אפולו 13 (סרט)

עלילת הסרט

בתחילת הסרט מוצג הרקע לשיגורה של אפולו 13, עם קריינות קצרה של וולטר קרונקייט, המתארת את האסון של אפולו 1, שבו נספו שלושה אסטרונאוטים במהלך בדיקה שגרתית לפני שיגור החללית. הסרט קופץ לאחר מכן ל־20 ביולי 1969, יום נחיתתה של אפולו 11 על הירח, אשר הביאה עמה את האדם הראשון שדרך על הירח. באירוע זה צופים האסטרונאוט ג'ים לוול (טום הנקס), משפחתו וחבריו, במסיבה בביתו שביוסטון.
מספר חודשים לאחר מכן, בזמן שלוול וצוותו, פרד הייז (ביל פקסטון) וקן מטינגלי (גארי סיניז), ציפו להשתתף במשימת אפולו 14, מודיע לו מנהל צוותי הטיסה של נאס"א, דיק סלייטון (כריס אליס), כי הוא וצוותו הוקפצו למשימת אפולו 13. אולם יומיים לפני שיגור החללית נאלץ לוול לבטל את השתתפותו של חברו לטיסה קן מטינגלי, שהיה חשוף למחלת החצבת בלא שהיה מחוסן מפניה. הוא מוחלף בחבר צוות הגיבוי של המשימה, ג'ק סוויגרט (קווין בייקון).
אשתו של לוול, מרילין (קת'לין קווינלן), חוששת לחייו של בעלה. אף על פי שסירבה בהתחלה לבקרו, בלילה שלפני השיגור היא מפתיעה אותו ובאה להיפרד ממנו ולצפות בשיגור. עם זאת, היא מקבלת אות רע במלון שבו שהתה, לאחר שאיבדה את טבעת הנישואין שלה במקלחת.
ביום השיגור, 11 באפריל 1970, לוול, הייז וסוויגרט מתכוננים לשיגור ונאטמים בחללית, בזמן שמנהל הטיסה ג'ין קרנץ (אד האריס) מכין את מרכז הבקרה לטיסה. לאחר שיגור החללית על גבי משגר סאטורן 5, אחד ממנועי השלב השני של המשגר מפסיק לפעול בטרם עת. לוול שוקל לבטל את המשימה, אך צוות מרכז הבקרה ביוסטון קובע כי ארבעת המנועים הנותרים של השלב יספיקו.
ביום השלישי למשימה, במהלך דרכה של החללית לכיוון הירח, סוויגרט מתבקש "לערבל" את מכלי החמצן. מיד אחר כך נשמע פיצוץ בבטן החללית, ומתברר כי אחד המכלים, אשר מהווים מקור עיקרי לחמצן לנשימה ולחשמל, התפוצץ וכי כעת המכלים דולפים. דבר זה מוביל להחלטה הקשה לבטל את הנחיתה על הירח. צוות האסטרונאוטים נאלץ לנטוש את תא הפיקוד "אודיסיאה" ולעבור לרכב הנחיתה הירחי "אקווריוס", המחובר לתא הפיקוד, אשר יוכל לשמש כ"סירת הצלה" בעבור הצוות בזמן החזרה לכדור הארץ.
במרכז הבקרה ביוסטון מתלבטים לגבי דרך החזרתם של האסטרונאוטים לכדור הארץ. לאחר ויכוח קצר בין בקרי הטיסה, מוחלט כי האסטרונאוטים יוחזרו באמצעות "מסלול חזרה חופשית לכדור הארץ", אשר משתמש בעיקרון מקלעת כבידתית וכולל הקפה של הירח וחזרה לכיוון כדור הארץ באמצעות ניצול כוח המשיכה של הירח.
בפני צוות האסטרונאוטים ומרכז הבקרה בכדור הארץ עומדות בעיות נוספות. על מנת לשמר את אספקת החשמל המועטה שבאקווריוס, הצוות נאלץ לכבות את מערכותיה השונות ולסבול קור מקפיא. סוויגרט חושד כי מרכז הבקרה לא סיפק להם עדיין תוכנית לחזרה לכדור הארץ, כיוון שביצעו טעות אותה לא ניתן לתקן, ושאינם מעוניינים שהאסטרונאוטים ידעו על כך. בעיה נוספת אשר עומדת בפני שלושת האסטרונאוטים היא עליית כמות הפחמן הדו־חמצני באקווריוס, אשר נועדה לאכלס רק שני אסטרונאוטים. צוות מהנדסים מתכנס על מנת לפתור את הבעיה, ובונה מערכת לסילוק הפחמן הדו־חמצני, באמצעות התאמת המערכות לסילוק הגז הרעיל שבתא הפיקוד "אודיסיאה", לשימוש באקווריוס.
עם התקרבות החללית לכדור הארץ, נאלצים האסטרונאוטים לבצע תיקון מסוכן של מסלול החללית, על מנת שלא לפספס את אטמוספירת כדור הארץ. למרות מצבם הרעוע של האסטרונאוטים, הם מצליחים במשימתם ומתקנים את מסלול החללית.
בינתיים, ג'ון ארון, בקר שליטה במרכז הבקרה ביוסטון, משתף פעולה עם קן מטינגלי שלא יצא למשימה, בניסיון למצוא דרך להתניע מחדש את האודיסיאה, דבר אשר האסטרונאוטים ידרשו לו עם התקרבותם לכדור הארץ. בסופו של דבר הם מבינים כי ניתן להעביר חשמל מרכב הנחיתה הירחי לתאי הפיקוד והשירות, ובכך להשיג את הזרם הדרוש להתנעת האודיסיאה. הם מגבשים לכך נהלים ומטינגלי מדריך את סוויגרט בביצוע המשימה.
עם התקרבותם לכדור הארץ, הצוות מתנתק מתא השירות ומרכב הנחיתה הירחי, דבר המאפשר לו לצפות בפעם הראשונה בנזק הרב שגרם הפיצוץ לתא השירות. לאחר מכן תא הפיקוד ובו האסטרונאוטים חודר לאטמוספירה ונוחת בשלום באוקיינוס השקט. האסטרונאוטים מחולצים מתא הפיקוד ונאספים אל ספינת הצי האמריקני USS Iwo Jima, בה הם מתקבלים בתרועות שמחה.
הסרט מסתיים במונולוג של טום הנקס (כג'ים לוול), בו הוא מתאר את האירועים שהתרחשו לאחר מכן, כולל ועדת החקירה לכשל במשימה, קורותיהם של חבריו האסטרונאוטים ושלו. לוול לוחץ ידיים עם מפקד הספינה (ג'ים לוול האמיתי בהופעת אורח), ומסיים את המונולוג שלו בשאלה: "אני מתבונן בירח ושואל: מתי נחזור? ומי זה יהיה?"
במהלך הסרט ניתן ביטוי לחוסר העניין של הציבור האמריקאי באותה תקופה בשיגורי תוכנית אפולו לירח. כך למשל רשתות הטלוויזיה מחליטות שלא להעביר שידור חי מהחללית אפולו בדרכה לירח. למרות זאת, עם היוודע דבר התקלה והניסיונות להציל את חיי האסטרונאוטים, מקבל האירוע תשומת לב רבה מצד כלי התקשורת והציבור הרחב.

