google/wiki40b huggingface dataset:
הדסה (גופן)

הדסה הוא גופן עברי בעל "סריף" שנוצר על ידי הנרי פרידלנדר בשנים 1932 עד 1958. הגופן נקרא לכבוד מכללת הדסה בה לימד פרידלנדר שנים רבות. באופן נדיר בתחום פיתוח הגופנים פותח הגופן במשך שנים רבות (כארבעה עשורים) וללא מטרה מיידית (כגון הדפסת יצירה מסוימת, הזמנה של יצרן מכונות כתיבה או מכונות דפוס וכדומה). עקב כך זוכה הגופן להערכה כ"מלאכת חיים" ו"מלאכת אהבה". האות שואבת מעיצוב עתיק של אותיות עבריות לספרי קודש אך תוך הקפדה רבה על בהירות וקריאות ומשלבת את מחקריו של פרידלנדר הן בתחום הכתב העברי והן בתחום העיצוב הגרפי המודרני. על פיתוח הגופן אמר פרידלנדר:
הרבה סבלנות ועקשנות היו כרוכים בביצועו. המפתיע הוא שיצרתי כתב בעוד שבשעה שהתחלתי לעבוד בו לא יכולתי לתאר לעצמי מה יהיה מראהו הסופי, לא כיצד הוא חייב להיות ולא כיצד יהיה. היה זה דו-שיח תמידי. ציירתי. הצורה שנתהוותה לימדה אותי אם הלכתי בדרך הנכונה. אם לא - נאלצתי לתור לי דרך חדשה.
— איך יצרתי את האות "הדסה"
תחילה שימש הגופן בסדר יד. גרסה ראשונה של הגופן שולבה בשנת 1964 במכונת כתיבה "הרמס", ומאוחר יותר גם במסדרת יבמ.
תמוז (להקה)

הרקע להקמת הלהקה

תמוז החלה את דרכה בשנת 1974, כאשר תכנן מתי כספי להקים הרכב ישראלי ברוח "קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג". הוא קישר בין דני ליטני, שלום חנוך ואריאל זילבר, אך לא נוצר קשר טוב מספיק ביניהם, והלהקה התפרקה בטרם הספיקו חבריה להקליט.
בין שלום חנוך לאריאל זילבר, לעומת זאת, נוצר קשר הדוק, שניהם חזרו לישראל זמן קצר קודם לכן לאחר ניסיונות כושלים להצליח בחו"ל - שלום חנוך באנגליה ואריאל זילבר בצרפת, והם החליטו להמשיך לעבוד יחד. הם צירפו אליהם את המתופף מאיר ישראל, שניגן קודם במספר להקות קצב, בין השאר ב"עוזי והסגנונות" ועוד שני צעירים שהשתחררו מלהקת הנח"ל, הגיטריסט יהודה עדר והבסיסט איתן גדרון. את שם הלהקה, תמוז, נתן להם אריק איינשטיין שגם לקח אותם כלהקת החימום שלו בסיבוב ההופעות "סע לאט".

סוף ימי הלהקה

באמצע שנת 1976 הציג זילבר בפני הלהקה את השיר "רוצי שמוליק", שכתב שמוליק צ'יזיק. בהצבעה בין חברי הלהקה הוחלט כי השיר אינו מתאים לקו המוזיקלי שלה, ומאיר ישראל טען כי הוא מתאים יותר לכוורת. זילבר הקליט את השיר בעצמו, והשיר הפך ללהיט ענק. בשלב זה החליט זילבר לפרוש מהלהקה לקריירה עצמאית, ולא חזר בו גם לאחר הבטחתם של אנשי חברת CBS כי באלבום הבא של הלהקה יינתן דגש רב יותר לשיריו. בהופעות האחרונות של "תמוז" עלה זילבר לבמה עם שקית על ראשו, כמחאה, כדי שלא יראו אותו.
אף על פי שברדיו הרבו להשמיע את שירי הלהקה, "תמוז" הייתה כישלון כלכלי גדול. הפקת המופע הייתה יקרה וגררה הפסדים כספיים. לאחר שהוחלט על פירוק הלהקה, התברר כי היא נמצאת בחובות גדולים, ושעליה להמשיך להופיע עוד כחודשיים על מנת לכסותם. דווקא בהופעות הסיום בא קהל רב יותר והלהקה זכתה להצלחה גדולה, אך לחבריה היה ברור כי לא ניתן להמשיך יחד ולהקליט אלבום שני. ב-10 ביולי 1976 ערכה הלהקה את הופעתה האחרונה בקיבוץ איילת השחר.

