ויקטוריה, נסיכת הסן

שנותיה הראשונות

ויקטוריה אלברטה אליזבת מתילד מרי נולדה ב-5 באפריל 1863 בטירת וינדזור בנוכחות סבתה, המלכה ויקטוריה. בילדותה היא התגוררה בדרמשטט שבגרמניה, שם חלקה חדר עם אחותה הקטנה, אליזבת, עד בגרותה. במהלך מלחמת שבעת השבועות, אז פלשה פרוסיה להסה, ויקטוריה נשלחה עם אחותה לאנגליה כדי לגור עם סבתם עד לסיום הקרבות עם איחודה של הסה עם פרוסיה. במהלך מלחמת צרפת פרוסיה ב-1870 הוקם בית חולים צבאי בארמון בדרמשטט, וויקטוריה הצעירה עזהר לאימה לחלק מרק לחיילים הפצועים.
בשנת 1872 אחיה הצעיר, פרידריך, אובחן כחולה במחלת ההמופיליה, עשרים שנה לאחר שנולד דודם, הנסיך לאופולד, גם כן חולה במחלה. אבחונו של פרידריך היה הרמז הראשון למשפחות המלוכה האירופאיות כי המחלה היא תורשתית ונמצאת אצל צאצאיה של ויקטוריה. שנה לאחר מכן פרידריך נפל מחלון ומת כתוצאה מדימום פנימי, הראשונה מסדרת טרגדיות שתפקוד את הנסיכה ויקטוריה.
בשנת 1878 חלתה ויקטוריה בדיפתריה. אחותה אליזבת הוצאה במהירות מהחדר המשותף ונשלחה לגור עם קרובים, והייתה בת המשפחה היחידה שלא נדבקה במחלה. האם, אליס, טיפלה במשך ימים ארוכים בילדיה החולים, אולם בבוקר ה-16 בנובמבר הנסיכה מרי, בת הזקונים של המשפחה, נפטרה מהמחלה. לאחר ששאר בני המשפחה כבר החלימו מהמחלה אליס, שהייתה מותשת מהטיפול בהם, נדבקה אף היא ונפטרה ב-14 בדצמבר. כבת הבכורה קיבלה ויקטוריה את תפקיד אם המשפחה, טיפלה בילדיה הצעירים ושימשה כבת לוויה לאביה.

חייה המאוחרים

הנסיך לודוויג נאלץ לפרוש מהצי הבריטי בתחילת מלחמת העולם הראשונה בשל שורשיו הגרמנים, והזוג עבר לגור בבית על האי וייט שניתן להם במתנה על ידי דודתה של ויקטוריה, לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת. הרגשות האנטי-גרמניים העזים שפשטו במדינה גרמו למלך ג'ורג' החמישי לוותר על כל התארים הגרמניים שלו, ומיד לאחריו לודוויג ויתר על התואר "נסיך באטנברג" ושינה את שם משפחתו למאונטבטן, גרסה אנגלית לשם באטנברג. שלושה ימים לאחר הוויתור על תוארו קיבל לודוויג מהמלך את התואר "מרקיז מילפורד הייבן", וויקטוריה הפכה למרקיזה.
במהלך המלחמה שתי אחיותיה של ויקטוריה, אלכסנדרה ואליזבת, נרצחו על ידי מהפכנים בולשביקים בעוד שאחיה, ארנסט לודוויג, הודח מתפקידו כדוכס הגדול של הסן. במהלך ביקורה האחרון של ויקטוריה ביקטרינבורג ב-1914 היא נסעה ליד אותו בית בו נרצחה אחותה אלכסנדרה מספר שנים לאחר מכן. גופתה של אליכס לא נתגלתה בתקופת חייה של ויקטוריה, אך בשנת 1921, לאחר מסע ארוך וקשה, גופתה של אחותה אליזבת נקברה בכנסיית מריה מגדלנה בירושלים, בטקס בו נכחה המרקיזה ויקטוריה. מאוחר יותר באותה שנה נפטר בעלה לודוויג בגיל 67.
עם התאלמנותה עברה ויקטוריה להתגורר בארמון קנזינגטון. בשנת 1930 בתה הבכורה, אליס סבלה מהתמוטטות עצבים ואובחנה כסובלת מסכיזופרניה, וויקטוריה לקחה על עצמה את האחריות על גידולו וחינוכו של בנה היחיד של אליס, פיליפ. בשנת 1937 מת אחיה ארנסט ומאוחר יותר באותה השנה גיסתה, אחיינה, נכדתה ושניים מניניה מתו בתאונת מטוס טראגית. בשנה שלאחר מכן הטרגדיה המשיכה לגעת בחייה של ויקטוריה כאשר בנה ג'ורג' מת מסרטן.
במהלך מלחמת העולם השנייה ההפצצות הגרמניות אילצו את ויקטוריה לעזוב את ארמון קנזינגטון ולעבור לגור עם המלך ג'ורג' השישי בטירת וינדזור. בנה לואי ושניים מנכדיה שירתו בצי הבריטי בעוד שרבים מקרוביה הגרמנים לחמו בצד השני. בתה אליס שהתה במהלך כל המלחמה ביוון הכבושה ולוויקטוריה לא היה קשר עימה במשך ארבע שנים. לאחר המלחמה הוצע לבנה לואי את תפקיד מושל הודו, אותו הוא קיבל למרות התנגדותה.
בקיץ של שנת 1950 חלתה ויקטוריה בברונכיטיס (המרקיזה הייתה מעשנת כבדה מגיל 16) כששהתה בביתו של לואי בהמפשייר. המרקיזה, שהעדיפה למות בביתה, חזרה לארמון קנזינגטון, שם נפטרה, בגיל 87, ב-24 בספטמבר.