google/wiki40b huggingface dataset:
הגבעה המערבית

הגבעה המערבית היא אחת משתי גבעות עליהן השתרעה ירושלים בתקופת בית שני, ועליה שוכנים בימינו הרובע היהודי, הרובע הארמני, והר ציון. גבולה המזרחי של הגבעה הוא הגיא המרכזי החוצה את ירושלים הקדומה לשתי גבעות: המערבית והמזרחית.  חלק מן החוקרים סבורים כי כבר בתקופת בית ראשון שכנה ירושלים לא רק על הגבעה המזרחית, אלא גם על המערבית, ולסברתם זאת התקבל חיזוק, עם מלחמת ששת הימים, לאחר ביצוע חפירות במקום.

המרחיבים והמצמצמים

המרחיבים והמצמצמים, הוא השם בו נהוג לכנות את חוקרי ירושלים הקדומה, על פי השקפת עולמם לגבי גודלה של ירושלים בעת ייסודה, ובתקופת בית ראשון. בעוד שהמרחיבים כוללים את הגבעה המערבית בשטחה של העיר הקדומה, הרי שהמצמצמים סוברים שהעיר נוסדה על הגבעה המזרחית בלבד.

המרחיבים

המרחיב הראשון הוא יוסף בן מתיתיהו, הכותב בפירוש כי "העיר נוסדה על שתי גבעות צופות ועמק מפריד ביניהן בתווך". לדבריו החומה הקדומה שהקיפה את הגבעה המזרחית, ואת חלקה הדרומי של הגבעה המערבית, נבנתה על ידי דוד ושלמה.
המרחיבים בני ראשית המאה ה-20, הסתמכו במחקרם על פסוקי התנ"ך. בספר יהושע מתואר גבול נחלת שבט יהודה מדרום לצפון: "וְעָלָה הַגְּבוּל גֵּי בֶן-הִנֹּם אֶל-כֶּתֶף הַיְבוּסִי מִנֶּגֶב הִיא יְרוּשָׁלִָם וְעָלָה הַגְּבוּל אֶל-רֹאשׁ הָהָר אֲשֶׁר עַל-פְּנֵי גֵי-הִנֹּם יָמָּה אֲשֶׁר בִּקְצֵה עֵמֶק-רְפָאִים צָפוֹנָה" כלומר: כתף היבוסי (היא ירושלים) נמצאת מצפון לגיא בן הינום, ומאחר שהגבעה המערבית נמצאת צפונית לגיא בן הינום, הרי שירושלים הייתה שם כבר בתקופת התנחלות השבטים. תיאור נוסף עליו הסתמכו המרחיבים נמצא בספר דברי הימים: "וַיֵּשֶׁב דָּוִיד בַּמְצָד עַל-כֵּן קָרְאוּ-לוֹ עִיר דָּוִיד. וַיִּבֶן הָעִיר מִסָּבִיב מִן-הַמִּלּוֹא וְעַד-הַסָּבִיב וְיוֹאָב יְחַיֶּה אֶת-שְׁאָר הָעִיר". המילוא וסביבותיו, הם הגבעה המזרחית, מכאן מסקנתם כי שאר העיר שאותה בנה יואב הם הגבעה המערבית. גם הפסוק בספר תהילים: "יְרוּשָׁלִַם הַבְּנוּיָה כְּעִיר, שֶׁחֻבְּרָה-לָּהּ יַחְדָּו" לטענת המרחיבים מעיד, כי ירושלים נבנתה על שתי גבעות שחוברו.

המצמצמים

המצמצמים טענו כי על פי גודלן הממוצע הידוע של ערים בישראל בתקופה הישראלית (בין 20 ל-40 דונם), לא ייתכן שירושלים השתרעה באותה תקופה, על שתי הגבעות גם יחד. המצמצמים התעלמו מהעובדה שיוסף בן מתיתיהו היה תושב ירושלים והכיר את הטופוגרפיה שלה, והאשימו אותו באנכרוניזם. הם הסתמכו על כך שבגבעה המערבית, לא נמצאו, באותה עת, כל ממצאים ארכאולוגיים, הקשורים לתקופת בית ראשון.

