google/wiki40b huggingface dataset:
המשלחת היפנית לאנטארקטיקה

המשלחת היפנית לאנטארקטיקה (באנגלית: Japanese Antarctic Expedition ביפנית: 日本の南極観測) מ-1910–1912 הייתה הראשונה שיצאה לחקור את יבשת אנטארקטיקה מטעם יפן. המשלחת, שבראשה עמד לויטננט נובו שיראזה מן הצבא הקיסרי של יפן, יצאה מטוקיו באונייה קיינאן מארו בדצמבר 1910, הגיעה אל הקרח ב-26 בפברואר 1911 והפליגה הלאה, אל תוך ים רוס. בגלל המועד המאוחר מאוד בעונה האנטארקטית, לא יכלה האונייה להתקדם מעבר לאי קולמן, וחזרה לסידני, אוסטרליה לחרוף שם.
במהלך העונה הבאה נעשה ניסיון שלישי להגיע לטווח ראייה של יבשת אנטארקטיקה, במטרה מוגדרת לחקור את ארץ אדוארד השביעי. בחומת הקרח הגדולה, פגשה ה"קיינאן מארו" את פראם, אונייתו של רואלד אמונדסן, שהמתינה במפרץ הלווייתנים לשובה של קבוצת הקוטב הדרומי של אמונדסן. קבוצת סיור בת שבעה אנשים מן ה"קיינאן מארו" ירדה אל חומת הקרח והתקדמה דרומה אל '50 80° דרום, שם נתקלו אנשיה בתנאי מזג אוויר קשים, שאילצו אותם לשוב על עקבותיהם. בינתיים הורידה האוניה עוד קבוצה אל חוף ארץ אדוארד השביעי לחקור את המדרונות הנמוכים של רכס המלכה אלכסנדרה. "קיינאן מארו" חזרה ליפן; היא הגיעה ליוקוהמה ב-20 ביוני 1912.
אופרטור

במתמטיקה, אוֹפֵּרָטוֹר (Operator) או פעולה, הוא סוג של פונקציה, הפועלת על מספר, קבוע או משתנה, של איברים בקבוצה, ותוצאתה היא איבר בקבוצה. האיברים שעליהם פועל האופרטור נקראים אופרנדים.

אופרטורים ליניאריים

בענפי המתמטיקה של אנליזה מתמטית ואלגברה ליניארית, המונח אופרטור מציין טרנספורמציה ליניארית בין מרחבים וקטוריים, לעיתים קרובות ממרחב אל עצמו. בשימוש הנפוץ באנליזה, אופרטור הוא התאמה שמקבלת פונקציה (בדרך כלל ממשית או מרוכבת) ומחזירה במקומה פונקציה אחרת.
אופרטור דיפרנציאלי הוא אופרטור שמערב נגזרות. לדוגמה: האופרטור  הוא אופרטור דיפרנציאלי ופעולתו על פונקציה כלשהי  היא .
השימוש באופרטורים כאלה נפוץ במיוחד באנליזה מתמטית של מרחבי בנך ומרחבי הילברט. על מרחבים אלה אפשר להגדיר תכונות כגון חסימות, רציפות, סגירות ושלמות של אופרטור. על מרחבי הילברט אפשר אף להגדיר על אופרטור תכונות הדומות לאלה של מטריצות כגון הפיכות, סימטריות, הרמיטיות ועוד.
במכניקת הקוונטים, כל הגדלים המדידים מוגדרים באמצעות אופרטורים הרמיטיים.
הראלד וולפארט

הראלד וולפארט (בגרמנית: Harald Wohlfahrt; נולד ב-7 בנובמבר 1955 בלופנאו, גרמניה) הוא שף גרמני.

ביוגרפיה

וולפארט רכש את חינוכו הקולינארי במנקס ואלדהוטל (Mönchs Waldhotel) בדובל בשנים 1973-1970. מ-1974 עד 1976 הוא עבד בויליאם שוואנק, מסעדת שני כוכבי מישלן לשעבר Steel bath בבאדן-באדן, ב-1977 בטנטריס של אקארט ויציקמן במינכן. ב-1978 הוא עבד כסגן שף בשוורצוואלד-שטובה של וולפגנג שטאודנמאייר במלון טראובה בבאיירסבורן-טונבאך. ב-1980 הוא למד בבית ספר מאסטרס בבאדן-באדן והתלמד אצל אלן שאפל במיונה. מאז סתיו 1980, הוא השף של מסעדת שוורצוואלד-שטובה במלון טראובה טונבאך בבאיירנבורן-טונבאך.

