google/wiki40b huggingface dataset:
אויבות (סדרת טלוויזיה)

עונה ראשונה: בטי וג'ואן

העונה הראשונה, שזכתה לשם "אויבות: בטי וג'ואן", מתמקדת ופורשת במשך 8 פרקים את סיפור יריבותן של בטי דייוויס וג'ואן קרופורד ועל הקרב שניהלו במהלך הפקת מותחן האימה משנת 1962, "מה קרה לבייבי ג'יין?"

עונה שנייה: צ'ארלס ודיאנה

ב-28 בפברואר 2017, "FX Networks" חידשה את הסדרה לעונה שנייה אשר תכלול הפעם 10 פרקים ותתמקד במערכת היחסים הבעייתיים בין הנסיך צ'ארלס לבין אשתו, הנסיכה דיאנה

פיתוח

כמעריץ של דייוויס מילדות, ראיין מרפי ראיין את השחקנית לפני מותה בשנת 1989, כשהריאיון שהיה אמור להימשך כ-20 דקות נמשך לבסוף כארבע שעות. על סמך הריאיון ובהשראתו, עיצב מרפי את דמותה של דייוויס ב"אויבות". כשנשאל על הריאיון שלו עם השחקנית, השיב מרפי:
כשהייתי שואל אותה על ג'ואן קרופורד, היא הייתה מדברת שעות על כמה שהיא שונאת אותה, אבל אז היא די אמרה ש'היא הייתה מקצועית והערצתי אותה על כך'...
— מרפי על הריאיון עם דייויס.
במקור, הסדרה תוכננה להיות סרט באורך מלא, כשמתחילה ייעד מרפי את התפקידים הראשיים ללאנג ולסרנדון. העונה הראשונה של הסדרה נכתבה בעוד מרפי מגבש סביבו את הצוות, שכלל בעיקר נשים. בסדרה עצמה יש 15 תפקידים עבור נשים מעל לגיל 40, ומרבית הפרקים בוימו על ידי נשים.

"אויבות", שנוצרה ופותחה על ידי מרפי, נרכשה על ידי "FX Networks" ב-5 במאי 2016. העונה הראשונה מבוססת על תסריט באורך מלא בשם "השחקנית היפה" שנכתב על ידי יפה כהן ומייקל זאם. העונה מתבססת על הסכסוך והיריבות ארוכות השנים בין דייוויס לקרופורד, וכן, בוחנת בין היתר סוגיות של סקסיזם ושנאת נשים בהוליווד. סרנדון התבטאה כי 
בסיפור שלנו, זה ברור כי [האנשים שמאחורי בייבי ג'יין] עודדו את האיבה [בין קרופורד לדייויס] על מנת לשלוט בהן ולהביא מה שהם חשבו שנחשב מתח על המסך, וזה באמת לא השתנה בהרבה.
— סרנדון על הדגשים בעונה.

ליהוק

ג'סיקה לאנג וסוזן סרנדון לוהקו לדמויותיהן של גואן קרופורד ובטי דייוויס, בהתאמה. אחריהן הצטרפו אל צוות השחקנים גם אלפרד מולינה, סטנלי טוצ'י, ג'ודי דייוויס ודומיניק ברג'ס, שגילמו את רוברט אולדריץ', ג'ק וורנר, הדה הופר וויקטור בונו, בהתאמה. באוגוסט 2016, קתרין זיטה-ג'ונס ושרה פולסון הצטרפו לצוות השחקנים כאוליביה דה הבילנד וג'רלדין פייג', בהתאמה. בספטמבר של אותה השנה, דווח כי טים מיניר, שעבד עם מרפי על הסדרה סיפור אימה אמריקאי, יצטרף גם הוא לצוות ההפקה של הסדרה., וכי ג'קי הופמן תגלם את מאמאסיטה, סוכנת הבית של קרופורד. בנובמבר 2016, מולי פרייס, קתי בייטס ואליסון רייט לוהקו לדמויותיהן של הארייט פוסטר, ג'ואן בלונדל ופאולין ג'יימסון. האחרונה שלוהקה הייתה קירנן שיפקה שלוהקה לדמותה של ב. ד. מילר, בתה של בטי דייוויס.

במהלך ריאיון שניתן, הודתה סרנדון כי בתחילה כשרק לוהקה לתפקיד היא הייתה "המומה ומבוהלת" מהאפשרות שיהיה עליה לגלם את דייוויס בצורה מדויקת ואותנטית ואמרה: 
היא כל כך גדולה והיא באמת הייתה כל כך גדולה, אז ניסיתי לא לגלם אותה באופן שבו היא תיראה כקריקטורה או מישהי שהתחפשה אליה... זה היה הפחד שלי, כי אז היא הייתה פשוט משהו בסגנון של חד ממדיות.
— סרנדון על גילום דמותה של דייויס
לעומתה, לאנג הצהירה כי לדעתה הביצועים שלה כקרופורד, לדעתה, מאפשרים לצופה להבין כי ילדותה האכזרית של קרופורד מוסתרת מאחורי הפורניר היפה והבלתי חדיר של כוכבת הקולנוע גדולה ומדהימה.
גם סרנדון וגם לאנג חקרו את תפקידיהן באמצעות קריאת ספרים אודות חייהן ומעלליהן של שתי כוכבות הקולנוע, וכן גם באמצעות האזנה לקונצרטים וצפייה בקלטות טלוויזיה בכיכובן.

