google/wiki40b huggingface dataset:
רומן בארדה

קריירה

כילד רומן בארדה היה חובב אופניים, הוא היה ממעריציו של הרוכב הצרפתי דויד מונקוטי. ב-2007 החל להתאמן ברכיבת אופניים תחת ונסן לאבנו ממנהלי קבוצת AG2R וב-2012 החל לרכוב כמקצוען.

2011

בארדה התחרה בטור דה ל'אווניר במדי נבחרת צרפת, מרוץ שנחשב לטור דה פראנס של הרוכבים הצעירים, וסיים 12 כללי. הוא התחרה באליפות אירופה עד גיל 23 שהתקיימה באיטליה, אך לא סיים את המירוץ.

2012

בארדה חתם בקבוצת איי.ג׳י. טו.אר. לה מונדיאל, במה שהפך להיות החוזה המקצוענים הראשון שלו. הוא השתתף בטור טורקיה וסיים במקום ה4 הכללי.  בטור של קליפורניה, סיים במקום ה25 הכללי. הוא התחרה במוניומנט האיטלקי, איל לומברדיה, וסיים במקום ה29.

2013

בארדה התחרה לראשונה בטור דה פראנס, וזה הפך להיות הגרנד טור הראשון שלו. הוא סיים במקום ה15 הכללי. והתוצאה הכי טובה שלו הייתה המקום ה-11 בקטע ה20. הוא התחרה בקלאסיקה סן סבסטיאן, וסיים במקום ה20. הוא ניצח את מרוץ הטור ד'לאן, ובאליפות העולם הגיע במקום ה28.

2014

בארדה ניצח את מרוץ ה-ואלנס דרומה קלאסיק, ובלייז'–בסטון–לייז' הגיע במקום ה10. בדופינה ליברה, הגיע במקום ה5, ואילו באליפות צרפת באופני כביש הגיע במקום ה37. בטור דה פראנס כבר שיפר את יכולותיו וסיים במקום ה6, אך בפער של 11:26 ממנצח המרוץ, וינצ'נצו ניבאלי האיטלקי. בג'ירו די לומברדיה הגיע במקום ה11.

2015

בארדה המשיך להתקדם וסיים 6 בלייז'–בסטון–לייז', הוא ניצח את הקטע ה5 בדופינה ליברה וסיים 6 כללי. באליפות צרפת, הגיע במקום ה11. בטור דה פראנס השיג את הניצחון הראשון שלו בקטע בגרנד טור, כאשר בקטע ה18 עשה זאת וסיים בסופו של דבר 9 כללי. במילאנו - טורינו, הגיע במקום ה11.

2016

בעונה זו בארדה רשם את מה שנחשבת בעיני רבים, כעונה הטובה בקריירתו. הוא ניצח את הקטע ה19 בטור דה פראנס, וסיים 2 כללי. בג׳ירו ד'אמיליה סיים 2, במילאנו טורינו סיים 9, ובאיל לומברדיה סיים 4. באליפות צרפת סיים במקום ה10, ובלייז'–בסטון–לייז' סיים במקום ה13. ובדופינה ליברה, סיים במקום ה2 הכללי.

2017

בלייז'–בסטון–לייז' סיים 6, ובלה פלש ואלון סיים 13. בטור של חבל הבאסקים סיים 2 בקטע ה5 ו15 כללי. בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה12 וסיים שלישי. לאחר שרק שנייה אחת הבדילה בינו 
לבין המקום הרביעי, מיקל לנדה הספרדי. 
באוגוסט בארדה התחרה לראשונה בגראנד טור שהוא לא הטור דה פראנס, כשנבחר לוואלטה אספנייה. אך סיים רק במקום ה17 הכללי.

2018

בארדה סיים 2 בסטראדה ביאנקה. 
בלייז'–בסטון–לייז' הגיע במקום ה3, ובלה פלש וואלון הגיע במקום ה9. בטור דה פראנס הגיע במקום ה6 הכללי. ובאליפות העולם הגיע במקום ה2 לאחר שהפסיד בספרינט לאלחנדרו ולוורדה, בדופינה ליברה, סיים במקום ה3 הכללי.

2019

באתגר המונט ונטו, סיים במקום ה2. 
בטור דה פראנס, איכזב וסיים במקום ה15 אך ניצח את דירוג מלך ההר. 

למרות הקריירה המקצוענית ההתובענית של רוכב אופניים, בארדה סיים לימודים אקדמיים במינהל עסקים.
אסי דגני

אסי דגני (נולד ב-9 במאי 1935) הוא משורר ומתרגם ישראלי.

ביוגרפיה

דגני נולד בירושלים. בוגר האוניברסיטה העברית בספרות עברית וספרות אנגלית. פרסומיו הראשונים ראו אור ב"קשת" וב"הארץ שלנו" (1965). מאז ראו אור שיריו, רשימותיו ותרגומיו בכתבי עת שונים בארץ ובעולם. מפרסם גם סקירות על ספרי שירה חדשים. חבר באגודת הסופרים העבריים מ-1997.
ג'ון קינג דייוויס

ג'ון קינג דייוויס (באנגלית: John King Davis;‏ 19 בפברואר 1884 - 8 במאי 1967) היה חוקר ארצות ונווט אוסטרלי יליד אנגליה, הנודע כמי שהיה רב חובל של אוניות במימי אנטארקטיקה וכמי שהקים תחנות מטאורולוגיות על האי מקווארי באזור תת-אנטארקטי ועל אי האלמוגים ויליס בים האלמוגים.

