google/wiki40b huggingface dataset:
הלמה של צורן

הלמה של צורן (Zorn's lemma) במתמטיקה, ובמיוחד בתורת הקבוצות, היא משפט שימושי העוסק בתכונה של קבוצות סדורות חלקית. בין היתר, חשיבותו של המשפט באה לידי ביטוי בכך שהוא שקול לאקסיומת הבחירה, ומשתמשים בו לרוב על מנת להראות קיום של דבר מה בלי להראות דרך מפורשת לבנות אותו. המשפט משמש, בין היתר, להוכיח שלכל מרחב וקטורי יש בסיס, שלכל חוג יש אידיאל מקסימלי, שלכל שדה יש סגור אלגברי, וכן להוכחת משפט טיכונוף בטופולוגיה, להוכחת גרסה אינסופית של משפט החתונה בקומבינטוריקה, ושימושים רבים נוספים.
המשפט קרוי על שם המתמטיקאי מקס צורן, שהשתמש בעקרון דומה ב-1935 כדי להוכיח טענה באלגברה. קדמו לו בניסוח עקרונות מקסימום הנובעים מאקסיומת הבחירה ועקרון הסדר הטוב - פליקס האוסדורף ב-1907, קזימירייז קורטובסקי  ב-1922 ו-רוברט לי מור  ב-1932.

ניסוח

תהא  קבוצה סדורה חלקית לא ריקה. אם לכל שרשרת בתוכה (קבוצה חלקית ל-A שהצמצום של  אליה הוא יחס סדר ליניארי) קיים חסם מלעיל ב-A, אז ב-A יש איבר מקסימלי.

הוכחת הלמה מעקרון המקסימום של האוסדורף

לפי עקרון המקסימום של האוסדורף (השקול לאקסיומת הבחירה) קיימת ב-A שרשרת מקסימלית C. יהי a חסם מלעיל של C. נוכיח כי a מקסימלי ב-A: נניח בשלילה ש-a איננו מקסימלי. לכן, קיים  כך ש-. מהיותו של a חסם מלעיל של C אנו מקבלים כי לכל  מתקיים . מכאן, לכל  מתקיים  ולכן . נתבונן בקבוצה . הקבוצה הנ"ל מהווה שרשרת ומאחר ו- אז אנו מקבלים ש-, כלומר שיש שרשרת גדולה מ-C וזאת בסתירה לכך ש-C היא שרשרת מקסימלית ב-A.

דוגמה לשימוש בלמה של צורן

נוכיח לדוגמה, תוך שימוש בלמה של צורן כי בכל חוג עם יחידה קיים אידיאל מקסימלי. יהי R חוג עם יחידה, ותהי P קבוצת כל האידיאלים האמיתיים בR (כלומר, האידיאלים שאינם שווים לחוג R עצמו), סדורה על ידי יחס ההכלה. P אינה ריקה שכן אידיאל האפס שייך לP.
תהי C שרשרת ב-P. האיחוד U של כל האידיאלים בשרשרת הוא אידיאל (הוא סגור לכפל באיבר r של החוג משום שכל איבר x בתוכו שייך לאידיאל בשרשרת, המכיל גם את המכפלות rx ו-xr, וסגור לחיבור משום שאם x,y באיחוד אז יש אידיאלים  כך ש- ו-; אבל C שרשרת ולכן אפשר להניח ש-, ואז  מכיוון ש-T סגור לחיבור). כעת מבצע איבר היחידה את תפקידו החיוני בהוכחה: הוא אינו שייך לאף אידיאל בשרשרת (משום שכולם אידיאלים אמיתיים), ולכן גם אינו שייך ל-U -- מכאן שגם U אידיאל אמיתי.
לפי הלמה של צורן, יש ב-P איבר מקסימלי, שהוא אידיאל מקסימלי של החוג. הוכחה זו אינה עובדת בחוגים ללא יחידה, ואכן ישנם חוגים כאלה ללא אידיאל מקסימלי (לדוגמה, בחוג הפולינומים השבריים  אין אידיאל מקסימלי;  עצמו הוא האידיאל המקסימלי היחיד של אותו חוג בתוספת יחידה, ).
מקס עמנואל מנדלשטם