שידור

פרק הבכורה של "אויבות: בטי וג'ואן" שודר ב-5 במרץ 2017.
עמליה ארגמן ברנע

עמליה ארגמן ברנע (באנגלית: Amalia Argaman Barnea; נולדה ב-14 ביולי 1950) היא עיתונאית וסופרת ישראלית. חברת מערכת "ידיעות אחרונות" במשך 30 שנה. ארגמן ברנע פירסמה עשרה ספרים.

ביוגרפיה

עמליה ארגמן ברנע היא בתו של עיתונאי ידיעות אחרונות והסופר מנחם ברש-רועי ואמה זהבה הייתה תופרת. נולדה ביולי 1950 בירושלים. למדה בבית הספר הדתי "מעלה" ואת לימודי התיכון עשתה בגימנסיה העברית בירושלים, במגמה המזרחנית. את שירותה הצבאי עשתה ככתבת בביטאון הרבנות הצבאית "מחניים". אחרי הצבא, למדה לשון וספרות עברית באוניברסיטת תל אביב ומחשבת-ישראל ופילוסופיה יהודית באוניברסיטת בר-אילן.
אחרי שירותה הצבאי שימשה כתבת לענייני בריאות בעיתון דבר ובעלת טור ועורכת בדבר לילדים.
בין השנים 1976–2003 הייתה חברת מערכת "ידיעות אחרונות". תחילה כתבת לענייני אמנות ובידור ובנוסף, כתבה ביקורות על ספרות ילדים. לאחר שהמשפחה חזרה משליחות בקהיר, ארגמן ברנע מונתה לכתבת בכירה בידיעות אחרונות וכתבה במוספים "זמנים מודרניים", "7 ימים" ו-"24 שעות" כמו כן הייתה כתבת שטח בדסק החדשות, ונודעה בכתבותיה הרגישות אודות נפגעי האינתיפדה ואירועי הטרור המרובים שפקדו את המדינה בשנות ה-80 וה-90.
ב-2004, עם פרישתה מ"ידיעות אחרונות" וקיבלה טור שבועי בערוץ 10 שעסק בפעילות המגזר השלישי בישראל. בשנת 2013 החלה לפרסם בלוג באתר "סלונה" . באותה שנה נחשף כי לאהרון ברנע נולדה ילדה נוספת, בתקופה בה היה נשוי לעמליה ארגמן ברנע. ארגמן ברנע כתבה אז "מכתב גלוי לילדה סודית" שפורסם באתר סלונה במרשתת ועורר הדים רבים.
ארגמן ברנע מלמדת ב"מכללה למנהל" בראשון לציון וב"מכללת נתניה" כמרצה בתחום העיתונות הכתובה.
עמליה ארגמן ברנע עוסקת במהלך שנים רבות בפעילות התנדבותית רחבה, חברה בהנהלת עמותות שונות, ביניהן "משאלת לב" ו"קרן המשאלות של גילה אלמגור" ומתנדבת ב"אנוש", ב"רוח נשית" ובעמותת יוצאים בשאלה וחברה מן המניין באקדמיה הישראלית לקולנוע .

חיים אישיים

ברנע הייתה נשואה ליוסף ארגמן. בנם רועי ניספה ב-1976 תאונת דרכים בהיותו בן ארבע. בשנת 1977 היא התחתנה עם העיתונאי אהרון ברנע, ולהם בן ובת וארבעה נכדים. בשנים 1980–1981 שהתה בשירות דיפלומטי בקהיר, כאשר אהרון ברנע, בעלה דאז, שימש נספח העיתונות בשגרירות הישראלית. בתקופה זאת דיווחה על שנת השלום הראשונה בין ישראל למצרים.
בשנים האחרונות לחייה של המשוררת דליה רביקוביץ נרקמה בין שתי הנשים חברות אמיצה. לאחר מותה של רביקוביץ, הקדישה לה ברנע את אחד מספריה.