ביקורות

במשך למעלה מעשר שנים דירגו מדריכי מסעדות שונים את המסעדה כאחת הטובות באירופה ואת וולפארט כאחד השפים הטובים באירופה. ב-1991 הכתיר אותו גו מיו בתואר "שף השנה" וב-1992 קיבלה שוורצוואלד-שטובה תחת הנהלתו את הכוכב השלישי במדריך מישלן האדום. מאז 2005 נותן לו הגו מיו את הציון של 19.5 מתוך 20 נקודות אפשריות). מדריך דר פיינשמקר מדרג את המסעדה בציון 5 מתוך 5.  Schlemmer Atlas נותן לה 5 מתוך 5 כפיות. ב-1994 בחר הניו יורק טיימס בוולפארט כאחד מעשרת השפים הטובים ביותר בעולם.  בשנת 2007 היו 40 כוכבים במדריך מישלן של וולפארט ותלמידיו או עמיתיו שלמדו אצלו בגרמניה, בהן 6 מסעדות של שלושה כוכבים והיתר כוכב ושניים. האתר dininginfrance בחר במסעדת שוורצוואלד-שטובה כאחת מעשר המסעדות הצרפתיות הטובות ביותר בעולם מחוץ לצרפת לשנת 2009. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
המסעדה דורגה במקום ה-27 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2004,

המסעדה דורגה במקום ה-41 בטיבה בעולם בשנת 2006,

המסעדה דורגה במקום ה-35 בטיבה בעולם בשנת 2008,

המסעדה דורגה במקום ה-23 בטיבה בעולם בשנת 2009,

המסעדה דורגה במקום ה-47 בטיבה בעולם בשנת 2010.
במסעדה 11 שולחנות ו-35 מקומות, מרתף היין מכיל בקבוקים מ-750 סוגי יינות. בישולו של מתאפיין במטבח צרפתי יצירתי עם השפעות מכל העולם.
דוד טל (זמר)

דוד טל (רוזנטל) (1942 – 1999) היה זמר וחבר בצמד חדוה ודוד.

ביוגרפיה

דוד רוזנטל נולד בצרפת, עלה לישראל ב-1963 והצטרף לקיבוץ משמר הנגב. הוא התגייס לצבא ושירת תחילה בנח"ל, והתקבל ללהקת פיקוד המרכז, שם הכיר את חדוה עמרני.
בשנת 1964 הקים את רביעיית הטיילת יחד עם אושיק לוי, גבי ברלין וחדוה עמרני. הרביעייה התפרקה ודוד נשאר בצמד יחד עם חדוה עמרני.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הוציא להיט סולו בשם "אליעזר ורבקה" (הכלל את הציטוט "נערה טובה יפת עיניים, הטי כדך השקיני מים"). הצלחתו הגדולה ביותר הייתה ב-1970 כשזכה בפסטיבל הבינלאומי ביפן יחד עם עמרני בשיר "אני חולם על נעמי". טל חזר לצרפת, ניסה כוחו בכמה שירים ואחר היה שותף במועדון לילה בפריז. עד מותו חי בזוגיות עם רופאת-עיניים צרפתיה-יהודיה, אנט הופמן, וגידל עימה את בנה מנישואים קודמים.
ב-1999 נפטר דוד טל מדום לב לאחר מחלת לב ממושכת.
היינריך מתיאס פון תורן

הרוזן היינריך מתיאס פון תורן (בגרמנית: Heinrich Matthias von Thurn  ‏24 בפברואר 1567 בוהמיה - 28 בינואר 1640 פרנו) היה אציל בוהמי שנטל חלק פעיל במרד הבוהמי שפתח את מלחמת שלושים השנים.

ביוגרפיה

נולד ב-24 בפברואר 1567 בבוהמיה, מנישואיו השניים של אביו פרנץ שהיה ממוצא איטלקי אריסטוקרטי וקיבל מהקיסר נחלה בבוהמיה בתמורה לשירותיו הצבאיים. לאחר מותו של אביו אומץ על ידי דודו יוהאן הקתולי אולם על אף הסביבה הקתולית שבה גר שמר על אמונתו הפרוטסטנטית.
את מרבית ילדותו בילה באוסטריה, בשנת 1585 הצטרף למשלחת הקיסרית שבקרה באיסטנבול ולאחר מכן ביקר בסוריה ובארץ ישראל. לחם לצד הקיסר בקרבות נגד העות'מאנים בהונגריה ובתמורה העניק לו הקיסר את התואר ראש עיריית קרלשטיין וכך הפך לחלק מהאצולה הבוהמית.
אולם מלך בוהמיה מת ובמקומו עלה לשלטון הקיסר פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהיה קתולי ושנוא על הבוהמים הפרוטסטנטים, הקיסר שלח שליחים לפראג שיכינו את הקרקע לבואו לצורך ביסוס שלטונו, אולם השליחים הושלכו בבוז מחלון בית העירייה וניצלו תודות לערמת אשפה שעליה נחתו, אולם המרד פרץ והתפשט בכל רחבי בוהמיה ואף בנסיכויות גרמניות נוספות.
תורן ארגן צבא והגיע עד וינה וצר עליה, הוא נהנה מסיוע שהגיע אליו תודות לצבאו של ארנסט פון מנספלד אולם הרוזן בקואה בן בריתו של הקיסר הביס את מנספלד בקרב ובעקבות כך נקטעו קווי התקשורת והאספקה של תורן עם פראג והוא נאלץ לסגת מהמצור שהטיל על וינה. במהלך המלחמה נענה להצעתו של גוסטבוס אדולפוס מלך שוודיה להתגייס לצבאו ופיקד על כוחות שוודיים עד שנפל בשבי בקרב ליצן בידי חייליו של שכיר החרב של הקיסר אלברכט פון ולנשטיין. הוא השכיל להתחבב עליו ושוחרר אחר מאסר לא ארוך לחיים אזרחיים כשהוא נאלץ לוותר כמה וויתורים מדיניים.
הוא מת ב-28 בינואר 1640 בפרנו שבליבוניה.
Yellow River

