google/wiki40b huggingface dataset:
ספריית הנוער הבינלאומית

ספריית הנוער הבינלאומית (בגרמנית: Internationale Jugendbibliothek) היא ספרייה בעיר מינכן שבגרמניה, המתמחה באיסוף ספרי ילדים ונוער מכל רחבי העולם. הספרייה, שנפתחה ב-1949, היא הגדולה מסוגה בעולם.

הקמת הספרייה

הספרייה נוסדה על ידי העיתונאית והסופרת היהודיה ילה לפמן. לפמן ביקשה לקדם באמצעות הספרייה סובלנות, פיוס והבנה בין תרבויות שונות, במיוחד על רקע הטראומה של מלחמת העולם השנייה. חזונה מנחה את פעילות הספרייה עד היום.
לפמן, תושבת גרמניה, נמצאה במהלך המלחמה בגלות בבריטניה. לאחריה נשכרה על ידי שלטונות אזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה לשמש שם כיועצת לענייני חינוך ותרבות. ב-1946 ארגנה לפמן במינכן תערוכת ספרי ילדים נוער על בסיס תרומות ספרים שהצליחה לקבל מבתי הוצאה בינלאומיים. אוסף התערוכה, שמנה 4,000 כרכים, היווה את הבסיס הראשוני לאוסף הספרייה. לפמן שימשה כמנהלת הספרייה עד 1957.
עד 1983 שכנה הספרייה בבית פרטי ברובע שוואבינג (Schwabing) במינכן. מאז היא פועלת בטירת בלוטנבורג (Schloss Blutenburg) בעיר.

אוסף הספרייה

בעת הקמתה כלל אוסף הספרייה 8,000 כרכים. כיום בידי הספרייה אוסף ייחודי של ספרים, הכולל כ-600 אלף כרכים ב-150 שפות ויותר, וביניהם מהדורות רבות ערך ונדירות של ספרי ילדים היסטוריים. הספרים פתוחים לעיון בתוך הספרייה וכ-30 אלף מהם זמינים להשאלה. בספרייה גם למעלה מ-30 אלף כרכים של ספרות מחקר על ספרות ילדים וגיליונות מ-150 כתבי עת בשפות שונות, וכן מקורות אלקטרוניים. האוסף מתרחב על ידי קבלת תרומות ספרים מארגונים ומאישים ובכלל זה תרומות ועיזבונות מאוספיהם האישיים של סופרי ילדים. קטלוג הספרייה נגיש דרך האינטרנט.
בספרייה מצויים מספר חדרי תצוגה המשמשים כמוזיאונים ספרותיים לסופרים ובכללם אריך קסטנר ומיכאל אנדה. בנוסף לספרים מוצגים בהם יומנים, מכתבים וכתבים אחרים של הסופרים.

הפעילויות בספרייה

הספרייה מקיימת ויוזמת פעילויות מגוונות, וביניהן מפגשי קריאה, מפגשי דיון, סדנאות כתיבה, תערוכות ומפעלי פיתוח. היא מקיימת פעילויות רבות בשיתוף פעולה עם בתי ספר. הספרייה מפעילה תוכנית מלגות מחקר לחוקרי ספרות ילדים ונוער ממדינות שונות, אשר ממומנת על ידי משרד החוץ של גרמניה.
מדי שנה מפרסמת הספרייה את קטלוג העורבים הלבנים ובו כ-200 ספרי ילדים ונוער חדשים מומלצים ממדינות שונות ובשפות שונות. ב-2010 ייסדה הספרייה את פסטיבל העורבים הלבנים לספרות ילדים, המתקיים מדי שנתיים. ב-2013 העניקה הספרייה לראשונה את הפרס על שם סופר הילדים הגרמני ג'יימס קרוס (James Krüss). הפרס מוענק מדי שנתיים לסופרים בתחילת דרכם על מנת לעודד את פעילותם.
9K31 סטרלה-1

9K31 סטרלה-1 (ברוסית: 9К31 Стрела-1 (חץ), קוד דיווח נאט"ו: SA-9 Gaskin), היא מערכת טילי קרקע-אוויר מתוצרת ברית המועצות. זוהי מערכת ניידת לטווח קצר, נגד מטוסים מנמיכי טוס, המשגרת טילים המתבייתים על קרינה תת-אדומה. המערכת מורכבת משני משגרים הכוללים כל אחד זוג טילים מוכנים לשיגור, מותקנים על גבי רק"מ מסוג BRDM-2 (ברד"מ 2).

