google/wiki40b huggingface dataset:
דולפין דרום-אפריקאי

תפוצה

תפוצת המין מתפרשת מחופיה הצפוניים ביותר של נמיביה ועד הקצה הדרומי של דרום אפריקה. גודל האוכלוסייה אינו ידוע, אם כי המין נצפה פעמים רבות בחוף סקלטון, מול הערים קייפטאון וואלוויס ביי. הדולפין נצפה לרוב בקבוצות גדולות, אך כיום אין הערכה של גודל האוכלוסייה.

תיאור

אורכו של דולפין דרום-אפריקאי ממוצע מגיע עד ל-1.8 מטרים ומשקלו עד ל-75 ק"ג. צורתם ומבנה הראש של הדולפינים גורמים לרבים להתבלבל ביניהם ובין לוויתנאים ממשפחת הפוקניים. ראשם של הדולפינים בצבע אפור כהה. החלק הקדמי של החלק העליון והסנפירים בצבע אפור בהיר יותר, והחלק האחורי וסנפיר הגב הם בצבע אפור כהה. הבטן לבנה, וכתמים לבנים מופיעים על הסנפירים ועל הגב התחתון.
הזכרים והנקבות מגיעים לבגרות מינית בגיל 7-9, ומשך ההריון הוא ככל הנראה עשרה חודשים. הדולפינים מזדווגים בדרך כלל באביב ובקיץ. הנקבות יולדות, אחת לכשלוש שנים. תוחלת החיים הארוכה ביותר שנצפתה אצל מין זה היא של 20 שנים, קצרה יחסית למינים אחרים של דולפינים. צירופם של תוחלת חיים קצרה, משך הזמן הנדרש להגעה לבגרות מינית, תקופת הריון ארוכה והפסקות ארוכות בין הריון להריון, גורמות לקצב גידול אוכלוסייה איטי.
הדולפין הדרום-אפריקאי הוא בעל חיים חברותי, ולרוב הוא חי בקבוצות של 5-10 פרטים, לעיתים אף בקבוצות גדולות יותר.
אפליה דתית

היסטוריה

בין הדוגמאות לרדיפה דתית בהיסטוריה ניתן למנות את דיכוי כיתות המינים בידי הכנסייה בימי הביניים. פעולת האינקוויזיציה בספרד. השלטת דת מדינה בכוח, פרוטסטנטית או קתולית באירופה בתחילת העת החדשה, מה שהוביל בין השאר לטבח ההוגנוטים בצרפת. רדיפת הדת בידי המדינות הקומוניסטיות.
בדת המוסלמית האפליה כלפי בן דת אחר היא חלק מובנה מהדת. במסגרת מעמד הדִ'ימִי (בן החסות) שניתן לבעלי דת אחרת, כנוצרים, יהודים, ומאמיני דת זרתוסטרא, הם חויבו בתשלום מס מיוחד, והוטלה עליהם שורה של הגבלות שנועדו להשפילם ולהבליט את נחיתותם לעומת המוסלמים. למשל איסור על קיום טקסים דתיים בפומבי, לבוש מיוחד, איסור רכיבה על סוס או גמל, איסור לבנות בית תפילה שיהיה גבוה ממסגד, ואיסור על תקיעת שופר על יהודים, ועל צלצול בפעמונים על נוצרים. החוקים המסדירים את מעמד בני החסות נקראים תנאי עומר.
Royals

ביקורות

השיר זכה לתשבחות רבות ממבקרי המוזיקה. Digital Spy נתנו לשיר חמישה כוכבים מתוך חמישה ושיבחו את השיר ואמרו שלשיר יש "פזמון ממכר שמענג מפשטותו" והמשיכו להגיד ש"הצלחה של לורד היא כאן כדי להישאר".
הניצוץ (סרט)