הפקה

השיר נכתב על ידי מנהיג הלהקה, ג'ף כריסטי, אולם זה הציע אותו ללהקת הטרמלוס, שהייתה מוכרת הרבה יותר. הטרמלוס הקליטו את השיר, אולם החליטו שלא להוציא אותו כסינגל, מפני שהוא נחשב בעיניהם "פופי" מדי. המפיק המוזיקלי של להקת "דֶקָה", מייק סמית', החליף את ערוץ השירה בהקלטה בקולו של ג'ף כריסטי, ושיחרר את הסינגל. השיר זכה להצלחה בינלאומית, בהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-23 ב-בילבורד הוט 100 בארצות הברית.
בשל שמו של השיר (כשמו של הנהר הצהוב בסין), וזמן הוצאתו (תקופת מלחמת וייטנאם והמחאה של ילדי הפרחים נגדהּ) היו שסברו שהדובר בשיר הוא חייל אמריקני, שזוכה להשתחרר משירות החובה בצבא ולשוב לביתו. אולם יוצר השיר ג'ף כריסטי סיפר בראיון שאת ההשראה לכתיבת השיר קיבל ממלחמת האזרחים האמריקנית, שעליה קרא רבות. בניגוד לסברה הרווחת - הוא סיפר שכתב את השיר על חייל בצבא הדרום השב לביתו, שדווקא נמצא בעיירה דרומית בשם "הנהר הצהוב".

גרסות כיסוי

השיר זכה לביצועים רבים מפי אמנים מובילים, ובהם: אר.אי.אם., אלטון ג'ון, אמצע הדרך , ז'ו דסאן.
השיר זכה לגרסה עברית שכתב דני סנדרסון בביצוע הפרויקט של אלי לפיד מארח את כוכבי להקות הקצב - דני שושן מהצ'רצ'ילים, עוזי פוקס מעוזי והסגנונות וחיימון אלגרנטי מלהקת האריות.
קלציט

כימיות

במגע עם חומצת מלח מהולה מגיב הקלציט בתסיסה ובפליטת גז פחמן דו-חמצני. זהו המינרל היחידי המגיב כך, וסלעים כדוגמת אבן גיר ושיש הבנויים מקלציט יגיבו אף הם כך לחומצה.]

פיזיקליות

הקלציט שקוף עד אטום ומראה לעיתים קרינה פלואורסצנטית. אחת התכונות הידועות שלו היא היכולת לייצר שבירה כפולה של אור העובר דרכו, כך שעצמים בהם צופים דרך פיסת קלציט שקופה נראים כאילו כל חלקיהם מוכפלים – תופעה שתוארה לראשונה על ידי רסמוס ברתולין. תופעת השבירה הכפולה מאפשרת להשתמש בגביש זה (בנוסף למספר מועט של גבישים אחרים) כמקטב.
"פצלת איסלנדית" היא סוג מיוחד (הנחשב מרהיב ביופיו) של קלציט שקוף. מקורו באיסלנד, ונעשים בו שימושים אופטיים. "פצלת שן הכלב" הוא שם לסוגים של גבישי הקלציט בהם בולט המבנה הרומבוהדרלי .
וגינה דנטטה

וגינה דנטטה (מלטינית: נרתיק משונן) מתאר סיפור פולקלורי ובו נאמר כי נרתיק של אישה מכיל שיניים, תוך המשמעות האסוציאטיבית כי קיום יחסי מין עלול לגרום לפציעה או סירוס עבור הגבר המעורב.

בפולקלור

לעיתים קרובות, סיפורים עממיים שכאלו מסופרים כסיפורי אזהרה, המתריעים על הסכנות הטמונות בחוסר הידע אודות נשים וכדי להרתיע גברים מביצוע מעשי אונס.
הפסיכולוג אריך נוימן מתבסס על מיתוס אחד שכזה, בו "דג שוכן בתוך נרתיק של אמא איומה; הגיבור הוא האדם שמתגבר על אמא הנוראה, שובר את השיניים אל מחוץ לנרתיק שלה, וכך הופך אותה לאישה".
האגדה מופיעה גם במיתולוגיה של שבטי צ'אקו וגיאנה שבדרום אמריקה. בחלק מהגרסות, הגיבור משאיר שן אחת. סיפור בשפת איינו, המכיל רכיב זה, יצא לאור בשם "The Island of Women" מאת בזיל הול צ'מברליין, שבו הוא מתואר כסיפור יפני ידוע היטב מאת אדוארד טיילור.