חפירות ארכאולוגיות

על מנת להכריע בין דעתם של המרחיבים לדעתם של המצמצמים, היה צורך בהכרעה ארכאולוגית חד משמעית. הכרעה כזאת סיפקה הארכאולוגית הבריטית פרופסור קתלין קניון שחפרה בירושלים בין השנים 1967–1961. לקניון הייתה שיטת חפירה יסודית ביותר אשר נקראה שיטת וילר קניון. על פי שיטה זאת, אזור החפירה מחולק לריבועי חפירה קטנים ואחידים, הנחפרים בזהירות וביסודיות רבה. קניון לא מצאה שרידי יישוב, וקבעה בפסקנות שלא התקיים יישוב ישראלי בגבעה המערבית, כל ימי הבית הראשון.
אך דווקא שיטתה של קניון שהוכיחה את עצמה במקרים רבים, במקרה זה הייתה בעוכריה. החפירות באזור מצומצם לא אפשרו לה לגלות את שגילה הארכאולוג נחמן אביגד  שחשף ברובע היהודי את שרידי החומה הרחבה משלהי המאה ה-8 לפנה"ס, והוכיח כי הגבעה המערבית (או לפחות חלק ממנה) יושבה (לכל הפחות מאותו הזמן) והיוותה חלק מירושלים המקראית. קביעה זאת קיבלה חיזוק כאשר נמצאו שרידים נוספים מתקופה זו, ברוב המקומות שבהם העמיקו לחפור.
עם זאת, מסקנתו של אביגד מתייחסת למאה השמינית לפנה"ס, אך טרם נמצאו הוכחות לגבי תקופות שקדמו לה.
מכון אדלר

מכון אדלר בישראל הוא מרכז טיפולי המאוגד כעמותה ללא כוונת רווח שמטרתו להנחיל וליישם בחברה פילוסופיית חיים המבוססת על גישתו של אלפרד אדלר, פסיכולוגיה אינדיבידואלית, המשלבת רעיונות מתחום הפסיכולוגיה החברתית, ההומניסטית והמערכתית. המכון הוא אחד ממספר רב של מכוני אדלר בעולם והגדול שבהם.

היסטוריה

ניצניה של רשת המכונים העולמית החלו בקהילת אנשי מקצוע שהתעניינו בתורתו של אדלר בעירו וינה בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה, ולאחריה הוקמו מספר קהילות כאלו בשנות ה-20 של המאה ה-20 ובתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 בגרמניה, אנגליה, ארצות הברית ועוד, בעקבות ביקורים והרצאות של אלפרד אדלר שעוררו עניין ויצרו קבוצות אנשי טיפול שעסקו בנושא. לאחר מותו של אדלר ב-1937 המשיכה בתו אלכסנדרה בפעילות זו. בתקופה זו ובמהלך מלחמת העולם השנייה עבר מרכז הפעילות העולמי מאירופה לארצות הברית. ב-1952 נוסד מוסד אדלר מחדש, בשם "האגודה העולמית לפסיכולוגיה אינדיבידואלית". מאז נוסדו מכוני טיפול והכשרה על שם אדלר בכל רחבי העולם המערבי.
המכון הוקם בישראל ב-1963, על ידי קבוצת פסיכולוגים, אנשי חינוך ועובדים סוציאלים ובראשם פרופ' רודולף דרייקורס, תלמידו של אדלר. המכון יסד בישראל את בית הספר להורים והיה הראשון בארץ בתחום הדרכת הורים והנחיית קבוצות.
ברכת שכוחו וגבורתו מלא עולם

מקור ופרטי הברכה

הברכה היא אחת מברכות הראיה שתיקנו חז"ל. מקורה בדברי המשנה: "על הזיקין, ועל הזועות, ועל הרעמים, ועל הרוחות, ועל הברקים אומר: ברוך שכחו וגבורתו מלא עולם".
עניין הברכה הוא שבח לקב"ה על תופעות טבע שניכר בהם כוחו וגדולתו. פירוש הברכה כתב במשנה ברורה: ברוך הנותן כח להטבע להראות כח יוצר בראשית כדי שייראו מלפניו.
בתלמוד מבואר כי בניגוד לראיית תופעות טבע מיוחדות אחרות כמו הרים וימים וכדומה בהן שייכת רק ברכת עושה מעשה בראשית ולא כוחו וגבורתו מלא עולם (לפי שאלו תופעות מקומיות ואינן "מלאים עולם" – רש"י), בראיית התופעות הנ"ל שייכים שני הברכות: עושה מעשה בראשית ושכוחו וגבורתו מלא עולם. רש"י מבאר שבכל אחד ממקרים אלו יש לברך את שתי הברכות גם יחד. אך ראשונים אחרים מפרשים שכוונת הגמרא לומר שבמקרים אלו ניתן לברך כל אחת מברכות אלו, איזו מהן שירצה. כדעה זו נפסק בשולחן ערוך.
ביחס לכל התופעות המוזכרות במשנה דעת רוב האחרונים שאין לברך אלא בשיעור הזמן של תוך כדי דיבור אך לא לאחר מכן, כך למשל על ברקים ורעמים יש לברך רק אם לא עבר זמן שיעור כדי דיבור מאז ששמע קול הרעם או ראה את הברק וכיוצא בזה.

הברכה על ראיית כוכב שביט

את הזיקים המוזכרים בדברי המשנה מבאר האמורא שמואל שהם "כוכבא דשביט". רש"י מפרש: "כוכב היורה כחץ ברקיע ממקום למקום, וארוך כשבט שהוא יורה, ונראה כמו שפותח רקיע", וכוונתו לנקרא בימינו מטאור או כוכב נופל. אך מדברי ספר הערוך (ערך זק) בשם רב האי גאון נראה שמפרש שהכוונה לכוכב שביט. הרמב"ם כלל את שני הפירושים יחד וכתב "ועל האור שבאויר שיראו כאלו הם כוכבים נופלים ורצים ממקום למקום, או כמו כוכבים שיש להם זנב", וכך פסקו האחרונים שיש לברך על שני הדברים.