תקציר העלילה

ג'ק טוראנס (ג'ק ניקולסון) הוא סופר שנשלח, יחד עם אשתו, ונדי (שלי דובאל) ובנו דני (דני לויד) לשמש כמשגיח במלון, בתקופת אי פעילותו בחורף, באזור נופש בקולורדו. הדרכים באזור המלון נחסמות בשלג תקופת החורף, ותפקידו של המשגיח הוא לתחזק ולשמור על הבניין השומם. טוראנס מתכנן לנצל את התקופה השקטה והמבודדת ולסיים כתיבת מחזה פרי עטו. בעת ראיון העבודה מספר מנהל המלון לטורנס על אחד המשגיחים הקודמים, שאיבד את שפיותו, רצח את אשתו ושתי בנותיו והתאבד.
טבח המלון, דיק הלורן (סקטמן קרוצ'ס), המלווה את המשפחה בזמן סיור ההיכרות, מזהה את כוחו הטלפתי של דני, המכונה ה"ניצוץ". הלורן, הניחן גם כן בכוח זה, מספר לדני כי ה"ניצוץ" מאפשר לראות אירועים מסוימים שקרו בעבר. הוא מזהיר את דני מחדר 237, אך נמנע מלספר לו מדוע.
עם רדת השלגים מגיעים ג'ק ומשפחתו למלון ולאחר תקופה קצרה מפתח ג'ק התנהגות מוזרה הנוטה לאלימות ביחסו כלפי אשתו. מזג האוויר החורפי גורם לניתוק מוחלט של המלון - הכבישים נחסמים וקווי הטלפון מפסיקים לעבוד. הקשר היחיד שנותר במלון הוא משדר רדיו. תמונות מחרידות מעברו של המלון הקשורות למעשי הטירוף של גריידי, המשגיח הקודם, מתגלות לעיניו של דני.
במהלך שיטוטיו של דני במלון על אופני הצעצוע שלו הוא מבקר במקרה בחדר 237, לאחר שמצא את דלת החדר פתוחה. הוא יוצא משם כשבגדו קרוע וסימני חניקה על צווארו. ג'ק שנשלח על ידי וונדי לבדוק את החדר מוצא בו אישה צעירה ויפהפייה עומדת עירומה במקלחת. היא ניגשת אליו והם מתנשקים, אך למרבה הזוועה מגלה ג'ק כי האישה הצעירה הפכה בן רגע לגווייה נרקבת. הוא נמלט מהחדר באימה, ולאשתו מספר כי לא מצא בחדר דבר.
שגעונו של ג'ק מחריף והוא מתחיל לתקשר עם לויד, מוזג ספק-דמיוני המופיע בחדר הנשפים הריק ולאחר מכן, באותו מקום, גם עם גריידי, המשגיח שרצח את משפחתו והתאבד, המספר לו כי הוא - ג'ק - המשגיח, מאז ומתמיד. דני, שחש בסכנה המתקרבת, יוצר קשר טלפתי עם הלורן.
טירופו של ג'ק הולך ומתגבר. הוא הורס את מכשיר הרדיו ואת רכב השלג של המלון ומנסה לרצוח את אשתו ונדי (בסצנה שהפכה לסמלו של הסרט), אך זו מצליחה בתושיה רבה להערים עליו ולכלוא אותו במחסן המזון של המלון. הלורן משתמש ברכב-שלג כדי להגיע למלון הנצור. גריידי משחרר את ג'ק מכלאו, וזה ממשיך במרדף הרצח המטורף אחרי וונדי ודני, המלווה במחזות גרוטסקיים ומזוויעים. תוך כדי המרדף הוא נתקל בהלורן, שהגיע למקום, ורוצח אותו. בסופו של המרדף רודף ג'ק אחרי בנו בתוך מבוך צמחים מושלג בחצר המלון. דני מצליח להערים על אביו, וזה אובד במבוך המושלג וקופא למוות, בעוד ונדי ודני בורחים מהמלון באמצעות רכב השלג של הלורן.

ביקורת ופרסים

הסרט התקבל תחילה בתגובות מעורבות של מבקרי הקולנוע, ולא כל כך הצליח במכירות. זהו סרטו היחיד של קובריק שהיה מועמד לפרס ראזי - בקטגוריות הבמאי הגרוע ביותר והשחקנית הגרועה ביותר (שלי דובל). גם הסופר סטיבן קינג הביע את אכזבתו מהאופן בו הפך קובריק את ספרו לסרט. אך בהדרגה החלו המבקרים והקהל לגלות עניין והערכה כלפי הסרט. למשל, איטיותו של הסרט ומאפיינים נוספים שהיו שונים מהמקובל בסרטי אימה מאותה תקופה, ספגו ביקורת בתחילה, אך הפכו בהמשך למרכיבים שנטען כי הם דווקא תורמים לסרט. באתר "Rotten Tomatoes" מדורג הסרט כיום עם 90% ביקורות חיוביות.
מועדון הקהילה היוונית

היסטוריה

המתחם נבנה בשנת 1902, והוא כולל חמישה מבנים בני קומה אחת, להם גגות רעפים. במרכז המתחם מבנה המועדון, ובו אולם מרכזי ובו במה. באולם מונצחים אישים שונים מהקהילה, בהם הארכימנדריט אפתימיוס, שייסד את המושבה, וכן שניים מבני המושבה שנפלו בעת ששירתו בחיל הים היווני במהלך מלחמת העולם השנייה. המועדון עדיין משמש את הקהילה היוונית הקטנה שנותרה בירושלים, ונערכות בו פעילויות שונות בחסות ממשלת יוון.
ארבעת המבנים הנוספים מצויים בכל אחת מארבע פינות המתחם. בפינה הדרומית, בפינת הרחובות יהושע בן-נון ואבנר, הוקם ב-1937 הגדול מביניהם, ששימש כבית מגורים שההכנסות מהשכרתו נועדו לשם מימון פעילות המועדון. בבית מתגוררת גם כיום משפחה יוונית. בפינה המערבית, פינת הרחובות אבנר ויהושפט, מבנה ששימש כגן ילדים. בפינה הצפונית, פינת הרחובות יהושפט ויואב, מבנה ששימש כחדר התעמלות לילדים. המבנה האחרון, בפינה המזרחית, פינת הרחובות יואב ויהושע בן-נון, שימש כמכולת. על רוב השטח הפתוח שבין המבנים ניטעה צמחייה. הרחבה שבין חדר ההתעמלות לבין המכולת שימשה כרחבת ריקודים, והיא כוללת גזיבו ששימש את התזמורת.
יוסף שמר