הינדואיזם

בהינדואיזם, אנדהקה, בנם של שיווה ופרוואטי, נהרג על ידי שיווה, כשהוא מנסה להכניע את שיווה המחופש, ולאלץ אותו לשחרר את פרוואטי. אדי, בנו של אנדהקה לובש את הצורה של פרוואטי, על מנת לפתות ולהרוג את שיווה, תוך שימוש בנרתיק משונן, על מנת לנקום את מותו של אנדהקה, אך הוא נכשל ומת.

שימוש מטאפורי

בספרה רב-המכר השנוי במחלוקת "Sexual Personae"‏ (1991), קמיל פאליה כתבה:
הנרתיק המשונן איננו הזיה סקסיסטית: כל פין הולך ופוחת מכל נרתיק, בדיוק כמו שבני אדם, זכר ונקבה, נטרפים על ידי אמא טבע.
בספרו "The Wimp Factor", סטיבן ג'יי דוקט מביע דעה דומה, שהמיתוסים אלה מבטאים את האיום שקיום יחסי מין מציבים בפני גברים, אשר למרות תרועות ניצחון, תמיד עוזבים פחותים.

ברפואה

במקרים נדירים, ניתן למצוא שיניים בנרתיק. ציסטות נוצרות מהשכבות החיצוניות של תאי עור. תאים אלו מסוגלים להתפתח ולהפוך לעצמות שיניים או שיער, וציסטות אלה מסוגלות להיווצר בכל מקום שבו קיים עור, או קפלי עור כלפי פנימה, כגון באוזן או בנרתיק.
ציסטות לרוב נוצרות בשחלה. אם הציסטה נקרעת שם, השן עשויה לנוע דרך הנרתיק.
הקתדרלה הגרמנית

היסטוריה

הקתדרלה הוקמה בין השנים 1701–1708 בהתבסס על תוכניותיו של האדריכל מרטין גרינברג בסגנון הבארוק.
בשנת 1785, בהוראת פרידריך השני שופצה כיכר הז'נדארמנמארקט ולקתדרלה הצרפתית ולקתדרלה הגרמנית נוספו כיפות תואמות בתכנונו של האדריכל קארל פון גונטארד.
בשנים 1881–1882 שופצה הכנסייה בפיקוח משרד האדריכלים פון דר הודה והניקה (von der Hude & Hennicke) בסגנון נאו-בארוק.
לאחר מהפכת 1848 נערכה בכנסייה הלוויה ל-183 הרוגי המהפכה, כאשר לאחר הטקס הפרוטסטנטי נערכה בכנסייה טקסים על ידי אנשי דת קתולים ויהודים.
בשנת 1943 נהרסה הכנסייה בהפצצות מלחמת העולם השנייה. עבודות השיקום החלו בשנת 1982 והסתיימו בשנת 1996. עם סיום העבודות, ובעקבות החלפת נכסים עברה הכנסייה לבעלות ממשלת גרמניה, והחל משנת 2002 מוצגות בבניין תערוכות המציגות את ההיסטוריה של גרמניה ואת התפתחות הדמוקרטיה הפרלמנטרית בגרמניה.
ההגבלות היהודיות

ההגבלות היהודיות היו הגבלות חוקיות שצוו כנגד היהודים בתקופת ימי הביניים. הן כללו הנחיות שהנחו את היהודים ללבוש ביגוד ספציפי ומזהה לרבות כובע יהודי, טלאי צהוב, והגבילו את היהודים לערים ועיירות מסוימות או בחלקים מסוימים של הערים (גטאות), ומנעו מיהודים להיכנס לעסקים מסוימים (למשל מכירת ביגוד חדש בשוודיה של ימי הביניים).
ההגבלות כללו גם מסים מיוחדים שהוטלו על יהודים, בידודם מהחיים הציבוריים, חסמים בביצוע טקסים דתיים וצנזורה על ספרים עבריים. חלק מהמדינות אף צעדו עוד יותר בכך שגירשו לחלוטין יהודים, לדוגמה גירוש אנגליה (יהודים הורשו לחזור אליה ב-1655) וגירוש ספרד ב-1492 (היהודים הורשו לחזור ב-1868).
ההגבלות הוסרו עם תחילת האמנציפציה ליהודים בשלהי המאה ה-18 ובמאה ה-19. ב-1791, צרפת המהפכנית הייתה המדינה הראשונה לבטל את ההגבלות לגמרי, לה הצטרפה גם פרוסיה ב-1848. האמנציפציה ליהודים בממלכה המאוחדת הושגה בשנת 1858 אחרי מאבק של 30 שנה שבראשו עמד סר אייזק ליון גולדסמיד עם היכולת של יהודים לכהן בפרלמנט עם העברת חוק ההקלה ליהודים של 1858. האימפריה הגרמנית המאוחדת החדשה ביטלה את ההגבלות היהודיות ב-1871.
המתיישבים היהודיים הראשונים בצפון אמריקה הגיעו למושבה ההולנדית של ניו - אמסטרדם ב-1654. היה עליהם אסור להחזיק משרד ציבורי, לפתוח חנות קמעונאית או להקים בית כנסת. כשהמושבה נכבשה על ידי הבריטים בשנת 1664, לא נותרו זכויות יהודיות, אך ב-1671 היה אשר לוי היהודי הראשון ששירת בחבר מושבעים בצפון אמריקה.
באימפריה הרוסית ההגבלות היהודיות בוטלו לחלוטין אחרי מהפכת אוקטובר ב-1917, בה ליהודים היה תפקיד בולט. לרוסיה הסובייטית היה את האוכלוסייה הגדולה ביותר של יהודים בכל אירופה.
שנות ה-60 של המאה ה-5

