google/wiki40b huggingface dataset:
ברוך הגבר

הוצאתו לאור

את הספר ערך מיכאל בן חורין וסייעו לו נתנאל עוזרי, יואל לרנר ויוסף דיין (שהוגדרו בכריכת הספר "עורך משנה", "יועץ לשוני" ו"יועץ", בהתאמה). בית משפט השלום, שהרשיע את הארבעה בפרסום הסתה לגזענות ובעידוד לאלימות, קבע כי בן חורין "הינו הרוח החיה מאחרי הספר, הוא טרח הרבה מעבר לשלושה אחרים באיסוף החומר, ריכוזו ועריכתו, הנאשמים האחרים סייעו בידו פה ושם וחלקם קטן בהרבה". לטענת בן חורין הוא בכוונה פרסם את שמו כעורך הספר כדי להראות שהוא אינו מפחד לכתוב ספר זיכרון לידידו. הספר יצא לאור בפורים ה'תשנ"ה, ביום השנה לטבח מערת המכפלה ולמותו של גולדשטיין.
שם הספר נלקח משמה של חוברת שנכתבה קודם לכן, על ידי הרב יצחק גינזבורג, והוא מהווה משחק מילים, המקובל במתן שמות לספרות תורנית, המתבסס על הפסוק "ברוך הגבר אשר יבטח בה' והיה ה' מבטחו", ויחד עם זאת כולל את השם הפרטי, "ברוך". 
עם הוצאת הספר הושמעו גינויים כלפיו מרחבי הקשת הפוליטית בישראל, בטענה שהוא מסית כנגד ערבים.
אחת ממטרותיו המוצהרות של הספר הייתה לגרום לציבור החרדי והדתי לעסוק בפן ההלכתי של דיני "הבא להורגך השכם להורגו", מצוות נקמה בגויים, מצוות גאולת ארץ ישראל וכו'.

משפטם של עורכי הספר

לאחר פרסום הספר הועמדו ארבעת עורכיו לדין, בבית משפט השלום הורשעו בהסתה לגזענות ובעידוד לאלימות. בגזר הדין קבע השופט יעקב צבן:
 
בפרסום הספר והפצתו על תוכנו עשו הנאשמים מעשה חמור, שכן הספר הופך מעשה טבח למעשה גבורה והצלה, ואת מבצעו לקדוש. אנשים הקוראים בספר יכולים ללמוד ולהבין כי מדובר במעשה ראוי ואף למעלה מכך, מעשה המקרב את המבצע טבח בערבים למעלות קדושים ולזכות להיות מונצח כאדם בדרגה גבוהה במיוחד. אין הבדל עקרוני בין מעשי הנאשמים ששיבחו טבח זה במערת המכפלה ובין קנאים מוסלמים המשבחים אנשי חמאס המתפוצצים ברחובותינו. גם אלה וגם אלה מעודדים לעשות מעשי רצח נוראיים על מנת שהמבצע יהפוך לקדוש. חברה תרבותית ומסודרת לא יכולה להרשות לעצמה כי מעשי טבח יזכו להנצחה וכי הטובח ייחשב כקדוש. לעמנו קמו במשך השנים צוררים רבים מספור אשר פגעו בו רק בגלל היותנו עם אחר, שונה ונפרד, ולא משום סיבה אחרת. עם שכה סבל אינו יכול להרשות לעצמו כי מתוכו יקומו משבחים כאלה ומעודדים כאלה בלא שייענשו.
בית המשפט המחוזי, בפניו בא הערעור, דחה את הערעור, תוך שהוא מצטט דברים שכתב בית משפט השלום על אודות הספר:
עיון בספר מעלה כי הכותבים מתייחסים לברוך גולדשטיין כטהור וקדוש, מעשיו הועלו על נס וזכו להנצחה כגיבור. מעשה הטבח זכה לגיבוי ופירוש מושכל במאמרים של רבנים המסתמכים, לדעתם, על ההלכה היהודית. טבח המתפללים בני עם אחר מתואר כהכרעה אישית ברגע של התגלות פנימית ופגישה עם יכולתו של המבצע לחוש אלוהות ולכוון לרצון ה' (ראה מאמרו של הרב יצחק גינזבורג בעמ' 46 לת/ 1).
וישאל השואל: האם אלוהים מכוון את ברוך גולדשטיין לירות באותם אנשים אשר אותה עת מתפללים אליו?
בעסקת טיעון שנערכה בערעורם של חלק מהמורשעים לבית המשפט העליון, זוכו לרנר, דיין ועוזרי מההרשעה בעידוד לאלימות, אך ההרשעה בהסתה לגזענות נותרה על כנה.
המשטרה חקרה גם חלק מכותבי המאמרים לספר, אולם איש מהם לא הועמד לדין (הרב עידו אלבה אמנם הורשע ונדון למאסר בשל מאמרו הנכלל בספר, "בירור הלכות הריגת גוי", אך זאת בשל גרסה של המאמר שפורסמה עוד קודם לפרסום הספר).
המכשפים מווייברלי פלייס

