרון למסע לחיפוש אחר היבשת האבודה אטלנטיס. 
בימים אלו מוביל, ביחד עם יוצר הטלוויזיה  שמחה יעקובוביץ' ובמאי הקולנוע ג'יימס קמרון, סרט באורך מלא עבור ערוץ נשיונל ג'אוגרפיק שעוסק בחיפוש אחר היבשת האבודה אטלנטיס.
מיג-41

יכולות

המטוס יוכל לשייט במהירות של לפחות מאך 3  עם מהירות מירבית של מאך 4 - 4.3 ובגבהים רמים שבין ה-טרופופאוזה וה-סטרטופאוזה (מעל 12,000 מטר ומתחת ל-45,000 מטר) ומתוכננת לו גם גרסת כטב"ם.
בשל המהירות ותנאי הטיסה טכנולוגית בינה מלאכותית מתוכננת להיות משולבת ברכיבים האוויוניים השונים.
המטוס מתוכנן ליכולת שיגור של אמצעים נגד לווינים למטרות באזור של מסלול לווייני נמוך.
פיתוח המטוס נמצא בשלב עיצוב ראשוניים ובניגוד למרבית מטוסי קרב רוסים אחרים, לא מדובר במודרניזציה למטוס קיים אלא במטוס קרב חדש לחלוטין, עם נשקים וחימוש חדשים לחלוטין וטווח מבצעי ארוך במיוחד.
על פי תוכניות משרד ההגנה הרוסי המטוס מתוכנן לפעול מעל אזור הגבול הצפוני של רוסיה והקוטב הצפוני ולהגן על גבולות המדינה. 
בדומה למיג 35, המיג 41 יצויד בנשק מבוסס לייזר, שיוכל ליירט ולהשמיד טילי אויב.
ז'וזפ סמיטייר

כשחקן ברצלונה

לפני ששיחק בברצלונה, שיחק סמיטייר בקבוצת נוער מקומית. ב-1919, בגיל 17, ערך את הופעת הבכורה שלו ברצלונה. בין חבריו לקבוצה היה אמילי סאגי-ברבה, חבר ילדותו.
ב-1925 היה סמיטייר השחקן בעל המשכורת הגדולה ביותר בספרד. תחת הנהגתו של ג'ק גרינוול, הייתה הקבוצה עם סמיטייר בעידן הזהב שלה. בין 1919 ל-1933 הוא זכה עם ברצלונה בשנים עשר אליפות קטלוניה, חמישה גביעי המלך ואף באליפות לה ליגה הראשונה. סמיטייר הבקיע בארבעה משחקי גמר של גביע המלך, ב-1922, ב-1925, ב-1926 וב-1928.

קריירה בינלאומית

ב-1920, יחד עם שחקנים כריקארדו זאמורה ופיצ'יצ'י, היה חבר בסגל נבחרת ספרד במשחקה הראשון אי פעם. עם סמיטייר, זכתה הנבחרת במדליית כסף         באולימפיאדת אנטוורפן. במדי הנבחרת הספרדית הבקיע שני שערים ב-21 משחקים.
בנוסף למשחקו בנבחרת ספרד, שיחק גם בקטלוניה. במדיה הבקיע 15 שערים ב-21 משחקים. נתונים מאותה תקופה אינם מדויקים, ולכן יכול להיות שסמיטייר שיחק ביותר משחקים והבקיע יותר שערים. סמיטייר עזר לנבחרת הקטלאנית לזכות בתחרות בין-אזורית שלוש פעמים במשך שנות ה-20. בגמר הטורניר ב-1924 הבקיע סמיטייר פעמיים בשוויון 4-4 מול נבחרת קסטיליאנית, ובמשחק החוזר הבקיע שער נוסף בניצחון 3-2. משחקו האחרון במדי נבחרת קטלוניה היה משחק הפרידה ממנו, ב-19 בינואר 1936 בלס קורטס.