חייו

לאחר לימודים בלונדון ובאוקספורדשייר, יצא דייוויס ב-1900 עם אביו לקייפטאון, דרום אפריקה.
דייוויס שירת כקצין ראשון במשלחת נמרוד של ארנסט שקלטון בשנים 1908–1909. הוא היה רב החובל של האונייה "אורורה" ומשנה למפקד במשלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה של דאגלס מוסון בשנים 1914-1911.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, התנדב דייוויס לשירות פעיל והוצב כמפקד מובילת הגייסות "בונה", שהעבירה חיילים וסוסים למצרים ולאנגליה. ובדצמבר 1917 פיקד על "אורורה", במשלחת שיצאה לחלץ את קבוצת ים רוס, שנתקעה על החוף בכף אוונס כפלג במשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של ארנסט שקלטון.
דייוויס שירת גם כרב-חובל של "דיסקברי" בשנים 1929–1930, במשלחת מחקר בריטית-אוסטרלית-ניו זילנדית לאנטארקטיקה. בשנים 1920 עד 1949 כיהן דייוויס בתפקיד ממונה על השייט בחבר העמים האוסטרלי. בראשית תקופה זו, 1922-1921, התנדב לפקח אישית על הקמת תחנת חיזוי והתראת ציקלון על האי הנידח ויליס.
דייוויס כיהן כנשיא החברה המלכותית של ויקטוריה בשנים 1945–1946, בד בבד עם חברותו בחברה הגאוגרפית המלכותית. תחנת דייוויס באנטארקטיקה, שהוקדמה בשנת 1957, קרויה על שמו.

אותות כבוד והוקרה

דייוויס זכה שלוש פעמים במדליית הקוטב - ב-1909, ב-1917 וב-1934. בשנת 1964 עוטר בתואר אביר מסדר האימפריה הבריטית (CBE).
ג'ון קינג דייוויס מת בשנת 1967 במלבורן בגיל 83.
משוואת הגלים

פיתוח

משוואת הגלים באה לתאר הפרעה שמתקדמת בזמן ובמרחב במהירות קבועה, ושומרת על צורתה. נניח כי הפונקציה  מתארת מידת ההפרעה משיווי משקל בנקודה  ברגע .  אם נניח כי גודל מהירות הגל קבוע, ונגדיר אותה להיות , אזי לאחר זמן , הפונקציה המתארת את הגל מוזזת ב יחידות מהנקודה הקודמת. כעת, אם נניח כי הגל אכן שומר על צורתו (כלומר, מידת הסטייה משיווי משקל נשארת קבועה) נוכל לשים לב לקיום הקשר . קשר זה נובע ממשפטי הזזת הצירים.
נגזור את   על פי קואורדינטת המיקום :
על ידי גזירה פעם נוספת של אותו הביטוי נקבל:
כעת נגזור את  על פי הזמן:
ופעם נוספת לפי הזמן:
ניתן לראות בבירור כי מתקיים .
דוב חום

חושים

חוש הריח הוא המפותח ביותר מבין חושיו של הדוב החום. הוא נוהג לרחרח את הקרקע בהולכו ולהתרומם על שתי רגליו ולהריח את האוויר, שמא תישא אליו הרוח את ריחו של הטרף או אולי של דוב יריב.

מבנה

הדובים החומים פוסעים על מלוא כף רגלם, כפי שנוהג גם האדם, הם שוחים היטב, רצים במהירות של כ-48 קמ"ש (מהיר בהרבה מהאצן המהיר בעולם) למרחקים בינוניים ובצעירותם אף יודעים לטפס על עצים בעזרת טופריהם הארוכים.

מבנה חברתי

כמרבית הטורפים הדוב החום הוא יחידאי וטריטוריאלי. שטחה של הנחלה תלוי בכמות המזון ובמידת הצריכה ובדרך כלל יותר מ-10 קמ"ר לכל הפחות. הזכר והנקבה נפגשים בעונת הרבייה ולאחר מכן עוזב אותה הזכר. הוא אינו מטפל בצאצאים ואינו מכיר אותם. אפילו בשבי כאשר המשפחה כולה סגורה במתחם אחד, אין האב מודע לכך שהגורים שייכים לו והאם נזקקת להגן עליהם מפניו באופן קבוע. באביב, כאשר גדלה הצמחייה מחדש ומכסה את הארץ יוצאים האם וגוריה מהמערה והם נשארים איתה למשך כשנה, כאשר עיקר דאגתה היא להזין אותם ולמנוע מדובים יריבים להתקרב אליהם.