תקציר העלילה

המכשפים מווייברלי פלייס מתעדת את הרפתקאות משפחת רוסו. משפחת רוסו חיה בוויברלי פלייס שבגריניץ' וילג' במנהטן, מעל בית קפה שבבעלותם. המשפחה מורכבת מהאחים אלכס (סלינה גומז), ג'סטין (דייוויד הנרי), ומקס (ג'ייק ט. אוסטין). שלושת בני הנוער הם מכשפים וחיים עם אביהם האיטלקי, ג'רי (דייוויד דלואיז), מכשף משפחתי לשעבר, ואמם המקסיקנית, תריסה (מריה קנאלס-בררה). כשהאחים רוסו משלימים את הכשרת המכשפים שלהם, הם צריכים להשתתף בתחרות כדי להחליט מי יהפוך למכשף המשפחה (זה שישמור על כוחותיו הקסומים לנצח) של הדור שלהם, בעוד האחרים מאבדים את כוחותיהם והופכים להיות בני תמותה. בגלל זה, ג'רי מנסה ללמד את ילדיו לא להיות תלויים בקסם. עם זאת, מכיוון שאחד מהם זוכה לשמור על כוחותיו, ג'רי גם נותן לילדים שלו שיעורים במכשפות (השיעורים מסתיימים באמצע העונה הרביעית). חדר האחסון של בית הקפה של משפחת רוסו הוא חדר המכשפים שלהם. בחדר יש שער המאפשר להם לבקר בעולם המכשפים, וליצורים אחרים לבקר אותם. מנהל מועצת המכשפים, פרופסור קרומבס (איאן אברקרומבי), באופן קבוע מבקר בבית משפחת רוסו.
בשל היותם מכשפים, הם צריכים לשמור על זהותם העל טבעית בסוד. אף על פי כן, החברה הכי טובה של אלכס, הארפר פינקל (ג'ניפר סטון), מגלה את הסוד בעונה השנייה. חברו הטוב ביותר של ג'סטין, זיק בקרמן (דן בנסון), מגלה את הסוד בעונה הרביעית, יחד עם בן זוגה של אלכס, מייסון גרייבק (גרג סולקין), אדם זאב, ובת זוגו של ג'סטין, ג'ולייט ואן האוזן (ברידג'יט מנדלר), ערפדה.
אמלי נותומב

ביוגרפיה

נותומב נולדה בבלגיה לזוג דיפלומטים בלגים. מגיל שנתיים עד גיל שש חיתה ביפן שם למדה יפנית. בהמשך עברה לגור בסין, ארצות הברית, לאוס, בורמה, בנגלדש ועוד. כשהייתה בת שבע-עשרה חזרה עם משפחתה לבלגיה והחלה ללמוד פילולוגיה של השפות הרומאניות באוניברסיטה. הנסיעות הרבות והמעברים בילדותה לא היו קלים והשפיעו על כתיבתה. כשהייתה בת חמש עברה המשפחה לסין, ובספרה 'כבוד ורעדה' כתבה ש"לעזוב את יפן הייתה חוויה קורעת בשבילי". עד גיל 17 - כאשר עברה לבריסל - לא ביקרה מעולם באירופה; לטענתה היא חשה בבריסל "זרה" כמו בכל מקום אחר, למרות מוצאה הבלגי. לאחר סיום הלימודים חזרה ליפן ועבדה עבור חברה גדולה, אך לא הצליחה להשתלב שם וחזרה אחרי שנה לאירופה. על כך כתבה בספרה האוטוביוגרפי "כבוד ורעדה". נותומב נוהגת לסלף את הביוגרפיה שלה ומספרת שהיא נולדה ביפן.
הספר "כבוד ורעדה" הוסרט בבימויו של אלן קורנו (Alain Corneau) ובהשתתפות סילבי טסטו (Sylvie Testud) כאמלי.
חנן אופנהיימר

חנן (הנס) אופנהיימר (Chanan (Heinz) Oppenheimer;‏ 22 במאי 1905, ברלין - 4 בנובמבר 1978, רחובות) היה אגרונום וחוקר חקלאות ישראלי, מומחה לגידול עצי פרי טרופיים, מכליא זנים חדשים, מנהל במרכז וולקני ופרופסור בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. חתן פרס ישראל לחקלאות לשנת תשכ"ח.