פיתוח

טילי ה-9K31 פותחו בד בבד עם פיתוח טילי ה-9K32 סטרלה-2 (SA-7) בשנות ה-60 של המאה ה-20. שני הדגמים יועדו לשמש כטילי כתף, אך המפתחים נוכחו עד מהרה ביתרונותיו של ה-SA-7 כנשק נישא, ולכן שונו יעדי הפיתוח של ה-9K31 מנשק גדודי נישא אדם למערכת טילי קרקע אויר מתנייעת שנועדה להשלים את היכולות של תותח הנ"מ ZSU-23-4.
התוצאה של שינוי יעדי התכנון התבטאה בין השאר בפחות מגבלות על משקל הטילים, מה שהוביל לתכנון טילים כבדים ומשוכללים בהרבה מה-SA-7. ההבדלים העיקריים בין הטילים מתבטאים בראש ביות גדול יותר, ראש קרב כבד פי שניים, מרעום קרבה ומערכת נחייה המאפשרת תמרון עדיף. התוצאה הסופית הייתה טיל כבד פי ארבעה, בעל טווח שאינו גדול בהרבה אך עם ביצועים משופרים.

המשגר

לכל רכב חובר משגר ובו ארבעה טילים מוכנים לפעולה, אך ללא תחמושת לטעינה מחדש. טעינה מחדש נעשתה באופן ידני, בתהליך שארך כ-5 דקות. בזמן תנועה המשגר הוחזק במצב מונמך על מנת להקטין את הצללית של הרק"מ. בתנועה קרבית עם מדפים סגורים התצפית התאפשרה למפקד ולנהג באמצעות פריסקופים.
בברד"מ מספר שינויים: הצריחון הוחלף, הגלגלים המרכזיים הוסרו (בברד"מ 2 רגיל ישנם ארבעה זוגות גלגלים), הותקנו עבור המפקד והנהג אמצעי ראיית לילה, מערכת מיגון אב"כ הכוללת מפוח על לחץ. משגרי הטילים חוברו מצידי הצריחון.
המשקל הכולל של המערכת כ-7 טון, עם מנוע של 140 כוחות סוס ומערכת בקרת לחץ אויר בצמיגים.

טילים מדגם 9M31

הטילים המקוריים של המערכת, ה-9M31, בעלי טווח יעיל ממינימום 800–900 מטר ועד 4200–6500 מטר, בתלות בכיוון תנועת המטרה. הטיל יעיל כנגד מטרות שמהירותן אינה עולה על 220 מטר לשנייה (כ-800 קמ"ש או 430 קשר). במקור נועד הטיל לפגוע פיזית במטרה ("הקשה"), והכיל מרעום הקשה ומרעום מגנטי, אך בנוסף הותקן בטיל כגיבוי מרעום קרבה אופטי לפיצוץ במקרה של החטאה קרובה. הטיל מכיל גם מנגנון ביטחון, אשר נכנס לפעולה במידה והטיל לא התביית על מטרה בתוך 13–16 שניות, ומונע את פיצוצו כתוצאה מפגיעה.