ציוד

מרכז הקוסמוספירה והחלל של קנזס (Kansas Cosmosphere and Space Center) היה אחראי על בניית דגם של פנים חללית אפולו. לצורך הצילומים נבנו שני העתקים של רכב הנחיתה הירחי ושניים של תא הפיקוד של החללית אפולו. על מנת לצלם בתוך המרחב הזעום של ההעתקים, הם נבנו כך שחלקיהם השונים היו ניתנים להפרדה. כמו כן, בעבור צילומי הסרט במטוס ה־KC-135, המרכז בנה העתקים של רכב הנחיתה הירחי ותא הפיקוד, אשר הותאמו לצילום המורכב במטוס. חליפות החלל שלבשו השחקנים במהלך הסרט נבנו גם הן על ידי מרכז הקוסמוספירה והחלל של קנזס, והיוו העתק מדויק למדי של החליפות שלבשו טייסי אפולו המקוריים.
על אף שנאס"א הסכימה לאפשר את צילום הסרט בחדר הבקרה המקורי ביוסטון, הווארד החליט שלא לצלם שם ולבנות במקום זאת העתק מדויק של חדר הבקרה באולפני סרטי יוניברסל.
בזמן צילומי הסרט, ספינת הצי האמריקני USS Iwo Jima, אשר אליה חולצו האסטרונאוטים לאחר נחיתתם באוקיינוס השקט, כבר הוצאה משירות, ובשל כך נעשה שימוש בספינת האחות שלה USS New Orleans.

פסקול

פסקול הסרט הולחן על ידי ג'יימס הורנר, אשר היה מועמד בשל כך לפרס אוסקר בקטגוריית הפסקול המקורי הטוב ביותר בשנת 1996. הפסקול שוחרר לשווקים בשנת 1995 בידי חברת התקליטים MCA Records.

הכנסות וביקורות

עם יציאתו לאקרנים היה הסרט לשובר קופות, והוא מדורג במקום השלישי בהכנסות הסרטים בארצות הברית ובהכנסות העולמיות בשנת 1995, כאשר הכנסותיו ברחבי העולם נאמדות בלמעלה מ־355 מיליון דולר.
הסרט זכה לרוב לתשבחות המבקרים, ובאתר ריכוז ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes, על בסיס 51 ביקורות שנאספו, הסרט זכה לדירוג של כ־96% ביקורות חיוביות. באתר Metacritic זכה הסרט לדירוג של כ־77 מתוך 100, על בסיס ממוצע משוקלל של כ־22 ביקורות.
זהו סיפור חזק, אחד מהסרטים הטובים של השנה, מסופר בבהירות רבה ובפירוט טכני יוצא דופן, ומשוחק ללא תיאטרליות מנופחת.
— רוג'ר איברט, שיקגו־סאן טיימס
...הסרט החדש מהווה גם תצוגה נפלאה של אפקטים מיוחדים ריאליסטים "מיושנים", אשר משכנעים את הצופים כי הם בחללית אמיתית עם אנשים אמיתיים שעלולים באמת למות, ולא בסרט מצויר. התוצאה היא אותו הישג הוליוודי נדיר, הרפתקה בסגנון האינטליגנטי. מהשיגור ועד לנחיתה בים – הסרט נותן חווייה מיוחדת.
— ריצ'רד קורליס וג'פרי רזנר, טיים מגזין
[הסרט] אפולו 13... נבנה כמחווה מרגשת ופטריוטית לתוכנית החלל של נאס"א ולגבורת האסטרונאוטים... והוא אולי נאה, כן, משוחק־היטב ומבוצע לעילא, אבל הוא בקושי [הסרט] המרטיט שיוניברסל הבטיחו.
— אדוארד גוטמן, סן פרנסיסקו כרוניקל
בזמן שמאורעות הסרט עשויים לתאר את שעתה היפה ביותר של נאס"א, יציאת הסרט לאקרנים מתארת את זו של הווארד.
— ג'יימס בררדינלי, אתר ReelViews