ביוגרפיה

אופנהיימר נולד בשם היינץ אופנהיימר בברלין בירת גרמניה. הוא סיים לימודיו בגימנסיה ריאלית במינכן ב-1923. בשנת 1928 עלה לארץ ישראל בפעם הראשונה. הוא עשה תקופת הכשרה בקיבוץ גן שמואל, וחזר לברלין. בשנים 1929–1932 למד בבית הספר הגבוה לחקלאות בברלין (Landwirtschaftliche Hochschule; מ-1934 חלק מאוניברסיטת ברלין). נושא התמחותו היה הורטיקולטורה – בוסתנאות, עם סיום לימודיו קיבל תואר דוקטור.
עם קבלת התואר עלה אופנהיימר ארצה בשנית ב-1932, להזמנתו של אוטו ורבורג. הוא מצא עבודה במחלקה לבוטניקה באוניברסיטה העברית, ובשנת 1933 התקבל לתחנה לחקר החקלאות ברחובות. בראשית דרכו שם עבד כעוזר ראשי במחלקה לאקלום מטעים, אחר-כך עבר למחלקה לפיזיולוגיה וגנטיקה של מטעים. ובשנת 1941 הקים את המעבדה להשבחת צמחי מטע וגן.
בשנת 1951 עברה התחנה ברחובות מרשות הסוכנות היהודית אל משרד החקלאות (ואחרי שנים למכון הלאומי והאוניברסיטאי לחקלאות, ובהמשך, למינהל המחקר החקלאי – מרכז וולקני). בשנת 1956 מונה כמנהל המחלקה למטעים סובטרופיים, ובה עבד עד לפרישתו. משנת 1953 החל בעבודת הוראה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. לימד גידול עצי פרי טרופיים. ב-1955 מונה כמרצה, בשנת 1962 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1969 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
אופנהיימר נטע וניהל החל מתחילת שנות ה-30 גני אקלום ברחובות ובדגניה א', שאותם הקים לכבוד יום הולדתו השישים של ד"ר ארתור רופין. הוא קיים קשרים מיוחדים עם אנשי ועדת הניסיונות החקלאיים של עמק הירדן ועם נוטעים רבים ברחבי הארץ.
עסק במחקרים רבים ומגוונים, ובין השאר חיפש ויצר זנים חדשים בענף ההדרים. הוא נקט הן בשיטת ההכלאה והן בשיטת הבירור. נתן מכוחו גם לענף עצי הפרי הנשירים בארץ, והשתתף ביצירת זנים חדשים. גם בעזרת הכלאות בין זני חוץ משובחים לבין טיפוסים מקומיים. הצלחתו הגדולה בתחום זה הייתה הכלאת זן תפוח בכיר, הזקוק למנות קור מעטות. הוא קרא לזן זה  "ורד", על שם בתו.
ייסד ופיתח את ענף עצי הפרי הסובטרופיים בארץ; בין השאר תרם לאקלום עץ האבוקדו, האנונה, האפרסמון, הגויאבה והמנגו. כל אלה תוך שיתוף פעולה פורה עם חוקרים מקומיים באזורים השונים, עם שתלנים סטודנטים, ועובדי ענפי המטע ביישובים החקלאיים.
תרם רבות לאקלום רביית והתפשטות ענף גידול הבננות, וכן בענף התמרים. הוא גם עסק בהשבחת סוגי ירקות שונים, ובעיקר בהתאמת עגבניות באזורים החמים של הארץ ובערבה.
פרסם מאמרים רבים בנושאי חקלאות בכתבי העת המקצועיים, ופרסם גם כמה ספרים והביא בהם את סיכומי מחקריו ועבודתו.
בשנת 1949 זכה בפרס ע"ש יוסף אליהו שלוש של קק"ל עבור פיתוח זן חדש של תפוח (פרס ראשון). זכה בפרס ההסתדרות למחקר חקלאי.
בשנת תשכ"ח (1968) זכה בפרס ישראל לחקלאות על מפעל חייו, הישגיו ותרומתו לחקלאות ישראל. פיתח את זן המנגו מיה, המיה טופח מזריע מקומי של הדן ונקרא על שם אשתו. טעמו מיצי מאוד.
היה נשוי למיה לבית קְלוֹס (Kloss) ואב לשתיים.
נפטר בנובמבר 1974, בתום מחלה ממושכת.
היה אחיינו של הכלכלן פוליטי והסוציולוג פרנץ אופנהיימר, ודודנו של הלל אופנהיימר, פרופסור לבוטניקה, ממייסדי הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים וחתן פרס ישראל לחקר החקלאות לשנת תשי"ט.

על שמו ועל של דודנו נקרא רחוב ברחובות.
ראדי נאידנוב

קורות חייו

ראדי נאידנוב נולד בסופיה למשפחה בעלת אוריינטציה פוליטית. סבו היה שר המשפטים של בולגריה בין 1946 ל-1962 וחתם על גזר דין המוות שהוטל על ניקולה פטקוב. נאידנוב רכש השכלה אקדמית ביחסים בינלאומיים באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית בסופיה. לאחר תום לימודיו הצטרף למפלגת האיחוד הלאומי של חקלאי בולגריה. בין 2001 ל-2002 כיהן כסגן שר ההגנה של בולגריה בממשלו של סימאון סקסקובורגותסקי. בין 2005 ל-2011 כיהן כשגריר בולגריה באוסטריה, ובין 2012 ל-2017 כיהן כשגריר בולגריה בגרמניה.
בבחירות לנשיאות שנערכו בבולגריה ב-2016 גבר רומן ראדב שנתמך על ידי המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית על צצקה צצ'בה אשר התמודדה מטעם מפלגת השלטון. בעקבות תוצאות הבחירות התפטרה ממשלת בולגריה ובראשה בויקו בוריסוב. ב-24 בינואר מונה אוגניאן גרדז'יקוב על ידי הנשיא רומן ראדב לתפקיד ראש ממשלת מעבר בבולגריה, וב-27 בינואר מונה נאידנוב לתפקיד שר החוץ. לאחר הבחירות הכלליות שנערכו במרץ 2017, עלה בידי בויקו בוריסוב להקים ממשלת קואליציה וב-4 במאי 2017 מונתה אקטרינה זכרייבה לתפקיד שרת החוץ של בולגריה.
גרי מור