הטיל משוגר באמצעות מטען נפץ קטן שמעיף אותו למרחק מטרים ספורים מהמשגר. בזמן השיגור מחובר לטיל תיל מתכתי קצר, אשר עם ניתוקו מהטיל מצית מנוע רקטי חד שלבי הפועל על דלק מוצק.
ראש הביות פועל באמצעות גבישי גלנה לא מקוררים, המגיבים לשינוי טמפרטורה היחסית לרקע השמיים האופייני לכלי טיס, בטכנולוגיה המכונה "ביות ניגוד תמונה אופטי" (באנגלית: optical photocontrast homing ברוסית: фотоконтрастное наведение). לטכנולוגיה זו יתרון מובהק על טכנולוגיות ביות תת-אדום במקרה של מטרות בעלות חתימת חום קטנה מאוד בחזית, אשר נעות לכיוון מערכת היירוט.
אברהם מיכאלי

קורות חייו

אברהם מיכאלי נולד כאברהם מיכלשוילי בעיירה קולאשי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה) למשפחה גאורגית-יהודית, ועלה לישראל עם משפחתו ב-29 ביוני 1971. הוא למד בישיבה התיכונית נחלים והתגייס לחיל השריון במסגרת ישיבת ההסדר הר עציון. במסגרת שירות המילואים השלים קורס קצינים ושירת בפיקוד העורף. אחרי שחרורו משירות סדיר למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן, השלים תואר ראשון והוסמך כעורך דין. הוא בעלים של משרד עורכי דין פרטי המתמחה בתחום האזרחי. ממייסדי קונגרס יהודי גרוּזיה.
מיכאלי כיהן לראשונה כחבר הכנסת בכנסת ה-17. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-11 ברשימת ש"ס לכנסת ונבחר לכהן בה שוב.
במהלך כהונתו בכנסת ה-18 נתמנה לתפקיד יו"ר סיעת ש"ס. באפריל 2010 הורשע על ידי בית דין משמעתי של לשכת עורכי הדין בהסדר טיעון בעיכוב כספי לקוחות אצלו ונדון לשנת השעיה מהלשכה לאחר תום חברותו בכנסת.
ב-23 ביוני 2014, עם התפטרותו של אריאל אטיאס מהכנסת מונה מיכאלי ליו"ר סיעת ש"ס בכנסת בפעם השנייה. לקראת הבחירות לכנסת העשרים, הוצב במקום השמיני של רשימת ש"ס לכנסת ולא נכנס לכנסת. בנובמבר 2015 הוא נכנס לתפקיד יו"ר סיעת ש"ס בהסתדרות, ובעקבות זאת התפטר מרשימת ש"ס לכנסת. בתחילת 2017 הוא הודיע על התפטרותו מתפקיד זה בגלל סיבות אישיות. 
מאז עלייתו לישראל מתגורר מיכאלי באור יהודה.
הובלה פעילה שניונית

הובלה פעילה שניונית (Secondary active transport, או coupled transport, או  co-transport) היא הובלה פעילה של חומרים דרך קרום התא בכיוון המנוגד לכוחות הפיזיקליים המשפיעים על תנועת אותם חומרים. הובלה פעילה שניונית רותמת את האנרגיה האצורה במפל ריכוזים של חומרים אחרים שנוצר בעזרת הובלה פעילה ראשונית.
הובלה פעילה שניונית תלויה בקיומו של מפל ריכוזים של חומר כלשהו, בדרך כלל יוני נתרן (אך גם ביקרבונט, אשלגן וכלור), שנוצר במהלך הובלה פעילה ראשונית תוך שימוש באנרגיה כימית זמינה בתאים. יוני נתרן בריכוז גבוה שוהים במצב אנרגטי גדול יותר מיוני נתרן בריכוז נמוך, והם שואפים לנוע מהריכוז הגבוה לריכוז הנמוך. הובלה פעילה שניונית נעשית על ידי חלבונים טראנסממברנלים המאפשרים ליוני הנתרן לעבור דרך קרום התא בחזרה לריכוזם הנמוך, אך מנצלים את האנרגיה שלהם להנעת חומרים אחרים דרך קרום התא בניגוד למפל הריכוזים שלהם, לכוח החשמלי וללחצים המשפיעים על תנועתם.
חלבונים שהם מובילים פעילים שניוניים הם אלוסטרים. יוני נתרן הנקשרים אליהם משנים את אפיניות החלבונים לחומרים אותם הם מובילים ומשנים את מקומם של אתרי הקשירה על החלבונים. ריכוזם הגבוה של יוני הנתרן מחוץ לתא בהשוואה לפנים התא, גורם לשיעור גדול יותר של קשירת יוני נתרן לחלבונים מחוץ לתא ושיעור גדול יותר של שחרור יוני נתרן מהחלבונים בתוך התא.
קיימים שני מקרים של הובלה פעילה שניונית. בהובלת-יחד החומר המובל נע דרך קרום התא יחד עם החומר המניע את התהליך. בהובלת-נגד החומר המובל נע דרך קרום התא בכיוון ההפוך לחומר המניע את התהליך.