תרדמת חורף

הדובים החומים נמים שנת חורף כדי לשמור על אנרגיית הגוף בתקופה שבה יש מחסור במזון. שלא כמו כיונקים אחרים, טמפרטורת גופו של הדוב החום אינה יורדת ופעם בכמה ימים הוא קם משנתו כדי לעשות את צרכיו. לנקבות נטייה חזקה יותר לשינה מאשר הזכרים ולמעשה הן ממליטות בתקופה הזו. בקיץ אוכלות הנקבות ההרות מזון רב ובתחילת החורף הן מוצאות מערה להסתתר בה. הנקבה ממליטה גור אחד או שניים ואלה נולדים קטנים למדי, משקלם כמאתיים גרם לעומת מאות הקילוגרמים ששוקלת האם. הסיבה למידתם הקטנה היא שבתקופה האמורה הנקבה ישנה ולא אוכלת דבר. אם היו גדולים יותר, היה מידלדל מאגר השומן שלה וכמות החלב שהיו יונקים לא הייתה מספיקה לצורך הישרדותם. לפני שנת החורף, דובים חומים יכולים להוסיף למשקלם 180 ק"ג.

הדוב החום והאדם


במקרים שונים, נקשר הדוב החום למזון המצוי בקרבת בני האדם, כגון אשפה או חיות משק. כאשר דוב לומד לקשר בני אדם עם אפשרויות להשגת מזון בקלות, גוברים הסיכויים להיתקלות בני אדם עם הדובים.
הדוב החום הוא סמלה של העיר ברן שבשווייץ. במאורת דובים שבמרכז העיר מוחזקים דובים כבר מאות שנים.
חיים רק פעם אחת

חיים רק פעם אחת (באנגלית You only live once, בתרגום מילולי לעברית אתה חי רק פעם אחת) הוא ביטוי שמשמעותו היא שלא ניתן לחזור על חיי אדם פעם נוספת, או בגרסה מתוקנת.
המסקנה היא שעל אדם לעשות בחייו את הדבר הנכון עבורו, או את מה שהוא "רוצה באמת". פרשנויות שונות למסקנה זו מובילות לאורח חיים זהיר ובריא, ומנגד - לנהנתנות ואף לנטילת סיכונים מיותרים.
הביטוי מופיע, לעיתים כשם או כותרת, בשירים, ספרים, סרטים ופרסומות.

היסטוריה

הביטוי "חיים בעולם רק פעם אחת" (במקור הגרמני Man lebt nur einmal in der Welt) הופיע  במחזה Clavigo מאת יוהאן וולפגנג פון גתה בשנת 1774.
ב-1855 בוצע לראשונה בווינה הוואלס !Man lebt nur einmal מאת יוהאן שטראוס (הבן).
הביטוי משמש כשמו של סרט מתח שביים פריץ לאנג בארצות הברית בשנת 1937, וכשמה של קומדיה שביים ארנסט נויבך בגרמניה המערבית בשנת 1952.
באמצע המאה ה-20 התפרסם ציטוט המיוחס לשחקנית מיי וסט - "אתה חי רק פעם אחת, אבל אם אתה עושה את זה נכון, פעם אחת זה מספיק" (במקור You live only once, but if you do it right, once is enough). אמירה זו היא הבסיס לשיר Once is Enough מאת סיד טפר ורוי בנט. הבית הראשון אומר:
All you got is one life

Living once can be rough

But if you live every day all the way

Once is enough
 
השיר בוצע על ידי אלביס פרסלי בפסקול הסרט דודנים מתנשקים משנת 1964.
איאן פלמינג השתמש בפרפרזה על הביטוי, "אתה חי רק פעמיים", ככותרת לספר בסדרת ג'יימס בונד משנת 1964, שעובד לסרט ב-1967.
זויה אקטר ביימה בהודו ב-2011 את הסרט Zindagi Na Milegi Dobara (בתרגום מילולי - אתה לא חי פעמיים). הסרט הופץ בגרמניה תחת השם Man lebt nur einmal ושודר בישראל בשם חיים רק פעם אחת.
הראפר הישראלי ארז שרון (E-Z) כתב והלחין ב-2012 שיר בשם חיים רק פעם אחת.

YOLO

ראשי התיבות YOLO, הנכתבים בדרך כלל באותיות גדולות, הופיעו לראשונה בשיר YOLO של להקת הסטרוקס בשנת 2006. הם זכו לפרסום נרחב בשנת 2011, כשהראפר הקנדי דרייק יצר את השיר "The Motto" העוסק בביטוי.
הביטוי YOLO נפוץ בקרב בני נוער, ומלווה בשנים האחרונות מתיחות ופעלולים מסוכנים. ראשי התיבות נכתבים על קירות כגרפיטי ונפוצים גם כקעקוע. הביטוי הפך להאשטאג נפוץ ברשת החברתית "טוויטר". 
ביקורת נוקבת נמתחה על "תרבות" ה-YOLO, בטענה שהיא מעודדת אנשים לסכן את חייהם ולהתנהג בחוסר זהירות ואחריות. בעיתון וושינגטון פוסט נכתב כי "YOLO הם ראשי התיבות שאנשים יאהבו לשנוא".
חברת תנובה השיקה בינואר 2015 מעדן חלב למבוגרים תחת המותג YOLO.
שלום צאלח

שלום צאלח (1923 — 22 בינואר 1952) היה יהודי שהוצא להורג בהקשר לפיגועים בבגדאד 51–1950. מהרוגי המלכות בעיראק.