נעוריו ותחילת דרכו

מור נולד בבלפסט שבצפון אירלנד. בגיל 8 קיבל גיטרה אקוסטית חבולה, ובגיל 14 קיבל גיטרה תקינה, שהייתה גיטרה ימנית, עליה הוא למד לנגן כרגיל על אף היותו שמאלי.
מור הושפע בראשית דרכו מאלביס פרסלי והביטלס. מאוחר יותר כשראה את ג'ימי הנדריקס ו-John Mayall & the Bluesbreakers מופיעים בבלפסט, עיר הולדתו, סגנונו התפתח לבלוז רוק, שהפך לסגנון המרכזי והדומננטי במוזיקה שיצר.
מור הושפע רבות מפיטר גרין (פליטווד מק), שהיה המנטור שלו כשהופיע בדבלין. ב-1995 הוציא מור את האלבום "Blues for Greeny" כמחווה לפיטר גרין, האלבום היה מורכב כולו מיצירות של פיטר גרין. באלבום זה ניגן מור על גיטרתו של גרין, 1959 Les Paul standard, אותה השאיל למור אחרי שפרש מפליטווד מק. בסופו של דבר מור רכש את הגיטרה לבקשתו של גרין.

Skid Row

בשנת 1969 הצטרף מור ללהקת Skid Row, להקת בלוז רוק אירית, בתקופה זו רכש את המוניטין שלו בתעשיית המוזיקה, ויצר את קשריו עם פיל לינוט.

קריירת סולו

בשנת 1973 פתח את קריירת הסולו שלו עם האלבום "Grinding Stone", עם להקתו, Gary Moore Band. ב-1978 יצר עם פיל לינוט את "Parisienne Walkways" שנכנס לרשימת ה-Top 10 של ה-‏UK Singles Chart באפריל 1979, ואת האלבום Black Rose: A Rock Legend של Thin Lizzy.
ב-1987 השתתף בהקלטות לתקליט הצדקה "Let It Be", גרסת כיסוי לשירם של הביטלס. כל ההכנסות מהתקליט נתרמו לצדקה בעקבות אסון MS Herald of Free Enterprise.
ב-1993 נכללו שיריו של מור "Run To Your Mama" ו-"Dark Side of the Moog" באלבום Rock Classics Vol. 1.
ב-1994 שיתף פעולה עם ג'ק ברוס וג'ינג'ר בייקר במיזם BBM (Bruce-Baker-Moore).
אחרי סדרה של הקלטות רוק, הוציא את האלבום "Still Got the Blues", בו הוא חזר לסגנון הבלוז. האלבום נחל הצלחה רבה. מור המשיך עם הבלוז עד 1997, בשנה זו הוציא את "Dark Days in Paradise" שהתאפיין במקצבי דאנס.
ב-2001 מור הוציא את "Back to the Blues", בו הוא חוזר לסגנון הבלוז. לאחר מכן הוציא את "Power of the Blues"‏ (2004), "Old New Ballads Blues"‏ (2006), "Close As You Get"‏ (2007) ו-"Bad For You Baby"‏ (2008).

מותו

בשנת 2011, מור נפטר בשנתו מדום לב, במהלך חופשה בספרד.
אפיק - ספרות ישראלית

אפיק - ספרות ישראלית היא הוצאת ספרים ישראלית שנוסדה על ידי פרופסור דן מירון, המשמש כעורך ראשי, הסופרת והעורכת לילי פרי ועל ידי הסופר והמשורר יפתח אלוני.
ההוצאה נוסדה בשנת 2012 כ"סדרת ספרים מצומצמת" להגדרתו של מירון, אך מאז התרחבה להוצאה מלאה בזכות עצמה ונכון לסתיו 2015 יצאו בה לאור כ-25 כותרי פרוזה ושירה, ביניהם של סופרים ומשוררים ותיקים כמו ישראל אלירז, יותם ראובני, ומירון עצמו, וכן של סופרים ומשוררים צעירים יותר כגון אלוני, שרון אס, ענת לוין, שגיא אלנקוה, עמיחי שלו ואחרים.
באתר ההוצאה עולים גם טקסטים קצרים פרי עט סופריה, תחת הכותרת "המזקקה", וכן יש בו חנות מקוונת לרכישת הספרים.
גילי כהן (ג'ודוקא)

ביוגרפיה

כהן מתאמנת בהדרכתו של אלעד חביון.