הובלת-יחד

הובלת-יחד (אנגלית: Co-transport) מתארת מעבר של חומרים מובלים דרך קרום התא יחד עם החומרים המניעים את ההובלה. חלבון דרכו נעשית הובלת-יחד מכונה סימפורטר (Symporter).
גלוקוז וחומצות אמינו מובלים לתוך תאים נגד מפל ריכוזים רק בתהליך של הובלת-יחד. סימפורטרים בעלי אתרי קשירה ליוני נתרן ולגלוקוז או לחומצת אמינו מסוימת ישנו את המבנה שלהם ויאפשרו ליון נתרן להיכנס לתא, רק לאחר ששני החומרים (נתרן וגלוקוז או נתרן וחומצת אמינו) נקשרו לסימפורטר. שינוי המבנה מעביר את שני החומרים אל תוך התא. הובלת-יחד של גלוקוז וחומצות אמינו מתרחשת בעיקר בתאי מעי ובתאי כליה ומאפשרת את ספיגת החומרים הללו לתוך הדם.
חומרים נוספים מובלים בדרך זו, ביניהם יוני כלור דרך סימפורטרים כמו Na⁺/K⁺/2Cl⁻‎ המעביר יון נתרן, יון אשלגן ושני יוני כלור אל תוך התא, וכן Cl⁻/K⁺‎ המוציא מהתא כלור ואשלגן.

הובלת-נגד

הובלת-נגד (Counter-transport) מתארת מעבר של חומרים מובלים דרך קרום התא בכיוון הפוך לתנועת החומרים המניעים את ההובלה. חלבון דרכו נעשית הובלת-נגד מכונה אנטיפורטר (Antiporter).
החומרים החשובים ביותר המובלים אל מחוץ לתאים בהובלת-נגד הם יוני סידן ומימן (פרוטונים). לשניהם יש משאבות המוציאות אותם מהתאים בהובלה פעילה ראשונית בעזרת האנרגיה הגלומה באדנוזין תלת-זרחתי (ATP) ולשניהם משאבות נוספות המוציאות אותם בהובלה פעילה שניונית. האנטיפורטרים של הסידן והמימן לא יכולים להעבירם נגד אותם מפלי ריכוזים שבהם הם מובלים באופן ראשוני, אך עדיין יש להם חלק ניכר בהובלתם. האנטיפורטרים שלהם מניחים ליוני נתרן להיכנס לתא בתמורה להובלה של סידן או מימן אל מחוץ לתא.
אנטיפורטרים מחליפים בדרך כלל בין שני אניונים (למשל כלור וביקרבונט) או בין שני קטיונים כדי לא להפר את המאזן החשמלי משני צידי קרום התא בעקבות פעולתם.
פיבי בופה