ילדות ונעורים

נולד בתל אביב לשרה ולשלום שמרליס. בגיל 16 למד אספרנטו אצל איסאי דְרַטוור, אספרנטיסט שעלה מפולין. לימים לימד שמר אספרנטו במרכז "ביכורי העתים" בתל אביב. הוא הופיע בתוכנית הטלוויזיה של אורי זוהר "זה הסוד שלי", וסודו היה: "אני מורה לשפת אספרנטו".
במקצועו היה שמר בכיר במערך ההדרכה של בנק הפועלים, מומחה בתחום המט"ח.

פעילות אספרנטית

בכל קיץ השתתף במשלחת אספרנטיסטים מישראל לכינוסים הבינלאומיים ברחבי העולם, ובמשך שנים אף ייצג את ישראל בוועד של הארגון העולמי לאספרנטו (UEA). הוא נמנה עם מארגני הקונגרס הבינלאומי לאספרנטו שנערך בתל אביב בשנת 2000.
במשך שנים רבות כיהן כיו"ר האגודה לאספרנטו בישראל, ואף מילא תפקידים נוספים באגודה, בהם גזבר ומזכיר. במשך כ-30 שנה ריכז את פעילותו של מועדון האספרנטו בתל אביב.
שמר נהג להרצות בנושאי יהדות, ציונות ותולדות השפה הבינלאומית אספרנטו. כבעל ידע כללי רחב, נהג להנחות את החידון המסורתי בקונגרסים הבינלאומיים שהתקיימו בארצות שונות בעולם. בשנותיו האחרונות נהג לשלוח מדי שבוע בדואר אלקטרוני למאות מנויים בכל רחבי העולם בדיחות יהודיות שתרגם לאספרנטו, ובצידן הסביר לגויים מונחים רבים מהתרבות היהודית.

עורך ביטאון האספרנטו

במשך כעשרים שנה ערך את ביטאונה של אגודת האספרנטו הישראלית, "Israela Esperantisto" ("האספרנטיסט הישראלי"), כתב-עת באספרנטו המופץ בארץ ובעולם. בתפקידו כעורך ההדיר והביא לדפוס מכתב ששלח מוורשה ד"ר אליעזר זמנהוף, ממציא שפת האספרנטו, לביל"ויים בגדרה. המכתב, שנותר עלום במשך מאה שנה, עורר סנסציה בקהילת האספרנטו העולמית והבליט את הפן היהודי באישיותו של זמנהוף ואת פעילותו הציונית. בין השאר זכור ריאיון שערך שמר עם ניצולת השואה אווה תורן, ידידתה של לידיה זמנהוף, בתו של יוצר השפה שהייתה אף היא אספרנטיסטית. בריאיון נכללו גם גילויים על ימיה האחרונים של לידיה, לפני עלייתה לרכבת לטרבלינקה.

פטירתו

לאחר פטירתו פורסם טור בעיתון "הארץ" במדור "אחרי מות". במפגש הראשון לאחר לכתו נערך ערב זיכרון במועדון האספרנטו, שאותו ניהל במשך כשלושים שנה. מאפריל 2012 נקרא המועדון על שמו "מועדון האספרנטו ע"ש יוסי שמר".
עם מותו של יוסי שמר הגיעו לאגודה לאספרנטו בישראל מכתבי תנחומים מאספרנטיסטים ברוב ארצות העולם. על מצבתו בקריית שאול נחרת (באספרנטו): "הלב הפועם של תנועת האספרנטו בישראל, אהוב בכל העולם".
חאן א-לובאן

חאן א-לובאן (או חָ'ן אֶ-לֻבָּן, לפי מפת ישראל) הוא מבנה חאן בדרך ההר העתיקה ('דרך האבות') מירושלים לשכם (כביש 60), בסמוך ליישוב הערבי לובאן א-שרקיה וצפונית להתנחלות מעלה לבונה. החאן נמצא בתחתית מעלה תלול ומפותל בכביש הישן המכונה 'מעלה לבונה' (כיום הכביש הראשי עוקף מעלה זה, והמעלה משמש רק ככביש גישה ליישוב מעלה לבונה).
החאן שימש כנקודת מנוחה להולכים בדרך, בעיקר בתקופה הממלוכית והעות'מאנית, בה היה החאן תחנה בדרך השיירות ירושלים - דמשק, במרחק של כ־45 ק"מ מצפון לירושלים. (מרחק הליכה יומי ממוצע) החאן, היה התחנה האחרונה לפני יום המסע האחרון לירושלים, ובו נהגו ללון בטרם העלייה הקשה ב'מעלה לבונה', ולפני אזור ואדי חרמיה - אזור בו שוטטו שודדי דרכים.
בחאן מעיין נובע, בריכת מים, אורווה גדולה, חצר ומבנה בכניסה. בשנת 2013 הכיר בית המשפט בבעלותו של חאלד דראגמה, תושב הכפר לובאן א-שרקיה, על המקום