אלופת ישראל

באליפות ישראל בג'ודו שנערכה ב-22 בדצמבר 2011 זכתה כהן לראשונה בקריירה שלה במדליית זהב, לאחר שניצחה את האלופה היוצאת רוני שוורץ בתחרות במשקל 52 ק"ג.
באליפות ישראל שנערכה ב-13 בדצמבר 2012 זכתה כהן במדליית זהב בפעם השנייה רציפות לאחר שניצחה בגמר את רוני שוורץ.
באליפות ישראל שנערכה ב-5 בדצמבר 2013 אותה שנה זכתה כהן בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב לאחר שניצחה בגמר את רוני שוורץ.
באליפות ישראל שנערכה ב-18 בדצמבר 2014 זכתה כהן בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב לאחר שניצחה בגמר את שירה חייט.
באליפות ישראל שנערכה ב-5 באוקטובר 2015 זכתה כהן בפעם החמישית ברציפות בזהב לאחר שניצחה את רוני שוורץ.

מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה בג'ודו שנערכה במונפלייה, צרפת באפריל 2014 זכתה כהן במדליית ארד בתחרות במשקל עד 52 ק"ג. בסיבוב הראשון היא ניצחה את סילמה ביז'ונוביץ' מבוסניה באיפון תוך 1:25 דקות. בשלב הבא היא הפסידה למרין קרין מגרמניה באיפון ועברה לבית הניחומים. היא ניצחה את ז'אנה סטנקביץ' באיפון ובקרב על מדליית הארד היא ניצחה את יוליה ריזובה מרוסיה.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הודחה בסיבוב השני.
באליפות העולם בשנת 2017 שנערכה בבודפשט, סיימה כהן במקום החמישי. היא הגיעה עד שלב חצי הגמר, הפסידה ליפנית נצומי צונודה ונשרה לקרב על הארד בו הפסידה באיפון לנטליה קוזיוטינה הרוסייה.
בגראנד פרי תל אביב 2019, זכתה כהן במדליית כסף.  היא התחילה את התחרות בשלב שמינית הגמר וניצחה בווזארי את גולטאי ממאדאלייבה האוזבקית. ברבע הגמר היא ניצחה באיפון את אסטרלה לופז הספרדייה ובחצי הגמר ניצחה באיפון את גפן פרימו הישראלית. בגמר היא התמודדה מול מאילינדה קלמנדי מקוסובו, האלופה האולימפית המכהנת, והפסידה באיפון. ב-15 במרץ 2019, היא זכתה במדליית זהב בגראנד סלאם יקטרינבורג לאחר שניצחה בגמר את אנה פרז-בוקס הספרדייה 59 שניות מפתיחת הקרב בעזרת תרגיל קואוצ'י-גארי שזיכה אותה באיפון.
ב-29 במרץ, כהן זכתה במדליית כסף בגראנד פרי טביליסי כאשר הגיעה עד הגמר בו הפסידה לאודט ג'ופרידה האיטלקייה. ב-24 במאי היא זכתה במדליית ארד בגראנד פרי חוחחוט.
סימון פאולסן

קריירה

פאולסן החל את הקריירה שלו בסונדרייסק בעמדת הקיצוני שמאלי. בשנת 2002 עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת 2005 עלה עם המועדון לליגת העל. ביוני 2005, עבר למיידטלנד. פאולסן הצליח לבסס את מקומו, אך בפברואר 2006 נפצע וחזר רק לאחר 3 חודשים. בשנת 2007 נכלל בנבחרת העונה בליגה הדנית. ב-23 בדצמבר 2007, חתם בא.ז. אלקמאר תמורת 3 מיליון אירו. באלקמאר עבר לשחק בעמדת המגן שמאלי ובעונת 2008/2009 זכה עם המועדון באליפות. ב-25 באוגוסט 2012, פאולסן חתם בסמפדוריה לשלוש שנים. בינואר 2014 שוחרר מסמפדוריה וב-16 בינואר 2014 חזר לאלקמאר.
בצעירותו פאולסן שיחק בנבחרת הנוער ונבחרת הצעירה איתה השתתף באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2006. בינואר 2007 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. במרץ 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד גרמניה. פאולסן השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010.
קבוצה סגורה