הברכה על רעידת אדמה

על פי המבואר במשנה יש לברך ברכת שכוחו וגבורתו מלא עולם על "הזוועות", והם רעידת האדמה כפי שנתבאר בגמרא. מאחר שלא נתנו חכמים שיעור לעוצמת הרעידה כתבו הפוסקים שיש לברך על כל רעידה המורגשת, אפילו כזו שאינה עלולה לסכן חיי אדם.

הברכה על ברקים ורעמים

בנוגע לברכה על רעמים וברקים המופיעים תמיד יחד, המנהג כיום הוא לברך תחילה על הברק ברכת עושה מעשה בראשית וכששומעים קול הרעם מברכים שכוחו וגבורתו מלא עולם, זאת אף שכאמור מצד הדין ניתן לברך על כל אחד מהן איזו ברכה שרוצים. 
באשר לתדירות שיש לברך ברכות אלו מבואר בתלמוד ירושלמי ש"דיו פעם אחת ביום", וביארו שזהו דווקא כאשר העננים לא התפזרו בינתיים; במקרה זה ניתן להתייחס לכל הברקים והרעמים כתופעה אחת ודי בברכה אחת ביום, אך אם העננים התפזרו ושבו מחדש לכסות את השמיים אפשר לברך ברכות אלו שוב.

הברכה על רוחות סערה

בגמרא פירשו שה"רוחות" שהוזכרו במשנה הם רוחות חזקות מאוד המכונות "זעפא" והיינו סופה. התוספות מביאים ירושלמי המחלק בין רוחות חזקות מאוד הבאות "בזעף" עליהן מברכים ברכה זו, לרוחות הבאות בנחת (אך גם הן חזקות ואינן שגרתיות) עליהן יש לברך ברכת עושה מעשה בראשית בלבד. וכך נפסק בשולחן ערוך שמברכים ברכה זו רק "על רוחות שנשבו בזעף". כיון שאין אנו בקיאים להבחין בין הבאים בזעף לבאין בנחת, פסק המשנה ברורה שטוב לברך תמיד על רוח סערה רק ברכת עושה מעשה בראשית. אך ביחס לסופות טרופיות (הוריקן) החזקות לפי כל קנה מידה הכריעו הפוסקים שיש לברך עליהן ברכת שכוחו וגבורתו מלא עולם. גם את ברכת הרוחות אין לברך אלא פעם אחת כל זמן שמדובר באותה סופה.
בניין לסייל-ווקר

היסטוריה

במקור תוכנן הבניין בצורת "ר" ולגובה של 37 קומות. הוא מחופה בחזיתותיו בגרניט ואבן גיר.
כמו בניינים אחרים בשיקגו, הוא מואר באור זרקורים צבעוני בלילות. חלקו העליון מואר בתאורה כחולה בדרך כלל.
הרובע הגותי

הרובע הגותי (קטלנית: barri Gòtic או el Gòtic) הוא הרובע המרכזי בעיר העתיקה של ברצלונה. הרובע משתרע בין שדרת לה רמבלה ורחוב ויה לייטאנה, ומהים התיכון לרחוב רונדה דה סנט פרה. הרובע הגותי הוא הרובע העתיק ביותר בברצלונה אשר נבנה עוד בימי הביניים, על אף מספר שינויים שעברו ברובע במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. ההיסטוריה של הרובע הגותי ארוכה: הרומים בנו באזור הרובע את העיירה ברסינו, שהייתה למעשה ראשיתה של ברצלונה כפי שהיא היום ואף העניקה לה את שמה. לכן ניתן לראות שרידים רבים מהתקופה הרומית ברובע (למשל במקדש אוגוסטוס, וחומת העיר על יד כיכר ריי. גם לאחר הרומיים הרובע שימש כמרכז העיר עד ימי "היציאה מהחומות" של ברצלונה כאשר בנו עשירי העיר את רובע אישמפלה. לשיא פריחתו הגיע הרובע בתקופת ימי הביניים (שבה נבנו רוב המבנים שאנו רואים היום). הרובע הגותי מלא בסמטאות קצרות ואפלות, הכוללות ריכוז של מבנים גותיים, ארמונות פאר וכנסיות. עד לגירוש ספרד ב-1492 היה הרובע מרכז החיים של היהודים שהיו דאז מדינאים, רופאים ואנשי מדע. שרידים מהתקופה היהודית של העיר ברצלונה אפשר לראות עד היום בבית הכנסת מאיור (כנראה שהוא בית הכנסת העתיק באירופה) שנמצא ברובע. שריד מפורסם נוסף לקהילה היהודית בעיר היא שמה של אחת הסמטאות - Carrer del Call - שנגזר מהמילה העברית "קהל" ומרמז על כך שהוא היה רחוב "הקהילה", הרחוב שבו היו מגוון מבני הציבור של הקהילה היהודית באותם ימים. לכל רוחבו של הרובע ניתן למצוא כיכרות עתיקות ושווקים קטנים בסגנון בנייה גותי ייחודי עתיק לצד חנויות בגדים וגלריות אומנות לתיירים.
גרהם סימסיון