לאחר הפירוק

להקת תמוז תרמה רבות לקריירה המוזיקלית של כל חמשת חבריה. אריאל זילבר פתח בקריירה מצליחה, וכבר בסוף אותה שנה (1976) הוציא את אלבום הבכורה שלו, "רוצי שמוליק". שלום חנוך החל במקביל את הקלטות אלבום הסולו הראשון שלו בעברית - "אדם בתוך עצמו". מאיר ישראל הפך למתופף מבוקש, ולמתופף הקבוע של שלמה ארצי. יהודה עדר הפך לנגן ומעבד מפורסם, הצטרף ללהקת דודה והיה ממקימי בית הספר למוזיקה "רימון". איתן גדרון היה גם הוא לנגן מבוקש, וניגן בין היתר עם אלון אולארצ'יק, אסתר שמיר ועם מזי כהן.
להקת "תמוז" התאחדה בשנת 1983 לשלוש הופעות. בשנת 2000 השתתפה הלהקה במופע "עם הגב לים" לזכרו של מאיר אריאל, שבו שרו את שני השירים שכתב מאיר אריאל - "סוף עונת התפוזים" ו"הולך בטל". בשנת 2006 הופיעה הלהקה בבית הספר "רימון", וביצעה פעם נוספת את שני השירים האלו. בשנת 2009 התאחדו תמוז במופע מיוחד לציון 10 שנים למותו של מאיר אריאל שהתקיים בתיאטרון קיסריה. איחוד נוסף התרחש ב-28 במרץ 2016 במסגרת השקת אלבום חדש, "עולה ירח", של יהודה עדר. אירוע זה הוביל לאיחוד הלהקה בהופעת ההשקה של אלבומו של שלום חנוך "זום", ב-15 בספטמבר 2016, בלייב פארק ראשון לציון.
"סוף עונת התפוזים" הפך גם לשמה של הסדרה הדוקומנטרית על תולדות הרוק הישראלי, אשר שודרה בערוץ הראשון ב-1998 ואותה יצר יואב קוטנר.
ליביאן איירליינס

תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1964 והחלה את טיסותיה בשנת 1965 כשהיא מפעילה מטוס קרוול בטיסות לאירופה. 
בשנת 1973 הופלה טיסה 114 של ליביאן איירליינס על ידי חיל האוויר הישראלי לאחר שנכנסה ללא אישור למרחב האווירי הישראלי.
לאחר התפוצצות טיסת פאן אם 103 הידועה בשם "אסון לוקרבי" הטילו מדינות העולם סנקציות על לוב, ובעקבות כך הוכרחה החברה לבטל את כל טיסותיה הבינלאומיות. בשנת 1999 הוסרו הסנקציות והחברה החלה לבצע שוב טיסות בינלאומיות וכן לחדש את צי המטוסים שלה.
יוסף זבינסקי

יוסף זבינסקי (בפולנית: Józef Żabiński;‏ 1860, ורשה - 27 בדצמבר 1928) שחמטאי פולני ומחבר בעיות שחמט.
זבינסקי סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטה הקיסרית של ורשה בשנת 1886. 
זבינסקי ניצח באליפות השחמט השנייה שהתקיימה בעיר ורשה בשנת 1884. הוא סיים בתיקו 1-1 דו-קרב קצר עם שמעון אלאפין, הדו-קרב התקיים בורשה בשנת 1888. 
בשנת 1899 התמנה זבינסקי ליו"ר הראשון של התאחדות השחמט של ורשה (Warszawskie Towarzystwo Zwolenników Gry Szachowej). לאחר מלחמת העולם הראשונה ארגן תחרויות שחמט ברחבי פולין, וכיהן כיו"ר התאחדות השחמט של פולין בין השנים 1926–1928.
מחפרון

מחפרון, שנקרא גם מעמיס דו-כפי (אנגלית Backhoe Loader), ומכונה לעיתים בפשטות "שופל" (אנגלית Shovel, גם בגרמנית Schaufel הוא יעה, וכן כינוי למחפרון) או "טרקטור", הוא כלי צמ"ה (ציוד מכני הנדסי) הכולל יעה קדמי (כף) וזרוע חפירה קטנה בירכתיים, המותקנים על טרקטור שהותאם להם. יחסית לכלי צמ"ה אחרים כגון דחפורים ומחפרים, המחפרונים קטנים למדי. קומפקטיות זו, ומגוון הפעולות שהמחפרונים מסוגלים לבצע, הפך אותם לכלי הצמ"ה הנפוצים ביותר באתרי בנייה, במיזמי הנדסה עירוניים ובתחזוקה שוטפת של כבישים ותשתיות אורבניות. בניגוד לכלי צמ"ה כבדים יותר התלויים בסמי-טריילרים ומובילי צמ"ה כבד להעברתם מסוגל המחפרון להתנייד בכוחות עצמו, הן בדרכי עפר והן בכבישים עירוניים. הוא נע על גלגלים עטויי צמיגים, לא גורם נזק לכביש שעליו הוא נוסע, ומסוגל לנסוע במהירות של כ-30 קמ"ש למרחקים גדולים.
המחפרון הומצא בבריטניה בשנת 1953 על ידי ג'וזף סיריל במפורד, מייסד חברת JCB. במפורד ביסס את הכלי על טרקטור חקלאי עליו התקין יעה קדמי בחזית ומחפר אחורי בירכתיים.