במתמטיקה, קבוצה סגורה היא קבוצה שמכילה את השפה שלה, כלומר שכל הנקודות ש"צמודות לה" שייכות לה. זוהי המשמעות האינטואיטיבית ביותר של המושג, אך משמעותו המדויקת תלויה בהקשר המסוים שבו משתמשים בו. דוגמה לקבוצה סגורה היא הקטע [0,1] שעל הישר הממשי, אשר כולל את כל הנקודות בין 0 ל-1, ואת השפה שהיא 0 ו-1, ולכן הוא סגור.
באנליזה, כאשר עוסקים במרחב האוקלידי ה-n ממדי, קבוצה U היא סגורה אם היא מכילה את כל נקודות ההצטברות שלה. הגדרה זו תקפה גם עבור מרחב מטרי כלשהו.
ניתן גם להגדיר קבוצה סגורה בעזרת שימוש במושג הסגור: קבוצה סגורה היא קבוצה ששווה לסגור שלה.
במרחב טופולוגי כללי לא מוגדר בהכרח מושג המרחק, ולכן לא ניתן להגדיר קבוצות סגורות באמצעותו. לכן מגדירים קבוצה סגורה בתור קבוצה שהמשלים שלה הוא קבוצה פתוחה. נשים לב כי במרחבים מטריים כלליים העובדה שקבוצה שמשלימתה סגורה היא קבוצה פתוחה נכונה תמיד, ניתן להוכיח זאת מתכונות המרחב, ולכן הגדרה זו היא הכללה של מושג הקבוצה הסגורה.
קבוצה יכולה להיות גם פתוחה וגם סגורה. לדוגמה, בכל מרחב טופולוגי, הקבוצה הריקה וכן המרחב כולו הן קבוצות שגם פתוחות וגם סגורות. מרחב טופולוגי הוא קשיר אם ורק אם אלו הקבוצות היחידות שגם פתוחות וגם סגורות. כמו כן, קבוצה יכולה להיות לא סגורה ולא פתוחה.
ניתן גם להשתמש בקבוצה הסגורה בתור מושג היסוד שעליו נבנית הטופולוגיה של המרחב - עבור קבוצת אברי המרחב בוחרים משפחה של קבוצות חלקיות לה שמקיימות מספר תכונות מיוחדות (המתקיימות לקבוצות סגורות במובן המטרי) ומגדירים אותן "קבוצות סגורות". מהגדרה זו ינבעו כל הקבוצות הפתוחות שבמרחב, ועל כן דרך הגדרה זו אינה שונה מהגדרת טופולוגיה באמצעות קבוצות פתוחות. התכונות הבסיסיות של קבוצות סגורות הן שחיתוך כלשהו של קבוצות סגורות הוא קבוצה סגורה ואיחוד סופי של קבוצות סגורות הוא קבוצה סגורה. איחוד אינסופי של קבוצות סגורות אינו בהכרח סגור.
דרום דוברוג'ה

דרום דוברוג'ה הוא חבל ארץ בצפון-מזרח בולגריה, המכונה על ידי הרומנים "קדרילטר" (Cadrilater).
חבל דרום דוברוג'ה, בו ישבה אוכלוסייה מעורבת, שכללה בולגרים, רומנים, טורקים, גגאוזים, טאטארים וארומנים, שימש עילה למלחמה בין בולגריה לרומניה - מלחמת הבלקן השנייה.
על פי הסכם בוקרשט (1913), שסיים את מלחמת הבלקן השנייה, הועבר חבל דרום דוברוג'ה לשלטון רומניה. השלטון הרומני הסתיים ב-1940, כשהחבל הושב לשלטון בולגרי לפי הסכם קראיובה שהוכתב לרומנים על ידי גרמניה הנאצית. על פי הסכם זה בוצעו חילופי אוכלוסין בין דרום דוברוג'ה ובין צפונה, שנשאר בשלטון רומני.
הערים העיקריות בחבל הן סיליסטרה, דובריץ', בלצ'יק (נמל לחוף הים השחור) וטוטראקאן (נמל על גדת הדנובה).
סקאנסן

היסטוריה

במאה ה־19 שטף גל שינויים גדול את אירופה ודרך החיים הכפרית השתנתה במהרה לטובת חברה מתועשת. הזליוס שראה כיצד המסורות העתיקות נזנחות לטובת דרך החיים המודרנית, חשש שייעלמו לבסוף ויישכחו. לשם כך החליט להקים מוזיאון פתוח שישמר את דרך החיים הכפרית ברחבי שוודיה למען הדורות הבאים. הזליוס שכבר יסד את המוזיאון הנורדי באי יורגורדן, החליט להקים עליו מוזיאון נוסף בהשראת המוזיאון הפתוח שהקים ב־1881 אוסקר השני בכריסטיאניה. סקאנסן היה במקור חלק מהמוזיאון הנורדי, אך הפך לארגון עצמאי ב־1963; עם זאת, המוצגים במוזיאון עדיין שייכים למוזיאון הנורדי.
לאחר סיורים רבים ברחבי שוודיה רכש הזליוס 150 בתים מרחבי המדינה, פירק חלק אחר חלק ובנה אותם מחדש בתחומי המוזיאון. רק שלושה מבנים ברחבי המוזיאון הם העתקים מושלמים ולא המבנים המקוריים.