גרהם סימסיון (באנגלית: Graeme C. Simsion) הוא סופר, תסריטאי, מחזאי ומנהל מערכות מידע אוסטרלי ממוצא ניו זילנדי.
סימסיון נולד באוקלנד שבניו זילנד בשנת 1956 ומתגורר כיום באוסטרליה. הוא בעל תואר שני בכלכלה ותואר דוקטור מטעם אוניברסיטת מלבורן. במהלך חייו כתב תסריטים, סיפורים קצרים ומחזות, וכן התמחה בייעוץ עסקי וניהול מערכות מידע. בשנת 1982 הקים חברת ייעוץ מצליחה, Simsion Bowles & Associates, שהעסיקה 70 עובדים ב-3 ערים שונות ונמכרה בשנת 1999. הוא פרסם שני ספרים וכן מאמרים שעסקו בניהול מערכות מידע והרצה בנושא ברחבי העולם. בנוסף הקים סימסיון חברה לייבוא יינות בשם Pinot Now יחד עם סטיבן נוטון.
פרויקט רוזי הוא ספר הפרוזה הראשון של סימסיון. הרומן זכה להצלחה חסרת תקדים עוד בטרם פורסם, כאשר נמכר ליותר משלושים וחמש מדינות בעולם וגרף מקדמות של כשני מיליון ליש"ט. כתב היד של הרומן זכה בשנת 2012 בפרס Victorian Premiere's Unpublished Manuscript, המוענק ליצירות הרואות אור באוסטרליה. הספר השני, ספר המשך ל"פרויקט רוזי",נקרא בשם אפקט רוזי , יצא לאור באנגלית ב-2014, וב-2015 הגיע לישראל. הספר השלישי, הכל בגלל רוזי הוא "רומן חכם, מצחיק ומעורר מחשבה על גידול ילדים בימינו, על האופן שבו נתפסת שוֹנוּת אישיותית, ועל התוויות שהחברה ממהרת להצמיד לאנשים שלא עומדים בנורמות המקובלות".
סימסיון נשוי לאן בויסט (Anne Buist), פרופסור לפסיכיאטריה, ולהם 2 ילדים.
בנימין בן זרח

תולדות חייו

כפייטנים רבים, מעט מאד ידוע על תולדות חייו. באשר למקום פועלו חלוקות הדעות. לדעת צונץ הוא בן האזור הביזנטי, אברהם פרנקל שיער שהסיק כך מאחר שבפיוטיו הזכיר רבות את המוסלמים בכינויים שונים, וההיכרות עם המוסלמים הייתה נרחבת יותר במזרח אירופה (אזכורים אלו אינם מצויים בפיוטי בני אשכנז וצרפת)., אחרים מיקמו את ר' בנימן בר זרח דווקא באזורים נוצריים: איטליה הצפונית, או אף אשכנז או צרפת. אברהם פרנקל מקבל את ראייתו של צונץ מאזכור המוסלמים, אך ממקד את מקום פעילותו של ר' בנימן מדרום איטליה שבתקופה זו נכבש חליפות על ידי האימפריה הביזנטית מחד והשושלת הפאטימית מאידך. בכך הוא מסביר הן את אזכור המוסלמים והן את תפוצת פיוטיו באשכנז.

זמנו

באחד מפיוטיו על חורבן בית המקדש כתב רבי בנימין:
זה כמה שנים תשע מאות ותשעים ועוד / זבוליך וחומתיה נפולים ואין לזקוף עוד
— מתוך זולת "אנא השקיפה וראה מלך רם וגואל"
משורה זו הסיק צונץ, שהפיוט נכתב יותר מתשע מאות ותשעים שנה לאחר החורבן, אך פחות מאלף (כלומר בין השנים ד'תת"כ, 1060–ד'תת"ל, 1070), ואם כן יש למקד את תקופת פעילות ר' בנימין בר זרח למחצית השנייה של המאה ה-11. אמנם, אברהם פרנקל מצא גרסה אחרת לשורה זו בכ"י, בה נכתב "תשע מאות ושבעים ועוד" ולפי זה ניתן להקדים את זמן חיבור הפיוט ופעילות הפייטן בכלל עשרים שנים קודם לזה.
ג'ו ברנד