ללכת שבי

סיפרה "ללכת שבי" (שנכתב בשיתוף אהרן ברנע) הוא רומן תיעודי על רקע הסכסוך הישראלי-פלסטיני בימי מלחמת לבנון. הספר מתאר מפגש בין ישראלים לפלסטינים, שפועלים לייצר גשר על התהום שבין שני העמים. העלילה של הספר מתרחשת בסוף יוני 1982, וברקע מתנהל המשא-ומתן על יציאת אנשי אש"ף מביירות שהייתה במצור של כוחות צה"ל. אהרון ברנע, כתב "קול ישראל" לעניינים ערביים, הולך לראיין בכלא הישראלי את צלאח תעאמרי, סגן-אלוף בפת"ח, הבכיר מבין אנשי אש"ף שהיה בשבי בישראל. המפגש בין עיתונאי ישראלי למחבל פלסטיני, הופך תוך כמה שעות, למפגש משמעותי.
הספר זכה בפרס השני מטעם אגודת הסופרים היהודים בניו יורק], תורגם לשלוש שפות, ונמכר כזכויות לסרט על ידי חברת הסרטים HBO] .
בארץ נמכר כרב מכר במהלך שנים והגיע למכירת כ-100,000 עותקים.
בשנת 2004 כתבה עמליה ארגמן ברנע גרסה עדכנית לספר שנקרא "ללכת שבי - אחרי".
עמידה

עמידה היא יציבה של בעלי חיים, ובכלל זה האדם, שבה הגוף כולו נשען על כפות הרגליים ושאר הגוף זקוף.

עמידה באדם

האדם נולד ללא יכולת לעמוד בכוחות עצמו, ולימוד היכולת לעמוד מהווה אבן-דרך בהתפתחות הילד.  תינוקות רוכשים את היכולת לעמוד בכוחות עצמם בין הגילאים 8-12 חודשים.
היכולת לעמוד במקום אינה פעולה רפלקסיבית והיא מערבת תהליכים קוגניטיביים.
עמידת דום היא עמידה טקסית הנהוגה בצבא, והיא חלק מפעילות תרגילי סדר. פעילות זו כוללת גם עמידת נוח ועמידה חופשית. קימה של קהל לעמידה כמחוות כבוד נהוגה גם בשירת המנונים ובעת צפירת זיכרון. בעבר הייתה נהוגה גם כמחוות נימוס, כגון: קימה של גברים בהיכנסה של אשה לחדר, קימה של תלמידים בהיכנס המורה לכיתה.
ביהדות העמידה מקובלת בחלק מהתפילות, כמו תפילת שמונה עשרה המכונה בשל כך גם תפילת עמידה.
העמידה היא צורת כבוד, לכן כחלק ממצות כיבוד אב ואם מחויב הבן לעמוד בפני הוריו והמצוות "מפני שיבה תקום" ו"והדרת פני זקן" מחייבות לעמוד בפני אנשים מבוגרים ותלמידי חכמים. גם בבית המקדש הישיבה הייתה אסורה (למעט למלכי בית דוד) והכל היו מחויבים לעמוד.
בתחום הספורט, "עמידה" מתייחסת לעיתים לתנוחות של שהייה שלא על כפות הרגליים: עמידת ראש, עמידת ידיים, עמידת נר, עמידת שש, עמידת ארבע. בסוגי ספורט מסוימים כגון כדורסל, רכיבת אופניים, קיימת עמידת מוצא, המהווה בסיס להמשך פעולה. בבלט קלאסי קיימות חמש "עמידות" בסיס.

עמידת בעלי חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
בעלי חיים שלהם ארבע גפיים עומדים בדרך כלל על ארבע הגפיים. בקרב הקופים יש העומדים על שתי גפיים, בדומה לאדם. 
ישנם יונקים העומדים על שתי גפיהם האחוריות מדי פעם, בנסיבות כגון אכילה, התגוננות, תקיפה ועוד, ביניהם סוריקטה, סנאי, דב.
עופות, שלהם שתי גפיים, עומדים על שתי גפיים אלה.
רב סימונא

רב סימונא (לעיתים: רב סמוניה, רב סמונא, רב סימוניא, רב סמוניא) - ראש ישיבת פומבדיתא. מראשי הדור השני של הסבוראים, החכמים היהודיים שפעלו בבבל לאחר תקופת האמוראים. במקביל לו עמד רב עינא בראש ישיבת סורא. נפטר בשנת ד'ש' (540).