הטרקטור

הטרקטור הוא המרכב המכיל את המנוע, הגלגלים ותא המפעיל, ועליו מותקנות הזרועות ההידראוליות המפעילות את הכלים ההנדסיים של הכלי. גלגלי המחפרון הם צמיגים רחבים וגדולים במיוחד, והזוג האחורי גדול וכבד יותר. המנוע עצמו ממוקם בחזית כלי הרכב. רוב תאי המפעיל הם תאים סגורים בעלי חלונות זכוכית גדולים. האיטום של התא, בתוספת מערכת מיזוג אוויר, נועדו להגן על המפעיל מפני חום, רעש ואבק. הנהיגה בכלי נעשית באופן דומה לנהיגת מכונית: ההיגוי נעשה באמצעות הגה (הכולל ידית בולטת כך שאפשר לסובבו ביד אחת), דוושת גז, דוושת בלם וידית הילוכים. כיסא המפעיל בנוי בצורה ארגונומית על מנת להקנות נוחות מרבית למפעיל.
מערכות השליטה בכלי מתקדמות וכוללות חיישנים אלקטרונים, והן מיועדות לשפר את הספק העבודה ואת יעילות הכלי (הקטנת תצרוכת דלק ועוד). מערכות אלה מתבססות על קבלת משוב ממערכות המחפרון (למשל: יש מערכת החשה כמה כוח מופעל על כל זרוע הידראולית), ובהתאם לכך מכוונות את עבודת המנוע כך שהכלי יצרוך מינימום דלק וכוח מנוע לביצוע המטלה הדרושה.
הפעלת הזרועות עצמן מתבססת על העיקרון של בוכנה הידראולית המנצלת את עקרון אחידות הלחץ בנוזל בלתי-דחיס (חוק פסקל). הזרמת הנוזלים לבוכנות נעשית באמצעות מערכת של שסתומים וצינורות הנשלטים על ידי המפעיל. שאיבת הנוזלים נעשית באמצעות כוח המנוע.

שימושים

כאמור, המחפרונים נפוצים ביותר וניתן להשתמש בהם למגוון משימות ומטרות: בנייה, הריסות קטנות, העברת חומרי בנייה ממקום למקום, נשיאת חפצים ביעה והעברתם ממקום למקום, אספקת כוח לציוד בנייה, חפירת חורים, שבירת אספלט, סלילת דרכים ומדרכות, חפירת תעלות לצורך החלפת הצנרת, סתימת חורים ועוד. המגוון הרב של דברים שהם יכולים לבצע וגודלם הקטן יחסית הפכו אותם לפופולריים ביותר בכל הקשור להנדסה אזרחית והנדסה בשטח עירוני. בנוסף, בניגוד לכלי צמ"ה כבדים יותר כגון דחפורים ומחפרים, התלויים בסמי-טריילרים להעברתם, המחפרון יכול להתנייד בכוחות עצמו גם בדרכי עפר וגם בכבישים עירוניים. הוא נע על גלגלים עטויי צמיגים, לא גורם נזק לכביש שעליו הוא נוסע ויכול לנסוע במהירות של כ-30 קמ"ש למרחקים גדולים.
גילה פרוכטר

ביוגרפיה

גילה פרוכטר נולדה בבאיה מארה שברומניה ועלתה לישראל ב-1964. ב-1969 היא נישאה, ולה שני ילדים. 
ב-1968 החלה ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן. סיימה דוקטורט במתמטיקה בטכניון ב-1988, והשלימה לימודים בשיווק ומנהל עסקים בבית הספר למוסמכים ע"ש רקנאטי באוניברסיטת תל אביב. 
עבדה כמרצה בטכניון מ-1994 עד 1999, ולאחר מכן באוניברסיטת בר-אילן בין השנים 2001 ל-2005, אז מונתה כפרופסור בפקולטה למנהל עסקים. 
שימשה כמרצה אורחת באוניברסיטת הונג קונג למדע וטכנולוגיה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת טקסס, וכן בבית הספר וורטון באוניברסיטת פנסילבניה.
ב-2006 מונתה לראשת מחלקת השיווק בתוכנית לתארים מתקדמים בפקולטה למנהל עסקים של אוניברסיטת בר-אילן, ובין 2011 ל-2014 שימשה כראשת המחלקה. 
ב-2007 פיתחה יחד עם ד"ר מוטי ציולינג מודל שמאפשר למפרסמים לבחור את הפרזנטור האידיאלי לקמפיין, על בסיס אלגוריתם שמחבר בין מאפיינים של המוצר למאפייני הסלבריטי שיפרסם אותו כדי להגיע לתדמית הרצויה לקהל היעד.
מרחב התפר