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
אילן מעוז

ביוגרפיה

מעוז (במקור מכטינגר) נולד בתל אביב. שירת כקצין בגייסות השריון. בשנת 1964 נכלל בקבוצה של קצינים אשר יצאה לגרמניה כדי להכיר את טנק פטון M48 האמריקאי לקראת הכנסתו לשירות בצה"ל. בשנת 1965 עבר קורס קציני שריון בבית הספר לשריון של צבא ארצות הברית בפורט נוקס קנטקי .עם חזרתו ארצה נמנה עם סגל גדוד 79, גדוד טנקי הפטון הראשון שהוקם בצה"ל.
לאחר תקופת שירות כמדריך בקורס מפקדי טנקים מגמת פטון חזר מעוז לגדוד 79 ומונה לשלישו, כשהוא מפקד על טנק, ויצא עם הגדוד למלחמת ששת הימים בחזית הדרום.
ב-5 ביוני 1967 השתתף הגדוד בקרב הג'יראדי בצפון סיני. במהלך הקרב ותחת הפגזה ארטילרית כבדה ראה מעוז לפניו את הטנק של מפקד הפלוגה אביגדור קהלני נפגע ומתלקח. קהלני קפץ ממנו כשבגדיו עולים באש. מעוז פקד על הטנק להתקרב לטנק הבוער, ירד ממנו, סייע לקהלני לכבות את האש ופינה אותו לקבלת טיפול רפואי. לאחר מכן שב לקרב, טיפל בנפגעים נוספים ואף העביר לסגן מפקד הגדוד חיים ארז, הוראה ממפקד החטיבה - שמואל גורודיש לקחת פיקוד עליו לאחר שמפקדו אהוד אלעד נהרג. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה של קהלני ועמד בראשה עד תום המלחמה. לאחר המלחמה ובמהלך כל מלחמת ההתשה הוסיף לשרת כמפקד פלוגת טנקים מבצעית ומונה כסגן מפקד גדוד 79 תחת פיקודו של אביגדור בן-גל.
על פעולתו של מעוז לפינויו של מפקד הפלוגה קהלני תחת הפגזה ארטילרית כבדה, הוענק לו ציון לשבח, אשר הומר בשנת 1973 לעיטור המופת.
במלחמת יום הכיפורים נקרא לשירות בחטיבת המילואים - חטיבת הצליחה 421 תחת פיקודו של חיים ארז, והיה סגנו של גיורא לב בגדוד 264 - הגדוד הראשון שצלח התעלה. בין השאר היה ממונה על גרירת הדוברות אל התעלה לקידום הצליחה.
בין השנים 1975 - 1984 גויס לחיל האוויר בתפקידי מנהלה - הקים את מדור שכר וגמלאות בחיל, שימש כקצין ניהול להק מודיעין וקצין ניהול בית הספר לטיסה ומפקד מגמת מינהלה בבית ספר לקצינים של חיל האוויר.]
פרש לגמלאות בשנת 1984.
בשנת 1999 היה ממקימי המועצה לביטחון לאומי, ושרת בה במשך 8 שנים בתקופת היועצים לביטחון לאומי דוד עברי, עוזי דיין, אפרים הלוי וגיורא איילנד.
מרקוס ומוואקאריס

רקע משפחתי ותחילת דרכו

מרקוס ומוואקאריס נולד בשנת 1905 בכפר דנאקוס באי סירוס שבאיים הקיקלאדיים וגדל באותו אי בשכונת סקאלי ב"אנו חורה" בעיר אני סירוס. הוא היה הבן הבכור מבין ששת הילדים של דומיניקוס ומוואקאריס ושל אשתו אלפידה (לבית פרוֹבֶלֶנגיוס), 