"רב סימונא סוף סברא"

בציטוט שהובא לעיל מן הספר "סדר תנאים ואמוראים", וכן ב"ספר כריתות" לרבי שמשון מקינון, מוזכרת המסורת ש"רב גיזא ורב סימונא סוף סברא", כלומר - סוף תקופת הסבוראים. רבים זיהו את "רב גיזא" זה עם רב עינא. הבסיס לזיהוי זה הוא העובדה שהמקורות הקדומים שמזכירים את רב עינא - איגרת רב שרירא גאון וסדר הקבלה להראב"ד - אינם מזכירים חכם בשם רב גיזא או רב גדא; וכן להפך, במקורות שמוזכר רב גיזא (או רב גדא) - סדר תנאים ואמוראים וספר כריתות - רב עינא אינו מוזכר.
מספר חוקרים המאמצים את המסורת של "רב גיזא ורב סימונא סוף סברא" מציינים, על פי זיהוי זה, את סופה של תקופת הסבוראים עם פטירתם של רב עינא ורב סימונא, בסביבות שנת ד'ש' (540). אולם חוקרים רבים מאריכים אותה אל מעבר לכך.
אמנם, יש שמפקפקים בזיהוי של "רב גיזא" עם "רב עינא". לדעה זו, אפוא, יש לומר ששני חכמים היו בשם "רב סימונא": האחד היה בן זוגו של רב עינא, והאחר חי מאוחר יותר, בסוף תקופת הסבוראים, והיה בן זוגו של רב גיזא. לפי נוסחאות אחרות ניתן לומר ש"רב עינא ורב סימונא" לחוד, וזוג אחר חי מאוחר יותר - "רב גדא ורב הונא", או "רב המנונא", והם היו "סוף סברא". החוקר ר' יצחק אייזיק הלוי מצדד בגרסה שמופיעה במחזור ויטרי - "רב גיזא ורב הונא". הסבר אחר, המסתמך על נוסחה אחרת - "רבי גיזא ורבי סימונא סוף חברא", הוא שמדובר בביטול הישיבות בארץ ישראל בפקודת המלכים הביזנטים, ואין לכך כל קשר לרב סימונא ולסופה של תקופת הסבוראים.
סבסטיאן ויירה

ביוגרפיה

ויירה החל את הקריירה שלו בנסיונל האורוגוואית שם שיחק 58 משחקים ולאחר שנתיים במועדון עבר לויאריאל הספרדית ושיחק במדיה 75 משחקים. לאחר שהגיע דייגו לופז לקבוצה הוא הפך לשוער הראשון, וויירה ירד לספסל. בתום עונתו הרביעית בקבוצה עבר ללאריסה מליגת העל היוונית ובסיום העונה עבר לקבוצת ג'וניור הקולומביאנית.
לזכותו של ויירה 15 הופעות בנבחרת אורוגוואי.
זומר אמנות עכשווית

פעילות

גלריה זומר מייצגת ומציגה אמנים ישראלים ובינלאומיים. בגלריה שני חללי תצוגה - החלל המרכזי וחדר פרויקטים שמטרתו להציג אמנים צעירים ולהזמין אוצרים צעירים לאצור פרויקטים ותערוכות מיוחדות. בנוסף לתצוגת תערוכות יחיד וקבוצתיות הגלריה מארגנת ומארחת הרצאות, ערבי עיון, הקרנות סרטים ושאר אירועי תרבות במטרה לקדם את השיח האמנותי כמרכז תרבות פעיל.
הגלריה נחשבת לאחת המשפיעות בישראל בתחום האמנות העכשווית. השפעתה נמדדת בהצלחתה להביא אמנות עכשווית בינלאומית באופן קבוע לתל אביב וכמו כן בקידום של אמנים ישראלים בעולם האמנות הבינלאומי.
הגלריה ממוקמת בבניין היסטורי לשימור בשדרות רוטשילד 13, ומייצגת אמנים כגון עדי נס, תומאס זיפ, גרגור הילדנברנדט, מיכל הלפמן, יהודית סספורטס, יעל ברתנא ועוד.
RTP3

2001-2004: NTV

ב-15 באוקטובר 2001 הושק ערוץ NTV, שהיה לערוץ החדשות הפורטוגלי השני ששידר בטלוויזיה בכבלים. בשנת 2002 הערוץ נרכש על ידי תאגיד השידור של פורטוגל.

2004-2011: RTPN

לאחר רכישת NTV על ידי RTP בשנת 2002, הערוץ הפך לערוץ הנושאי הראשון של RTP ב-31 במאי 2004.
ב-29 בספטמבר 2008 החל הערוץ לשדר במשך 24 שעות ביממה. עד אז, שידר הערוץ במהלך שעות הבוקר את שידורי ערוץ החדשות האירופי יורוניוז. באמצע 2009 התרחבה קליטת שידורי הערוץ, והוא הפך לזמין גם באנגולה ומוזמביק, שתיהן מושבות לשעבר של פורטוגל, ושתיהן דוברות פורטוגזית.

2011-2015: RTP Information

ב-19 בספטמבר 2011 מותג מחדש RTPN בשם RTP Information. לדברי מנהל חטיבת החדשות של RTP בראיון בחודש מאי באותה שנה, התכנון של RTP היה להפוך את הערוץ למותג החדשות המוביל בפורטוגל "עד סוף 2012".