ביוגרפיה

מנדלשטם נולד באחת משתי קהילות זאגר שבצפון ליטא. אביו, משה יחזקאל מנדלשטם, היה רב הקהילות ריגה וקייב, ונטען כי אילן היוחסין שלו מגיע עד רש"י. אחותו, סופיה, היא אמה של רחל המשוררת.
למד גרמנית וצרפתית מאחיו הגדולים בנימין ולאון. בשנת 1850, בגיל 12, עבר עם אביו לווילנה ולמד שם בגימנסיה.
בשנת 1854 סיים את הגימנסיה בווילנה והחל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת טרטו.
המשיך באוניברסיטת חרקוב וסיים כרופא ב-1860.
היה הסטודנט היהודי הראשון לרפואה ברוסיה.
השתלם ברפואה כארבע שנים בבית החולים בעיר צ'רניהיב ומשם עבר לברלין ב-1864 על מנת להמשיך בלימודיו. שם למד רפואת עיניים אצל פרופ' פון גרפה (Albrecht von Graefe) ופתולוגיה אצל  פרופ' רודולף וירכו.
המשיך בלימודים באוניברסיטת היידלברג אצל הרמן פון הלמהולץ ושימש משנת 1866 כעוזרו של אלכסנדר פגנשטכר (Alexander Pagenstecher) בבית החולים שלו לרפואת עיניים בוויסבאדן.
בשנת 1868 שב לרוסיה והשתקע בקייב.
מנדלשטם שימש כעוזרו של פינסקר וכך הכיר את הרצל. בספרו אלטנוילנד, יעד לו הרצל את תפקיד הנשיא הראשון של המדינה היהודית.
היה חבר הקונגרס הציוני (מהראשון עד השביעי), שימש כסגן יו"ר בקונגרס הציוני השני. 
על אף היותו מראשוני חובבי ציון ועקב אמונתו בדחיפות מציאת פתרון טריטוריאלי ליהודים, בעיקר לאחר שנכח באירועי פוגרום בקייב ב-1905, פרש מההסתדרות הציונית אשר דחתה פתרון טריטוריאלי שאינו דווקא בארץ ישראל והצטרף להסתדרות הטריטוריאליסטית היהודית (יט"א).

מנדלשטאם ראה ביהודי מזרח אירופה אוכלוסייה מנוונת מבחינה גופנית ותרבותית שהגירה היא הדרך לשיקומה 
כאשר מתהלך לו אדם זר בסמטאות הגטו, מיד יבחין, שבקרב המון הנמלים היהודיות האצות הנה והנה, אך לעתים רחוקות ייתקל באדם בריא וחסון. תחת זאת הוא פוגש בעיקר דמויות, שגופן המצומק והכחוש, החזה הנפול עם הכתפיים המזדקרות, הגרון הארוך, הרזה, הלחיים השקועות, מבט העבדים התועה, החשדני... זרע אנשים חלש, שאינו מסוגל להישגים.
לאחר מכן ניהל את המשרד להגירה יהודית בקייב, שניסה להקים התיישבות יהודית במסגרת תוכנית גלווסטון בטקסס, ארצות הברית.
מקס מנדלשטם נפטר בקייב.
על שמו רחוב בתל אביב.
נפטכימיק ניז'נקאמסק (כדורגל)

היסטוריה

מועדון נפטכימיק ניז'נקאמסק נוסד לראשונה בשנות הששים של המאה העשרים בחסות המפעל הכימי של ניז'נקאמסק (שברבות השנים הפך למפעל נפטכימיק ניז'נקאמסק) והתמודד במסגרות חובבניות עד 1990 כשהעפיל לליגה השנייה. ברם, תקופת קיומו באותה תקופה אינה נספרת. המועדון פורק ב-1990 והוקם מחדש ב-1991 והחל להתמודד בליגה הרוסית השנייה. את הופעת הבכורה בליגה השנייה המועדון סיים במקום התשיעי מתוך 22.
עונת 1993 הייתה קשה מאוד, עם זאת המועדון העפיל עד לשלב 16 האחרונות בגביע רוסיה שבו הקבוצה נפגשה עם ספרטק מוסקבה, והפסידה בתוצאה 0:5.
הישג השיא של המועדון היה המקום השישי בליגת המשנה הרוסית בעונת 1994 ושיחק בליגה השנייה במשך 3 עונות לפני שהצליחה להעפיל חזרה לליגת המשנה.
בעונת 2000 הקבוצה סיימה במקום הראשון עם מאזן נטול הפסדים לחלוטין לאורך כל העונה. בארבעת השנים הבאות התמודד בליגת המשנה אך התקשה לסיים למקום ה-11. 
ב-2004 המועדון נשר שוב לליגה השנייה. 
ב-2009 המועדון חתם על חוזה שיתוף פעולה עם רובין קאזאן, שבמסגרתו המועדון הפך לקבוצת המילואים של רובין.
ב-2011 הקבוצה העפילה חזרה לליגת המשנה, בה התמודדה עד עונת 2013.
בעונת 2017 חזרה לליגת המשנה, אך לאחר עונה אחת נשרה חזרה לליגה השנייה. בעונת 2018/2019 העפילה לשלב 32 האחרונות בגביע הרוסי ונצמדה לצמרת הטבלה בליגה השנייה ולאחר שתי עונות בליגה השנייה חזרה שוב לליגה הלאומית.