סקאנסן ככינוי

המושג "סקאנס" ("סקאנסן" היא הצורה המיודעת), שמשמעו בשוודית "ביצור" או "חפיר", הפך לכינוי כללי למוזיאונים אתנוגרפיים פתוחים נוספים ברחבי העולם, ובמיוחד במזרח אירופה, שם הם פופולריים ביותר. סקאנסנים מצויים, בין היתר, בפולין, בצ'כיה, בסלובקיה, בסלובניה ובהונגריה, שבה ממוקם סקאנסן ידוע בסנטאנדרה הסמוכה לבודפשט (Szentendrei Szabadtéri Néprajzi Múzeum). סקאנסנים נוספים מצויים גם באוסטריה (מוזיאון שטיבינג – Stübing) ובשווייץ (Urschweizerische Erlebnissdörfli).
נטליה בסטמינובה

קריירה

נטליה בסטמינובה החלה אימוניה בהחלקה על הקרח כבר בגיל חמש. עד לשנת 1977 התחרתה בהחלקת נשים ואף זכתה בגביע ברית המועצות. לאחר מכך החלה להתאמן בהחלקה על קרח בסגנון ריקודים. יחד עם אנדריי בוקין זכתה במקום ראשון במשחקים האולימפיים ב-1988. ארבע פעמים זכתה באליפות עולם וחמש פעמים באליפות אירופה, שלוש פעמים באליפות ברית המועצות.
בשנת 1983 התחתנה עם איגור בוברין, מחליק על הקרח בעצמו. לאחר סיום הקריירה הספורטיבית הופיעה בתיאטרון על הקרח. בשנים 2006–2008 הייתה מגישת תוכנית טלוויזיה בטלוויזיה רוסית ובריטית.
בשנים 2011–2012 הייתה בסטמינובה חברה בצוות השופטים בתוכנית הטלוויזיה "גביע מקצוענים" בערוץ הטלוויזיה הארצית של רוסיה הערוץ הראשון (רוסיה).
לייזר רייסר

לייזר רייסר (LZR Racer) היא חליפת שחייה תחרותית של חברת ספידו שנחשבה לחליפת השחייה הטובה בעולם בתקופת אולימפיאדת בייג'ינג (2008).
חליפת לייזר רייסר עשויה מגומי סינתטי דוחה מים וחומר פולימרי. החליפה באה בגרסה המכסה את הרגליים (חצי גוף), את הברכיים בלבד (רבע גוף) ובגרסה של חליפת גוף מלא. החליפה תפורה בלייזר, ובגרסת הגוף המלא יש רוכסן אחד לאורך הגב. המבנה הנצמד המיוחד שלה נועד לשמר את הגוף במצב "חץ" הידרודינמי ולמנוע תנודות זעירות של שרירים וויבראציות של העור. החליפה מאוד קלה ומקדם החיכוך שלה נמוך מאוד. היתרון הגדול שלה הוא במשחים למרחקים קצרים, זינוקים, פניות ויציאות בהם למבנה ההידרודינמי של הגוף חשיבות גדולה. בנוסף ספידו טוענת שהחליפה מייעלת את תהליך הנשימה של השחיינים, דבר החשוב במשחים למרחקים ארוכים.
הפטנט על הטכנולוגיה של החליפה רשום בפורטוגל ושם היא מיוצרת. החליפה פותחה במשך שלוש שנים בשיתוף עם נאס"א והמכון האוסטרלי לספורט, יחד עם קבוצת ביקורת של השחיינים שספידו היא הספונסרית שלהם. לשם פיתוחה של החליפה נסרקו גופיהם של 400 שחיינים ודגמים נבחנו בבריכות זרמים  מיוחדות.
החליפה הוצגה ב-13 בפברואר 2008 ושווקה כחליפת השחייה של ספידו לאולימפיאדת בייג'ינג (2008). קמפיין הפרסום מנוהל בשיתוף חברת האופנה היפנית "Comme des Garçons", כשמייקל פלפס הוא הדוגמן הראשי של קמפיין.
כ-100 שיאים עולמיים נשברו על ידי שחיינים ששחו עם החליפה, הישג חסר תקדים בעולם השחייה. סביב החליפה מתקיים דיון אתי העוסק בשאלת גבולות ההתערבות הטכנולוגית בהישגי האנשים וביתרונות הבלתי הוגנים שניתן להשיג בעזרתה. עיקר המחאה באה מצד חברות המתחרות בספידו ושחיינים הנמצאים תחת חסותן. תחילה, פדרציית הספורט הבינלאומית לשחייה, פינ"א, החליטה לאשר את השימוש בחליפה בתחרויות רשמיות. בשנת 2009 החל להישבר המונופול של החליפה. חברות מתחרות כגון ארנה, ג'אקד ו-TYR החלו לייצר חליפות דוחסות-מציפות עשויות כל כולן מפוליאוריתן שהביאו לתוצאות טובות יותר מחליפת הלייזר. באליפות העולם בשחייה 2009 שחיינים בודדים בלבד שחו עם לייזר רייסר.
במהלך אליפות העולם ב-2009 החליטה פינ"א על איסור, שנכנס לתוקף ב-2010, הקובע כי יותר לשחיינים להתחרות רק בחליפות טקסטיל שאינן משפיעות על צורת הגוף ויכולת הציפה שלו. כמו כן הוחלט שגברים ישחו עם חליפות שלא יחרגו מהחלק שבין הברכיים למותניים, ואצל נשים מהברכיים לכתפיים. על פי תקנות אלו, לייזר רייסר וחליפות הפוליאוריתן אסורות לשימוש. האיסור אינו חל על משחי מים פתוחים.
אריק מקסים צ'ופו-מוטינג