2016-היום: RTP3

ב-10 ביולי 2015 מנהל החדשות של RTP, פאולו דנטינו, הודיע כי ערוץ החדשות של RTP ישנה את שמו, בפעם הרביעית. ב-15 בספטמבר אותה שנה אושר דיווח זה על ידי מנהל התוכניות של RTP, ואמר כי RTP3 יתחיל לפעול ב-5 באוקטובר 2015, והמיתוג מחדש שלו יכלול יצירת תדמית וזהות חדשה.
ב-23 ביוני 2016 ממשלת פורטוגל אישרה את הרחבת מערך הטלוויזיה הדיגיטלית היבשתית ואת העלאת ארבעה ערוצי טלוויזיה חדשים, מתוכם שניים של RTP, ואחד מהם היה ערוץ RTP3. ב-1 בדצמבר אותה שנה, בחצות הלילה, עלו ארבעת הערוצים למערך הטלוויזיה הדיגיטלית היבשתית, ו-RTP3 קיבל את אפיק 6. כחלק מעליית שני ערוצי הטלוויזיה של RTP למערך, הוסכם שהם לא ישדרו פרסומות, וכך הם לא יפגעו בשני הערוצים המסחריים בפורטוגל, SIC ו-TVI. למרות זאת, בפלטפורמות טלוויזיה רב-ערוצית בתשלום, ממשיכים שני הערוצים לשדר פרסומות, אך במערך ה-DTT הפרסומות מוחלפות בשידור קדימונים.
ג'רמי נורת'ם

ביוגרפיה

ג'רמי פיליפ נורת'ם נולד בקיימברידג' שבאנגליה, למד בבית ספר תיכון בבריסטול ובבית ספר לתיאטרון אולד ויק שבבריסטול. ב-1988 החליף את דניאל דיי לואיס בתפקיד המלט במסגרת התיאטרון הלאומי המלכותי. ב-1990 זכה בפרס אוליבייה על היותו שחקן חדש ומבטיח.
ב-1995 שיחק בסרטו האמריקאי הראשון המותחן "הרשת" לצידה של סנדרה בולוק. נורת'ם הופיע לרוב בסרטים בריטיים כגון "קרינגטון" (1996) על האמנית הבריטית דורה קרינגטון, וגילם את התפקיד הראשי בסרט "אמה" לפי ספרה של ג'יין אוסטן. עוד שיחק ב"כבודו של וינסלו", "בעל אידיאלי" מחזה מאת אוסקר ויילד ובסרט "אניגמה". ב-2001 גילם את דמותו של הזמר הוולשי אייבור נובלו בסרטו של רוברט אלטמן, "פארק גוספורד". ב-2002 כיכב ב-"Cypher" לצדה של לוסי לו.
דנוונטרי

דנוונטרי (Dhanwantari) הוא אווטאר של האל ההינדואי וישנו. דנוונטרי מופיע בודות כרופא של האלים, והוא האל של הרפואה האיורודית, שעל פי האמונה ניתנה לאדם על ידי האלים.
דנוונטרי מופיע כאל וישנו ולו ארבע ידיים, ניתן לזהותו באמצעות הפריטים בהם הוא אוחז: צמחי מרפא ביד אחת ונקטר נעורים ביד השנייה בידו השלישית יש צ'קרה בידו הרביעית הוא מחזיק כתבי הקודש או עלוקה.
קראנץ

קראנץ (מוכר גם כבצק שמרים-עלים, בצק פלונדר ובצק כרוך) הוא עוגה עשויה מבצק שמרים בסיסי אותו מקפלים פעמים רבות (כמו בצק עלים או קרואסון) על מנת ליצור מרקם אוורירי. את הקראנץ ממלאים במליות שונות שהפופולריות הן שוקולד, פרג וגבינה ומעצבים אותו בצורה ייחודית.
מקור השם בגרמנית קראנץ - (kranz), מילה שמשמעותה זר, בגלל צורת העיצוב המסורתית של העוגה בתבנית קוגלהוף. אולם, כיום מקובל יותר לעצב קראנצים  בתבנית מלבנית מוארכת.
לאחר גלגול הבצק המרוח במלית לרולדה חותכים אותה באמצעה לשני חלקים נפרדים ומפתלים אותם בצורת בורג.
הקרנץ מזכיר את עוגת הבבקה של יהדות מזרח אירופה. השוני ביניהן הוא בכך שהבבקה אינה עוברת תהליך של כריכה בחמאה, אלא מורכבת מבצק שמרים רגיל בתוספת מילוי, שלרוב מעוצב ל"כתר" כמו הקראנץ.
אותניליה

בתרבות

האותניליה מופיע בספר של פארק היורה כיצור צמחוני המטפס על העצים בחיפוש עלים, התנהגות שאין הוכחות לקיומה. האותניליה הופיע גם בסדרה ללכת עם דינוזאורים בפרק על ענקי היורה, שם הוא מופיע לצד הדריוזאורוס, הסטגוזאורוס והדיפלודוקוסים הענקיים. הוא נראה גם בבלדה של Big Al.
בארי גוראריה