תומכים ומתנגדים

התומכים בגדר ההפרדה טוענים שעד כה זכתה התוכנית להצלחה רבה והצילה חיי אדם, למרות הביקורת הבינלאומית הרבה כלפיה, והשיגה את רוב מטרותיה. הם מציגים סטטיסטיקות המאששות לדידם את יעילות הגדר: טענתם היא שמספר הפיגועים ירד היכן שהקימו את הגדר.
המתנגדים מתחלקים לשניים:
1. פעילי שמאל הרואים בגדר פגיעה בלתי מוצדקת באוכלוסייה הפלסטינית, וטוענים כי הפקעת אדמות לצורך בניית הגדר, וכן יצירת בידוד בין תושבי מרחב התפר ושאר איו"ש, אינן פעולות מוצדקות, מאחר שלדבריהם אין צורך לבנות את הגדר דווקא בשטח איו"ש, אלא צריך לבנותה על תוואי הקו הירוק.
יש מתנגדים לגדר כדוגמת קבוצת אנרכיסטים נגד גדרות היוצאים מדי פעם למקומות בהם נבנית הגדר ומשתתפים בהפגנות מחאה פלסטיניות נגדה. במהלך ההפגנות מופעלת פעמים רבות אלימות, לדוגמה: מפגינים בבלעין נהרגו מירי גז מדמיע], דוברת בצלם נפצעה מכדור גומי בכפר נבי סאלח ומן העבר השני  איבד חייל את עינו באחת מזריקות האבנים. פעילי אם תרצו טענו כי פעילי השמאל מסיתים את הפלסטינים להתקומם נגד חיילי צה"ל פעילי השמאל שהשתתפו בהפגנה הכחישו וטענו כי הצבא הוא שמפעיל את האלימות.
2. הימין רואה בגדר הכנה לקראת פינוי יהודים מיהודה ושומרון ללא שהתקבלה כל החלטה כזאת. הטענות העולות מהימין הן שהגדר איננה אפקטיבית, אלא שרוב המחבלים נתפסים בעריהם עקב מידע מודיעיני, ולא בדרכם לפיגוע. בניית הגדר מחלישה לדבריהם את אחיזת צה"ל בערים הפלסטיניות, ובמקרה של נסיגה אף תפגע קשות במודיעין, כך ששכרה של ישראל יצא בהפסדה. לגבי הטענות של תפיסת מחבלים על הגדר הם טוענים שזה רק עקב הכוחות המרובים המפטרלים ליד הגדר ולא בגלל הגדר עצמה.
גייזר ויימנגו

גייזר ויימנגו (באנגלית: Waimangu) הוא גייזר הממוקם בניו זילנד, ליד הר רוטורואה. אחת מהתפרצויותיו, שקרתה ב-1904, היא הגבוהה ביותר שאירעה עד כה: שיא גובה המים אז היא 457 מטרים.
רוב סביבתו של הגייזר נהרסה בהתפרצות הר געש סמוך לשנת 1886.
הגייזר נוצר בשנת 1900 ובכל התפרצויותיו שיא גובה המים היה גבוה מהרגיל.
ב-31 באוגוסט 1903 נהרגו ארבעה תיירים, בעת התפרצות של הגייזר.
הגייזר נאטם בעקבות מפולת סלעים בשנת 1904.
אזוואק

היסטוריה של הגזע

מקור הגזע הוא בכלבי רוח שהובאו עם שבטי נודדים מהמזרח הקרוב לצפון אפריקה ומשם חצו את מדבר הסהרה. מוצאו בעמק האזוואק, בדרום מדבר סהרה באפריקה, שם שימש ככלב ציד וכלב שמירה במחנות נוודים וגודל על ידי שבטי הטוארג. האזוואק הוא השם המקומי לעמק הנהר ניג'ר והמקומיים קוראים לכלב אידי-אידי או אסקאס. לאירופה הגיע בשנות השבעים על ידי דיפלומט יוגוסלבי שקיבל במתנה כלבת אזוואק ואחר כך לצרפת. לארצות הברית בתחילת שנות ה-80, בשנת 1891 הוכר כגזע.
ארצות המוצא של הגזע עד היום הן ארצות הסהל - דרום הסהרה: מאלי, מאוריטניה, בורקינה פאסו וניז'ר. הגזע קנה לו באירופה ובארצות הברית מעריצים רבים הן בקרב מגדלים והן בקרב אומנים וציירים בשל דמותו האלגנטית והמיוחדת ובשל אופיו האצילי. באירופה וארצות הברית, פועל ארגון A.B.I.S. ששם לו למטרה לשמור את המשך קיום הגזע בארצות המקור שלו ובקרב המגדלים המקוריים הסובלים מתוצאות של שנות בצורת קשות ומלחמות אזרחים. ארגון א.ב.י.ס. מקיים משלחות לסהרה ופועל להקמת בתי ספר, מפעלי הזנה ומקורות תעסוקה לבני הטוארג גם כדי שיוכלו לשמר את גידול הכלבים המיוחדים האלה. בארץ קיים לגזע בית גידול אחד בבעלות ד"ר צחי נבו.
ייעודו של גזע זה היה הן לציד והן לשמירה.

מבנה כללי

האזוואק הוא גזע בריא ועמיד שתהליכי הברירה האכזריים במדבר הכתיבו לו במהלך הדורות מבנה המאפשר לו לשרוד בתנאים הקיצוניים של מדבר הסהרה.
האזוואק מייצג היטב את כלבי הרוח האוריינטלים ומהווה מעין נקודת שיא בהתפתחותם. כמו כלבי רוח אוריאנטלים נוספים: האפגני, הסאלוקי והסלוגי, הוא בעל מבנה קצר יחסית ולמעשה זהו הכלב היחיד שאמור להיות יותר גבוה מארוך וצלליתו בהתאם כשל מלבן עומד. המבנה הקצר והדק, מאפשר ריצה למרחקים ארוכים תוך שימור מקסימלי של אנרגיה ויכולת להתיש גם את חיות הציד המסוגלות לנוס למרחקים ארוכים. החזה העמוק מאוד והזיוותים המיוחדים ברגליו מאפשרים ריצה מהירה לאורך זמן רב תוך חיסכון באנרגיה, וגם משווים להליכתו ולריצתו את המראה הקופצני הטיפוסי.