היסטוריה

ישנם המזהים את אזור החאן עם בית מיכה, המוזכר בספר שופטים כאתר אכסניה על הדרך הראשית מירושלים צפונה, לפי דברי הגמרא במסכת סנהדרין המזהה אותו כ-3 ק"מ משילה, מרחק המתאים לאזור לובאן בו ממוקם החאן.
תניא: רבי נתן אומר: מגרב לשילה ג' מילין, והיה עשן המערכה ועשן פסל מיכה מתערבין זה בזה. ביקשו מלאכי השרת לדוחפו, אמר להן הקב"ה הניחו לו, שפיתו מצויה לעוברי דרכים.
— מסכת סנהדרין ק"ג ע"ב
על האתר המקראי "גרב", המוזכר כמקומו של מיכה, מובאת השערה על ידי החוקר שמואל קליין שהכוונה לגבעה באזור הנקראת ג'בל ע'רבה (קרי: רורבה), בה נמצאו שרידי יישוב מתקופת בית ראשון ושני. שם הקרוב לשם המקראי גרב.
זאב וילנאי בערך "לובאן שרקיה" באנציקלופדיה "אריאל" מצטט שני תאורים על האתר מהעת החדשה: בראשון מדווח נוסע טורקי בשם אוליה שלאבי בן המאה ה-17 שעבר במקום ב-1616 ומציין כי החאן מורווח מאוד. התיאור השני הוא של 230 אסירים ושבויים יהודים שהובאו למקום מירושלים ב-1917, בעת נסיגת הכוחות הטורקיים מפני הצבא הבריטי בזמן מלחמת העולם הראשונה. גם טל קלאר בספר "לפני אפרים בנימין ומנשה" מביא את הדברים בתמציתיות.
רביעיית ארטמיס

רביעיית ארטמיס הנקראת ע"ש אלת הציד והמדבר היוונית היא רביעיית מיתרים גרמנית. הרביעייה נוסדה בשנת 1989 בעיר ליבק ובסיסה עכשיו הוא בברלין. הרביעייה מצטיינת במיוחד בביצוע רביעיות המיתרים של בטהובן.

היסטוריה

בין המנטורים של הרביעייה נמנו וואלטר לוין, רביעיית אלבן ברג, רביעיית המיתרים "ג'וליארד" ורביעת המיתרים "אמרסון".  הרביעייה קיבלה את פרס תחרות המוזיקה הגרמנית (1995) ואת הפרס הראשון בתחרות המוזיקה ARD (בשנת 1996) וכן את פרס רביעיית "פרמיו פאולו בורקיאני" (בשנת 1997), והישגים אלה סללו את דרכה לקריירה בינלאומית.
הקלטות הרביעייה זכו במספר פרסים חשובים, שכללו בין השאר את פרס ECHO KLASSIC 2006 עבור הקלטת רביעיות בטהובן אופוס 95 ו-59/1. הרביעייה קיבלה את פרס המבקרים הגרמניים 2001 ואת פרס WURTH של המוזיקאים הגרמניים הצעירים (Jeunesses Musicales Germany ) בשנת 2007. בשנת 2015 הרביעייה קיבלה שוב את פרס ECHO Klassik בקטגוריית הקלטת המוזיקה הקאמרית של השנה.
קפה טורקי

היסטוריה

הקפה הגיע לטורקיה על ידי שני סוחרים סורים בשנת 1555. על הקפה נאמר כי הוא ה"חלב של שחקני השחמט והאנשים החושבים". 
לאחר קרב וינה בשנת 1683, בה הפסידה האימפריה העות'מאנית, השאירו הטורקים שקים רבים של קפה. מנקודה זאת נפוץ המונח "קפה טורקי", על שם הטורקים המקפידים על קלייה והכנת קפה מסורתית. קפה טורקי מיוצר מפולי קפה ערביקה שנקלים עד לשלב שאחרי הפיצוץ הראשון ועל ידי כך מקבלים צבע בהיר. לאחר מכן הפולים נטחנים דק מאוד כדי שיימסו מהר במים ולעיתים מוספים להם את התבלין הל. בישול הקפה יחסית ארוך כדי להפיק את מירב הטעמים.
בישראל המונח קפה טורקי מאוד נפוץ למרות שבישראל מכינים קפה קלוי כהה יותר ולפעמים בדרך שונה.
באופן מסורתי קפה טורקי מוגש ללא סוכר ולכן אין צורך בכפיות.