אצטדיון הקבוצה

הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון נפטכימיק המכיל 3,200 מושבים ונחנך באוגוסט 1978. 
בשנת 2000 נערך בו שיפוץ ונוספו לו מושבים. כמות שיא של צופים באצטדיון הייתה במשחק נגד וולגה ניז'ני נובגורוד במסגרת הליגה השנייה, שנערך ב-26 באוקטובר 2015, בו נכחו 15,470 צופים, רובם עמדו.
סתיו בגר

ביוגרפיה

בגר נולד במושב דור לענת ולאלברט בגר. הוא אחיינו של הזמר והגיטריסט מני בגר. אביו, אלברט בגר, הוא סקסופוניסט ג'אז, מרצה באקדמיה בירושלים, בעל תואר שני ודיסקוגרפיה של 15 אלבומים. את הזיקה למוזיקה קיבל סתיו בבית, ובגיל 14 החל ללמוד סאונד, סינתזה ותכנות אצל מורים פרטיים. בגיל 17–20 יצר מוזיקת טכנו ותקלט במסיבות במועדונים הגדולים בארץ. לאחר שהכיר את תום לואיס, די ג'יי נוסף בז'אנר הטכנו, הם חברו לפרויקט משותף בשם Kick The Habit. ההרכב ניגן דאבסטפ, אלקטרו ומוזיקת בייס, ובמשך חמש שנות קיומו פרסם מוזיקה בלייבלים בארצות הברית, באוסטרליה ובאנגליה והשיג עשרות מיליוני צפיות ברשת.

כמפיק ומלחין

לאחר מספר שנים כמוזיקאי תחת הרכבים וכותרות שונות החל לעבוד כמעבד, מפיק ומלחין של מוזיקת פופ. בתחילה עבד כטכנאי הקלטות עבור המפיק ינון יהל, לו עזר בהפקת השיר "גולדן בוי" של נדב גדג'. לאחר שיצא לדרכו העצמאית כמפיק וכמלחין, הפיק את הלהיט "זנזיבר" של טליסמאן, שזכה למיליוני צפיות, הגיע לראש המצעד השבועי של גלגלצ, וסימן את תחילת דרכו בתעשייה. מאז הפך סתיו בגר לאחד הכוחות המשמעותיים ביותר במוזיקה הישראלית, כששניים משיאיו נרשמים ב-2018 - כתיבתו, הלחנתו והפקתו של השיר 'שני משוגעים' של עומר אדם, שהגיע למקום ראשון במצעד של גלגלצ, וכתיבתו, הלחנתו והפקתו של השיר "Toy" של נטע ברזילי, שזכה עבור ישראל באירוויזיון 2018. ב-30 במאי 2018, בגר זכה בפרס הוקרה מטעם דירקטוריון אקו"ם על הישג יוצא דופן בזירה הבינלאומית עם השיר ״Toy״, לצד דורון מדלי, נטע ברזילי ואבשלום אריאל. בנוסף בגר כתב והלחין עוד שירים לברזילי: "Bassa Sababa" ו"Nana Banana"
שלמי חגיגה

החייבים במצווה

כל מי שחייב להביא עולת ראייה - חייב להביא שלמי חגיגה, ולפיכך גברים חייבים להביא שלמי חגיגה אך הנשים פטורות, כפי שנאמר בעולת ראיה: "יֵרָאֶה כָּל זְכוּרְךָ". 
קטנים (ילדים שלא הגיעו למצוות) פטורים מקורבן זה מן התורה, אך חכמים תקנו שאף הם חייבים, אלא שנחלקו מאיזה גיל הם חייבים: לדעת בית שמאי כל ילד שיכול לרכב על כתפות אביו ולעלות עמו מירושלים להר הבית – חייב במצווה זו, ואילו לדעת בית הלל (שהלכה כמותם) – כל ילד שיכול לאחוז בידו של אביו ולעלות עמו מירושלים להר הבית – חייב במצווה. 
מי שאינו יכול לעלות לירושלים ברגל מסיבות שונות (חיגר, זקן, חולה) – פטור מן המצווה. גם בעלי מומים אחרים (חרש, אלם, עיור) – פטורים ממצווה זו.

חגיגת ארבעה עשר

קיים סוג נוסף של קורבן שלמי חגיגה הקרב בארבעה עשר בניסן, ביחד עם קורבן הפסח. קורבן זה הנקרא "חגיגת ארבעה עשר" אינו חובה, והוא בא כדי שקורבן הפסח הנאכל אחריו - ייאכל "על השובע" (כדי לשבוע ממנו, ולא מתוך רעב כבד). הרחבה בעניין זה - בערך קורבן פסח.
אברהם מוריץ רומנו