קריירת מועדונים

צ'ופו-מוטינג בשכונת אלטונה שבהמבורג, ושיחק בקבוצות כדורגל מקומיות בנעוריו, לרבות פ.צ. סנט פאולי והמבורג, שם החל לשחק כדורגל מקצועני בקבוצה הבוגרת באוגוסט 2007, אז ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשנכנס כמחליף. באותה שנה זכה במדליית כסף במסגרת פרס מדליית פריץ ואלטר לכדורגלנים מצטיינים בגיל 18. צ'ופו-מוטינג השתייך להמבורג במשך ארבע עונות, בהן שיחק הן בקבוצת המילואים והן בקבוצה הבכירה, למעט שנת השאלה לנירנברג בעונת 2009/10. בעונת ההשאלה לנירנברג, צ'ופו מוטינג היה שחקן הרכב קבוע, מה שהוא לא זכה לו בהמבורג. על אף קישור מוכשר מאוד של נירנברג, שכלל את אילקאי גונדואן, מארק מינטאל ואנדראס אוטל, עמם צ'ופו-מוטינג שיתף פעולה, הקבוצה סיימה את העונה עם הקבוצה במקום ה-16 בבונדסליגה, שהוביל לפלייאוף הישארות בליגה מול אאוגסבורג. נירנברג ניצחה בשני המשחקים, בתוצאות 1-0 ו-2-0, כשצ'ופו-מוטינג הבקיע את השער השני במשחק הגומלין, ונירנברג נשארה בליגה. בתום עונת ההשאלה חזר צ'ופו-מוטינג להמבורג, ושיחק שם עונה נוספת, אך לא השתלב בקבוצה, ובתום עונת 2010/11 עבר למיינץ 05 בהעברה חופשית, שם חתם על חוזה לשלוש שנים. בעונתו הראשונה במיינץ, הבקיע צ'ופו-מוטינג עשרה שערי ליגה, אך בעונה השנייה נפצע ומיעט מאוד לשחק. בעונה השלישית, שוב הבקיע צ'ופו מוטינג עשרה שערים והפגין יכולת מצוינת. בתום עונת 2013/14 הסתיים חוזהו של צ'ופו-מוטינג במיינץ והוא חתם בשאלקה 04 לשלוש שנים לאחר שעבר בהעברה חופשית.
צ'ופו-מוטינג הפך כבר בעונתו הראשונה לשחקן מפתח בשאלקה 04, ושיתף פעולה עם מקס מאייר, קלאס יאן הונטלאר ולאון גורצקה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבקיע צ'ופו מוטינג תשעה שערים, מתוכם שלושער בניצחון הליגה 4-0 על שטוטגרט. בקיץ 2017 שוחרר מהקבוצה. ב-7 באוגוסט 2017 חתם בסטוק סיטי, שם שיחק עונה אחת, בה הבקיע חמישה שערים. בסיום עונת 2017/18, צ'ופו-מוטינג ירד ליגה עם סטוק ועזב את המועדון.
בקיץ 2018 חתם צ'ופו מוטינג בפריז סן ז'רמן.

קריירת נבחרות

צ'ופו-מוטינג שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה, והשתתף עם נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011. עם זאת, כבר בשנת 2010 הצהיר צ'ופו-מוטינג שהוא מעוניין לשחק בנבחרת קמרון, על אף שנולד בגרמניה. עניין זה עורר מאוחר יותר תרעומת גדולה בהתאחדות הכדורגל התוניסאית, שנבחרתה, נבחרת תוניסיה, שהתחרתה עם קמרון במוקדמות מונדיאל 2014 והפסידה לה בפלייאוף העלייה, טענה שהדבר אסור על פי חוקי פיפ"א, ששחקן שנולד וייצג מדינה אחרת עד גיל 21, יוכל להחליף את נבחרתו. פיפ"א דחתה את עתירת ההתאחדות התוניסאית, מאחר שצ'ופו-מוטינג סיים את מחויבויותיו בכל העניינים הביורוקרטיים לפני שהחל לשחק בנבחרת קמרון, ועל כן המעבר הוא חוקי. צ'ופו-מוטינג נכלל בסגל קמרון למונדיאל 2010, בו פתח בשני משחקים בשלב הבתים, ולמונדיאל 2014, בו פתח בשלושה המשחקים. בשני המונדיאלים הודחה קמרון בשלב הבתים עם אפס נקודות. צ'ופו-מוטינג השתתף עם נבחרת קמרון גם בגביע אפריקה לאומות 2015, שגם בו הודחה קמרון בשלב הבתים, לאחר שצברה שתי נקודות.