סוגיית הסוכר

סוכר מבושל עם הקפה ואינו מוסף בסוף. הסוכר נמזג ביחד עם הקפה אל המים החמים.
קפה נטול סוכר נקרא בטורקית "sade kahve" (סָדֶה קַהְוֶה, מילולית: "קפה פשוט"), ודרגות המתיקות של קפה עם סוכר הן שלוש: az şekerli (אָז שֶׁקֶרְלִי, במתיקות מועטה, כחצי כפית מחוקה של סוכר), orta şekerli (אוֹרְטָה שקרלי, במתיקות בינונית, ככפית מחוקה של סוכר) ו־çok şekerli ‏ (צ'וֹק שקרלי, מתוק מאוד, ככפית סוכר וחצי או שתי כפיות סוכר).
ולטר קריגר (גנרל)

קריירה מוקדמת

קריגר נולד ב-23 במרץ 1892 בצייץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-181 (הסקסוני ה-15), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר קריגר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1931 הועלה קריגר לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-10.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה קריגר למפקד רגימנט הרגלים ה-171, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-56 שהייתה בעתודת קבוצת ארמיות דרום. ב-1 בפברואר 1940 מונה קריגר למפקד חטיבת הרובאים ה-1, ופיקד עליה במהלך המערכה על צרפת כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-19. ב-1 באפריל 1941 הועלה קריגר לדרגת גנרל מיור, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם חטיבתו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-41. ב-11 ביולי 1941 קיבל קריגר את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-17 ביולי 1941 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-1, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-41, ופיקד עליה במהלך הקרב על מוסקבה. ב-27 באוגוסט 1942 קיבל קריגר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. באביב 1943 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו לבלקן, שם ניסה קריגר להנהיג מדיניות כיבוש זהירה, ואסר על חייליו הפעלת סנקציות שרירותיות, אולם מאמציו לא הוכתרו בהצלחה. ב-24 בינואר 1944 קיבל קריגר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בפברואר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-10 בפברואר 1944 מונה למפקד קורפוס המילואים ה-58, שהוסב ב-6 ביולי 1944 לקורפוס פאנצר. באוגוסט נשלח הקורפוס שבפיקודו לנורמנדי כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובאוקטובר הועמד תחת פיקוד הארמייה הראשונה. בדצמבר לחם הקורפוס שבפיקודו במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15. ב-10 באפריל 1945 מונה קריגר למפקד המחוז הצבאי ה-4, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.

לאחר המלחמה

קריגר שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר קריגר בבאדן-באדן עד למותו ב-11 ביולי 1973.
שאנון אליזבת

ביוגרפיה

אליזבת נולדה ביוסטון, טקסס לאב ממוצא לבנוני-סורי, ולאם נוצרייה ממוצא אנגלי, אירי וגרמני.
אליזבת מגדירה עצמה כ"חצי ערבייה".
בתיכון בו למדה עסקה אליזבת בתחום הטניס ואף חשבה להפוך לשחקנית מקצוענית, לפני שהפכה לשחקנית קולנוע עסקה אליזבת בדוגמנות מקומית.
אליזבת הייתה נשואה לשחקן ג'וזף ריטמן ממנו התגרשה בשנת 2005 לאחר 3 שנות נישואים.
אליזבת מחשיבה את עצמה כשחקנית פוקר נלהבת ומכנה את המשחק כ"קריירה השנייה" שלה, אליזבת מרבה לבקר בלאס וגאס כדי לשחק עם שחקני הפוקר המובילים בארצות הברית.
אליזבת אף השתתפה בתחרויות בין היתר: "גביע העולם בפוקר" שנערכה בשנת 2005 והסבב העולמי ב-2006 וב-2007.

קריירת משחק

את הופעת הבכורה שלה בקולנוע ערכה אליזבת בסרט האימה הקומי "פרוסט מהגיהנום" ב-1997.
בשנת 1999 פרצה אליזבת לתודעה כשגילמה את דמותה של נדיה, סטודנטית צ'כית סקסית וחושנית בקומדיית הנעורים המצליחה "אמריקן פאי".
בשנה שלאחר מכן התפרסמה אליזבת בעקבות תפקידה בפרודיית סרטי האימה המצליחה "מת לצעוק", שם גילמה את באפי גילמור, דמות שמבוססת על דמויות של סטודנטיות צעירות מסרטי האימה המפורסמים "צעקה" ו"אני יודע מה עשית בקיץ האחרון" (טייטום ריילי והלן שיבר).
בשנת 2001 הופיעה אליזבת בקומדיה של קווין סמית "ג'יי ובוב השקט מכים שנית", בסרט הופיעה אליזבת כג'אסטיס המשתייכת לחבורת שודדות שמתאהבת בג'יי.
בנוסף שיחקה אליזבת בסרט השני בסדרת סרטי "אמריקן פאי", "אמריקן פאי 2", שם חזרה לגלם את נדיה שמגיעה לבקר את ג'ים בזמן החופשה שלו ושל חבריו.
סרט נוסף שבו הופיעה אליזבת הוא הקומדיה "אמריקן גאי", שם מגלמת אליזבת את נטלי פארקר, שוטרת המגוייסת על ידי מייקל (ג'רי אוקונל) למשימה תמורת הבטחה לסכום של חצי מיליון דולר.
ב-2005 הופיעה אליזבת במותחן האימה של ווס קרייבן "הקללה", בסרט גילמה את בקי, בחורה בה התנגשו גיבורי הסרט ג'ימי ואחותו אילי (כריסטינה ריצ'י).
ב-2008 השתתפה בתכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים", בעונה השישית בה יצאה מקום 6. ב-2018 השתתפה בגרסה האמריקאית של תכנית המציאות "האח הגדול", בה יצאה מקום 9.
פלט

