גדר המערכת סביב רצועת עזה

גדר המערכת סביב רצועת עזה היא מכשול מעבר בין רצועת עזה לישראל שנבנה לראשונה על ידי ישראל בשנת 1994 ומהווה כיום את גבולה של מדינת ישראל עם רצועת עזה. בנוסף למכשול בין ישראל לעזה, בשנת 2005 נסתיימה בניית תוספת למכשול זה במטרה להפריד בין רצועת עזה למצרים.
הגדר עוברת לאורך כל הגבול היבשתי של רצועת עזה ומורכבת מגדרות תיל רגישה למגע וחיתוך, חיישנים ואזורי חיץ בשטחים הגובלים בישראל ובקטע הגובל עם מצרים ההפרדה נעשית עם בטון וקירות פלדה. בעקבות ירי צלפים, מקלעים ונ"ט אל עבר נתיב העשרה קטע הגדר סביב יישוב זה כולל חומת בטון ומגדלי שמירה ופילבוקסים. הציר הביטחוני המקיף את הגדר נקרא ציר הוברס.

ציר הוברס

ציר הוברס הוא שם הקוד הצבאי של הציר (כביש הביטחון ומערכת הביצורים שסביבו) המקיף את גדר המערכת של רצועת עזה, מהים התיכון בצפון, עד ציר פילדלפי בדרום.
מערך הצמ״ה ואגף בינוי של אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה עוסקים בבניית הביצורים ומערכת ההגנה בציר הוברס. מערך ההגנה, שכולל ביצורים, מערכות תצפית והתרעה, מערכות הגנה אקטיבית ושמירה על ידי כוחות קרביים, נקרא בצה"ל מערך "בני קשת". ציר הוברס כולל מערכת הגנה דו-שלבית: ציר הוברס א' וציר הוברס ב'. כל ציר אמור לכלול גדר התרעה אלקטרונית ודרך טשטוש על מנת למנוע פיגועי חדירה.
כיום קיים רק ציר הוברס א' הכולל גדר תיל, ובמרחק 20 מטר ממנה גדר התרעה אלקטרונית, שהוקמה עוד בשנות ה-90 של המאה ה-20 בהוראת ראש ממשלת ישראל דאז יצחק רבין. בעקבות תוכנית ההתנתקות החל צה"ל בהכשרת שטח סביב הגדר על מנת להפכה לגבול בר הגנה. עבודת ההכנה כללה סלילת כביש פטרולים, הכשרת דרך טשטוש והקמת סוללות עפר בצד הישראלי של הגדר וחישוף צמחייה בצד העזתי של הגדר. ב-2014 נכנסה לשימוש משאית המרססת את אזור הגדר בקוטלי עשבים על מנת למנוע גידול צמחייה ועשבים ליד הגדר שמשמשים מסתור למחבלים ולמטעני חבלה. מאחר שתוכנית התנתקות כללה גם את הריסת היישובים בצפון הרצועה - ניסנית, אלי סיני ודוגית - הפך היישוב נתיב העשרה ליישוב גבול. בקטע זה הוקמה חומת בטון ומוצב. לצד הגדר הוקמו עמדות פילבוקס ומגדלי תצפית. כמו כן, הוצבו לאורך הגדר מצלמות בשלט רחוק המעבירות מידע בזמן אמת למרכז בקרה המאויש על ידי תצפיתנים.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נוספו למערך "בני קשת" מקלעים בשלט רחוק המאפשרים השבת אש מתוך מרכז הבקרה (מערכת "רואה-יורה") וכלי רכב בלתי מאוישים (כרב"מ) מסוג גארדיום (בצה"ל נקרא "שותף נאמן") המפטרלים סביב הגדר. במהלך העשור השני של המאה ה-21 יצא הגארדיום משירות והוחלף בשומר גבולות (שג"ב), כלי רכב בלתי מאויש על בסיס טנדר פורד.

הכוחות בציר

את הציר מחזיקה אוגדת עזה כאשר את הציר החזיקו חטיבת גבעתי וגדודים מחטיבת גולני עד 2009, אז הוחלפו בידי חטיבת הנח"ל. את הפעילות ההנדסית בציר מבצעות פלוגות אבירי הפלדה (צמ"ה עזה דרום) וחתולי הפלדה (צמ"ה עזה צפון) שמפעילות ציוד מכני הנדסי, כשלצידן גדודי הנדסה קרבית סדירים המתחלפים בתדירות קבועה העוסקות בפעולות זהות וסיוע לכוחות חי״ר בנושא החבלה והמטענים וההתפרעויות בגדר. גם יחידת יהל"ם פועלת רבות בגזרה, בעיקר בסילוק פצצות ופעילות נגד המנהרות.
את אחזקת הגדר עצמה מבצעת יחידת "קומץ" של חיל החימוש שאחראית על התקנת ותחזוקת החיישנים האלקטרוניים וכן תיקון הגדר עצמה.
בנוסף, בציר הוברס סביב הגדר מפטרלים כלי רכב בלתי מאוישים, בהתחלה מדגם גארדיום (שותף נאמן) וכיום מדגם שומר גבולות (כרב"ם).
עד ביצוע ההתנתקות החזיקו את הציר חטיבת גבעתי (חיל הרגלים הישראלי) וגדוד להב (603) של חיל ההנדסה הקרבית שחיסל למעלה מ-70 מחבלים בשנים 2004–2005. את כוחות היבשה מגבה חיל האוויר באמצעות מערכי הכטב"מים ומסוקי הקרב.
לצד פטרולים סביב הגדר, ביצעו הכוחות גם כניסות לשטח רצועת עזה, בעיקר לניקוי זירות מטענים שהוטמנו סביב הגדר, חישוף שטחים, מארבים למחבלים ומרדפים אחרי מחבלים שירו אל הגדר. עשרות מחבלים נורו למוות אחרי שהתקרבו אל הגדר במטרה לבצע פיגועים.