ביוגרפיה

נולד ברוסטוב, ברוסיה הסובייטית שבברית המועצות, כבן יחיד לחנה ולרב שמריהו גוראריה, בתו וחתנו של האדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד. למד בישיבת תורה ודעת בברוקלין והוסמך שם לרבנות. נשא את בתו של הרב דובער חסקינד. בהמשך למד פיזיקה ושימש כחוקר באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ואוניברסיטת קולומביה. לאחר פטירת סבו רבי יוסף יצחק, ניתק גוראריה את קשריו עם חסידות חב"ד ועם דודו רבי מנחם מנדל שניאורסון שמונה אז לאדמו"ר מחב"ד, ובאותה תקופה עבר לניו ג'רזי. בראיון שנערך בשנת 2003 אמר גוראריה כי התעניין בקריירה מדעית יותר מאשר בכהונה עתידית כאדמו"ר של חסידות חב"ד.

משפט הספרים

בקיץ 1985 (תשמ"ה) נודע לחסידי חב"ד שגוראריה נוטל ספרים מספריית חב"ד, שהייתה שייכת לסבו, הריי"ץ. הוא מכר כמה מן הנדירים שבהם לסוחרים. לטענתו, הספרייה הייתה רכושו הפרטי של הרבי הקודם, ולאמו חנה (שתמכה בו והייתה עדיין בחיים) יש מעמד שווה כיורשת לאחותה, חיה מושקא שניאורסון, אשתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון, ולכן יש לו זכות בעלות על חצי מהספרים.
לאחר שסירב] גוראריה להתדיין בבית דין רבני, תבעה אותו אגודת חסידי חב"ד בבית משפט פדרלי בניו יורק. במשפט, שכונה "משפט הספרים", טענו האגודה והרבי מלובביץ' שהספרייה איננה רכושו הפרטי של האדמו"ר אלא היא שייכת לאגודת חסידי חב"ד. השופט צ'ארלס פ' סיפטון פסק ב-1987 לטובת האגודה ורובם הגדול של הספרים הוחזר לספרייה. הפסיקה עוררה שמחה בקרב חסידי חב"ד, אשר כינו אותה "דידן נצח" (מארמית: "שלנו ניצח", או "ניצחנו"). יום הזכייה, ה' בטבת, מצוין בקרב חסידי חב"ד כיום של שמחה, והם קונים בו ספרים או מוסרים את ספריהם לכריכה ותיקון.
גוראריה עירער על פסק הדין אך הערעור נדחה.
אהרן קצנלנבוגן

ביוגרפיה

בנם של רבקה והרב אברהם משה, מרבני ישיבת תורת חיים וראש ישיבת ציון-אפריון של מוסדות פקוא"ם ומרכז לענייני ארץ ישראל בפפד"מ. אביו עלה לארץ ישראל מליטא. בילדותו נודע כמתמיד ועילוי, והרב יצחק ירוחם דיסקין ציין בעלותו לארץ ישראל, כי שלושת האחים קצנלנבוגן עתידים להיות תלמידי חכמים גדולים. היה תלמידו של הרב יוסף חיים זוננפלד. למד בישיבת ציון-אפריון. נישא לאסתר רבקה בת הרב מרדכי יהושע קרויזר (נפטרה י"ח אלול תשנ"ה). לפני אירוסיו נבחן על שולחן ערוך חושן משפט ויורה דעה. חמיו תמך בו לאחר נישואיו בשביל שיוכל להמשיך ללמוד.
הקים ארגון "חנוך לנער", ומדי ליל שישי היה מוסר שיחות השקפה לבני נוער. בין תלמידיו היו הרב דוד משה טעפ, הרב מאיר דוד הלפרין והרב משה סלנט. גם הרב שלום שבדרון למד ממנו, והושפע מדרך דיבורו.
בשנת תרצ"ה פרש יחד עם הרב עמרם בלוי מאגודת ישראל, שהייתה לדעתם מתונה יותר, והקימו את "חברת החיים". לימים כונתה הקבוצה נטורי קרתא. הוא הקים את ישיבת ומוסדות תורה ויראה ועמד בראשם. הוא סירב לקבל משכורת מהישיבה.
היה בעל דעות תקיפות נגד הציונות, והיה האידאולוג של קבוצת נטורי קרתא, כשבכל כינוס או מאורע, מסר את דבר הקבוצה. לפני קום המדינה, שלח יחד עם הרב עמרם בלוי מזכר לאו"ם בו מבקשים שירושלים תהיה עיר בינלאומית, ותושביה החרדים יקבלו דרכונים של האו"ם. עם זאת התנגד לחתנו, משה הירש, שהתיידד עם הפלסטינים.
בניו היו הרב אברהם משה, ר"מ בישיבת תורה ויראה, הרב חיים בנימין, חתנו של הרב עמרם בלוי, ממלא מקום אביו בראשות הישיבה ועורך ביטאון החומה, טויבא לאה אשת משה הירש, ודבורה חיה אשת הרב אברהם יעקב אפשטיין, ראש ישיבת תורה ויראה ומנהיג הקהילה כיום.
בין נכדיו: זליג ראובן קצנלנבוגן, מנהל מוסדות תורה ויראה, דב (בערל) טרבלו, ממנהיגי פלג אוהל שרה של נטורי קרתא, האחים ישראל מאיר ומרדכי הירש, פעילים בנטורי קרתא ומהקיצוניים בה, שמואל לובצקי (חתן חתנו הירש) ראש רשת כוללים ועסקן, יואל קרויס, חתן חתנו הרב אפשטיין.
אחיו היו הרב רפאל קצנלנבוגן ממנהיגי תנועת פאג"י והרב יעקב ירוחם קצנלנבוגן, מעסקני אגודת ישראל. בין גיסיו היו הרב אליהו צבי קרויזר והרב חיים יוסף קרויזר.
מדידת מהירות