היסטוריה

אמצעי הפלט הבסיסי, מתחילת ימי המחשב, הוא הנייר המודפס, המיוצר באמצעות מדפסת מחשב. מדפסות מודרניות מסוגלות להדפיס גם פלט גרפי, אך בראשית ימי המחשב שימשו מדפסות להפקת פלט טקסטואלי בלבד. להפקת תרשימים למיניהם שימש התוויין . תחליף שהתחרה בפלט המודפס הוא המיקרופיש.
בסוף שנות השבעים החל להתרחב השימוש באמצעי פלט נוסף, הצג, שהפך לאמצעי פלט דומיננטי, שפעמים רבות מייתר את הצורך במדפסת, ובמקרים אחרים משמש להצגת הפלט קודם מתן אישור להדפסתו.
תמיסטו (ירח)

גילוי

תמיסטו התגלה על ידי צ'ארלס קאוול  ואליזבת רומר ב-30 בספטמבר 1975. הדיווח על גילויו נמסר ב-3 באוקטובר 1975, והוא קוטלג בשם S/1975 J 1. אולם לא נוספו לו תצפיות נוספות ומסלולו לא נקבע.
בשנת 2000, נראה כי ירח חדש התגלה על ידי סקוט שפרד, דייוויד ג'וויט , ינגה פרננדס  ויוג'ין מנייר . הירח קוטלג בשם S/2000 J 1. לאחר תצפיות נוספות התגלה כי הוא בעצם אותו ירח שנצפה ב-1975. תצפיות נוספות אישרו מסקנה זו באוגוסט 2000.
הירח קיבל את שמו הרשמי בשנת 2002, ונקרא על שם בתה של אלת הנהר ואהובתו של זאוס מהמיתולוגיה היוונית "תמיסטו" .

מסלול ומאפיינים

מסלולו של תמיסטו שונה ממסלולם של שאר ירחי צדק. בעוד שאר הירחים מקיפים את צדק במסלולים סמוכים זה לזה באופן מובהק, תמיסטו מקיף אותו במרחק רב ממסלול הירח הקרוב ביותר אליו (3,794,565 ק"מ ממסלולו של הירח לדה, הירח הקרוב אליו ביותר). הקפה שלמה של תמיסטו סביב כוכב הלכת צדק נמשכת 129.87 ימים.
קוטרו של תמיסטו 8 קילומטרים, ושטח פניו כ-270 קילומטרים רבועים. צפיפותו היא 2.6 גרם/סמ"ק והוא בעל אלבדו של 0.04.
בושאייף

היסטוריה

סיפור שעובר מדור לדור במסורת הלובית, מספר על רבי ישמעאל כהן גדול שגורש מבית המקדש לאחר חורבן בית שני והגיע לאפריקה. רבי לישמעאל היו שלוש בנות צדיקות, אחת בשם ג'רייבה (על שמה בית כנסת ג'רייבה באי ג'רבה שבתוניסיה), השנייה אום שוויכה (על שמה בית כנסת בטריפולי) והשלישית הייתה בושאייף שעל שמה בית הכנסת בזליתן. האגדה מספרת שלבושאייף לא היו ילדים ובאחת מתפילותיה הובטח לה שהיא תזכה להזכר על ידי העדה כולה.]
לפי החוקר עופר רגב, בית הכנסת נקרא על שם הזוג בושאייף שהיו עשירים מופלגים ונדבנים. כשמת האדון בושאייף מצאה אלמנתו כי ברשותו הייתה כברת קרקע שרכש מערביי זליטן. היא הקימה במקום בית כנסת מפואר לזכרו שהיה למקום עליה לרגל ליהודים ולמי שאינם יהודים. ב-1870 נשרף בית הכנסת והסולטאן הטורקי נתן הוראה להקים אותו מחדש על חשבון האוכלוסייה המוסלמית בזליטן. בשנת השלושים למדינת ישראל הוקם במושב זיתן בית כנסת זהה לחלוטין לזה שהקימה הגברת בושאייף בזליטן.