קורות חיים

נולד ליפה (חסינה) וצלח גדל בבגדאד, בירת עיראק במשפחה יהודית מהמעמד הפשוט והתייתם מאמו בגיל צעיר. צאלח, שהיה סנדלר במקצועו, הצטרף לתנועת "החלוץ" ותכנן לעלות לארץ.
ב-9 ביוני 1951, ערב עלייתו הצפויה לארץ, נעצר במסגרת גל מעצרים נגד פעילי התנועה הציונית יחד עם יוסף בצרי, סוכן המוסד שנשלח מישראל. צלאח עבר עינויים קשים ואולץ לחתום על הודאה כוזבת שהוא היה זה שהטיל חומר נפץ על לשכת המודיעין של שגרירות ארצות הברית בעיראק. הוא הורשע בפני בית דין מיוחד ב-5 בנובמבר 1951 בהנחת פצצות בכניסה ל-2 מבני ציבור יהודיים, בהנחת פצצה בלשכת המודיעין האמריקאית ובחברות ברשת ריגול ציונית ונידון למוות.
ב-27 בדצמבר 1951 אישר בית הדין העיראקי העליון את גזר הדין.
ארגונים יהודיים בעולם פנו למוסדות האו"ם ושגריר ישראל שם פנה לנשיא העצרת בבקשת התערבות, אולם המאמצים לא עלו יפה ובית-הדין העליון לערעורים בעיראק דחה את הבקשות והותיר את גזר דין המוות על כנו.
ב-22 בינואר 1952, (כ"ד בטבת, תשי"ב), הוצא צאלח להורג בתליה. הרב ג'ורג'י מועלם היה איתם ב-30 דקות האחרונות לחייהם, ומספר שהם אחזו בידיו וקראו "שמע ישראל", לדבריו בקשתם האחרונה הייתה "אחרי מותנו קחו אותנו לקרובנו". לאחר מכן הובילו אותם לכיכר ושם ניתלו כששק שחור מכסה את פניהם. בקשתם לבא לקבורה בישראל לא התמלאה, אך בהר הרצל הוקמה מצבה לזכרם. באותו חודש הוצא גם יוסף בצרי להורג.
לדבריו של שלמה הלל, יוצא יהדות עיראק, מלותיהם האחרונות של צאלח ובצרי, טרם עלו לגרדום, היו "תחי מדינת ישראל".

הנצחה

מקום קבורתו לא ידוע, אולם הוצבה מצבה לזכרו בבית העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים.
שלום צאלח הונצח בסדרת בולי דואר ישראל "הרוגי מלכות" ובקריאת רחוב ומתחם על שמו בשכונת עמישב בפתח תקווה.
ברחבת מוזיאון מורשת יהדות בבל באור יהודה מוצגת אנדרטה לזכרם של שלום צאלח ויוסף בצרי ועליה חרותות המילים "תחי מדינת ישראל".
לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ

ילדותה

לואיזה נולדה ב-10 במרץ 1776 בהנובר שהשתייכה לנסיכות הבוחר מהנובר, לאביה קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ולאמה פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטאדט, בתו של גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטאדט. לואיזה קיבלה חינוך מעולה, והיא אהבה מאוד היסטוריה, שירה וספרות.

שלטונה ומותה

בשנת 1797 עלה בעלה פרידריך וילהלם לשלטון לאחר מות אביו פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, ולואיזה הוכתרה כמלכת פרוסיה. לואיזה פיתחה קשרים רבים עם שרים בכירים, והפכה לדמות חזקה בתוך הממשלה. לואיזה תמיד נשארה מעודכנת בהתפתחויות הפוליטיות בממלכה, ואף ייעצה לבעלה פרידריך וילהלם בענייני הממשל.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות פרוסיה לא הצטרפה לקואליציה שלישית, אך הלחץ של לואיזה ודיפלומטים זרים דחפו את פרידריך וילהלם למלחמה באוקטובר 1806. פרידריך כרת ברית עם רוסיה ומדינות נוספות המכונה הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית ב-14 באוקטובר 1806 הובסו הכוחות הפרוסיים בקרב ינה וקרב אאורשטט וצבאו של פרידריך וילהלם רוסק לחלוטין. פרידריך וילהלם ולואיזה ומשפחת המלוכה גלו לממל שבפרוסיה המזרחית, ברחמיו של אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה.
גם אלכסנדר סבל מתבוסות מידי נפוליאון, ובחוזה טילזיט ב-1807, הוכרז שלום בין שתי המדינות. בעיצומו של המשא ומתן בין רוסיה לצרפת, הגיעה לואיזה לפגוש את נפוליאון בטילזיט, על מנת להציל את "פרוסיה שלה." לואיזה ניסתה להשתמש ביופי ובקסם שלה להחמיא לו ולקבל בתנאים נוחים יותר, והשליכה את עצמה לרגליו; נפוליאון התרשם מנחישותה, אך סירב לוויתורים כלשהם. מאמציה של המלכה לואיזה להגן על המדינה מפני התוקפנות הצרפתית, הפך אותה לאישיות נערצת גם בדורות הבאים.
בהסכם השלום בין פרוסיה לצרפת, איבדה פרוסיה כמעט את כל הטריטוריות שקיבלה מחלוקת פולין, את כל הטריטוריות ממערב לאלבה וכן נאלצה לשלם כסף רב ולתת לצרפת שליטה בנקודות מפתח בממלכה. כתוצאה מהסכם שלום קשוח זה, פרוסיה איבדה יותר מ-60% משטחיה. לאור התבוסה המוחצת, גובש בהוראתו של פרידריך וילהלם צוות חשיבה לרפורמה בצבא הפרוסי בראשותו של גרהרד פון שרנהורסט ובהשתתפותם של אוגוסט ניידהרדט פון גנייזנאו וקרל פון קלאוזביץ. הרפורמות שהציעו סייעו למודרניזציה של הצבא ולשיקומו המהיר.
ב-19 ביולי 1810 מתה לואיזה בהוהנציריץ בזרועותיו של בעלה ממחלה לא מזוהה. נתיניה של המלכה ייחסו את הכיבוש הצרפתי כגורם למותה המוקדם. מותה של לואיזה הותיר את בעלה לבד במהלך תקופה קשה, של המלחמות הנפוליאוניות ובצורך להמשיך ברפורמות. נפוליאון אמר על כך, שפרידריך וילהלם השלישי "אבד את השר הכי טוב שלו".
שחק אותה סמארט