מדידת מהירות היא שיטה בה ניתן למדוד את מהירותו של גוף או גל כלשהו. המכשיר באמצעותו נמדדת המהירות נקרא מד-מהירות, או בלועזית ספידומטר.
המהירות הנמדדת מבוטאת לרוב ביחידות של מרחק לזמן כקילומטר לשעה (קמ"ש) או ככפולות של מהירות ידועה מסוימת כמהירות הקול (מספר מאך) או מהירות האור בריק.
ישנן מספר שיטות למדוד את מהירותם של גופים וגלים. השיטה הטריוויאלית היא למדוד את הזמן שנדרש לגוף לעבור מרחק ידוע מראש (למשל קילומטר אחד) באמצעות שעון עצר, ולחלק את המרחק בזמן (לדוגמה, שעתיים) וכך לקבל את המהירות, שבדוגמה זו היא חצי קילומטר לשעה.
לרוב אין ברשות המודד יחידת מרחק ידועה מראש למדוד לפיה, ולכן יש צורך במדידת המהירות באופן עקיף באחת מהדרכים להלן :

מדידת מהירות במכוניות

מד המהירות של המכונית משתמש בכבל מתכת, אשר בצידו האחד גלגל שיניים המחובר לגל ההינע הסופי בתיבת ההילוכים או ישירות לגלגל. בצידו השני מגנט קטן אשר מסתובב עקב התנועה המועברת אליו דרך הכבל מגלגל השיניים. מגנט זה בסיבובו יוצר זרם בסליל הנתון סביבו, וניתן למדוד זרם זה ולכייל מחוג שיורה את מהירות הרכב לזרם נמדד נתון. בכלי רכב חדישים אין כלל כבל ועל גל ההינע יש מגנט זעיר החולף בכל סיבוב מול גלאי רגיש, כך נספרים סיבובי גל ההינע ומחושבת מהירות הרכב.
המד הושם לראשונה ב-1901 במכוניות מדגם "Oldsmobile".
מד הקילומטרים (קילומטרז'), מסתמך על נתוני מד המהירות. בשיטת המדידה המיושנת, סיבוב הגלגלים אחורה הקטין את הקילומטרז' המופיע בלוח השעונים. פרצה שאפשרה רמאויות בתחום מכירת הרכב. 
שינוי קוטר צמיגי המכונית גורם לנתון מהירות וקילומטרז' שגויים, שכן, המערכת מכוילת למידת צמיגים מסוימת.

מדידת מהירות במטוסים

במטוסים מבדילים בין המהירות הקרקעית (ביחס לקרקע) ובין המהירות האווירית (ביחס לאוויר). אלו עשויות להיות שונות למדי שכן האוויר בו טס המטוס נע גם הוא, בין אם בכיוון הטיסה או לא. על מנת למדוד את המהירות האווירית נעשה שימוש בהתקן הקרוי צינור פיטו שהוא למעשה מד לחץ רגיש הנתון בצינור, שמוצמד לחרטום המטוס או למקום אחר בגוף המטוס ללא מערבולות אוויר. מדידת הלחץ מתורגמת לערך של מהירות לפי מפתח חישוב ידוע מראש.