מדריד וניס

בעקבות מריבה עם הנהלת ברצלונה ב-1933 עבר סמיטייר למועדון הכדורגל של מדריד שם חבר לריקרדו זאמורה. על אף שתקופתו במדריד הייתה קצרה, הספיק סמיטייר לעזור לקבוצה לזכות באליפות לה ליגה בעונת 1932/33 ובגביע ספרד ב-1934.
ב-1936 ניסה סמיטייר את מזלו בקריירת אימון באתלטיקו מדריד. הוא החליף את מאמן הקבוצה באמצע העונה, אך כשל בניסיונו להדריך את הקבוצה ולהישאר בליגה. הקריירה של סמיטייר וכן ירידת הליגה של אתלטיקו עוקבה מחמת מלחמת האזרחים. הוא נעצר על ידי המיליציה, ולאחר שחרורו ברח לצרפת. באוקטובר 1936 הצטרף לניס כשחקן, שם שיחק פעם נוספת עם ריקארדו זאמורה. במדי הקבוצה הצרפתית הבקיע 47 שערים ב-82 משחקים. הוא פרש ממשחק ב-1939, וב-1942 אימן לתקופה קצרה את ניס.

כמאמן וצייד כשרונות

ב-1944 חזר סמיטייר לספרד והפך למאמנה של ברצלונה. ב-1945 הדריך את הקבוצה לזכייה באליפות הליגה השנייה שלה, ולאחריו לזכייה בקופה דה אורו ארגנטינה. לאחר מכן, היה סמיטייר צייד הכשרונות הראשי בקבוצה, וההצלחה הגדולה ביותר שלו הייתה הבאת לאזלו קובאלה. בנוסף אליו גם החתים את רמון ויז'וורדה האורוגוואיי, לאחר שהבחין בכשרונו במיונאריוס הקולומביאנית.
ארמיית המשמר העשירית

היסטוריה

ארמיית המשמר העשירית, הוקמה ב-1 במאי 1943 תוך ניצול חלק מהיחידות של הארמייה ה-30. באוגוסט 1943 הארמייה הוצבה במחוז סמולנסק והחלה את השתתפותה בקרבות סביב העיר ילניה. בדצמבר 1943 היא הועברה צפונה ונכללה בכוחות של החזית הבלטית השנייה. בינואר 1944 היא החלה בהתקדמותה מערבה ובקיץ 1944 נכנסה לשטח של לטביה הסובייטית. היא המשיכה בהתקדמות מערבה ובמהלך אוקטובר 1944 השתתפה בשחרורה של ריגה משליטה גרמנית. בהמשך היא לחמה מערבית לריגה. 
הארמייה פורקה בשנת 1948.
ארנון נגלר

פרופ' ארנון נגלר (נולד ב-25 בפברואר 1953) הוא מדען ישראלי. פרופסור לרפואה ומנהל המערך ההמטולוגי, השתלת מח עצם ובנק דם חבל הטבור המרכז הרפואי שיבא, תל-השומר. פרופ' נגלר נחשב מהמובילים בתחום השתלות מח עצם.

ביוגרפיה

נולד בחיפה כבנם הבכור של בנימינה (מורה) ויצחק (מנהל בכור תעשיות), למד בבית הספר היסודי "בארי" ואחר כך ב"תיכון עירוני ג'" בנווה שאנן בחיפה. נגלר סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ב- 1977.
נגלר נשוי בשנית, אב וסב.

קריירה רפואית

התמחה במרכז הרפואי רמב"ם ברפואה פנימית ובהמטולוגיה ובהמשך בהשתלות מח עצם באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית (1990-1986). בנוסף, לפרופ' נגלר תואר שני אותו סיים בהצטיינות בביולוגיה של התא והמערכה ההמטולוגית מאוניברסיטת תל אביב 1984.
נגלר הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.

השתלות מח עצם

בשטח השתלות מח עצם נחשב נגלר מהמובילים בתחום ובעל שם ומוניטין בינלאומיים.] נגלר היה חבר בצוות שהמציא את השתלות מח העצם המודרניות לאחר טיפול כימותרפי במינון נמוך, השתלות המבוססת על אימונותרפיה, שגרם למהפכה עולמית בשטח ההשתלות. שיטה שמאפשרת לבצע השתלות מח עצם ולהציע ריפוי לחולים עד גיל 75.
תחומי התעניינותו של נגלר כוללים בין השאר השתלות מח עצם במחלות ממאירות כולל סרטן דם-לוקמיה, מיאלומה ולימפומה וכן טיפולים אימונולוגיים בעזרת תאים קוטלים טבעיים (תאי NK).
נגלר ביצע את השתלת הדם הטבורי הראשונה בישראל ב-1994 והקים את בנק דם חבל הטבור הראשון בישראל, ב-1996.