ביוגרפיה

ברנד נולדה ברובע וונדסוורת' שבלונדון. אמה הייתה עובדת סוציאלית ואביה היה מהנדס מבנים. ברנד היא האמצעית במשפחה בת שלושה ילדים. כשהייתה בת ארבע עברה המשפחה לגור בכפר סנט מרי פלאט קרוב לעיר סבנאוקס במחוז קנט, בהמשך עברו לכפר בננדן (Benenden). היא למדה בבית ספר יסודי בסנט מרי פלאט ובבננדן, עד גיל 16 למדה בבית הספר לבנות טנברידג' ולס, אחר כך למדה בבית הספר התיכון לבנות הייסטינגס ובבקסהיל קולג'.
אחרי שעבדה בפאב, עבור ארגון בארנרדו, וכאחות סיעודית במעון למבוגרים עם קשיי למידה, התחילה ללמוד לתואר במדעי החברה ולתעודת הסמכה כאחות באוניברסיטת ברונל. אחר כך התחיל עבדה כאחות בריאות הנפש במשך עשר שנים בבית החולים בת'לם בלונדון, בבית החולים ספן קואד בסוונסי ובבית החולים מודסלי בדרום לונדון.

חיים אישיים

ב-1997 התחתנה ברנד עם ברני בורק בשרופשייר.
סאיטו מקוטו

ראשית חייו

סאיטו נולד בנחלת מוצו (כיום מחוז איווטה) למשפחת סמוראים משבט מיזוסאווה. הוא סיים את לימודיו במחזור השישי של האקדמיה הימית הקיסרית ב-1879, וסיים במקום השלישי בכיתתו, מתוך שבע עשר צוערים.

קריירה צבאית

סאיטו נסע לארצות הברית ב-1884, ושימש שם נספח צבאי. כששב ליפן לאחר ארבע שנים, שירת במטה הכללי של הצי היפני. לאחר קידומו לדרגת לוטננט-קומנדר ב-1893, התמנה סאיטו לסגן מפקד הסיירת "איזומי," ולאחר מכן לסגן מפקד אוניית המערכה "פוג'י."
במהלך מלחמת סין-יפן הראשונה פיקד סאיטו על הסיירות "אקיצושימה" ו"איצוקושימה." הוא התמנה לסגן שר הימייה ב-10 בנובמבר 1898, וקודם לדרגת אדמירל משנה ב-1900.

קריירה פוליטית

סאיטו כיהן בתפקיד סגן שר הימייה פעם נוספת במהלך מלחמת רוסיה-יפן. בתחילת המלחמה הוא קודם לדרגת תת-אדמירל, וב-1906 קיבל את עיטור מסדר השמש העולה. לאחר המלחמה כיהן סאיטו בתפקיד שר הימייה במשך שמונה שנים, מ-1906 עד 1914, במהלכן סייע בהרחבת הצי.
סאיטו קיבל את תואר הקזוקו "דאנשאקו" (ברון) ב-21 בספטמבר 1907, וקודם לדרגת אדמירל ב-16 באוקטובר 1912. הוא נאלץ להתפטר מתפקידו כשר הימייה ב-16 באפריל 1914, לאחר שהתברר שהיה מעורב בפרשיית שחיתות, בה היה מעורבים הצי היפני וחברת סימנס, ונכנס לשירות מילואים.
ב-1919 התמנה סאיטו למושל הכללי של קוריאה. מינויו אירע זמן קצר לאחר דיכוי תנועת ה-1 במרץ, תנועה לעצמאות קוריאה, ובעקבות זאת מיתן סאיטו את המדיניות היפנית במדינה, ואיפשר לתושביה חופש רב יותר. סאיטו כיהן פעמיים כמושל קוריאה, מ-1919 עד 1927, ופעם נוספת מ-1929 עד 1931. הוא קיבל את עיטור מסדר פרחי הפאולוניה ב-1924, ותואר הקזוקו שלו הפך ל"שישאקו" (ויקונט) שנה לאחר מכן.

ראש הממשלה

בעקבות ההתנקשות בראש הממשלה אינוקאי צויושי ב-15 במאי 1932 על ידי פעיל אולטרה-לאומני, התמנה סאיטו לראשות הממשלה. סדאו אראקי נותר שר המלחמה, ומיד פנה בדרישות אל הממשלה החדשה. במהלך כהונתו של סאיטו, הכירה יפן בעצמאותה של מנצ'וקואו, ופרשה מחבר הלאומים.
ממשלתו של סאיטו הייתה הממשלה היציבה ביותר בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, והיא החזיקה מעמד עד ה-8 ביולי 1934, אז נאלצה הממשלה להתפטר בעקבות פרשיית שחיתות. אוקדה קייסוקה החליף את סאיטו בראשות הממשלה.
לאחר פרישתו המשיך סאיטו למלא תפקיד חשוב בפוליטיקה היפנית, והתמנה לשומר חותם הקיסר ב-26 בדצמבר 1935. עם זאת, סאיטו איבד את חייו בהתנקשות במהלך מרד הנפל של 26 בפברואר 1936 בביתו שבטוקיו.
לאחר מותו הוענק לסאיטו עיטור מסדר החרצית.
משפט אוילר (גאומטריה דיפרנציאלית)