הילולת יוצאי לוב

פעמיים בשנה: בסוכות ובל"ג בעומר, נערכת בבית הכנסת הילולה דתית של יוצאי לוב בבית הכנסת בושאייף שבמושב זיתן. בבית הכנסת בושאייף יש במה עם תזמורת נגני העדה הלובית אליה מגיעים ח"כים, שרים, רבנים ואישי ציבור, דוכני מזון של העדה הלובית, חדר הדלקת נרות ושמן. מנהג ההילולה התחיל כבר בבית הכנסת בושאייף בזליתן שבלוב ומתקיימות עד היום בבניין שהוקם בישראל עם קום המדינה.
עדנאן בדראן

ביוגרפיה

בדראן נולד בג'רש שבעבר הירדן ב-15 בדצמבר 1935. הוא למד לתואר ראשון במדעים באוניברסיטת אוקלהומה, וסיים אותם בשנת 1959. ב-1961 קיבל תואר שני במדעים מאוניברסיטת מישיגן, והשלים לימודי דוקטורט באותו מוסד בשנת 1963. הוא חזר לירדן וכיהן משנת 1966 כפרופסור לביולוגיה בכמה אוניברסיטאות במדינה. במקביל לעבודתו האקדמאית פרסם בדראן שורה של מאמרים וספרי לימוד, שעסקו בעיקר בתולדות ההתפתחות המדעית בעולם הערבי.
בשנת 1987 מונה בדראן למזכיר המועצה העליונה של ירדן לענייני מדע וטכנולוגיה, שבראשה עמד הנסיך חסן בן טלאל. בסוף שנות ה-80 שימש לתקופה קצרה כשר החקלאות וכשר החינוך בממשלת ירדן. בשנות ה-90 התמנה לנשיאות האקדמיה הערבית למדעים. בשנים 1990–1993 שימש כיועץ לענייני מדעים בארגון אונסק"ו, ובשנים 1993–1998 כיהן בתפקיד סמנכ"ל כללי של הארגון. בשנים 1998–2005 שימש כנשיא אוניברסיטת פילדלפיה של ירדן.
ב-7 באפריל 2005 מונה בדראן בידי המלך עבדאללה לראש ממשלת ירדן ולשר ההגנה. בדראן החליף את פייסל אל-פאיז בתקווה שיצליח להאיץ את הרפורמות בממלכה. אולם, לאחר מספר חודשים התפטרה ממשלתו של בדראן לאחר שכשלה בהאצת הרפורמות ובעקבות הפיגועים בעמאן ב-9 בנובמבר 2005. בדראן פרש מתפקידו ב-27 בנובמבר 2005, והוחלף בידי מערוף אל-בח'ית. בשנים 2005–2010 היה בדראן בסנאט הירדני. כיום משמש בדראן כנשיא אוניברסיטת פטרה שבעמאן בירת ירדן.
עדנאן הוא אחיו של מודר בדראן, גם הוא כיהן בעבר כראש ממשלת ירדן.
רוברט ויליאם בויל

ראשית חייו

בויל נולד בשנת 1883 בעיירה קארבוניר בניופאונדלנד שבקנדה. מניופאונדלנד עבר בויל למונטריאול (בקוויבק) ולמד שם באוניברסיטת מקגיל בהדרכתו של סר ארנסט רתרפורד (מגלה מבנה האטום). בויל למד את תחום הרדיואקטיביות, שהיה אז תחום מחקר חדש. הוא קיבל תואר דוקטור בשנת 1909, ועבר לאנגליה כדי להמשיך את עבודתו באוניברסיטת מנצ'סטר. 
ב-1912 חזר לקנדה לבקשת הנרי מרשל טורי, כדי לכהן כראש המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת אלברטה. בזמן זה החל לחקור את תחום האולטרה סאונד (או אולטרסוניקה).

מלחמת העולם הראשונה

במלחמת העולם הראשונה נידב בויל את המומחיות שלו לצבא הבריטי יחד עם ארנסט רתפורד. הוא הצטרף למחלקה להמצאות ולמחקרים ועבד עם הפיזיקאי הבריטי אלברט בומונט ווד, שהיה גם הוא תלמיד של רתפורד.
לפני 1917 עבדו צוותים מדעיים מאמריקה בנפרד, אך לאחר מכן הם איחדו כוחות עם החוקרים הצרפתים. בשלב זה ייצר בויל אב טיפוס של הסונאר הראשון, שהבריטים כינו בשם "ASDIC".
גרסאות מוקדמות של הטכנולוגיה הותקנו בספינות מלחמה של הצי המלכותי כשהמלחמה הגיעה לסיומה.