קורות חייו

אברהם רומנו נולד בביילינה במשפחה בת 7 נפשות. אחיו סלומון ושלוש אחיותיו: בלאנקה, מטילדה ואסתר. למד בישיבה בסרייבו ובה הוסמך לרבנות. אחיינו של אברהם רומנו, אשר כיהן ברבנות בסרייבו טרם מלחמת העולם הראשונה. הוא נישא ללאה לבית לוי (1898 סרייבו - 1942 סמדרבו) ולזוג נולדו שני בנים אברהם ב-1919 ומוריץ ב-1921.
בין 1919 – 1923 כיהן כרב בקהילת ביילינה. בהמשך ועד 1931, כיהן בקהילת דוברובניק.
ב-1931 התמנה לרב הראשי ליהודי ביטולה. בעת שמונה נתונה הייתה קהילת ביטולה במצב כלכלי וחברתי קשה. מ-1928 לא כיהן רב ראשי בקהילה והייתה הגירת פנים משמעותית מהעיר לקהילות מבוססות יותר. הרב פעל בקרב יהדות יוגוסלביה במטרה לעזור לקהילה ולשקמה. הוא פרסם מספר מאמרים על הקהילה בעיתונות היהודית בכללם בעיתון " Jevrejskom glasu" (בסרבו-קרואטית: הקול היהודי).
בהמשך, ערכו ליאון קמחי ראש הקהילה והרב רומנו מסע בקרב הקהילות היהודיות במטרה לעורר את הנהגת יהדות יוגוסלביה לנקוט בצעדים מידיים כדי לחלץ את הקהילה ממצוקתה. עוד פעל לעודד את צעירי הקהילה לעלות לארץ ישראל. ב-1939 ביקר בארץ ישראל לבחינת חלופות עלייה ליהודי ביטולה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה תקפה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. רעייתו של הרב רומנו נפצעה בהפצצה של מטוסים איטלקיים על ביטולה ונשלחה לסמדרבו להחלמה. שם, בראשית 1942 הוצאה להורג ביחד עם נשות הקהילה. לאחר כיבוש יוגוסלביה נמסר אזור ביטולה לחזקת ממלכת בולגריה. ב-11 במרץ 1943 ביצעו הבולגרים אקציה במקדוניה ועצרו את יהודי החבל ובכללם בני קהילת ביטולה ועימם הרב אברהם רומנו. העצורים נכלאו בשטח מפעל הטבק "מונופול" אשר בסקופיה וממנו שולחו עד סוף מרץ ברכבות ישירות למחנה טרבלינקה. הרב אברהם רומנו נרצח ביחד עם קהילתו בטרבלינקה.
בנו, מוריץ רומנו ניצל מהשואה משום שגורש לשטחי בולגריה ונכלא בווארנה. לאחר המלחמה הפך לאיש ציבור וחבר פרלמנט ביוגוסלביה. כיהן כשגריר יוגוסלביה בצ'ילה. נכדתו, ברטה רומנו ניקוליץ' מכהנת כיושבת ראש הקהילה היהודית בסקופיה (2018).
נובה רודה

היסטוריה

נובה רודה הייתה מיושבת בראשית ימי הביניים על ידי הגרמנים. לאחר מלחמת העולם השנייה האזור הפך לחלק מפולין, ועם גירוש התושבים הגרמניים, העיר קיבלה את שמה - נובה רודה. ב-28 ביוני 1972 הקהילות הקתוליות של נובה רודה הועברו ממחוז הראדץ קראלובה לארכיבישוף של ורוצלב. האזור היה ידוע בימי הביניים כמקור עשיר של עפרות ברזל. עד שנת 2000 היה בה גם מכרה פחם.

גאוגרפיה

נובה רודה ממוקמת בפרובינציית שלזיה תחתית, במחוז קלודצקו היא שוכנת על נהר ולודזיצה, למרגלות הרי הינשוף. העיירה מחולקת לשלוש שכונות: Centrum (מרכז), דרוגוסלאב וסלופיק. נובה רודה שוכנת ליד הגמיני: נובה רודה, רדקוב, ביילבה, סטושוויצה, גלושיצה וקלודצקו.
נכון לשנת 2007, השטח בעיירה הוא 37.04, 2.25% מכלל המחוז, ובו: 17% מיוער ו-61% קרקע חקלאית.
וולוו אמזון

וולוו אמזון (באנגלית: Volvo Amazon) (סדרת 120, P 120 AMAZON) הייתה מכונית בגודל בינוני שיוצרה בשוודיה על ידי חברת וולוו בין השנים 1956 ו-1967. 667,791 יחידות יוצרו, מתוכן: 234,653 יחידות לדגמי 4 דלתות, 359,917 יחידות לדגמי 2 דלתות, ו-73,220 יחידות לדגמי סטיישן.

היסטוריה

בשוודיה נקרא הרכב "אמזון", ובשוקי הייצוא סדרת 120 שכללה: וולוו 121, וולוו 122, וולוו 123, וולוו 131, וולוו 132, וולוו 133, וולוו 221, וולוו 222, וולוו 223.
בנייתו התבצעה בשוודיה, בבלגיה, בקנדה, בדרום אפריקה ובצפון צ'ילה.
סדרת 120 הוצגה בגרסאות: 4 דלתות סדאן,( יוצר עד 1966), 2 דלתות סדאן, סטיישן 4 דלתות שהוצגה בשנת 1962, ויוצרה עד שנת 1969, ובשנים 1967-1968 גרסת סטיישן 5 דלתות.
כלכלת טורקיה

דלק

טורקיה נמנית עם המדינות "מובילות הנפט" ומהווה צומת ראשי בנתיבי הנפט העולמיים, כיוון שהיא מגשרת בין המזרח התיכון, אירופה והקווקז. מדינה זו נמצאת במקום ה-24 בעולם בצריכת נפט עם כ-715,000 חביות ביום, למרות שהיא מייצרת רק כ-50,000 ומייצאת את רובן. מדי שנה עולה צריכת הנפט המהווה מקור לכמעט 40% מהפקת האנרגיה בטורקיה בכ-30,000 חביות ליום. לכן, ישנה תלות גדולה בייבוא, שמתבצע ממדינות המזרח התיכון ומרוסיה. במקביל, עולה השימוש בגז טבעי על יתרונותיו הרבים (כלכלית, סביבתית ופוליטית) ובכדי למנוע שוב תלות ברוסיה, הסתיים ב-2006 פרויקט גדול בטורקיה הנקרא BTE) Baku-Tbilisi-Erzurum) והוא צינור גז טבעי באורך 1,776 ק"מ המחבר בין גאורגיה, אזרבייג'ן וטורקיה. כמו כן, כיום נמצא בבניה צינור שיוביל גז ליוון ויהפוך את טורקיה לצומת חשוב עוד יותר בנתיבי הנפט העולמיים.