בענף המתמטי של גאומטריה דיפרנציאלית, משפט אוילר הוא תוצאה על העקמומיות של עקומים על משטח. המשפט מראה כי קיימים כיוונים ראשיים (principle directions) בהם המשטח מתעקל במידה מרבית ובמידה מזערית, וקובע את הקשר המתמטי בין ערכי העקמומיות הראשיים (principle curvatures) - אותם ערכים מקסימליים ומינימליים של העקמומיות - לעקמומיות של המשטח בכיוון שרירותי. המשפט נקרא על שם לאונרד אוילר שהוכיח אותו ב-1760.
בניסוח מתמטי, יהי M משטח במרחב אוקלידי תלת ממדי, ותהי p נקודה על M. מישור נורמלי דרך הנקודה p הוא מישור העובר דרך p ומכיל את הווקטור הנורמל למשטח M בנקודה. דרך כל ווקטור יחידה משיק ל-M ב- p עובר מישור נורמלי PX אשר חותך עקום מ-M. לעקום הזה יש עקמומיות מסוימת κX כאשר מסתכלים עליו כעקום במישור PX. בהינתן שלא כל ה-κX שווים, יש ווקטור יחידה מסוים X₁ עבורו k₁ = κX₁ הוא מרבי, ויש ווקטור יחידה מסוים X₂ עבורו k₂ = κX₂ הוא מזערי. משפט אוילר מאשר שהכיוונים X₁ ו-X₂ ניצבים זה לזה, ויותר מכך, שאם X הוא כיוון אחר על המישור המשיק למשטח, שיוצר זווית θ עם X₁, אז:
,
בפרט, כאשר מציבים  מקבלים את ערכי העקמומיות הראשיים; כלומר הם אכן ניצבים זה לזה.

אינטואיציה והוכחת המשפט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
אוילר גילה את המשפט שלו דרך התבוננות "מושכלת" בקירובים של ההתנהגות המקומית של משטחים . ראשית יש להבחין שערכי העקמומיות לא תלויים בבחירת מערכת הקואורדינטות, לכן נציב את הראשית שלה בנקודה (x,y) ונמקם אותה כך שמישור xy יתלכד עם המישור המשיק למשטח בנקודה (x,y). קיבלנו משטח שמתאפס ב-(0,0) ושכל נגזרותיו הראשונות מתאפסות גם הן באותה נקודה. כיוון שעקמומיות היא גודל מסדר שני, הגיוני לנסות לקרב את המשטח באמצעות משטחים ממעלה שנייה; המבנה המקומי של משטח יכול להיות אליפטי, פרבולואידי, או היפרבולי. המקרה הפרבולואידי מתרחש על פני כדור (העקמומיות בכל כיוון זהה), האליפטי באליפסואיד וההיפרבולי כאשר מדובר במשטח בסביבת נקודת אוכף שלו. אם נחתוך מהמשטח עקומים על ידי העברת מישורים מקבילים למישור xy שקרובים לו באופן אינפיניטסימלי (מישורים מהצורה ), נקבל אליפסה, מעגל או שני ענפים היפרבוליים (במקרה ההיפרבולי העקום אינו סגור משום שבנקודת אוכף חלקים שונים של המשטח נמצאים בצדדים שונים של המישור המשיק).
דרך פורמלית לראות את כל האמור לעיל, היא דרך פיתוח טיילור לסדר שני של הפונקציה: . קיבלנו ביטוי מהצורה  (תבנית ריבועית) שאותו ניתן להביא לצורתו הקנונית המוכרת  באמצעות הצבות ליניאריות מתאימות . הכיוונים הראשיים של המשטח, אותם כיוונים בהם ערך העקמומיות מקסימלי ומינימלי, הם למעשה כיווני הצירים של חתך החרוט (הבאה לצורה הקנונית שקולה למיקום ציר ה-x וציר ה-y על הכיוונים הראשיים של המשטח). הערך המרבי של העקמומיות הוא בכיוון הציר המשני שלו ואילו הערך המזערי בכיוון הציר הראשי. כעת יש לזהות את המקדמים בצורה הקנונית כערכי העקמומיות הראשיות  ו- - המקדמים הללו הם הנגזרות הכיווניות מסדר שני בכל אחד מהכיוונים הראשיים. השלב האחרון בהוכחה הוא קבלת השוויון: , כאשר  הוא העקמומיות בכיוון שרירותי. כאשר מבחינים כי  (כנ"ל לגבי סינוס הזווית) מקבלים את התוצאה של אוילר: .