פרסים

במהלך הקריירה שלו, זכה לפרסים ומענקים רבים במשך השנים, כולל פרס מהאיגוד האמריקאי להשתלות מתורמים זרים NMDP) 2004) ופרס מטעם האיגוד האמריקאי להשתלות (ASBMT).

פרסומים וספרים

נגלר חיבר כ-400 מאמרים וכ-40 פרקים. הוא חבר בוועדות, באיגודים ובמערכות עיתונים מדעיים בינלאומיים רבים ומייעץ לחברות ביוטכנולוגיה.
קריאה ותגובה

קריאה ותגובה (באנגלית: call and response, מכונה בעברית גם שאלה ותשובה או קריאה ומענה) הן רצף מוזיקלי הכולל שתי פראזות, כאשר האחרונה מהווה תגובה או פרשנות לראשונה. הרצף תואם לדפוס הקריאה והתגובה בתקשורת אנושית ומוטמע בתבניות מוזיקליות בסיסיות בסוגות מוזיקליות רבות. 
בתרבויות שמקורן באפריקה שמדרום לסהרה, קריאה ותגובה הן דפוס המבטא השתתפות דמוקרטית בהתאספויות ציבוריות, בטקסים דתיים ובמבע ווקאלי ואינסטרומנטלי. זוהי מסורת שעבדים אפריקאים הביאו איתם לעולם החדש והועברה במשך מאות שנים באופנים רבים: התאספויות דתיות ציבוריות, אירועי ספורט, ובמוזיקה שחורה ונגזרותיה: מוזיקת נשמה, גוספל, בלוז, רית'ם אנד בלוז, רוק, פאנק והיפ הופ.
במוזיקה קובנית, ניתן למצוא קריאה ותגובה בשימוש נרחב ברומבה ובסנטריה. כמו כן, קריאה ותגובה נפוצות גם במוזיקה ההודית הקלאסית, בה מקובל להשתמש בדפוס זה בין שני מוזיקאים שונים, בעיקר בג'וגלבנדי.
אסטרילדיס

אסטרילדיס (באנגלית: Estrildis) הייתה נסיכת גרמניה, ומלכה רעיה של מלך בריטניה לוקרינוס, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תעוד היסטורי לקיומה של אסטרילדיס.
על פי ספרו של ג'פרי, אסטרילדיס נכלאה על ידי האמבר ההוני והוחזקה בספינתו. לאחר ניצחונו של לוקרינוס בנו של ברוטוס, מלך בריטניה על האמבר, שחרר לוקרינוס את אסטרילדיס והתאהב בה. ג'פרי מספר כי אסטרילדיס נחשבה לאישה היפה ביותר בעולם באותה תקופה, ולוקרינוס רצה לשאתה לאישה. לרוע מזלו התחייב אביו כי לוקרינוס יישא את גוונדולן, בתו של קורינאוס מלך קורנוול, והשנים היו מאורסים. לוקרינוס בנה מערה מתחת לטרינוואנטום, בה החביא את אסטרילדיס ואת הבת המשותפת שנולדה להם - האברן (Habren), בעת שהיה נשוי לגוונדולן. לאחר מותו של קורינאוס, גרש לוקרינוס את גוונדולן, ונשא את אסטרילדיס לאישה.
גוונדולן שבה בראש צבא, הביסה את לוקרינוס והרגה אותו, והטביע את אסטרילדיס ואת האברן בנהר שנקרא על שמה של האברן (כיום הנהר סוורן).
תקי א-דין א-סובקי

תקי א-דין א-סובקי (שם מלא בערבית: أبو الحسن تقي الدين علي بن عبد الكافي السبكي, בתעתיק לעברית: אבו אלחסן תקי א-דין עלי בן עבד אלכאפי א-סבכי). היה פוסק הלכה מפורסם מהאסכולה השאפעית, מומחה לחדית', קאדי, פרשן הקוראן, והשופט הראשי של דמשק. נולד בשנת 1284 לספירה, ונפטר בשנת 1355.