עלילה

מקס סמארט (סטיב קארל) הוא אנליסט בכיר בסוכנות ביון אמריקנית סודית בשם "קונטרול" (CONTROL), שמנסה ללא הצלחה להתקבל לעבודה כסוכן שטח, בשאיפה להיות כמו "סוכן 23" (דוויין ג'ונסון) - הסוכן הטוב ביותר בסוכנות וחברו של סמארט, המעריץ אותו. לאחר פריצה למפקדה הסודית וחשיפת רוב הסוכנים ב"קונטרול", מקס וסוכנת 99 (אן האת'וויי), היחידים שלא נחשפו, נשלחים למשימת שטח על מנת למצוא פצצה גרעינית.
סוכנת 99 לא מרוצה מהמצב עקב חוסר הניסיון המוחלט של מקס ונטייתו להפגע, שיוצרים את רוב המצבים הקומיים בסרט, וגורמת לחיכוכים בין השניים שמקשים על עבודתם.
איירונברידג' (עיירה)

אתר מורשת עולמית

העיירה היא חלק מאתר המורשת העולמית התרבותי של איירונברידג', שהוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 1986.
מתוך ההכרזה: "איירונברידג' ידועה בעולם כסמל של המהפכה התעשייתית. יש בה את כל המרכיבים שתרמו להתפתחות המהירה של האזור התעשייתי הזה במאה ה-18. החל במכרות עצמם וכלה במסילות הברזל. התנור רם שבקולברוקדייל הוא תזכורת להמצאת הקוק. גשר הברזל על נהר הסוורן היה גשר הברזל הראשון בעולם, והייתה לו השפעה רבה להתפתחות בתחומי הטכנולוגיה והארכיטקטורה".

היסטוריה

גשר הברזל שעל שמו נקראת העיירה נבנה בשנת 1779 על מנת לחבר את העיירה התעשייתית ברוסלי עם עיירת המכרות הקטנה מדלי, ועם המרכז התעשייתי המתפתח של קולברוקדייל. העבודות לבניית הגשר הסתיימו ב-2 ביולי 1779, אך הוא נפתח רק ב-1 בינואר 1781. הגשר הוקם על ידי חברה פרטית שנוסדה לצורך הקמתו. החברה הקימה לידו גם את מלון טונטיין (Tontine), הקיים עד היום.
העיירה התפתחה במהירות בעקבות הקמת הגשר והפכה למרכז המסחרי והמנהלי לעיירות התעשייתיות שבסביבה: קולברוקדייל, ברוסלי ומדלי.
במחצית המאה ה-20 העיירה וכל האזור התעשייתי שבסביבתה החלו להידרדר כחלק מהידרדרות תעשיית הפחם והפלדה הבריטית.
הענף הכלכלי העיקרי של העיירה כיום הוא תעשיית התיירות. המפעל התעשייתי היחיד שנשאר במקום הוא יצרן דובי הצעצוע "מריתאוט" (Merrythought).
Man in the Mirror

וידאו קליפ

הוידאו קליפ הוא מונטאז' המשלב בין הופעה חיה של ג'קסון לבין אירועים חדשותיים מרכזיים כמו פיצוץ גרעיני, ההתנקשות בג'ון קנדי ואחיו, משבר בני הערובה באיראן, הסכם השלום בין ישראל למצרים, רעב באפריקה ומציג מנהיגים בולטים ואנשים משפיעים כדוגמת לך ולנסה, אמא תרזה, ג'ון לנון, מהטמה גנדי, אנואר סאדאת, מנחם בגין, ג'ימי קרטר, מיכאיל גורבצ'וב, רונלד רייגן, מועמר קדאפי, אדולף היטלר ואחרים.

