אנגלו-סקסים

אנגלו-סקסים (באנגלית: Anglo-Saxons) הם אנשים שמוצאם מארצות האיים הבריטיים או ממדינות דוברות אנגלית אחרות. לצד מוצא משותף, רבים רואים אוכלוסיות אלו כבעלות קווי מתאר חברתיים, תרבותיים ופוליטיים דומים. העולם האנגלו-סקסי (באנגלית: Anglosphere) כולל את האומות והקהילות אשר לאנגלו-סקסים יש דומיננטיות רבה בהן. חברות אלו מקיימות שיתוף פעולה צבאי, כלכלי ותרבותי רחב. בהגדרתה המצומצמת, המדינות האנגלו-סקסיות כוללות את ארצות הברית, בריטניה, קנדה, אוסטרליה, אירלנד וניו זילנד.
בישראל משמש המונח אנגלו-סכסים לתיאורם של יוצאי הקהילות היהודיות של ארצות הברית, בריטניה, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, אירלנד ודרום אפריקה.

היסטוריה ומינוח

ההגדרה של המונח אנגלו-סקסים משתנה ואינה חד משמעית, ובדרך כלל רואים במונח זה כינוי לקבוצה לשונית, אתנית, היסטורית ותרבותית. ההגדרה האתנית רואה באנגלו-סכסיות לפני הכל מוצא אתני – אנשים שמוצאם מהאיים הבריטיים, כלומר מבריטניה ואירלנד. צאצאיהם של בני האיים הבריטיים החלו לאורך העת החדשה לקבוע יתד בארצות רבות מעבר לים, בעיקר באמצעות האימפריה הבריטית. אף על פי שמתיישבים בריטיים היגרו לכל מושבות האימפריה, רק במושבות ספורות נרשמה התיישבות בריטית רחבה. היו אלו שלוש עשרה המושבות של אמריקה, אוסטרליה, קנדה, ניו זילנד ודרום אפריקה. דרום אפריקה הייתה יוצאת דופן לכל אורך התקופה, היות שאף על פי ששיעור האוכלוסייה הבריטית במקום היה נרחב, הוא לעולם לא היה לרוב בארץ זאת ואף רחוק מכך. במושבות האחרות היו הבריטים לקבוצה המשמעותית באוכלוסייה, ובדרך כלל גם רובה.
בשנת 1776 מרדו שלוש עשרה המושבות בכתר הבריטי והקימו על חורבותיהן את ארצות הברית של אמריקה. החל מאותה העת, במקביל להיותה של בריטניה מכשיר להפצת האנגלו-סכסיות ברחבי העולם, גם ארצות הברית קיימה תפקיד זה. מתיישבים אמריקנים השליטו את שלטון מדינתם עד לחוף האוקיינוס השקט, ואף התפשטו מעבר לו והפכו לכוח הדומיננטי באלסקה והוואי. כמאה שנה לאחר עצמאות ארצות הברית מבריטניה, אוסטרליה, קנדה, ניו זילנד ודרום אפריקה החלו גם הן לזכות בעצמאותן ממנה, עם זאת תהליך זה נעשה באופן הדרגתי. גם בסופו של התהליך, בראשית המאה ה-20, מדינות אלו אמנם היו ריבוניות, אך הן כן נותרו נתונות לכתר הבריטי (דרום אפריקה פרשה ממנו בשנת 1961). ולכן ראש המדינה בהן גם כיום הוא מלך הממלכה המאוחדת היושב באנגליה. בראשית המאה ה-20, לאחר מלחמה קשה ועקובה מדם, זכתה אירלנד בעצמאות אף היא. עם זאת, בניגוד לקנדה, אוסטרליה וניו זילנד, אירלנד החליטה להפוך לרפובליקה ולנתק כל קשר ממלכתי עם בריטניה שכנתה הגדולה ממזרח. באופן זה, הפכו במאות השנים האחרונות ארצות העולם האנגלו-סכסי מבריטניה ושלוחותיה מעבר לים, לשורה של מדינות שוות מעמד.
מלבד המדינות אשר היו כרוכות בקשר היסטורי ואתני הדוק לבריטניה, רבים מדגישים את חשיבותה של קיום דומיננטיות אנגלו-סכסית במדינה על מנת להגדירה כאומה אנגלו-סכסית. כך למשל רבים אינם רואים בדרום אפריקה שלאחר נפילת משטר האפרטהייד מדינה אנגלו-סכסית, היות שהאדם הלבן איבד בה את השלטון לרוב השחור, והאנגלית איבדה את מעמדה הרם לצד האפריקאנס. אחרים אינם רואים בדרום אפריקה אומה אנגלו-סכסית כבר משנת 1961, אז פורק איחוד דרום אפריקה בו הייתה דומיננטיות אנגלית בדרך כלל, ובמקומו הוקמה הרפובליקה אשר בה כבר לכל הדעות הדומיננטיות שררה בקרב הציבור האפריקאנרי בעל השורשים ההולנדיים.
באופן דומה לדרום אפריקה, ובניגוד מסוים לקנדה, אוסטרליה וניו זילנד, בארצות הברית כבר לאורך המאה ה-19 המתיישבים הבריטיים וצאצאיהם חדלו ככל הנראה מלשמש כרוב. עם זאת, רבים טוענים כי אימוצן של התרבות והלשון האנגלית בקרב כלל האוכלוסייה האמריקנית, הפכה למעשה את רובם ככולם של תושבי ארצות הברית לאנגלו-סכסים בתרבותם.