יהדות סוריה

פיזור ודמוגרפיה

הקהילות היהודיות בסוריה היו בעיקר בחלב ודמשק וכן בקמישלי שעל גבול סוריה-טורקיה.
לפי מפקד האוכלוסין שנעשה בשנת 1943, חיו בדמשק 11,000 יהודים, בחלב 17,000 יהודים ובקמישלי כ-2,000 יהודים. נכון לשנת 2006 נותרה בסוריה קהילה מצומצמת ביותר של כמה עשרות יהודים בדמשק ובודדים בקמישלי.

שמות משפחה

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. 
 
מעט עיברות שמות. רובם שימרו את שם המשפחה המקורי.
שמות משפחה רבים משמשים כשמות פרטיים: – אברהם, אהרון, אליהו, אלעזר, אריה וכו'.
לשמות לעיתים נוספים כינויים: שמעון – שמעוני, שמשון – שמשוני, יעקב יעקבי וכו'.
יש הסוברים ששם המשפחה הוא התעתיק שכל משפחה בחרה בו מבלי להתייחס לכללי תעתיק מקובלים.
לפיכך נוצרו בעיות אחידות לדוגמה:
החלפת א' בע' (היגוי דומה) – אבדו – עבדו, אבודי – עבודי, אג'מי – עג'מי
החלפת ק' בא' – אטאן – קטאן, קטן, אטש – קטש, אמעו – קמעו (ייתכן בשל השפעת הארמית או הערבית כגון:ארעא = קרקע).
החלפת ט' בת' – טוויל – תוויל, טורקיה – תורכיה (היגוי דומה).
החלפת צ' בס' – עסיס - עציץ (בשל היגוי דומה).
תוספת "וו" במקום ו'. 
תוספת "אל" שהיא "ה" בערבית – אל חמצי – חמצי, אל – נדיבו – אינדיבו.
ועוד...
לרשימה המלאה, אשר הוכנה על ידי אמנון עצמון וצוות אתר האינטרנט של ארגון יוצאי דמשק (סוריה) בישראל, עבור לקישורים החיצוניים.

עליית יהודים בשנות העשרים והשלושים

לאחר מלחמת העולם הראשונה, במיוחד משנת 1924, הוטלו הגבלות על הכניסה לארצות הברית בחוקי ההגירה נוקשים ובהתאמה, ארץ ישראל הפכה להיות מקום מבוסס יותר כלכלית ומדינית. כתוצאה מכך ארץ ישראל הפכה ליעד עליה אטרקטיבי ליהודים רבים מסוריה.
בשנות העשרים הראשונות לא היו קשיים לעבור את הגבול בין ישראל לסוריה שכן שתיהן נכללו בגבולות האימפריה העות'מאנית, אך לאחר שהיא קרסה, התקשו יהודים לעבור את הגבול ונעזרו במבריחים מקצועיים. 
במחצית השנייה של שנות העשרים, פחת הדחף לצאת מסוריה שכן היהודים זכו ליחס טוב מצד השלטונות. 
אומדן העולים בשנות העשרים כ-760 יהודים.
החל משנת 1932 חלה עלייה במספר העולים מסוריה, לא בגלל הרעה במצבם המדיני, אלא משום שהמשבר הכלכלי פגע בסוריה והמריץ את היהודים לעלות לארץ ישראל שנחשבה למקום המתפתח מבחינה כלכלית. יחד עם זאת, עם פרוץ מאורעות המרד הערבי בשנת 1936 חלה ירידה במספר העולים עקב החשש לפרנסת היהודים העולים.
במהלך שנות השלושים עלו כ-3,100 יהודים.
רבים מהעולים בעשורים אלו התיישבו בתל אביב וסביבתה והקימו קהילות מאורגנות.

"עליית האלף" ועליית יהודים עד קום המדינה

המוסד לעלייה ב' פעל להבאת עולים דרך גבול הצפון,ועלייה זאת הגיעה לשיאה באביב ובקיץ של 1945.בחמשת החודשים הראשונים של 1946 הגיעו דרך גבול הצפון כ-119 עולים. שליחי המוסד לעלייה ב' שפעלו בתוך סוריה ולבנון הוחזרו ארצה בשלהי 1945 ובתחילת 1946. העלייה מסוריה לא פסקה אך נחלשה בשנים אלו עד 1947. ב-1946 יהודי סוריה ולבנון החלו לארגן לעצמם את ההעפלה ויותר מאלף מקרבם הגיעו ארצה בכוחות עצמם בשנים 1946-1947. הקהילה היהודית בסוריה ולבנון מנתה כ-27,000 יהודים, מתוכם 6000 יהודים בלבנון והשאר בסוריה.
סך הכל עלו לארץ ישראל כ-10,000 יהודים מסוריה בתקופת המנדט הבריטי, קרוב לשליש מכלל הקהילה.

התיישבות היהודים במדינת ישראל

העולים מסוריה התפזרו במקומות יישוב רבים בארץ ישראל. קהילה גדולה הוקמה בחולון, שם שוכנו עולים מסוריה עם עלייתם, וכן בקריית טבעון המורכבת מכמה יישובים, ביניהם היישוב אלרואי שהוקם על ידי עולים מסוריה וטורקיה.

משנות ה-60

לאחר מלחמת ששת הימים החלו יהודים צעירים מסוריה לחפש באופן עצמאי דרכים לצאת מסוריה ולהגיע לישראל. המוסד פתח במבצע מלט למלט את היהודים מסוריה. במחצית הראשונה של שנות ה-70 הם הוברחו לביירות וממנה הועלו בדרך הים לישראל.

מוזיאון מורשת יהדות סוריה ולבנון

בעיר חולון בה ריכוז גבוה של יוצאי סוריה בישראל הוקם "מוזיאון מורשת יהדות סוריה ולבנון".