חייו

תקי א-דין -אסובקי, נולד בכפר סובק שבמצרים. רכש את חינוכו והשכלתו האסלאמית בקהיר, שם הוא למד אצל מומחים כגון אבן ריפע, שהתמחה בשריעה, אל-עיראקי, שהתמחה בפרשנות הקוראן, וא-דימיאטי, שהתמחה בחדית'. כמו כן, במהלך שנות לימודיו הרבות, תָּר תקי א-דין אחר ידע בתחום החדית' בחוגי המומחים של סוריה, אלכסנדריה והחג'אז. לבסוף, הוא לימד בבית הספר "מנצוריה" אשר ממוקם ב"מסגד אבן טולון".
לאחר שעזב את מצרים בנעוריו, התיישב תקי א-דין בסוריה, שם הוא צמח והתפתח עד שמונה לשופט הראשי העליון של סוריה, ונואם בכיר במסגדי דמשק, וגם פרופסור של כמה מוסדות אקדמאי.
נותר בתפקידו כשופט הראשי כ-17 שנים, עד שהוחל על ידי בנו, תאג' א-דין א-סובקי. לאחר שהוחלף בתפקיד על ידי בנו, שב תקי א-דין לקהיר, שם הוא העביר את שארית חייו עד פטירתו בשנת 1355.

השקפותיו

תקי א-דין א-סובקי מזוהה מבחינה תאולוגית עם האשעריה, הזרם התאולוגי המוביל והנפוץ ביותר בעולם. הוא אף העלה על הכתב מספר חיבורים בנושא התאולוגיה האשערית. חיבורו המפורסם ביותר בנושא הוא "אלאעתבאר בבקא אלג'נה ואלנאר" (בערבית: الاعتبار ببقاء الجنة والنار).
מהפן ההלכתי, מזוהה תקי א-דין עם האסכולה השאפעית.
שלמה גרופמן

ביוגרפיה

שלמה גרופמן הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני במנהל עסקים מטעם אוניברסיטת תל אביב ובעל תואר LL.B במשפטים מטעם אוניברסיטת תל אביב. נשוי לשולמית זמוצקי, אב לשלושה. רב-סרן (במיל').
בשנים 1971-1962 היה מנהל כללי של קבוצת י.מ. סחרוב ובניו בע"מ. בשנים 1978-1971 היה ראש אגף חשבות וכספים במשביר לצרכן. ב-1978 מונה למנהל כללי ודירקטור בחברת אפריקה ישראל להשקעות בע"מ. בשנים 1987-1986 שימש ראש החטיבה להשקעות לא בנקאיות של בנק לאומי לישראל בע"מ, המשנה למנכ"ל בנק לאומי ומנכ"ל אפריקה ישראל, מגדל וחברות הקבוצה: ויזה כרטיסי אשראי, לאומי פיא ואופק. בנובמבר 1996 מונה לתפקיד יו"ר דירקטוריון מלונות הכשרת היישוב בע"מ.
משנת 1998 מכהן גרופמן כיו"ר מועצת המנהלים בקרן פייר – שותפות מוגבלת (קרן נדל"ן אמריקנית ישראלית) וביחד עם הפוליטיקאי ואיש העסקים זלמן שובל גם בשובל גרופמן נדל"ן בע"מ ושובל גרופמן ניהול נדל"ן 2002 בע"מ, גרופמן החזקות בע"מ, גרשל ניהול וייזום בע"מ, שראל פתרונות לוגיסטיים ומוצרים לרפואה מתקדמת בע"מ, איילון אחזקות שהיא חברת האם של איילון ביטוח בע"מ – חברה רשומה בבורסה.
ביולי 2016 מונה גרופמן על ידי ממשלות קניה וישראל לכהן כקונסול כבוד של קניה בישראל.
גרופמן מכהן גם כחבר דירקטוריון בלשכת המסחר ישראל אמריקה, סגן יו"ר הדירקטוריון העולמי של מצעד החיים וכשגריר שיבא בארצות הברית, חבר דירקטוריון שיבא בניו יורק, וכיהן כחבר במועצת המנהלים בקבוצת כרמל השקעות בע"מ ובאיילון אחזקות בע"מ, כחבר מועצת המנהלים במרכז הבינתחומי הרצליה, חבר הוועד הפועל ומועצת המנהלים של מכון ויצמן, יו"ר מועצת המנהלים של עמותת "יובל", האנסמבל הישראלי למוזיקה יהודית וחבר באגודת הידידים של בית החולים איכילוב תל אביב.
גרופמן כיהן בעבר בתפקידים הציבוריים הבאים: סגן ראש העירייה ויו"ר ועדת הכספים של עיריית חולון; ציר כלכלי ראשי למדינות מזרח אירופיות; נגיד אזור 249 ורוטרי הבינלאומי ישראל 76/77; יו"ר קרן צלטנר למשפט וזכויות האדם; חבר במספר ועדות ממשלתיות בחסות משרדי הביטחון והאוצר; יו"ר אגודת ידידי מכון ויצמן למדע.
רשת אלחוטית קהילתית שמפיין-אורבנה