סוף חיו

בשנת 1919 חזר בויל לאלברטה וזמן קצר אחר כך התמנה לדיקן הפקולטה למדע יישומי. הוא החזיק בתפקיד זה עד 1929. באותה שנה הוא הצטרף למועצה הלאומית למחקר של קנדה כמנהל תחום הפיזיקה, ופיקח על מחקר ששימש לפיתוח הרדאר במלחמת העולם השנייה.
הוא המשיך לעבוד בבית המועצה הלאומית למחקר עד לפרישתו בשנת 1948. לאחר פרישתו הוא חזר לאנגליה.
הוא נבחר לחברה המלכותית של קנדה בשנת 1921, ובשנת 1940 קיבל את מדליית פלאוול  הניתנת מאת החברה המלכותית הבריטית על תרומה יוצאת דופן למחקר הביולוגי.
הוא מת בלונדון, אנגליה, בן 71.
איאן ריצ'רדסון

ביוגרפיה

איאן ריצ'רדסון נולד באדינבורו ולמד בבית הספר על שם ג'ורג' הריוט, ואחר כך בגלאזגו קולג' לאומנויות הדרמה. הוא הופיע על הבמה הבריטית בעיקר עם ה"רויאל שייקספיר קומפני", להקה שנמנה עם מייסדיה.
ריצ'רדסון הופיע גם על במות התיאטרון בארצות הברית, ב-1965 שיחק בברודוויי במחזה של פיטר ברוק "מארה סאד", תפקיד שאותו גילם שוב בשנת 1967 בגרסה קולנועית של המחזה. ב-1967 גילם את דמותו של פרופ' היגינס בהפקה מחודשת של גבירתי הנאווה והיה מועמד לפרס הטוני על תפקידו זה. ב-1981 הופיע שוב בברודוויי בהפקה מקורית של המחזה "לוליטה" של אדוארד אלבי, על פי ספרו של ולדימיר נבוקוב.
ריצ'רדסון שיחק גם בסרטי קולנוע רבים, ובהם "ברזיל" (1985), "עיר אפלה" (1998), "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" (1990) בו גילם את דמותו של פולוניוס. עוד גילם את המשרת הראשי של מרטין לנדאו בסרט "נסיכות שחורות" (B*A*P*S) ואת תפקיד העורך דין מר טורט בסרט "102 כלבים וגנבים".
כמו כן הופיע ריצ'רדסון גם בסדרות טלוויזיה רבות, בתפקיד ביל היידון (המכונה "חייט") בסדרה של ה-BBC "החפרפרת" (Tinker, Tailor, Soldier, Spy). עוד הופיע בסדרה Porterhouse Blue של רשת ITV, ובתפקיד לורד גרואן בסדרה "גורמנגאסט". ריצ'רדסון כיכב בסדרה "חדרי מסתורין" של ה-BBC, בה גילם את דמותו של ג'וזף בל, מי שהיה המורה הרוחני של ארתור קונאן דויל והיווה השראה לדמותו של שרלוק הולמס. קודם לכן גילם את דמותו של הולמס בשנת 1980 בשני סרטי טלוויזיה "כלבם של בני בסקרוויל" ו"חותם הארבעה".
ריצ'רדסון זכה בפרס באפטא בקטגוריית שחקן הטלוויזיה הטוב ביותר עבור תפקידו במיני-סדרה "בית הקלפים", והיה מועמד לפרס גם על תפקידו בסדרות ההמשך "שלום אדוני המלך" ו"הפוסק האחרון". הוא היה מועמד לפרס גם בשנת 1992 על תפקידו בסרט "מעשה לא ג'נטלמני" (An Ungentlemanly Act).
בשנת 1989 קיבל ריצ'רדסון אות מסדר האימפריה הבריטית (CBE). בתחילת שנות ה-2000 השתתף יחד עם סר דרק ג'קובי, סר דונלד סינדן ודיים דיאנה ריג בסיבוב הופעות בינלאומי בהצגה "The Hollow Crown". לאחרונה הופיע בתיאטרון פלייהאוס בלונדון במחזה "The Creeper". בדצמבר 2006 השתתף ריצ'רדסון בסדרה של רשת סקיי-1, עיבוד לרומן "Hogfather" מאת טרי פרצ'ט, ששודרה בחג המולד 2006.
ב-9 בפברואר 2007 מת ריצ'רדסון בפתאומיות בביתו שבלונדון. לדברי אמרגנו הוא לא היה חולה, ותכנן להשתתף בפרק בסדרה רציחות במידסומר שבוע אחר כך. הותיר אחריו אשה ושני בנים.
חזון איש

חזון איש על מסכתות הש"ס

מהדורת ספרי חזון איש על מסכתות הש"ס (בכריכה שחורה, סימן ההיכר של מהדורה זו), היא שלב נוסף בהתפתחות הדפסת כתבי החזון איש. במהדורה זו מרוכזים כל חידושיו וכתביו המוכרים, לפי סדר מסכתות הש"ס, בדרך כלל כל מסכת בכרך נפרד המוקדש לחידושיו למסכת זו בלבד. סדרה זו מודפסת בידי קרובי משפחתו של הרב קרליץ, משפחת גריינימן; נכדי הרב שמואל גריינימן, המו"ל הראשון של ספרי "חזון איש". הסדרה החלה לראות אור בשנות ה-80 של המאה ה-20, ועדיין לא הושלמה.