בני איכרים עניים. בדומה לרבים מתושבי האי הם היו בני הדת הרומית - קתולית. משם כינויו של ומוואקאריס ביוון - Φράγκος "פראנגוס" ("הפרנקי"), שם שבו הרוב האורתודוקסי ביוון היה מכנה את הקתוליים המקומיים לפי הכינוי בשימוש לגבי הזרים מן המערב - למשפחתו הייתה מסורת מוזיקלית, כשסבו היה מחבר שירים ולחנים ואביו ושני דודיו מצד האב היו מנגנים בחמת החלילים היווני "גאידה". כילד לפעמים ליווה מרקוס את נגינת אביו בצלילי תוף.
ומוואקאריס נטש מוקדם את בית הספר ועבד יחד עם אמו בבית חרושת לכותנה. 
בגיל 12, מתוך חשש-שוא שהמשטרה מחפשת אותו, עזב מרקוס את האי והפליג לפיראוס (פיריאס), שם עבד לפרנסתו בעבודות שונות: היה סבל בנמל, פקיד במכרה פחם, לטש וקצב. אחרי שבעות ביום עמל קשות  במלאוכתיו השונות בערבים היה מבלה ומעשן חשיש בחברת זונות. המשפחה הצטרפה אליו בפיראוס מאוחר יותר. 
המשיכה למוזיקה דחפה אותו ללמוד תוך זמן קצר (חצי שנה, לפי האגדה - אצל בוזוקאי ניקוס איוואליוטיס, שנודע בשם "ניקוס הזקן") את אמנות הנגינה בבוזוקי והצליח להשתלב במועדונים ובמחששות הקרויים "טֶקֶדֶס" (ביחיד: טֶקֶה) שקהלם היו אנשים פשוטים ואף מהעולם התחתון. 
עם הזמן נעשה מוכר הודות לווירטואוזיות של נגינתו ולכישוריו כיוצר.

חיים אישיים

ומבאקאריס השאיר שלושה ילדים, סטליוס, סטברוס ודומניקוס. 
סטליוס ומוואקאריס נשא לאישה את ההולנדית מריה טוב, אחותם של בני הצמד המוזיקלי "פלינגסאונד טול אנד טול".
הוא שר יחד עם אשתו  ועם בנותיהם גלה וקורינה ומוואקאריס את הלהיט של להקת טו אנד טול "אלני" (לחן:ברוס סמיטון)
טביעת האונייה שלי

טביעת האונייה שלי התרחשה ב-30 באוגוסט 2007. אוניית המטען שלי (Shelly) טבעה בים התיכון בקרבת נמל חיפה לאחר שאוניית תענוגות נגחה בה בחשכה. שניים מאנשי צוות האונייה נספו בתאונה.

רקע

האונייה נבנתה על נהר הדנובה בבולגריה והושקה ב-1973 תחת השם זלאטוגרד (Zlatograd). אורך האונייה היה 80.8 מטר, רוחבה 11.9 מטר והיא הייתה בעלת נפח של 1,837 GRT . היא הייתה מונעת על ידי מנוע דיזל בעל מדחף יחיד, שסיפק לה מהירות של 22 קשר.
האונייה החליפה בעלים ושמות מספר פעמים. ב-2003 נרכשה על ידי החברה הישראלית י. כספי קווי מטען, שרשמה אותה בשם שלי תחת הדגל הסלובקי. היא אוישה באנשי צוות מלאומים זרים.

התאונה

ב-30 באוגוסט 2007 עגנה האונייה מול חוף ישראל, כ-3 קילומטר מנמל חיפה, כשעליה 13 אנשי צוות ומטען של 2,480 טון גבס. בשעה 22:00 נגחה בה בטעות אוניית התענוגות הקפריסאית סלמיס גלורי. האונייה, בעלת נפח של 10,392 GRT, יצאה מן הנמל זמן קצר לפני כן ועליה 700 נוסעים ואנשי צוות. כתוצאה מהנגיחה נבקעה האונייה שלי לשני חלקים וטבעה במהירות במים בעומק של כ-20 עד 30 מטר. היא נחתה על קרקעית הים כאשר תרניה בולטים מעל פני המים.
11 אנשי צוות נטשו את האונייה הטובעת ורובם עלו על גבי סירת הצלה ששוגרה מהסלמיס גלורי. כל ה-11 נאספו אחר כך על ידי חיילי חיל הים, שהגיעו לאתר הטביעה בספינות דבור וצרעה ובמסוק.
לאחר היוודע דבר התאונה ומחשש לנפגעים רבים הוזעקו לנמל חיפה עשרות אמבולנסים של מגן דוד אדום.
שני אנשי צוות נוספים של האונייה שלי - מהנדס ומלח מאוקראינה ואינדונזיה - לא נמצאו. מבצע חיפושים אחריהם החל בהשתתפות כלי שיט, כלי טיס וצוללנים. 12 שעות לאחר התאונה נמצאו גופותיהם בתוך האונייה הטבועה על ידי צוללנים של חיל הים וחולצו. פעילות נמל חיפה הופסקה עקב מבצע החיפושים ועד לאחר מציאת הגופות.