חשמל

נכון לשנת 2004, ייצרה טורקיה כ-32,000 מגה-וואט, והמשיכה לייצר אמצעים לייצור עוד כ-13,000 מגה-וואט. עליה להכפיל פי 3 כמות זו עד שנת 2020 כדי לעמוד בביקוש הגדל בקצב מסחרר. ב-2004 אישרה הממשלה רפורמה שתאפשר הפרטת משק האנרגיה בטורקיה. ייצור האנרגיה מגיע בעיקר מנפט, פחם וגז טבעי — מקורות שבהם טורקיה תלויה מייבוא. אף על פי כן, לטורקיה פוטנציאל עצום לייצור "אנרגיה מתחדשת", למשל, תחנות חשמל הידרו-אלקטריות שיפיקו אנרגיה מזרימת הנהרות הרבים בארץ. אפשרות נוספת היא הפקת חשמל מתנועת הרוח, על ידי שדות שיונחו לאורך חופי הארץ. מדי פעם עולות יוזמות להקמת תחנות כוח גרעיניות, אך הן נגנזות עקב לחצים בינלאומיים. כיום טורקיה סוחרת בחשמל עם אזרבייג'ן, ארמניה, בולגריה, גאורגיה, איראן, עיראק וסוריה.

ייבוא וייצוא

טורקיה מייצאת בעיקר ביגוד, מזון, טקסטיל, מתכות וציוד תחבורה בעיקר לאירופה (בראש ובראשונה לגרמניה — 12.9% מכלל הייצוא). עיקר הייצוא של טורקיה מתבסס על גידולים חקלאיים.
טורקיה מייבאת בעיקר מכונות, כימיקלים, דלקים וציוד מאירופה ומסין.
מדיסון

הקמת העיר

מדיסון נוסדה בשנת 1836 על ידי השופט הפדרלי בדימוס ג'יימס דויין דוטי שרכש אדמת ביצה ויערות בטריטוריית ויסקונסין באזור מתוך כוונה לבנות עיר חדשה. דוטי קרא לעיר על שם ג'יימס מדיסון, הנשיא הרביעי של ארצות הברית, שמת באותה שנה.
באותה עת התכנס בית המחוקקים של הטריטוריה בעיר בלמונט, מתוך מטרה לבחור מקום לבירה העתידית. דוטי שיכנע את בית המחוקקים לבחור במדיסון בשל מיקומה בחצי הדרך בין מילווקי לעיר פרירי דו שיין. 
אבן הפינה של בניין הקפיטול הונחה בשנת 1837 והבנייה הסתיימה בשנת 1838. בשנת 1846 עדיין התגוררו במדיסון (שהייתה עדיין כפר) 626 תושבים.
כאשר ויסקונסין הפכה למדינה בשנת 1848 הפכה העיר לבירת המדינה.
מדיסון הפכה לעיר בשנת 1856. באותה עת התגוררו בעיר 6,863 תושבים.

מלחמת האזרחים

בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית שימשה מדיסון מרכז צבאי של צבא האיחוד הפדרלי, והיו בה מחנות אימונים, בתי סוהר לשבויים, ובתי חולים צבאיים.
לאחר המלחמה הפכו מחנות הצבא לחלק מקמפוס אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון כיום עומד במקום אצטדיון מחנה רנדל, אשר נבנה בשנת 1917.

גאוגרפיה

שטחה של העיר 219.3 קמ"ר מתוכם 177.9 קמ"ר שטחי יבשה ו-41.5 קמ"ר שטחי מים (18.91%).

אוכלוסין

נכון לשנת 2009 מתגוררים בעיר 235,626 תושבים. בעיר נמצאים 89,019 משקי בית ו-42,462 משפחות.
צפיפות האוכלוסין בעיר היא 1,169.8 נפשות לקמ"ר.

השכלה

בעיר מדיסון נמצאת אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון וכן מכללת אדג'ווד והמכללה הטכנית האזורית של מדיסון. בשל מוסדות אלה מתגוררים בעיר כ-50,000 סטודנטים (כ-25% מאוכלוסיית העיר), מתוכם 40,000 לומדים באוניברסיטת ויסקונסין, אחת האוניברסיטאות הציבוריות הגדולות בארצות הברית.