ארכיטקטורת הרשת

פלטפורמת CUWiN מכוונת לספק טופולוגיית רשת שאינה היררכית אשר מבוססת על תשתיות וטכנולוגיות קיימות. בעבר, רשתות מסוג זה סבלו מבעיית "הרחבה להיקפים גדולים" (סילומיות) משום שהיקף התקשורת גדל מעבר ליכולת של הנתבים האינדיבידואלים הקיימים ברשת לקבל ולהעביר את האינפורמציה. כתוצאה מכך, כאשר רשת מסוג זה הגיעה לגודל מסוים, הנתונים הרבים שעברו בה גרמו לקריסתה. על מנת להתגבר על בעיה זו, פותחו אלגוריתמים המשפרים את יכולת הנתבים להתמודד עם היקף כה רחב של אינפורמציה. חברי הפרויקט מעריכים ששיפור טכני זה מאפשר תקשורת יעילה בין אלפי עד עשרות אלפי צומתי רשת בטופולוגיה עירונית עמוסה. בנוסף לאלגוריתמים שפותחו על מנת לשפר את ניתוב האינפורמציה, פלטפורמת CUWiN משתמשת ב"מטריצת ניתוב" אשר פותחה על ידי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). מטריצה זו, מאפשרת אדפטציה דינאמית לאיכות כל חיבור ברשת בהתחשבות במרחקים ביניהם.
יחסי אזרבייג'ן–מקדוניה הצפונית

סקירה כללית

מקדוניה הכירה בעצמאות אזרבייג'ן ב-25 ביוני 1995. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 ביוני 1995. פאיג באחירוב, שגריר אזרבייג'ן במקדוניה, הציג את כתב אמנתו לנשיא מקדוניה ב-28 בספטמבר 2011. גורן טסקובסקי, שגריר מקדוניה באזרבייג'ן הציג את כתב האמנתו לנשיא אזרבייג'ן ב-18 באפריל 2013.
דדו בר כליפא

ביוגרפיה

בר כליפא נולד וגדל בקריית אונו. הוא בוגר של הפנימיה הצבאית לפיקוד-אור עציון והמכינה קדם-צבאית "חוסן" בפדואל. התגייס לצה"ל בשנת 1994, שובץ בחטיבת גולני והתקבל לסיירת גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד צוות בפלנ"ט גולני. בהמשך מונה למפקד פלוגת מסלול בחטיבת גולני, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. בשנת 2002 עבר לחטיבת גבעתי, ומונה למפקד פלוגת החוד בגדוד צבר. לאחר נפילת מחליפו, חגי ביבי, שב לשמש לזמן מה כמפקד הפלוגה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדס"ר גבעתי. בהמשך מונה למפקד בית הספר להכשרות בגדס"ר גבעתי. לאחר מכן שימש כמפקד "סדרת קומנדו" בחטיבת גבעתי. בסיום תפקידו יצא ללימודים בפו"ם.
באוגוסט 2008 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שקד, והוביל אותו בלחימה במבצע עופרת יצוקה, בין היתר בקרב בשכונת תל אל-הווא, בתפקיד זה שירת עד 15 באוגוסט 2010. בהמשך מונה למפקד בא"ח גבעתי בין השנים 2010–2012. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל במארינס בין השנים 2012–2014. ב-17 באוגוסט 2014 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, ושימש בתפקיד עד 18 באוגוסט 2016. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ד (2017-2016). ב-20 ביולי 2017 מונה למפקד חטיבת גבעתי, ושימש בתפקיד עד 14 ביולי 2019.
ב-25 ביולי 2019 הועלה לדרגת תא"ל וב-1 באוגוסט נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת סיני, ובמקביל מונה למפקד מגמת פו"ם אלון במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
בר כליפא מתגורר בכפר פינס, נשוי לקרין ואב לחמישה ילדים. בעל תואר ראשון במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
דורותי ווהן