תפקיד

בפרק הפיילוט, פיבי נחשבת לאחת מחמשת החברים המקוריים, שהם השכנים ג'ואי (מאט לה בלאנק) וצ'נדלר (מתיו פרי), שותפתה לדירה לשעבר מוניקה (קורטני קוקס) ואחיה של מוניקה, רוס (דייוויד שווימר). היא מוזיקאית במקום המפגש הקבוע שלהם, בית הקפה "סנטרל פארק", שם היא מנגנת בגיטרה ושרה שירים שכתבה בעצמה אם כי באחד הפרקים פיבי עובדת כמזכירה זמנית של צ'נדלר. למשך תקופה זמנית פיבי הוחלפה כזמרת הראשית של הסנטרל פארק על ידי זמרת מקצועית בשם סטפני שיפר (כריסי היינד). שירה של פיבי, "Smelly Cat", המוצג באותו פרק, מתגלה על ידי חברת תקליטים, ופיבי מככבת בווידאו קליפ בדיוני עבור השיר, בו קולה מוחלף בקול של זמרת אחרת.
במהלך הסדרה מתברר כי אמה של פיבי, לילי בופי, התאבדה כאשר פיבי הייתה בת 14 בערך, באמצעות הרעלת פחמן חד-חמצני. לאחר מות אמה וכליאת ואביה החורג הפכה פיבי לחסרת בית. בסוף העונה השלישית פוגשת פיבי את החברה הטובה ביותר של אמה לילי, אשר לבסוף מתגלה כאמה האמיתית. באמצע העונה החמישית פוגשת פיבי את אביה הביולוגי. על אף שהיא נחשבת תמהונית ורחפנית, עדיין יש בה מ"חוכמת הרחוב" מימי נערותה.
בעונה הראשונה יש לה מספר רב של בני זוג, בניהם טוני, פיזיקאי בשם דייוויד (האנק עזריה) ופסיכולוג בשם רוג'ר (פישר סטיבנס). אחותה התאומה של פיבי, אורסולה בופה, דמות שהופיעה במקור כמלצרית בסיטקום האמריקאי "משתגעים מאהבה", מוצגת גם היא בעונה הראשונה, בפרק "האחד עם שני חלקים". אורסולה מגולמת גם כן על ידי קודרו. בעונה השנייה מתברר כי פיבי נישאה בעבר לדאנקן סאליבן (סטיב זאן), מחליק אמנותי הומוסקסואל ממוצא קנדי, כדי שיתאפשר לו לקבל גרין קארד למשך שש שנים. סאליבן מבקש מפיבי להתגרש לאחר שהבין כי הוא שיקר לעצמו על היותו הומו ולמעשה הוא רוצה להתחתן עם אישה אחרת.
בעונה 4-5 פיבי משמשת כאם פונדקאית לאחיה למחצה ובת זוגו, ומביאה לעולם שלישייה: פרנק, לסלי וצ'נדלר. 
בעונה 9 פיבי מתחילה לצאת עם מייק האניגן (פול ראד) ובעונה 10 הם מתחתנים.

Smelly Cat

בדיחה חוזרת בסדרה ואחד מסימני ההיכר של פיבי הוא שירה "Smelly Cat" (מילולית: חתול מסריח), אשר היא מבצעת בסנטרל פארק. השיר עוסק בחתול שנדחק על ידי החברה בגלל הסירחון המגעיל שלו כתוצאה מנפיחה ("במה הם מאכילים אותך?"). עם זאת פיבי מזדהה עמו שהרי היא חוותה נידוי חברתי על בשרה. הבתים מורכבים מרשימה של דרכים אותם מונה פיבי שבהן החתול אינו נאהב ("הם לא ייקחו אותך לווטרינר", "אתה כמובן לא חיית המחמד האהובה עליהם" וכו'), בעוד הפזמון מסתיים במסר מרומם לכל מי שונה או ייחודי ש"זה לא אשמתך".
זהבית כהן