תרבות

בשנת 1996 הגדיר מגזין מני את מדיסון כעיר בה איכות החיים הטובה ביותר בארצות הברית, בשל אחוזי האבטלה הנמוכים ותנאי המחיה הגבוהים.
הרחוב הראשי של העיר, רחוב סטייט, מקשר בין קמפוס אוניברסיטת ויסקונסין לבניין הקפיטול המדינתי ומהווה רחוב הבילויים והפנאי העיקרי של העיר. ברובו של רחוב זה מותרת רק תנועה של אוטובוסים ואופניים ונמצאים בו בתי קפה רבים.
בכיכר הקפיטול נערך מידי שבת בבוקר בעונות האביב והקיץ שוק האיכרים הגדול ביותר בארצות הברית. בערב נערכים קונצרטים בכיכר.
בשנת 2004 הגדיר מגזין מנס ג'ורנל את מדיסון כעיר "הבריאה ביותר במדינה" בשל תנאי המחיה, מסלולי האופניים הרבים בעיר והעובדה שמרבית תושבי העיר נוהגים לנוע ממקום למקום על אופניהם.
במדיסון פועלת התזמורת הסימפונית של מדיסון בניצוחו של ג'ון דה מיין, המופיעה דרך קבע במרכז אוברטור לאמנויות.

אתרים בעלי עניין

אתרים בעלי עניין המצויים בעיר הם בניין קפיטול מדינת ויסקונסין, ומרכז הכנסים מונונה טרס שתוכנן על פי תוכנית של האדריכל פרנק לויד רייט.

כלכלה

עיקר כלכלתה של מדיסון מתבססת על תעשיות עתירות ידע בעיקר בתחום הבריאות והביו טכנולוגיה.
על פי מגזין פורבס במדיסון אחוז בעלי דוקטור ברפואה לנפש הגבוה ביותר בארצות הברית (נכון לשנת 2004).
לרומא באהבה

פסקול הסרט

בפסקול הסרט משולבים פזמונים פופולריים, ובהם הלהיט "Nel blu dipinto di blu" (המוכר בשם "ווֹלָארֶה") בביצועו של דומניקו מודוניו. הפסקול כולל קטעים מאופרות נודעות - "טוסקה", "ליצנים" (פאליאצ'י) וטורנדוט - כולם בביצועו של פאביו ארמיליאטו, זמר טנור המגלם בסרט את ג'יאנקרלו, קברן ההופך לזמר אופרה. כן נכלל בפסקול קטע מהאופרה "לה טרוויאטה".

דבר המבקרים

רבים מבקרי הקולנוע בישראל הסתייגו מהסרט, מהם שעשו זאת באופן בוטה. אורי קליין, מבקר הקולנוע של "הארץ" ציין:
"וודי אלן כבר ביים סרטים חלשים בחייו; ... אבל לשפל כה נמוך כמו בסרטו החדש... אלן עוד לא הגיע."
לעומתו, גידי אורשר, מבקר הקולנוע של "גלי צה"ל", חלק שבחים לסרט והעניק לו את הציון הגבוה 9.
גם בארצות הברית היו המבקרים חלוקים בדעותיהם ביחס לסרט.
דיאן סויר

ביוגרפיה

סויר נולדה בגלאזגו שבמדינת קנטאקי, ארצות הברית. בתם של ז'אן וו סויר, מורה בבית ספר יסודי, וארבון פאוורס "טום" סויר, שופט. שושלת היוחסין שלה כוללת מוצא אנגלי, אירי, סקוטי וגרמני. זמן קצר לאחר לידתה, עברה משפחתה ללואיוויל, בה אביה עלה לגדולה מקומית כפוליטיקאי רפובליקני ומנהיג הקהילה. בשנת 1969 הוא נהרג בתאונת דרכים ובעקבות פטירתו נקרא על שמו פארק באזור לואיוויל. 
סויר למדה בבית הספר התיכון סנקה ובשנת 1963 זכתה במלגה בתחרות "ג'וניור מיס אמריקה" כנציגת מדינת קנטאקי. בין השנים 1962-1965, יצאה לסיבוב ברחבי ארצות הברית כחלק מתפקידה, כדי לקדם את ביתן "קוקה קולה" ביריד העולמי בניו יורק בשנים 1964–1965.
בשנת 1967 סיימה סויר תואר ראשון עם התמחות באנגלית ממכללת ולסלי שבעיר ולסלי, מסצ'וסטס. היא החלה שם בלימודי משפטים ולאחר סמסטר אחד עברה לעיתונות.
ב-29 באפריל 1988 נישאה לבמאי מייק ניקולס. אין להם ילדים. לניקולס יש שלושה ילדים מנישואיו הקודמים.

