בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בהולנד

אתר בית הקברות והקמתו

אתר בית הקברות נמצא כ-11 ק"מ מהגבול הגרמני, לא הרחק ממפגש הגבולות הולנד-בלגיה-גרמניה. הוא שוכן מדרום לכביש N278, המוביל מערבה מהערים קלן ואאכן שבגרמניה. זוהי דרך היסטורית: היא נסללה עוד בתקופת האימפריה הרומית ושימשה מנהיגים ומצביאים שונים במסעותיהם בתולדות אירופה, ובהם יוליוס קיסר, קרל הגדול ונפוליאון. במאי 1940 השתמשו הגרמנים בכביש בפלישתם להולנד, ובסתיו 1944 נעו בו מזרחה הצבא הגרמני הנסוג והצבא האמריקני המתקיף.
שטח בית הקברות שוחרר על ידי צבא ארצות הברית ב-13 בספטמבר 1944. ב-10 בנובמבר הקימה הארמייה האמריקנית התשיעית באתר זה בית קברות שדה. הוא נועד במקור לקבורתם של חיילים אמריקנים שנהרגו בקרבות בגבול גרמניה. עד תום המלחמה נקברו בו כ-22,000 איש, מהם 17,700 אמריקנים והיתר חיילי בעלות הברית וגרמנים.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה הוחלט לשמר את בית הקברות. אז אורגן מחדש, מרבית החללים בו הוחזרו לארצות הברית והועברו אליו גופות חיילים אמריקניים שנהרגו ונטמנו לפני כן בבתי קברות צבאיים אמריקניים ארעיים שונים באירופה.
אזור הקבורה נמצא בחלקו המזרחי של אתר בית הקברות, וממערב לו נמצאת האנדרטה. שטחו הכולל של מתחם בית הקברות הוא כ-265 דונם. בכל שטחו נטוע דשא והוא משופע בעצים ובערוגות פרחים.
בניית אזור הקבורה והאנדרטה במתכונתם הקבועה הוצאה לפועל על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב, שגם אחראית להפעלתם. הבנייה הסתיימה בשנת 1960 והאתר כולו נחנך ב-7 ביולי באותה שנה.
אדריכלי בית הקברות והאנדרטה היו צ'יפלי, בולפינץ', ריצ'רדסון ואבוט (Chepley, Bulfinch, Richardson and Abbott) מבוסטון. אדריכלי הנוף היו קלארק, רפואנו והלרן (Clark, Rapuano and Halleran) מניו יורק. 
בחודש מאי 2005 ביקר הנשיא ג'ורג' ו. בוש בבית הקברות. היה זה הביקור הראשון שם של נשיא אמריקני.

האנדרטה

משער בית הקברות, הניצב על אם הדרך של הכביש N278, נמשך כביש פנימי דרומה כ-250 מ' אל פתחה של אנדרטה. האנדרטה כוללת את חצר ההנצחה ואת בניין המבקרים והמוזיאון שלצדה, ואת מגדל הזיכרון ובית התפילה שבו, החוצצים בין האנדרטה לבין אזור הקבורה.
גובהו של מגדל הזיכרון המלבני הוא 31 מטרים. בראש המגדל נמצאת מערכת פעמונים וכן משטח תצפית, המשקיף סביב על שטח בית הקברות. בתחתית המגדל מצוי בית תפילה קטן. גובה חללו הפנימי מגיע עד למחצית גובהו של המגדל. מקצת הקישוטים שבבית התפילה נמסרו לבית הקברות על ידי ממשלת הולנד.
על קירות מימין ומשמאל למגדל חרותים שמות הקרבות העיקריים שצבא ארצות הברית השתתף בהם במלחמת העולם השנייה בהולנד ובגזרה המרכזית של גרמניה.
ממערב למגדל נמצאת חצר ההנצחה, הפתוחה כלפי מערב. שטחה הוא כ-200 מטרים רבועים. במרכז החצר מצויה בריכת מים מאורכת. ליד קצה הבריכה, לרגלי המגדל, ניצב פסל ברונזה של דמות אם המתאבלת על בנה שנהרג. יוצר הפסל היה ג'וזף קיסלבסקי (Joseph Kiselewski) מניו יורק. על קירות חצר ההנצחה נחרתו שמותיהם של 1,723 חיילים אמריקנים שנהרגו בקרבות באזור ומקום קבורתם לא נודע. ציון מיוחד מסמן את שמות החללים שמקום קבורתם התגלה בינתיים.
בכניסה לחצר משמאל נמצא המוזיאון, ובו כיתובים מפורטים ושלוש מפות מבצעים גדולות הקבועות בקירות אבן גיר, המתארים את מהלך הקרבות שניטשו במערב אירופה מהפלישה לנורמנדי ועד לכניעת גרמניה. מתחת למפות הקיר מוצגים סמלי העוצבות האמריקניות העיקריות שהשתתפו בקרבות המתוארים בהן. במוזיאון מוצגות גם סדרות מפות כלליות המתארות את מהלך המלחמה נגד גרמניה ונגד יפן. בכניסה לחצר מימין נמצא בניין המבקרים של בית הקברות.

אזור הקבורה

מדרגות משני צדי המגדל עולות מחצר ההנצחה אל אזור הקבורה, המשתרע ממזרח למגדל. יש בו 16 חלקות קבורה (ארבע לרוחב וארבע לעומק), ושורות הקברים מתפרסות כלפי מזרח בתבנית של מניפה. במרכז אזור הקבורה נמצאת מדשאה שמשני צידיה טורי עצים. היא נמשכת מזרחה אל קצהו של בית הקברות, שם ניצב תורן הדגל האמריקני.