אופי

בשל נטיתו לשמור על הבית, נטייה שמנוצלת גם על ידי המגדלים המקוריים של הגזע- שבטי הטוארג, יש לחשוף את הגור ככל האפשר לאנשים זרים ולסיטואציות שונות ולהשקיע בחיברות של הכלב.
שמורת החולה

היסטוריה

אגם החולה והביצות סביבה היו סביבה טבעית ייחודית בארץ ישראל ובמזרח התיכון כולו, במגוון הרחב של מיני צמחים ובעלי חיים המייצגים אזורי אקלים שונים בעולם. עם תחילת התכנון והביצוע של ייבוש האגם והביצות, בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20, נרתמו חובבי טבע ואנשי מדע מתחומים שונים למאמץ משותף, על מנת להשאיר חלק מהסביבה הטבעית כפי שהייתה, למטרות מחקר והדגמה. היוזמה עוררה מאבק ציבורי רחב שנמשך שנים אחדות, ואשר במהלכו נוסדה החברה להגנת הטבע ב-1954. לאחר התכתבויות, דיונים וויכוחים רבים של הגופים המתכננים והמבצעים, החליטה הוועדה המחוזית של מחוז הצפון, ב-6 ביוני 1956, להקצות כ-4,300 דונם משטח האגם המיובש לשמורת טבע. ב-26 בנובמבר 1964, לאחר אישור "חוק הגנים הלאומיים ושמורות הטבע" בכנסת, הייתה שמורת החולה לשמורת הטבע הראשונה שהוכרזה על פיו. עד 1968 נוהלה השמורה על ידי קרן קיימת לישראל, ובשנה זו הועברה האחריות עליה לרשות שמורות הטבע.
בשונה משמורות טבע אחרות, שמורת החולה אינה משמרת את המצב הטבעי שהיה במקום בעת הקמתה, אלא נוצרה באמצעות בניית סוללות עפר לסכירת המים ויצירת אגם מלאכותי, לאחר שמי האגם המקורי נוקזו. על פי התוכנית הייתה השמורה אמורה לכלול אגם בשטח של כ-2,000 דונם, שטחי ביצה ואחו המייצגים את מגוון חברות הצומח הטיפוסיות לאזור, וכן את נחל עינן עד למעיינות המזינים אותו, אשר תוכננו לשמש מקור מים לשמורה. אולם עם הורדת מפלס מי אגם החולה ב-1958 הסתבר שהסוללות שהוקמו חלחלו ולא שמרו על מפלס המים, כך שבמקום אגם בשטח 2,000 דונם ובעומק 2–3 מטרים, נותר אגם בשטח מאות אחדות של דונמים ובעומק 60 ס"מ בלבד. שאיבת מרבית המים מעינות עינן, לצורך אספקה ליישובי הגליל העליון, הפחיתה באופן משמעותי את כמות המים המוקצית לשמורה, ובמקום מי מעיין נקיים הוזנה השמורה בעיקר במים שהוזרמו אליה מבריכות דגים, מזוהמים בכימיקלים ותערובות מזון מלאכותיות המפחיתות את כמות החמצן המומס במים ופגעו אנושות ביצורים בעלי זימים כגון רכיכות ודגים. חלק ניכר מהשטחים שיועדו להיות ביצה נותרו יבשים רוב השנה וכוסו בעיקר בסבך קנה מצוי, שהצל ומנע התפתחות מגוון של חברות צומח אחרות הזקוקות לאור. רק לאחר מלחמת ששת הימים הובאו לשמורה ג'מוסים מבקעת בית צידה, לצורך רעייה וריסון ההתפשטות של חברת הקנה. בעקבות כל אלו נעלמו בשנים הראשונות רבים מהנופים, הצמחים ובעלי החיים המיוחדים לאזור וחלה הידרדרות מהירה במצב הסביבה הטבעית.

שיקום השמורה

ב-1971 הוחלט לנסות לראשונה ולשקם את השמורה, בעיקר על ידי חידוש הסוללות ובניית מאגר שיקוע לשיפור איכות המים. השיקום הצליח חלקית, אך איכות המים נותרה ירודה מאחר שעיקר מקורות המים הוזרמו מבריכות הדגים ומינים פולשים כגון שפמנונים היו מערבלים את הקרקע הבוצית ופוגעים בצלילות המים וכמות אור השמש החודרת. ב-1999 יובש האגם המרכזי בניסיון לצמצם את אוכלוסיית השפמנונים והצמחים פולשים ולנסות להחזיר מיני צומח מקומיים כגון גומא פפירוס ונופרים. ניסיון זה פגע בבית הגידול וסדק את סוללות העפר שפגמו ביכולת האטימה של הסוללות וגרמו לירידת מפלס המים. בנוסף הצמחים שנשתלו נשאו מינים פולשים של חלזונות, בעיקר מצפון אמריקה שדחקו מינים מקומיים והנופרים עצמן לא שרדו לאחר שנאכלו במהרה על ידי הנוטריות שפלשו לאגם בעבר. בעקבות כך נעשה ניסיון שיקום נוסף ב-2004 שמטרתו אבטחת איכות וכמות המים והחל מ-2005 החלו להזרים מים נקיים מהירדן שאכן שיפרו את איכות המים וגרמו להתאוששות קלה במגוון החי ששרד. ב-2011 התגלתה במקום אוכלוסייה של עגולשון שחור-גחון, ייתכן בעקבות תוצאות השיקום.
בשנת 2007 הנפיק דואר ישראל סדרה בת שלושה בולים של שמורת החולה, ועליהם כמה מבעלי החיים הייחודיים לשמורה.
קבוצת M94