כתיבה ולחן

השיר נכתב והולחן על ידי סידה גרט, אשר השתתפה עם ג'קסון בדואט I Just Can't Stop Loving You, וגלן באלארד. ג'קסון הוסיף קולות רקע של מקהלת כנסייה אשר נתנו לשיר את צלילו הייחודי.

מצעדים ודרוגים

השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי ולמצעדים נוספים ברחבי העולם.

לאחר מותו של ג'קסון ב-2009, חזר השיר למצעדים והגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, גבוה יותר מדירוגו הקודם, למקום הראשון במצעד הרית'ם אנד בלוז הבריטי, למקום הראשון בהורדות iTunes בארצות הברית ובריטניה.
קאסד

קאסד (מפרסית: שליח) הוא שמה של פצצה מונחית מתוצרת איראן, שהוצגה כדגם החל משנת 2006. ב-26 באוגוסט 2007 ניתן לה פרסום רב על ידי כלי התקשורת באיראן, שם הוצגה כ"פצצה חכמה" מתוחכמת. ניכר בצורתה של הפצצה כי היא מהווה העתק של הפצצה האמריקנית GBU-15. לטענת צבא איראן, מטוסי F-5 ו-F-4 פנטום יכולים לשאת את הפצצה.
ניתוח של התמונות שהתפרסמו על ידי כלי התקשורת האיראניים מעלה, כי ייתכן וההודעה על הכנסת הפצצה לייצור סדרתי אינה נכונה, וכי מרכיבים של הפצצה לקוחים מאמצעי לחימה אחרים (כך למשל, נראה כי ראש הביות של הפצצה לקוח מטיל האוויר קרקע האמריקני AGM-65 מאבריק, המצוי בידי איראן).
כלי התקשורת באיראן, שדיווחו על הכנסת הפצצה לייצור סדרתי, ציינו כי משקלה הוא 900 ק"ג.
סרטון וידאו המתאר ניסויים בפצצה הופץ על ידי איראן, ובו נראית הטלה שלה ממטוס F-4 פנטום של חיל האוויר האיראני. בסרטון נראית פגיעה של הפצצה ליד המטרה המיועדת, ובצילומי מצלמת ההנחיה שלה נראית החטאה של מטרים אחדים.
סמי פוטי

מדליית כסף אולימפית

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה גלרט במדליית כסף בתחרות הקרב-רב קבוצתי בהתעמלות בתוצאה של 45.45 נקודות, אחרי איטליה (53.15 נק') ולפני בריטניה (36.90 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום 25 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 36.37 מטר.

אלוף הונגריה

בשנים 1914-1912 זכה פוטי 3 פעמים ברציפות במדליית זהב באליפות הונגריה.
ריבקיט

שימושים

כמה מצורות הריבקיט הסיביות הם ב"תצורת אזבסט" (asbestiform), ונוהגים להשתמש בהם כאזבסט, בייחוד בצורה הקרויה "קרוקידוליט", הידועה גם כאזבסט כחול. אזבסט הוא שם כללי לקבוצה של מינרלים בתצורה סיבית הכוללת, בנוסף לריבקיט, את הטרמוליט והסרפנטין. באזבסט נוהגים להשתמש כחומר מעכב בעירה וברפידות לבלמים. בעבר נהגו להשתמש בו כחומר מבודד לבניינים, אבל השימוש בו למטרה זו הופסק לאחר שהתגלה כי חומר זה רעיל ושאיפת הסיבים שלו עלולה להוביל לאזבסטוזיס, סרטן הריאה ומסותליאומה (סוג של סרטן המתפתח באזור חלל החזה או חלל הקרביים או באזור הלב). האזבסט הכחול נחשב לסוג האזבסט המסוכן ביותר, אבל ממשיכים לכרות אותו ולעשות בו שימוש. המקור העיקרי לאזבסט הכחול הוא בדרום אפריקה וקיים מקור נוסף, קטן יותר, באוסטרליה.
הריבקיט הוא מקור לאחת מאבני החן הקרויה עין הנמר. עין הנמר היא אבן חן בגוונים של חום-אדום עד חום-צהוב, בעלת ברק משיי ובולטת בה תופעת עין החתול. עין הנמר נוצרת כתוצאה מהתמרה של קרוקידוליט (ה"אזבסט כחול" שהוזכר לעיל) שעובר סיליפיקציה (צירור או הצטוררות), דוגמה קלאסית של החלפה פסאודומורפית שבסיומה שומרת עין הנמר על המבנה הסיבי המקורי של הקרוקידוליט. כשתהליך הצירור אינו מושלם, נוצר סוג של עין הנמר שגונו כחול המכונה "עין הנץ" (Hawk's eye). עין הנמר הוא מינרל השייך לקבוצת הקוורץ, ותכונותיו הפיזיקליות והאופטיות זהות או כמעט זהות לקוורץ שקוף. אומנם אין ריבקיט בתוצאה הסופית, אבל הוא המקור לאבן נאה זו.