לאחר התאונה

לא היו נפגעים עקב ההתנגשות על סיפון האונייה סלמיס גלורי. היא נגררה לאחר התאונה חזרה לנמל חיפה והתברר כי נגרם לה נזק קל. לצורך החקירה עוכבה האונייה בנמל עד 6 בספטמבר, ואז התיר לה בית משפט השלום בעיר לעזוב את הנמל. בשנת 2009 נמכרה האונייה לפירוק.
כתוצאה מהתאונה הזדהם הים מול חיפה בכחמישה טון של סולר ושמן שדלפו מהאונייה הטבועה. עקב כך נאסרה הרחצה בחוף קריית חיים.
ועדת חקירה מטעם רשות הנמלים והספנות וכן משטרת ישראל חקרו את נסיבות התאונה בסיוע של שלטונות קפריסין. הוועדה קבעה שהתאונה התרחשה בשל תקלה, שגרמה לאובדן ההיגוי של הסלמיס גלורי בעת שנמצאה בקרבת האונייה שלי.
שנים אחדות לאחר התאונה פורקו שרידי האונייה והוצאו מן הים.
בשנת 2014 הגיש משרד הביטחון תביעה אזרחית נגד החברות המנהלות של שתי האוניות שהיו מעורבות בתאונה. המשרד תבע מהן לשפות אותו בסכום של שני מיליון שקלים בגין ההוצאות שנגרמו לצה"ל במהלך פעולות החילוץ לאחר התאונה.
אלונה איינשטיין

ביוגרפיה

נולדה כאלונה שוחט בקיבוץ כפר גלעדי בשנת 1936, למשפחה ממייסדי הקיבוץ וארגון השומר, בתם של מלכה וגדעון שוחט (גדע), מראשוני הטייסים של חיל האוויר הישראלי, ונכדתם של החלוצים מניה וישראל שוחט.
לאחר שירותה הצבאי נישאה לאברהם פלישמן, מהנדס ישראלי שעבד בלוס אנג'לס. לאחר תקופה קצרה התגרשו השניים ואלונה שבה ארצה. עם שובה כתבה מכתב הערצה לזמר אריק איינשטיין, ולאחר היכרות קצרה נישאו השניים בשנת 1963. טקס הנישואין התקיים במבואה של תיאטרון הבימה, שם שיחק איינשטיין באותה העת במחזמר המצליח "אירמה לה דוס". במהלך נישואין אלו נולדה לשניים בתם הבכורה שירי. לאחר ארבע שנות נישואין התגרשו השניים.
גירושיה של אלונה מאריק יצרו אצלה דחף חזק להשקיע בקריירה כצלמת מקצועית, ובזכות כישרונה אף הצליחה בתחום. תצלומיה מאותה עת מעטרים את טובי האלבומים של סוף שנות השישים וראשית שנות השבעים, החל מאלבומיו של אריק איינשטיין עצמו, וכלה באלבומיהם של זמרים כדוגמת שלום חנוך, אושיק לוי, מתי כספי, השלושרים ועוד.
בשנת 1968 שבה אלונה ונישאה לאריק איינשטיין. התקליט "פוזי" שהקליט אריק בשנת 1969 נקרא על שם כינוי החיבה  שלה. בשנת 1971, נולדה בתם השנייה, יסמין, שעל שמה נקרא אלבומו של איינשטיין משנת 1972. באפריל 1972 הורשעה בהחזקת סם. הזוג התגרש בשנית שנים ספורות לאחר מכן. אלונה שיחקה בתפקידים קטנים בסרטיו של אורי זוהר: "מציצים" ו"עיניים גדולות", ובסרטו של בועז דוידזון - "שבלול".
בסוף שנות השבעים חזרה בתשובה יחד עם שתי בנותיה, עזבה את תל אביב ואת מקצוע הצילום, והשקיעה את מרצה בהחזרה בתשובה. שתי בנותיה, שירי ויסמין, נישאו לשני בניו הבוגרים של אורי זוהר, אפרים פישל ושלום (בהתאמה), שחזרו אף הם בתשובה עם אביהם.
אלונה איינשטיין נפטרה בינואר 2006 ממחלת הסרטן והובאה למנוחות בהר המנוחות.
תנאי שירות (צה"ל)