הפרוצדורות בהן אוילר השתמש לקבלת המשפט שקולות לפרוצדורות המודרניות הנעזרות במטריצת ההסיאן.
That that is is that that is not is not is that it it is

That that is is that that is not is not is that it it is הוא צירוף של מילות קישור באנגלית המדגימות את חשיבות הפיסוק. ניתן לנתח את המשפט בשלוש דרכים שונות כך שייווצר משפט דקדוקי הגיוני. בכל דרך מחלקים את הצירוף לשלושה משפטים לפחות, באופן הבא: 
That that is, is. That that is not, is not. Is that it? It is.
That that is, is that that is. Not is not. Is that it? It is.
That that is, is that that is not. Is not "is that" it? It is.
שתי הדרכים הראשונות נכתבו בסגנון הכתיבה של הפילוסוף פרמנידס. המשפט הופיע גם בסרט "צ'ארלי", כאשר המשפט הודגם על ידי המורה של צ'ארלי, הדמות הראשית בסרט אשר עוברת ניתוח במוח בשביל להעלות את רמת ה-IQ שלו. 
קיימת למשפט גרסה יותר ארוכה והיא:
That that is is that that is not is not that that is not is not that that is that that is is not that that is not is not that it it is.
רשימת תפוצה

רשימת תפוצה היא רשימה של נמענים (שמות וכתובות) שמנהל אדם, גוף או הנמענים עצמם, לשם משלוח דואר לנמענים אלו.
רשימות תפוצה נפוצות מאוד באתרי חדשות, כך כול הקוראים מקבלים את המידע באותו רגע.

שימושים

חלק מרשימות התפוצה לצרכים מסחריים משתדלות להחזיק מספר מוגבל של נמענים בעלי מאפיינים ייחודיים כדי לאפשר לשלוח הודעות ממוקדות לפלח אוכלוסייה ספציפי מבלי לבזבז משאבים על נמענים לא רלוונטיים. אולם כאשר רשימת תפוצה משמשת למשלוח חינם של הודעות, כמו במקרה של דואר אלקטרוני, רשימת התפוצה יכולה להכיל כמה שיותר נמענים ללא קשר למאפיינים של הנמענים. 
רשימת תפוצה באיכות טובה יכולה להמכר בסכומים גבוהים לצורכי פרסום ושיווק.

רשימות תפוצה באינטרנט

במקרים רבים, מטרתו של אתר אינטרנט תהא לגייס רשימת נמענים אליהם ניתן לשלוח תפוצה מסחרית בדואר אלקטרוני. לרוב, ניתן למצוא טופסי הרשמה כאלה בתפריטים צדדיים באתרים ואף כאלמנט אליו מכוונים בדפי נחיתה.
היות שהמדיה האינטרנטית מאפשרת משלוח וניהול תפוצה בצורה נוחה וקלה, הודות לממשקי משתמש מתקדמים, מדובר באפשרות זמינה וזולה בהרבה ממקבילותיה הפיזיות.
הנרשמים לרשימת תפוצה אינטרנטית יצפו לרוב לתמורה כלשהי עבור רישומם - דוגמת הנחות והטבות, מידע עדכני ועדכונים חמים, תוכן ייחודי ועוד.
מבחינה טכנית, גוף התפוצה ייבנה לפי רוב לפי עקרונות בסיסיים ביותר (קרי, תקן HTML4) וללא שימוש באלמנטים מתקדמים, היות ששיקולי אבטחת מידע מונעים מתוכנות דואר אלקטרוני להציג תכנים עשירים.

דואר זבל

האפשרות ליצור רשימת תפוצה מופיעה במרבית תוכנות הדואר האלקטרוני, כגון אאוטלוק, אאוטלוק אקספרס, הוטמייל, ג'ימייל ועוד. יתרונה של רשימת התפוצה מצוי באפשרות לשלוח מסר דואר אלקטרוני מסוים למספר גדול של נמענים, ובכך לחסוך זמן ועבודה.
אחת הבעיות הקשורות לרשימת תפוצה היא השימוש שעושות בה חברות מסחריות המפיצות באינטרנט דואר זבל המאט את עבודות המחשב וממלא את תיבת הדואר האלקטרוני של המשתמשים. לעיתים חברות תוספנה לדוא"ל שלהן את אפשרות ההסרה מרשימת התפוצה. 
הרשת החברתית המקוונת זורפיה, ידועה לשימצה בשליחת "מסרים אישיים" חוזרים ונשנים לאנשים שאינם רשומים באתר, על ידי שימוש לא הוגן ברשימות תפוצה, הנאספות על ידי לחיצה על קישורים בהודעות, המזמינות את הנמען לקרוא הודעה שנשלחה לו כביכול על ידי אדם המופיע ברשימת התפוצה שלו.
פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטאדט

ביוגרפיה

פרדריקה נולדה ב-20 באוגוסט 1752 בדרמשטאדט שהשתייכה לרוזנות הסן-דרמשטאדט, לגאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטאדט, ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג, בתו של כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים.
ב-18 בספטמבר 1768 התחתנה פרדריקה עם קרל, דוכס מקלנבורג-שטרליץ,  ממנו נולדו לה 10 ילדים. ב-22 במאי 1782 מתה פרדריקה בהנובר במהלך לידת בתה אוגוסטה. לאחר מותה של פרדריקה, התחתן בעלה קרל בשנת 1784 עם אחותה שרלוטה, נסיכת הסן-דרמשטאדט.
בשנת 1794 מונה בעלה קרל לדוכס מקלנבורג-שטרליץ, ובשנת 1815 במהלך קונגרס וינה קיבל את התואר דוכס גדול.
באה מאהבה