קבוצת M94, נקראת גם קבוצת כלבי ציד I ולפעמים ענן כלבי ציד, היא קבוצת גלקסיות שנמצאת במרחק של כ-13 מיליון שנות אור משביל החלב ומשתרעת על קבוצת הכוכבים כלבי ציד וגולשת קצת גם לקבוצות השכנות שערות ברניקי והדובה הגדולה. הקבוצה מונה בין 30 ל-40 גלקסיות, רובן גלקסיות ננסיות, אשר מושפעות מכוח כבידה הדדי הפועל ביניהן. במרכז הקבוצה נמצאת הגלקסיה הגדולה והבהירה יחסית M94, שעל שמה נקראת הקבוצה. זו אחת מקבוצות הגלקסיות הסמוכות לקבוצה המקומית והיא חלק מצביר-על הנקרא צביר-על הבתולה, שמכיל קבוצות גלקסיות וצבירי גלקסיות רבים.

מבנה ותכולה

קוטרה של קבוצת M94 הוא כ-5 מיליון שנות אור, מסתה הכוללת היא בין ‎1.9×10¹²‎ מסות שמש ל-‎3.6×10¹²‎ מסות שמש והיא מכילה 40-30 גלקסיות. הגלקסיות מפוזרות ברחבי הקבוצה כאשר במרכזה, סביב הגלקסיות NGC 4395 ו-NGC 4244, יש ריכוז יותר צפוף של מספר גלקסיות. ברקע של קבוצת M94 נמצאות מספר גלקסיות בולטות נוספות, ביניהן גלקסיית החמניה, גלקסיית העין השחורה, גלקסיית גלגל הרוח ו-M106 שכולן לא שייכות לקבוצה אלא נמצאות במרחק גדול בהרבה מעבר לה, חלקן שייכות לקבוצת M101.

סביבת הקבוצה

מעבר לקבוצת M94 נמצאת קבוצת M101 שמרחקה משביל החלב כמעט כפול ממרחקה של קבוצת M94. חלק מהגלקסיות נמצאות במרחק של 20-17 מיליון שנות אור משביל החלב וקשה לקבוע לאיזו קבוצה הן שייכות. במרחק של כ-8.7 מיליון שנות אור בכיוון ניצב לקו המחבר את קבוצת M94 עם הקבוצה המקומית, נמצאת קבוצת M81 ובכיוון ההפוך לקבוצת M81, במרחק של כ-5.5 מילון שנות אור ממרכז הקבוצה, נמצאת גלקסיית העין השחורה שככל הנראה אינה שייכת לקבוצה.
טורקוואטו טאסו (מחזה)

טורקוואטו טאסו הוא מחזה מאת יוהאן וולפגנג פון גתה על המשורר האיטלקי בן המאה השש-עשרה טורקוואטו טאסו. גתה הגה את הרעיון למחזה בויימאר ב-1780, אבל כתב את רובו באיטליה בין 1786 ל-1788 והשלים אותו ב-1790.
סמל טריטוריית האי נורפוק

סמל טריטורית האי נורפוק (באנגלית: Coat of arms of Norfolk Island) הוא הסמל הרשמי של האי נורפוק, אחד מטריטוריות אוסטרליה.
הסמל הוענק רשמית לאי בצו של המלכה אליזבת השנייה, מלכת אוסטרליה ב-20 באוקטובר 1980.

תיאור הסמל

במרכז הסמל נמצא שלט אצולה שבמרכזו משולש לבן על רקע סגול. על המשולש מצויר עץ אראוקריה רמה המסמל את האי נורפוק, ועל הרקע הסגול, משני צידי המשולש הלבן מצוירים כוכבים לבנים.
בתחתית שלט האצולה הר סלעי, המסמל את האי, וספר פתוח המסמל את התנ"ך.
לשלט האצולה שני תומכים: משמאל אריה המסמל את הקשר לממלכה המאוחדת ומימין קנגורו המסמל את הקשר לאוסטרליה. כפתו השמאלית של האריה תומכת בשלט ובכפתו הימנית הוא אוחז בעוגן. בהתאם כפתו הימנית של הקנגורו תומכת בשלט ובימנית הוא אוחז בעוגן. העוגנים מסמלים את העבר הימי של המתיישבים הראשונים של האי - שורדי המרד על הבאונטי.
בציצת הסמל - אריה האחוז בידיו כוס מכוסה.
בתחתית הסמל מופיע מוטו האי באנגלית: "INASMUCH" ("לכן..." או "היות ש...")
ויקיחדשות