בצה"ל, תנאי שירות (בראשי תיבות: ת"ש) הוא תחום הנמצא באחריות אגף כוח האדם (אכ"א), שמטרתו לאזן בין צרכיו האישיים של הפרט בצה"ל לצורכי המערכת הצבאית. כלים עיקריים הנתונים לרשות גורמי הת"ש בצה"ל הם הטבות כלכליות לנצרכים, קורסים והשתלמויות שונות, וכן הקלות בתנאי שירות (הת"ש), המתבטאות בעיקר בתדירות יציאת החייל לביתו ובחופשות להן הוא זכאי.
עבודת המטה בנושא מרוכזת על ידי מחלקת הפרט שבאכ"א ועל ידי חטיבת תכנון ומנהל כוח האדם (חתומכ"א). האחריות הישירה לתחום זה נתונה בידי מש"קיות ת"ש המוכשרות לתפקידן על ידי חיל השלישות. המש"קיות כפופות לקצינות ת"ש, ולעיתים משרתים תחתיהן חיילים בתפקיד פעילי ת"ש. 
רוב בעלי התפקיד 'מש"ק ת"ש' הן חיילות, אך משרתים גם מש"קי ת"ש בנים ביחידות למסגרות חרדיות כמו נצח יהודה, לשכות הגיוס ומספר רחב של יחידות צבאיות בהן משרתים חרדים כחלק מהיחידה, וקיימים  מש"קי ת"ש בנים גם ביחידות ללא חרדים. אוכלוסיית מש"קי הת"ש הבנים מורכבת בדרך כלל בחורים מישיבות ההסדר.
תפקיד מש"קית הת"ש הוא טיפול וסיוע לפרט בפתרון בעיות אישיות וסוציו-אקונומיות, כגון קשיים כלכליים, חברתיים ומשפחתיים, וכן סיוע לפרט בכל הקשור להטבות ותנאים שמספק הצבא. הטיפול בחיילים נעשה באמצעות פגישות וריאיונות עימם בבסיס, נסיעות לביקורים בבתיהם, תיאום מול מפקדיהם והסתייעות בקציני הת"ש היחידתיים. לעיתים נדרש סיוע באמצעות פנייה למחלקה לשירותים חברתיים או למוסדות רווחה אזרחיים רלוונטיים אחרים.
תהליך ההכשרה לתפקיד נעשה לאחר תהליך מיון של המועמדות לשירות ביטחון. המועמדים שהתקבלו עוברים קורס הכשרה ייעודי, והאות שניתן בתום הקורס הוא שרוך בצבע סגול.
ארתור ארץ פון שטראוסנבורג

חייו

פון שטראוסנבורג נולד בעיר סיביו בטרנסילבניה. הוא התנדב לצבא ב-1876. לאחר מכן הצטרף לצבא הקבע בדרגת סרן ולמד באקדמיה הצבאית בווינה בשנים 1885-1887. לאחר מכן הצטרף למטה הכללי והתקדם בדרגות כשהוא משמש בתפקידי מטה.
ב-1908 מונה למפקד חטיבת  חיל הרגלים ה-61 בדרגת גנרל-מיור. הוא קיבל אות הוקרה על הצלחתו בתמרונים. בסתיו 1912 הועלה לדרגת לוטננט פילדמרשל ומונה לפקד על הדיוויזיה ה-15. ב-1912 חזר למלא תפקיד בכיר במשרד המלחמה בווינה.
בפרוץ המלחמה באוגוסט 1914 חזר לפקד על הדיוויזיה ה-15 והשתתף בהצלחה בקרבות בחזית המזרחית בגזרת גליציה נגד הצבא הרוסי. בספטמבר 1914 מונה למפקד הקורפוס ה-6 במקום סבטוזר בורוייביץ', שעבר לפקד על הארמייה השלישית. ב-1915 לחם במתקפת גורליצה-טרנוב במסגרת הארמייה הרביעית לצד הארמייה הגרמנית ה-11 בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן וזכה לשבחים רבים מעמיתיו הגרמנים.
במערכת רומניה, פיקד פון שטראוסנבורג על הארמייה הראשונה ולצד הארמייה הגרמנית התשיעית בפיקודו של אריך פון פאלקנהיין הם הביסו את הצבא הרומני. פון שטראוסנבורג זכה לשבחים מהרמטכ"ל קונרד פון הצנדורף ומקרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ב-1 במרץ 1917 פיטר הקיסר קרול הראשון את הרמטכ"ל קונרד פון הצנדורף ומינה את פון שטראוסנבורג במקומו.
בשיתוף עם הגרמנים ניצח פון שטראוסנבורג את האיטלקים בקרב קפורטו באוקטובר 1917, אך נכשל במתקפתו בקרב הנהר פיאווה, ביוני 1918.
פון שטראוסנבורג קיבל עליו את האחריות לכישלון בחזית איטליה וביקש להתפטר, אך הקיסר סירב לקבל את התפטרותו. בליל ה-3 בנובמבר 1918 התפטר הקיסר מתפקיד המפקד העליון של הצבא והעביר אותו לפון שטראוסנבורג, אבל זה סירב לקבלו משום שלא רצה להיות מעורב בחתימה על שביתת הנשק.
לאחר המלחמה הוא התיישב בווינה. הוא לא רצה להתיישב בטרנסילבניה שם נולד, כי היא ניתנה לרומניה אותה הביס במלחמה. ממשלת הונגריה סירבה לתת לו פנסיה והוא חי חיי דוחק והתפרנס מתרומות שקיבל. רק ב-1926 הסכימה הממשלה ההונגרית לשלם לו פנסיה בתנאי שיבוא כל פעם לקבלה בבודפשט. ב-1 ביוני 1935, בעת שהיה בבודפשט במטרה לקבל את הפנסיה שלו, לקה בהתקף לב ונפטר.
הוא נקבר בבודפשט בטקס צבאי מלא.