גן זורם

גן זורם הוא גן ילדים, שהתפיסה שבבסיסו מתנגדת למסגרת הגן המובנה. על פי עקרונות ה"גן הזורם", יש לתת לילד את האפשרות לבחור ולפעול בצורה חופשית, תחת הדרכה כוללת של הגננת, זאת בניגוד למערכת המוכנה מראש בה פועל הילד בגן המובנה, המוכתבת על ידי הגננת.
חופש הבחירה של הילד בגן הזורם מתבטא הן בסוג הפעילות בה הוא בוחר והן בזמן שהוא בוחר להקדיש לה.
סדר היום בגן הזורם בנוי סביב מסגרת קבועה, בתוכה חופשיים הילדים לבחור את פעילויותיהם - וזאת לצד פעילויות מונחות כגון מפגשים סביב נושא נלמד, וכן, בגנים דתיים, תפילה וברכת המזון.

היסטוריה

שיטה זו היא פרי פיתוח של גדעון לוין, תאורטיקן ומרצה בתחום החינוך בגיל הרך.
גדעון לוין היה אחד הבודדים שגיבש ופיתח תפיסה חינוכית שלמה לילדים בגיל הרך. תפיסתו התמקדה בפעילות הילד וסימנה חדשנות ביחס למהות הגן. לוין לימד להבחין בחוקיות ובעקרונות של פעילות הילד וגיבש את כל הרעיונות לקידום פעילות זו.
השיטה פותחה מבחינה תאורטית ומעשית בשנים בהן עבד גדעון לוין בסמינר אורנים. לוין הקים את המרכז ללימוד פעילות הילד באורנים ב-1975. במרכז ללימוד פעילויות הילד גיבש לוין גישה ייחודית שקרא לה בתחילה "זרימה חופשית", בהמשך "זרימת פעילות", ולבסוף תורת "גן אחר".הגן הניסיוני, שבו יישם הלכה למעשה את רעיונותיו ובו הוכשרו הגננות שלמדו באורנים, שכן בחלקו המזרחי של בית 42 הפונה אל אולם הספורט.

דרישות המחנכת בגן הזורם

על הגננת לסכם בשיחת הצוות ורצוי גם בכתב את היום ואירועיו העיקריים ומעשיהם של ילדים אחדים. כמו כן יש לערוך סיכום שבועי, חודשי ושנתי. זה יאפשר למחנכת לעקוב אחרי ההתפתחות של הילדים, יבהיר לה מה הן ההתעניינויות של הילדים ומעשיהם ובאיזה תחומי ידע הם עסקו. בהתאם לסיכומים אלה הגננת יכולה להוסיף הצעות פעילות, תוספת ציוד, היא יכולה וחייבת ליזום פעילויות ושיחות במפגשים. באופן זה יובטח קיום תוכנית לימודים בלתי פורמלית ועשירה.

ההבדלים בין גן מובנה לגן זורם

שיטת הגן הזורם שונה משיטת הגן המובנה הן בהשקפה החינוכית והן בעבודה המעשית.
לדעת גדעון לוין, הגן המובנה שולל מהילדים זכות החלטה על בחירת פעילויותיהם ולעומתו הגן הזורם מונע בבסיסו מן הפעילות של הילד "הזורמת" באופן חופשי במשך כל שעות הפעילות בגן ומאפשר לילדים לפעול כרצונם.
בקיבוצים בעבר הילדים היו אמנם חופשיים לפעול כרצונם בגן, אך הילדים לעיתים היו משוטטים מחוץ לגדרות הגן ללא ידיעת המחנכות. לעומת גנים אלו, הגן הזורם מאפשר לילדים פעילות חופשית מחד ומגדיר להם חוקי מסגרת מאידך. חוקי מסגרת אלו נקבעים על ידי המחנכות וקובעים התנהגות רצויה בתחומי בטיחות, שמירה על רכוש הגן ועל תוצרי הפעילות של הילדים האחרים, נימת דיבור מכובדת בגן ועוד. החוקים מוסברים לילדים והם מתבקשים לקיימם.
ישנו ההבדל טכני בין הגן המובנה לגן הזורם והוא בקביעת נוהגים המחייבים את כלל ילדי הגן בגן המובנה או בהימנעות מכך על ידי מתן אפשרויות בחירה רבות בגן הזורם.

יתרונות השיטה

הביטוי הרגשי: הרגשות באים לביטוי בצורות רבות ובכל הפעילויות. קודם-כל היחס של הילד אל פעילותו-שלו רווי רגשות: הוא גאה על הצלחה, הוא מאוכזב מכישלון, הוא מקנא, הוא משתף פעולה, הוא מתגבר על אכזבות וכישלונות, הוא שמח על קבלת שבחים. הוא לומד, שהוא האחראי לתוצאות פעילותו. אין לשכוח, שרגשות הם תמיד אמביוולנטיים. לכן ההתייחסות של מחנכות אחדות אל רגשות "חיוביים" ורגשות "שליליים" היא מופרכת ומוטעית. כל פעילות היא ביטוי לזהות של הפעיל ובתור כזאת היא ספוגה רגשות מכל הסוגים. משמעות רגשית נוספת נובעת מן העובדה, שכל פעילות – גם זו הנעשית ביחידות – יש לה משמעות חברתית ומשולבים בה רגשות רבים. יש שיתוף פעולה ועזרה הדדית ויש קנאה ותחרות, יש גאווה על השתייכות לתת-קבוצה פעילה מסוימת ויש בה מנהיגות ונגררות. יתירה מזאת: בפעילות של משחק דרמטי באים לביטוי מצבים אמוציונליים. משתקפים בפעילות זאת פחדים וחששות, התלהבות ושמחה. לכן אפשר לקבוע, שכל פעילות יש בה מרכיב תרפויטי בדיעבד, שמחנכת נבונה ורגישה תדע להתייחס אליו במעורבות המשתתפת שלה.
חסרונות השיטה-
יש הטוענים כי הילד בוחר בעצמו במה להתעסק, ובכך הוא נמנע מלעשות דברים שמעט מורכבים לו וכך הוא אינו מתנסה בכל תחומי הפעילות. במקרה כזה, הילד לא מפתח מיומנויות חשובות שהיו נלמדות במסגרת הגן המובנה.