מדידת מהירות באמצעות אפקט דופלר

על מנת למדוד מהירות חיצונית של גוף נע נשתמש במכשיר המסוגל לשלוח גלים אלקטרומגנטים
ולקלוטם חזרה.
אפקט דופלר עובד על העיקרון של הישנות התדר החוזר כתלות במהירות היחסית בין שני עצמים.
המכונית נוסעת במהירות מסוימת, כך נוצרת המהירות היחסית בין המשדר למכונית.
הגלאי מחשב את הישנות התדר שחזר אליו וכך יודע מה מהירות המכונית.
שיטה זו משמש גם לוויני (cospas sarsat) מצוקה למציאת כלי שיט בים.
אהרון סטאטון

ביוגרפיה

סטאטון נולד בווירג'יניה והעביר את רוב ילדותו בג'קסונוויל שבפלורידה. ב-2004 הוא סיים את לימודי המשחק שלו. הוא נשוי לשחקנית קוני פלטשר, לזוג שני בנים.
בשנת 2008 ו-2009, הוא זכה עם שאר צוות השחקנים של "מד מן" בפרס גלובוס הזהב על "צוות השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה". במהלך השנים, סטאטון ביצע הופעות אורח בסדרות "חוק וסדר: מדור מיוחד", "הרקיע השביעי" ו"ללא עקבות". הוא ביצע דיבוב לדמות הראשית במשחק הווידאו "L.A. Noire" שיצא ב-2011.
אלי מגן

ביוגרפיה

נולד בתל אביב בשלהי תקופת המנדט הבריטי. שירת בצה"ל במסגרת להקת הנח"ל. לאחר השירות התפרסם כנגן גיטרה בס וקונטרבס וניגן עם רבים מאמני ישראל בהופעות חיות ובהקלטות, בהם השלושרים, הגשש החיוור, יפה ירקוני, שושנה דמארי, יהורם גאון, אילנית, צביקה פיק, אריק איינשטיין, שלום חנוך, בועז שרעבי, חוה אלברשטיין, אריק לביא ועוד רבים.
כמו כן השתתף כנגן וכזמר בתוכניות טלוויזיה רבות בערוץ הראשון, בהן ראש כרוב, 'מועדון הצועני השורק', 'זמרת הארץ' ועוד.
מגן התפרסם כזמר סולן ואף ייסד את הלהקות כיף התקווה הטובה ואחרית הימים. להקות אלה הפכו לאבן דרך ברוק הישראלי והתפרסמו בשירים כמו "בלדה לעוזב קיבוץ", "דוקטור יארינג", "העץ הוא גבוה", "פתחי לי את הדלת" ועוד. מגן אף החליף את אריק איינשטיין בחידוש של להקת החלונות הגבוהים בשנות ה-70. בנוסף, הקליט כסולן את השירים "יליד הארץ" (פסטיבל הזמר 1973), "שתי דפיקות לב", "לאט עולים סוסי" (פסטיבל שירי משוררים - גלי צה"ל) ועוד. באמצע שנות ה-70 עבר לארצות הברית, שם למד ב-“Mannes College of Music" בניו יורק, וכן למד קונטרבס אצל הומר מנץ' ואדי גומז. מגן שב לישראל בשנת 1983.
בשנת 1980 ביצע את נעימת הסרט "מלך ליום אחד" בבימויו של  אסי דיין, ובכיכובו של  גבי עמרני.
ב-1987 חידש ביחד עם נורית גלרון את "העץ הוא גבוה" (עיבוד: אלונה טוראל). 
מאז שובו לישראל ועד ראשית 2015 שימש מגן כנגן קונטרבס מן המניין בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. השתתף פעמים רבות בהרכבי מוזיקה קאמרית במסגרת פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, ניגן מספר רסיטלים כסולן  קונטרבס (עם אילן רכטמן ב"צוותא" ועוד) וביסס את מעמדו כנגן הקונטרבס המוביל בישראל בתחום הג'אז. מגן השתתף בכל אירועי הג'אז המרכזיים בישראל. בקונצרטים ובפסטיבלים בישראל ומחוצה לה ניגן, בין היתר, עם אמני ג'אז בינלאומיים כמו: Red Rodney, Steve Grossman, Eddie Gomez, Dave Liebman, Dee Dee Bridgewater, Sheila Jordan, Stan Getz, McCoy Tyner, Billy Hart, Jessye Norman, Randy Brecker ועוד רבים אחרים.
במהלך הקריירה ארוכת השנים, ניגן מגן באלבומיהם של זמרים מובילים ובהם אריק איינשטיין, יהודית רביץ, יהודה פוליקר, ענבל פרלמוטר ואסף אמדורסקי. שיר הסולו המוכר ביותר של מגן הוא "עד סוף הקיץ", אותו ביצע בסרט "שתי דפיקות לב" בשנת 1972. בשנת 2004 ביצע את השיר "לזכור" שנכלל באלבום "סימנים", אלבום משירי מירון ח. איזקסון המולחנים. בשנת 2006 הוציא את אלבום הסולו "אדם", ובו 14 שירים מאת איזקסון. בשנת 2015 יצא אלבום אוסף שלו בשם "איש העולם הבא".