קריירה

סויר החלה את הקריירה המקצועית שלה בפוליטיקת המפלגה הרפובליקנית בשנת 1970, כשדובר הבית הלבן רון זייגלר שכר אותה לשרת בממשלו של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון. 
סויר המשיכה לעבוד עם ניקסון גם בתקופה בה הגיש את התפטרותו מהנשיאות בשנת 1974 ועבדה בצוות המעבר בין ניקסון לג'רלד פורד; לאחר מכן עזבה איתו לקליפורניה ועזרה לו לכתוב את ספר זכרונותיו שפורסם בשנת 1978. בנוסף, סייעה לו בהכנה לסדרת הראיונות המפורסמים עם דייוויד פרוסט בשנת 1977.
שנים מאוחר יותר, סויר הייתה חשודה כ"גרון עמוק" שהיה מקור ההדלפות של מידע מסווג לעיתונאי בוב וודוורד במהלך פרשת ווטרגייט. בשנת 2005 "גרון עמוק" זוהה כמארק פלט, וסויר הייתה אחד משישה אנשים שביקשו וקיבלו הכחשה ציבורית מוודוורד על כך שלא לקחה חלק בהדלפות.
בשנת 1978 הצטרפה סויר ל-CBS News ככתבת פוליטית והפכה למגישת חדשות שותפה. בשנת 1984 הפכה לכתבת בתוכנית "60 דקות", תפקיד בו החזיקה במשך חמש שנים.
ב-1989 עברה סויר לחדשות ABC ומשנת 1998 עד שנת 2000 הפכה למגישה בתוכנית "20/20" יחד עם ברברה וולטרס. בשנת 1999 חזרה סויר לחדשות הבוקר יחד עם צ'ארלס גיבסון, בתחילה למשרה זמנית, אולם הצלחתה בתפקיד החזיקה אותה במשרה זמן רב. עם פרישתו של גיבסון בספטמבר 2009 היא הוכרזה כיורשו. 
סויר זכתה בשנת 2009 בפרס פיבודי עבור עבודתה על הילדים הנסתרים החיים בהרים. בנוסף, היא נכללת כבר מספר שנים ברשימת הנשים הבולטות של פורבס

ראיונות בולטים

סויר ראיינה דמויות פוליטיות רבות, כולל נשיאי ארצות הברית ג'ורג' בוש וברק אובמה. היא ערכה את הראיון הראשון עם הנשיא ביל קלינטון והגברת הראשונה הילרי רודהם קלינטון לאחר הבחירות הראשונות שלו לנשיאות בשנת 1992. 
ב-12 בפברואר 2007 היא ראיינה את נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד. ב-14 בנובמבר 2011, סויר זכתה בראיון בלעדי ראשון לחברת הקונגרס גבריאל גיפורדס, עשרה חודשים לאחר שניצלה מניסיון התנקשות; סויר בילתה את היום עם הפוליטיקאית הפצועה ובעלה, מארק קלי, וצפתה בה במהלך טיפול בדיבור.
בנוסף, ראיינה את פידל קסטרו; רוברט מקנמארה, מזכיר ההגנה של ארצות הברית; מנואל נורייגה, דיקטטור צבאי של פנמה בין השנים 1983-1989; ננסי פלוסי, האישה הראשונה שהייתה יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית; ננסי רייגן; האדמירל היימן ריקובר; שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית אנטונין סקאליה; והנחטפת המפורסמת ג'ייסי לי דוגארד.
ריצ'רד בלומנטל

ראשית חייו

בלומנטל נולד ב-1946 בברוקלין, ניו יורק, שם גם נישאו הוריו חמש שנים קודם לכן. אמו, ג'יין לבית רוזנסטוק (1919–1969), נולדה באומהה, נברסקה, בתם של מהגרים יהודים מגרמניה (פרוסיה ובאדן). אביו, מרטין בלומנטל (1916–2006), יהודי יליד פרנקפורט, גרמניה, ברח מגרמניה הנאצית ב-1935, בהיותו בן 19, השאיר מאחור את משפחתו והיגר אף הוא, דרך אנגליה, לניו יורק. אחיו הצעיר דייוויד בלומנטל הוא רופא ומומחה ידוע בתחום בריאות הציבור, שהיה אחד ממובילי רפורמת הבריאות של הנשיא ברק אובמה.
בלומנטל סיים ב-1967 את לימודיו ל-BA במדע המדינה, בהצטיינות, באוניברסיטת הרווארד. בתקופת לימודיו היה העורך הראשי של עיתון הסטודנטים של הרווארד The Harvard Crimson. קיבל עם סיום לימודיו מלגה ובעזרתה חי שנה באנגליה, למד באוניברסיטת קיימברידג' ועבד ככתב עבור השלוחה הלונדונית של ה"וושינגטון פוסט". חזר לארצות הברית ולמד משפטים באוניברסיטת ייל, תואר אותו סיים ב-1973. בתקופת לימודיו בייל היה העורך הראשי של Yale Law Journal. שניים מבני כיתתו היו ביל קלינטון והילרי קלינטון.