מקור ותפוצה

הריבקיט נוצר כגבישים ארוכים או סיביים בגוון כחול כהה בגרניטים פראלקליניים, סיאניטים, תצורות ברזל ושיסטים עשירים בנתרן. נוכחותו גם בסלעי יסוד מבדילה אותו מהגלאוקופן שתפוצתו מוגבלת לסלעים מותמרים בלבד. הריבקיט בתצורת אזבסט מצויה בסלעים מותמרים בלבד.
ניתן למצוא ריבקיט באי סוקוטרה שבתימן - המקום בו נתגלה המינרל לראשונה, בדרום אפריקה צפונית לקוגס (Koegas) במושבת הכף, בהר סנט-אילר (Mont Saint Hilaire) בפרובינציית קוויבק שבקנדה, בבתולית של גולדן הורן (Golden Horn – קרן הזהב) במחוז אוקאנוגן (Okanogan) במדינת וושינגטון (המקום בו נמצא לראשונה ב-1966 המינרל זקטזריט – zektzerite), במחוז אל פאסו בקולורדו ובקווינסי שבמדינת מסצ'וסטס בארצות הברית, ובוויטנום (Wittenoom) באוסטרליה המערבית.
בישראל ניתן למצוא ריבקיט בנורדמרקיט (סוג של סיאניט) של מכתש רמון. בסביבה הקרובה ניתן למצוא ריבקיט בחצי האי סיני: במיקרוגרניטים בוואדי קביליה (באזור הדרומי מזרחי של סיני); ובקוורץ פורפירים באזור ג'בל מוסה וג'בל קתרינה.
נחל יהוד

נַחַל יְהוּד הוא נחל אכזב בבקעת אונו, העובר בחלקו הגדול בין העיר יהוד לבין נתב"ג, מתחבר לנחל בית עריף ובכך מהווה את אחד מיובליו של נחל איילון. דרומית ליישוב נווה מונוסון מתחבר נחל אונו אל נחל יהוד.
נכון ל-2007 משמש הנחל, בקטע מדרום לעיר יהוד, כתעלת ביוב, אליה מוזרמים מי קולחין מהעיר יהוד ובכך מהווים פגיעה חמורה באיכות הסביבה ובהמשך גם בנחל איילון.
בעקבות פתיחתו של פארק אריאל שרון הייתה כוונה לשקם את מערך הנחלים באזור, ונחל יהוד נכלל גם הוא בתוכנית. אולם, תוכניות עיריית יהוד-מונוסון היו לצמצם למינימום את שטח סביבת הנחל ולהקים במקום אזור תעשייה.
עולם סחרחר

עלילה

הסדרה עוקבת בעיקר אחרי באלו בעל עסק מוצלח ב"טיס" וביחד עם הנווט שלו קיט שבאלו מוצא אותו יום אחד הם עוברים הרפתקאות רבות בעיר הנמל "קייפ סוזט".

שיר הפתיחה

את שיר הפתיחה מבצעים יובל זמיר ואילן ליבוביץ ויש תווי רמיקס לשיר.

הצלחת הסדרה

"עולם סחרחר" והמוצרים הנלווים לה זכו להצלחה רבה והסדרה שודרה במדינות רבות ברחבי העולם., לאחר סיום הסדרה יצאו לחנויות ולספריות וידאו מס' קלטות וידאו שכללו פרקים מהסדרה.
ג'ון ירמות'

ביוגרפיה

ירמות' הוא יליד לואיוויל בקנטקי, אשר סיים את תיכון את'רטון המקומי ב-1965. הוא סיים את אוניברסיטת ייל בהתמחות בלימודי תרבות אמריקה ואחרי שעבד עבור הסנאטור מארלו קוק בין השנים 1971-1975, הוא שב ללואיוויל והחל בקריירה שלו כמוציא לאור, כשהוא מייסד את המגזין "לואיוויל היום" (1976-1982). מאוחר יותר, הוא עבד בתחום קשרי האוניברסיטה של אוניברסיטת לואיוויל.
בשנת 1990 ייסד ירמות' את השבועון "לואיוויל אקסנטריק אובזרבר" (LEO), בו כתב טור פוליטי שבועי עם נטייה פרוגרסיבית-ליבראלית, שהתפרסמה בדרך כלל בעמוד הראשי של השבועון. ירמות' מכר את השבועון ב-2003 לחברה בבעלותם של המוציאים לאור מגזין טיימס בפנסילבניה, הבעלים של "איר טיימס ניוז", אך המשיך לכתוב את הטור שלו עד לשנת 2006, כשהכריז על מועמדותו לקונגרס והטור שלו הוקפא. בשנים 2003-2005 הופיע ירמות' בתוכניות טלוויזיה פוליטיות בהם ניהל ויכוחים עם עמית בעל דעות שמרניות.