הפקה

רביץ הלחינה שישה שירים (מתוך שמונה בסך הכל). את המילים כתבו יענקל'ה רוטבליט (חמישה שירים), שלום חנוך, מיקי שביב וצרויה להב (אחד כל אחד). את שירי האלבום עיבד והפיק מוזיקלית ירון בכר, מלבד השיר "עוד על אהבה", שעובד על ידי מיקי שביב. 
הלהיטים הגדולים של האלבום היו "באה מאהבה", "רחבת הריקודים" (שבו התארחו חברי להקת "משינה" ששרו קולות רקע), "שבתות וחגים" (שנבחר במצעד גלי צה"ל לשיר הטוב ביותר של רביץ) ו"סוף לסיפור" (ששימש כרקע מוזיקלי בקמפיין של האמנים נגד התמלוגים הנמוכים). פרט להם, בלטו גם השירים "פחד" ו"הוא הולך ממך", שבוצע עם קולות רקע של רביץ עצמה.
בעקבות האלבום יצאה רביץ לסיבוב הופעות שכלל אולמות ופארקים - מקומות גדולים בהרבה מאלו שהופיעה לפניהם (מלבד ב"הכבש השישה עשר"). בנוסף חברה לסיבוב הופעות ביחד עם נורית גלרון, איתה הקליטה גרסת כיסוי לשיר "כשאת בוכה את לא יפה".
בשנת 2008 יצאה רביץ לסדרת מופעים בסימן 20 שנים ל"באה מאהבה"' שתועדה באלבום הכפול "באה מאהבה - קיסריה 2008" וכן בגרסת DVD.
אלירן דנין

קריירה

דנין גדל במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק בטרם עבר לבית"ר ירושלים, שם החל את הקריירה הבוגרת שלו בעונת 2003/2004. דנין שיחק בירושלים עד אמצע עונת 2006/2007, אז הושאל להפועל כפר סבא. במהלך עונה זו עלה עם הנבחרת הצעירה של ישראל לאליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בקיץ 2007 בהולנד לאחר ניצחון בשני משחקים מול הנבחרת המקבילה של צרפת. בסך הכל רשם דנין 19 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
בעונת 2007/2008 חזר דנין לבית"ר ירושלים, אך במחזור ה-5 שוב הושאל, הפעם למכבי חיפה. בעונת 2008/2009 שוב חזר דנין לירושלים, אך הפעם קיבל מקום בהרכב בעקבות עזיבתו של מגן הקבוצה, יואב זיו, לחו"ל. בסוף אותה עונה זכה לראשונה בקריירה בתואר - גביע המדינה, לאחר שבגמר הגביע הצליחה בית"ר ירושלים לגבור על האלופה מכבי חיפה 2–1, על אף שדנין עצמו הורחק במהלך המשחק.
ב-31 במאי 2010 ערך דנין את הופעתו היחידה במדי נבחרת ישראל, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול נבחרת צ'ילה שהסתיים בהפסד 0–3.
לקראת עונת 2010/2011 חתם דנין במכבי פתח תקווה, שם שיחק במשך עונה אחת ואחריה עבר להפועל עכו, שם שיחק בעונת 2011/2012.
ב-12 באוגוסט 2012 חתם דנין בהפועל תל אביב לעונה אחת. ב-18 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2012/2013 התמודד על עמדת המגן השמאלי עם יגאל אנטבי ושמעון הרוש, ובסופה סיים את חוזהו ושוחרר מהקבוצה.
ב-2 באוגוסט 2013 חזר דנין להפועל עכו, וחתם על חוזה לשנתיים, אך לא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה, ובעונת 2013/2014 שותף בשישה משחקים בלבד בכל המסגרות.
לקראת עונת 2014/2015 חתם דנין בקבוצת בני סכנין, אך עזב את המועדון עוד בטרם החלה העונה. ב-18 בנובמבר 2014 דנין חתם בהפועל אשקלון מליגה א' דרום
ב-15 ביוני 2015 חתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית. ב-9 בינואר 2017 חתם בהפועל מרמורק מליגה א', ובתום העונה העפיל עמה לליגה הלאומית. בעונת 2017/2018 ערך עשר הופעות במדי הקבוצה בליגה הלאומית, ובסופה פרש ממשחק פעיל.
דוד גינתון

דוד גינתון (נולד ב-1947) הוא אמן ישראלי. הוא מלמד אמנות במכללת בית ברל.
בין השנים 1968 ל-1969 עשה לימודים חלקיים בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון ובין השנים 1972 ל-1976 עשה לימודים חלקיים בחוגים לתולדות האמנות ולפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1995 זכה בפרס שרת המדע והאמנויות.