קריירה פוליטית

בתחילת הקריירה הפוליטית שלו שירת בלומנטל כעוזרו של הסנאטור דאז אברהם ריביקוף וכעוזרו של דניאל פטריק מויניהאן, אז בממשל הנשיא ריצ'רד ניקסון ולימים שגריר באו"ם וסנאטור אף הוא. עבד אחר כך בתביעה הכללית של קונטיקט שנים אחדות, ולאחר מכן כעורך דין פרטי. ב-1984 רץ לראשונה ונבחר לחבר בית הנבחרים המדינתי של קונטיקט וכעבור שלוש שנים נבחר לסנאט המדינתי. ב-1990 נבחר לכהונת התובע הכללי של מדינת קונטיקט, תפקיד בו שירת במשך עשרים השנים שלאחר מכן, מנצח מדי ארבע שנים בכל מערכות הבחירות בהן השתתף לבחירה מחדש לתפקיד זה.
ב-2010 החליט בלומנטל שלא לרוץ שוב למישרת התובע הכללי של קונטיקט. תחילה חשב לרוץ לתפקיד מושל המדינה, אך לבסוף בחר במרוץ לסנאט האמריקאי ובנובמבר 2010 ניצח אכן את המועמדת הרפובליקנית לתפקיד, לינדה מקמהון, ברוב של 55% לעומת 43%. בינואר 2011 הוא החל לכהן כסנאטור.
מבחינת דעותיו הכלכליות - חברתיות בלומנטל ממוקם כאיש מרכז - שמאל מתון במפלגה הדמוקרטית. בעשרים שנותיו כתובע כללי למשל, הוא הירבה לתבוע חברות גדולות שפגעו באיכות הסביבה או בזכויות הצרכן. הוא חבר פעיל בקהילה היהודית הרפורמית של עיר מגוריו גריניץ' קונטיקט ותומך בעניינים החשובים לקהילה, לרבות פעילות נמרצת בשעתו בעד יהודי ברית המועצות, השתתפות בעצרות לציון יום השואה מדי שנה ועוד.
בלומנטל נישא ב-1982 לסינתיה אליסון (לבית מלכין) ויש להם ארבעה ילדים.
נציב קבילות הציבור

נציב קבילות הציבור או אוֹמְבּוּדְסְמֶן (מלעז: Ombudsman) הוא פקיד בארגון המעניק שירות לציבור, שתפקידו לקבל תלונות מהציבור על תפקוד לקוי של ארגון זה. נציב קבילות הציבור פועל בארגונים ממשלתיים, מכוח חוק המסמיך אותו לכך, וכן בארגונים ציבוריים ופרטיים, על פי החלטה של הארגון, כצעד לשיפור השירות לציבור.

נציב תלונות הציבור החקיקתי (בלעז: Legislative Ombudsman)

במדינת הרווחה המודרנית, המספקת לתושביה מגוון רחב של שירותים, מעורב המינהל הציבורי בתחומי חיים רבים של הפרט. התלות הרבה של הפרט בגופים של המינהל הציבורי ופוטנציאל הפגיעה בזכויותיו עקב כך הביאו להכרה בצורך בהקמת מוסד ממלכתי נגיש, אובייקטיבי ויעיל שיסייע לפרט במגעיו עם הממסד השלטוני ויעזור לו למצוא את דרכו במבוך המנגנון הבירוקרטי, בלי שיצטרך לפנות לצורך זה לבית המשפט. תפקידו של הנציב החקיקתי - שאת כוחו הוא מקבל מהפרלמנט - הוא לקבל תלונות מהציבור על מגוון גופים ציבוריים. דרך בירור התלונות הוא אוכף את האחריותיות של הממשל כלפי הציבור.
חקר ההיסטוריה של האומבודסמן מחזיר אותנו עד ימי הרפובליקה הרומית ועד שושלת האן בסין. ברם, היות שאנו חסרים מידע על האפקטיביות של סוגי מערכות אומבודסמנים אלה נחשבת בדרך כלל כינון החוקה השוודית של 1809 לתקדים ראשון להקמת מוסד נציב תלונות הציבור.
האובודסמן לרוב בעל סמכויות המלצה בלבד, דהינו אינו יכול להתערב באופן אקטיבי בהחלטה עצמה כמו בתי המשפט. אך יש לו יכולת אמיתית להשפיע על ההחלטה המנהלית על ידי עירוב גופים נוספים כגון הרשות המחוקקת או לפנות לממונים בגוף הנילון. בדיקת האומבודסמן יכולה להעמיק במקרה מסוים שכן פעולתו אינה תחומה בקפידה למחלוקת בין הצדדים כפי שמתרחש בבתי המשפט. הכלי המרכזי שעומד לרשות האומבדוסמן להבטיח את יישומן של ההמלצותיו ולתקן את הליקויים הוא פרסום דין וחשבון לציבור. פרסום הדו"ח ברבים מעניק לציבור מידע על פעולות הרשויות ומאפשר לציבור להשפיע על יישום ההמלצות ותיקון הליקויים. עם פרסום הדו"ח עומדות רשויות המינהל ל"משפט הציבור". אמצעי התקשורת השונים עוקבים אחרי התנהלות הרשויות, דואגים לפרסום הממצאים והפעולות שננקטו ליישום ובכך מסייעים ליישום ההמלצות. הגופים הנילונים מאמצים את המלצות האומבודסמן באחוזים גבוהים ביותר, אלו מעידים על אפקטיביות המוסד וחשיבותו לציבור הרחב.
שלא כמו האומבודסמנים החקיקתיים ברחבי העולם, הממצאים וההמלצות של האומבודסמן בדרום אפריקה מחייבים מכוח פסק דין תקדימי שניתן בשנת 2016 על ידי בית המשפט העליון לחוקה. הדרך היחידה שבה גופים נילונים יכולים לא ליישם את ממצאי האומבודסמן בדרום אפריקה היא על ידי פנייה לבית המשפט.