היסטוריה

ויקיחדשות הוא מיזם של קרן ויקימדיה שהוקם לאחר החלטה רשמית של ועד הנאמנים של ויקימדיה (הפרויקטים שקדמו לו, כמו ויקיפדיה או ויקימילון, יצאו לפועל לפני הקמתו של הוועד). אתר "דמו" לוויקיחדשות הוקם בנובמבר 2004, ובדצמבר עבר הפרויקט לשלב "בטא" ב-URL משלו (wikinews.org) בשתי שפות: אנגלית וגרמנית.
החל מינואר 2005 ועד מאי הוקמו אתרים ב-22 שפות נוספות, כאשר הראשונות להצטרף היו (בסדר כרונולוגי) הולנדית, צרפתית, ספרדית, שוודית, בולגרית, פולנית, פורטוגזית, רומנית, אוקראינית וסרבית.
הקמת אתר בכל שפה חדשה תלויה באישור רשמי, ובהתאם לפרוצדורה מסודרת. אישורים נוספים התקבלו בחודש יוני 2005 לעוד שתי שפות: רוסית ויפנית. השפות שנפתחו לאחר מכן הן: עברית, תאית וערבית.
ב-13 במאי 2005 נכתב מאמר החדשות ה-1,000 במהדורת האנגלית ונכון ל-2018 יש בה כ-21 אלף מאמרים.
בשנת 2008 נכתב מאמר החדשות ה-1,000 במהדורה העברית אך הפעילות באתר פחתה ונכון לינואר 2017 יש באתר 245 כתבות.
נכון לדצמבר 2018, מדורג האתר (על מהדורותיו השונות) במקום ה-58,985 בדירוג האתרים העולמי של אלכסה.
לטקס

לָטֵקְס (על פי האקדמיה ללשון העברית: צֶמֶג) הוא תחליב שמקורו בדרך כלל צמחי, והוא משמש להכנת גומי. לטקס טבעי הוא תחליב המופק מצמחים ומורכב מפרוטאינים, אלקלואידים, עמילן, טריגליצרידים, טאנין, שרף ועוד. במרבית הצמחים צבע הלטקס הוא לבן, אך הוא קיים גם בצהוב, כתום וארגמן. 
בלשון יומיומית לָטֵקְס הוא גומי לא מגופר ממקור צמחי. חומר גלם זה משמש לייצור כפפות, קונדומים ובגדים. אנשים רבים אלרגיים לחומר זה.
דליה מנטבר

ביוגרפיה

דליה מנטבר נולדה בתל אביב ב-21 בנובמבר 1951 לשרה ולאלברט בטיטו. את שירותה הצבאי עשתה בשלוש להקות צבאיות: להקת פיקוד המרכז, צוות הווי צנחנים, ולהקת פיקוד הדרום. כן הופיעה בתפקידים שונים בסרט "שלאגר" של אסי דיין, ובמחזות זמר כמו "ברנשים וחלומות", "הללויה הוליווד" עם חנה לסלאו וריקי גל, ו״כמו ציפורים״. ב-1975 נישאה לאלי מנטבר, זמר, שחקן ומפיק, ויחד הביאו לעולם בת משותפת. בנובמבר 1991 התגרשו השניים.
מנטבר בוגרת מתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב, בוגרת חשבונאות במסלול האקדמי המכללה למינהל (אז פעל בשם "מכללה למינהל"), ובוגרת מכללת וינגייט.
לאחר סיום לימודיה במכללת וינגייט התקבלה כמורה בבית הספר של בת דור. באותה שנה הגיע לארץ אלן הרדמן, מתלמידיו של יוזף פילאטיס, שבחר בה כמתאימה להנחיל את שיטת הפילאטיס בישראל, היא טסה להתמחות בשיטה בלונדון חזרה לישראל ולימדה את השיטה בסטודיו לרקדנים בת דור. לאחר שנה קנתה דליה מבת דור את הזכויות לשיטה ואת הסקיצות למכשירים, והפכה את הסטודיו מסטודיו לרקדנים בלבד, לסטודיו לקהל הרחב לשינוי ולשיפור איכות החיים והבריאות. הסטודיו הוקם במרכז המסחרי "לונדון מיניסטורס" שבמרכז תל אביב.
בשנת 1977 פיתחה את המכשיר הניקרא ״פיזיקל״ והפיקה קלטת וידאו עם תרגילים הייעודיים למכשיר. ובשנת 1986 נבחרה כאחת מחמשת המנחים של התוכנית ״שעת כושר״ ששודרה בטלוויזיה החינוכית והכירה אותה לקהל רחב יותר.
היא כתבה במשך שנים טור בידיעות אחרונות על אורח חיים בריא, הפיקה קלטות וידאו לתרגול בבית מול המסך כדוגמת: ״איך שריר נולד״ לנשים בהריון, וקלטות אודיו לתרגול פילאטיס במהלך הנסיעה ברכב.
מנטבר מעניקה הרצאות, בארץ ובחו״ל, באוניברסיטת תל אביב ובוינגייט וממשיכה להופיע בתוכניות יומיות בשידור חיי בטלוויזיה, בפינת מומחים בתוכניות אירוח מקצועיות, מגישה פינות ברדיו בתוכניות הבוקר ועוד.
דליה החליטה לשנות את ייעוד שיטת הפילאטיס מטיפול בפצועים ומניעת פציעות ליצירה של גוף מאוזן ובריא. החזון שהגדירה: ״שיטת פילאטיס על פי דליה מנטבר, היא דרך חיים והיא מאפשרת להתפתח בדרך שלך״.