2006

ירמות' הגיש את בקשתו הרשמית למועמדות עבור המחוז ה-3 של קנטקי ב-31 בינואר 2006. לאחר ניצחונו בפריימריס הדמוקרטים ב-16 במאי, הוא הצליח, כחלק מהגל הדמוקרטי בבחירות לקונגרס שהחזיר את הרוב למפלגה הדמוקרטית, להביס בבחירות הכלליות בנובמבר את הנציגה הרפובליקנית המכהנת של מחוז זה, אן נורת'אפ. הוא זכה ב-122,139 (51%) מהקולות לעומת 116,157 (48%) קולות של נורת'אפ. מועמדים עצמאיים זכו כל אחד ב-2,896 (1%) מהקולות. ירמות' נבחר שוב בבחירות של 2008 מול נורת'אפ, ושרד גם את הגל הרפובליקני בבחירות לקונגרס ב 2010.
במהלך שנתו הראשונה בקונגרס, ירמות' תרם את המשכורת שלו, לאחר ניכויי מס, בסך של מעט מעל 120,000 דולר לארגוני צדקה שונים בעיר לואיוויל שבקנטקי.
ב-8 בפברואר 2008, ירמות' הודיע על תמיכה בברק אובמה למועמדות המפלגה הדמוקרטית לבחירות הכלליות לנשיאות.
ליון פויכטוונגר

חייו ויצירתו

ליון פויכטוונגר נולד במינכן למשפחה יהודית אמידה של יצרני מרגרינה. לאחר סיום בית הספר למד ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת מינכן ולאחר מכן באוניברסיטת ברלין. לאחר סיום הלימודים עבד כמבקר תיאטרון וכמתורגמן. בשנת 1905 החלה דרכו הספרותית של פויכטוונגר עם פרסום כמה מחזות קצרים שכתב. ב-1907 קיבל תואר דוקטור בספרות, לאחר שחקר את "הרב מבכרך" של היינריך היינה לצורך הדוקטורט. תואר הדוקטור נשלל ממנו מאוחר יותר על ידי הנאצים; ופויכטוונגר ויתר על כתיבת הביליטציה (עבודת מחקר מתקדמת המזכה את כותבה באפשרות לעבוד באוניברסיטאות בגרמניה), בשל ההגבלות על היהודים שהיו נהוגות בחלק מן האוניברסיטאות. פויכטוונגר כתב ביקורות תיאטרון לכתב העת "די ולטבינה" של זיגפריד יעקובזון ובשנת 1908 יסד את כתב העת הספרותי "שפיגל" (מראה, בגרמנית), ולאחר מכן איחד אותו לתוך ה"ולטבינה". פויכטוונגר "גילה" במהלך עבודתו כמבקר תיאטרון את ברטולד ברכט הצעיר והפך ידיד נפש שלו, ידידות שנמשכה עד למותו של ברכט ב-1956. בשנת 1910 יצאה לאור הנובלה הראשונה שלו, "האל מחימר".
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התנדב פויכטוונגר לצבא. לאחר שהייה קצרה בחזית שוחרר מן הצבא בשל סיבות בריאותיות. ההשתתפות במלחמה קירבה אותו לחוגים שמאלנים וסוציאליסטיים בגרמניה. במהלך המלחמה הוא כתב מספר מחזות בעלי אופי אנטי מלחמתי. בשנת 1925 יצא לאור אחד הספרים המפורסמים ביותר של פויכטוונגר – "היהודי זיס", ספר על אודות חייו של יהודי החצר יוזף זיס אופנהיימר. הספר תורגם לשפות רבות (כולל עברית) והביא לפויכטוונגר פרסום עולמי.
ליון פויכטוונגר היה בין המתנגדים הבולטים למפלגה הנאצית בסוף שנות ה-20 ובתחילת שנות ה-30. את דעותיו ורגשותיו בנושא ביטא בטרילוגיה "אולם המתנה", שחלקהּ הראשון (הנובלה "הצלחה") פורסם בשנת 1930. בראשית שנת 1933 נסע פויכטוונגר עם אשתו למסע הרצאות בארצות הברית. במהלך שהייתו בארצות הברית מונה היטלר לקנצלר גרמניה. בשל כך החליט פויכטוונגר לא לחזור לגרמניה, והתיישב עם אשתו בצרפת. בינתיים בגרמניה הוכרז פויכטוונגר כאויב האומה, אזרחותו נשללה ממנו ורכושו הוחרם על ידי המדינה.
בשנת 1937 ביקר פויכטוונגר בברית המועצות, וחיבר על כך ספר מסע בשם "מוסקבה". בספר זה הביע פויכטוונגר את תמיכתו במדיניותו של סטלין, ובשל כך נחשף לביקורת רבה בחוגים הליברלים בצרפת. בשנת 1949 במהלך המאבק נגד קוסמופוליטיות ספריו הוצאו מספריות בברית המועצות וחזרו למדפים בשנת 1955.
בשנת 1940, לאחר פלישת הנאצים לצרפת, הושם פויכטוונגר על ידי הצרפתים במחנה מיל, מחנה מעצר לנתינים גרמניים שחיו בצרפת. לאחר מכן הועבר למחנה אחר ליד העיר נים ובעזרת העיתונאי וחסיד אומות העולם וריאן פריי וסגן הקונסול היירם בינגהאם הרביעי הצליח להימלט ממנו ולהגיע לארצות הברית. פויכטוונגר ומשפחתו התיישבו בקליפורניה.
בשנת 1942 השלים פויכטוונגר את הטרילוגיה הנודעת שלו "יוסף" על אודות חייו של יוסף בן מתתיהו. הטרילוגיה מורכבת מהספרים: "מלחמת היהודים", "היהודי ברומא" ו"בוא יבוא היום".
ליון פויכטוונגר נפטר ב-21 בדצמבר 1958.