ביוגרפיה

ווהן נולדה בקנזס סיטי, מיזורי, בתה של אנני לאונרד ג'ונסון. משפחתה עברה לגור במורגנטאון, וירג'יניה המערבית. היא סיימה תיכון בשנת 1925. בשנת 1929, בגיל 19, סיימה את לימודיה עם תואר במתמטיקה מאוניברסיטת וילברפורס בקסניה, אוהיו. היא עבדה בתור מורה כדי לסייע למשפחתה בשנות השפל הגדול. היא נישאה להווארד ווהן ב-1932, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. בשנת 1943 החלה קריירה בת 28 שנה במרכז המחקר לנגלי, המתמחה בין היתר בנתיבי טיסה ובתוכנת Fortran לתכנות מחשבים. אחד מילדיה הועסק לימים בנאס"א.
לפני שהגיעה ל-NACA ב-1943, עבדה ווהן בתור מורה למתמטיקה בבית ספר תיכון בפארמוויל שבווירג'יניה.
עם חקיקת צווים נשיאותיים שאפשרו העסקת שחורים במוסדות ציבור ומשרדי ממשל פדרלי, הצליחה ווהן להתקבל לעבודה כשכירה ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, ולעבוד בוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה (NACA), אשר הייתה פעילה בגיוס מתמטיקאיות בעלות תארים. ווהן הוקצתה לעבודה באזור בו התקיימה הפרדה גזעית ועבדה בקבוצה נפרדת של נשים אפרו-אמריקאית. הקבוצה עבדה על חישובים מתמטיים ידניים לשם שיפור דיוק בטיסות חלל. ההפרדה התקיימה עקב חוקי ג'ים קרואו שהיו תקפים בווירג'יניה. ווהן תכנתה מחשבים והתמחתה בשפות תכנות וקידוד, כגון פורטרן, וגם תרמה לתוכנית החלל בעבודתה על תוכנית רכב השיגור.
ב-1949 הפכה ווהן למנהלת האזור, במקום לבנה שמתה, בתקופה בה עדיין שלטה גזענות ברוב המדינה. בקידום זה הפכה למפקח השחור הראשון ב-NACA. היא הובילה קבוצה שהורכבה רק ממתמטיקאיות אפרו-אמריקאיות. עם זאת, שנים עברו עד שקיבלה תואר רשמי של מפקחת. קידום זה אפשר לווהן לסייע בקידומן של נשים בארגונה, כמו גם נשים במחלקות אחרות.
כמנהיגת הקבוצה, הצליחה ווהן ללמד קונספציות חדשות לעובדים. המתמטיקאית קתרין ג'ונסון הוקצתה לקבוצה של ווהן לפני שהועברה לחטיבת טכנאי התעופה של לנגלי. בראיון ב-1994 נזכרה כי בעבודתה בלנגלי במהלך המירוץ לחלל חשה כ"חוד החנית של משהו מאוד מרגש". לגבי היותה אישה אפרו-אמריקאית בתקופה זו, טענה: "שיניתי את מה שאני יכולה, ומה שלא יכולתי לשנות, עמדתי בו." בשנות השישים עבדה ווהן במחלקת הטכניקות המספריות (Numerical Techniques division).
ווהן המשיכה בלנגלי אחרי ש-NACA הפכה לנאס"א בשנת 1958. בתקופה זו בוטלה ההפרדה הגזעית בנאס"א. ווהן הצטרפה ליחידת הניתוח והמחשוב (ACD). הקריירה של ווהן בלנגלי התפרשה על פני 28 שנים.
במהלך כהונתה בלנגלי, גידלה ווהן את ארבעת ילדיה. היא גרה בניופורט ניוז, וירג'יניה ונסעה לעבודה באמצעות תחבורה ציבורית.
ווהן פרשה מנאס"א ב-1971, בגיל 60, ומתה ב-10 בנובמבר 2008 בגיל 98. היא הייתה חברה פעילה בכנסייה המתודיסטית האפיסקופלית האפריקנית  והשתתפה בפעילות מוזיקלית ומיסיונרית.

בתרבות הפופולרית

דמותה של ווהן היא אחת הדמויות הראשיות בסרט "מאחורי המספרים" על שלוש נשים אפריקאיות-אמריקאיות בנאס"א שחישבו מסלולי טיסה עבור פרויקט מרקורי ו"אפולו 11" ב-1960. הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת מרגוט לי שטרלי בו מתועדות הקריירות של ווהן ועמיתותיה קתרין ג'ונסון ומרי ג'קסון בנאס"א. את דמותה של ווהן שיחקה אוקטביה ספנסר.