הסטודיו לפילאטיס

עם השנים הסטודיו ״פילאטיס על פי דליה מנטבר״ צמח, ומנטבר החלה בהכשרת מורים אשר יעבדו לצידה במסגרת בית הספר להכשרת מורים לפילאטיס, שהקימה בשיתוף עם מכללת וינגייט.
כמו כןֿ הקימה מנטבר מפעל לייצור מכשירי פילאטיס. לאחר השריפה בלונדון מיניסטורס עבר הסטודיו של מנטבר לככר המדינה - והוא הוגדר בתקשורת כמחוז הידוענים.

זכיינית הרשת

במהלך השנים פתחה מנטבר סטודיואים בשיטת הזכייניות, בשימוש בשם ובבעלות, ברחבי הארץ: ברמת אביב, בפתח תקווה, בירושלים, במבשרת ציון, בגן שמואל, ביהוד, בראשון לציון, ביערות הכרמל, בסביוני רמת אביב.

התמחויות והשתלמויות

תחומים עסקיים: ניהול עסקי, משפטים למנהלים, קורס דירקטורים, קורסים בתקשורת, בשיווק ויחסי ציבור, קורס לאסטרטגיה עסקית וניתוח דוחות כספיים.
תחומים הקשורים לגוף ולנפש כמו- מאסטר ברייקי, קורס לביוארגונומי, כתיבה אינטואיטיבית, קורס לניהול זמן, עיצוב פנים, סטיילינג, כירולוגיה פסיכודיאגנוסטית ועוד.

הישגים ספורטיביים

ב-5.5.2017 שברה דליה מנטבר שיא ישראלי של כל הזמנים - העברת שיעור המוני ללמעלה מ 3000 משתתפים תחת כיפת השמיים. אירוע שיתרחש בכל שנה כמסורת.
מנטבר מריצה בסטודיו שלה את התוכנית שפיתחה 4x4 המבטיחה ירידה במידה אחת בתוך חודש. ישנו גם דיוידי עם תוכנית זו .

משפחתה

אחותה של מנטבר הייתה סימה גורן, סגנית ויצו ואשתו של אורי גורן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב לשעבר. אחיה הוא עו"ד יוסי שגב.
מכינת גליל עליון

המדרשה למנהיגות חברתית, מכינה קדם-צבאית גליל עליון היא מכינה קדם-צבאית כללית (דתיים וחילונים) אשר מורכבת משלוש קבוצות שממוקמות בקיבוצים ברעם, כפר הנשיא ומעיין ברוך שבגליל העליון.

היסטוריה

המכינה הוקמה בשנת 1998 על ידי קבוצה בראשות יוסי ברוך וראש המועצה האזורית גליל עליון אהרון ולנסי. הסיבה המרכזית להקמת המכינה היא ההתדרדרות והשבירה הערכית אשר הורגשה בארץ לאחר רצח יצחק רבין בשנת 1995.
המחזור הראשון של המכינה מנה כעשרים חניכים והחל לפעול בספטמבר 1998 במעיין ברוך, בניהולו של יוסי ברוך שהינו עד היום ראש המכינה.
החל משנת הלימודים תש"ע (2009–2010) החלה לפעול קבוצה שנייה של המכינה בקיבוץ כפר הנשיא.

דרך הביצוע

במכינה מתגבשת מדי שנה שתי קבוצות של כ40–50 בוגרי ובוגרות תיכון הדוחים את גיוס בשנה ומתגוררים במכינה בתנאי פנימיה.
המכינה פועלת החל מתחילת ספטמבר ועד לסוף יוני.
הקבוצה מקיימת אורח חיים המורכב משיעורים בנושאים מגוונים, שיעורים אותם בונים החניכים, פעילויות חברתיות, טיולים, הכנה לצה"ל, תורמה לקהילה - אישית וקבוצתית ועוד.
המכינה דוגלת בשיטת ניהול עצמי - החניכים מנהלים את כל היבטי החיים במכינה החל מן הלימודים וכלה בארוחות ובניקיון. את החניכים מלווה צוות הדרכה בוגר.
החיים במכינה מורכבים ממספר תחומים:

טיולים

את הטיולים מארגנים החניכים בליווי הצוות הבוגר. במהלך השנה לומדים החניכים ומתרגלים ניווטים בסוגי שטח מגוונים. בסוף השנה מתכננים כל החניכים טיול בן שלושה שבועות הנקרא "חובק ישראל".

הכנה לצה"ל

במהלך השנה עוברים החניכים הכנה לצה"ל. ההכנה מתבצעת בשני מישורים: שיעורים והכנה פיזית.
על השיעורים אחראי תא"ל במיל. מיכה טמיר והם כוללים הכרת המבנה ואופן תפקוד המערכת הצבאית.
בהכנה הפיזית משתתפים אלו המיועדים לתפקידי לוחם בשירותם הצבאי.
אליפות אירופה בכדוריד

נבחרת ישראל באליפות אירופה

נבחרת ישראל שיחקה פעם אחת ויחידה באליפות אירופה, בשנת 2002, בה שובצה בבית 2 מול פורטוגל, רוסיה ודנמרק. הנבחרת הפסידה בכל משחקיה והודחה מהמשך הטורניר.