קורות חיים

זהבית כהן נולדה וגדלה בפתח תקווה, כזהבית שוחט, להורים ממוצא עיראקי. במשפחתה היו ארבעה ילדים. 
שירתה בצה"ל ככתבת השבועון "במחנה", בין היתר בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. לאחר שחרורה מצה"ל נסעה לארצות הברית, נישאה ליהודי אמריקאי, ממנו התגרשה. למדה לתואר ראשון בחשבונאות באוניברסיטת דוקן, בפיטסבורג ותואר שני במינהל עסקים (MBA) באוניברסיטת פיטסבורג. 
החלה בקריירה עסקית בחברת ראיית החשבון האמריקאית Coopers & Lybrand (שהתאחדה לאחר מכן עם Price Waterhouse). לאחר מכן מונתה לתפקיד סגן נשיא בחטיבת הכספים בבנק צ'ייס מנהטן. ב-1998 שבה לישראל, הצטרפה לקונצרן אי.די.בי שהיה בשליטת משפחת רקנאטי, ושימשה חשבת הקבוצה. לאחר שהשליטה עברה לנוחי דנקנר, נשארה בחברה ושימשה משנה למנכ"ל. היא כיהנה בדירקטוריונים רבים כנציגת אי.די.בי. 
ב-2006 עברה לחברת אייפקס פרטנרס, שבה היא משמשת מנכ"ל המשרד בישראל ושותפה בקרן הבינלאומית. היא משמשת נציגת הקרן בדירקטוריון חברת בזק, בו כיהנה בעת שערוריית האופציות, והייתה מעורבת ברכישת גרעין השליטה בחברת תנובה. המכירה לוותה בקשיים עקב המספר הרב של בעלי המניות בתנובה – חברי מושבים וקיבוצים, שחלקם חשש מפני מסירת השליטה בחברה לידי גורם חיצוני שהוא תאגיד בעלי הון. על כך נכתב ב-TheMarker: "על הדרך המזהירה בה ניהלה זהבית כהן את המערכה על תנובה, עוד ילמדו בבתי ספר למינהל עסקים. היא לא ויתרה על אף פגישה עם אחרון בעלי המניות, עברה יום יום ממושב למושב ומקיבוץ לקיבוץ, כדי להרגיע את הרוחות הסוערות ובכל מקום ומקום זכתה מיד לאהדה ולאמון".
מופיעה רבות במדורים הכלכליים של העיתונות. בשנת 2009 דורגה רביעית מבין 50 הנשים המשפיעות בישראל על פי מגזין ליידי גלובס. שנה לאחר מכן זכתה כהן בתואר אשת השנה של ליידי גלובס ומאז שמה חוזר ומופיע ברשימות. בשנת 2018 דורגה במקום ה-22  
מלמדת במסגרת תוכניות לימודי חוץ למנהלים בבית הספר לניהול וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה. חברה ב-Consulting faculty של המכללה למינהל. כמו כן לימדה במרכז הבינתחומי הרצליה. 
חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, בוועדת ההשקעות של האגודה למלחמה בסרטן ובוועדה המייעצת למועצה הלאומית לכלכלה. משנת 2009 מכהנת כיו"ר חבר הנאמנים של המכללה האקדמית בית ברל.
כהן נהגה להציג עצמה כבעלת תואר דוקטור (PhD) מאוניברסיטת לאסאל בלואיזיאנה האוניברסיטה (שנסגרה ומפעילהּ נידון למאסר) אינה מוכרת כמוסד להשכלה גבוהה בארצות הברית ולכן גם לא בישראל. כתוצאה מכך, התארים שהעניקה אינם קבילים והיא נחשבת לבית חרושת לתארים. בעקבות תחקיר על כך שפורסם ב"ידיעות אחרונות" לאור חשדות שעוררו כותבים בוויקיפדיה העברית אמרה כהן שהוטעתה על ידי האוניברסיטה האמריקאית, שלא הייתה מוסמכת להעניק תוארי דוקטור, והסירה את התואר ד"ר משמה.
ב-2 באוקטובר 2011, בעקבות חקירת רשות ההגבלים העסקיים חשדות להסתרת מידע על ידי תנובה ועל רקע מחאת הקוטג' וחרם הצרכנים על מוצרי החברה שארגנה התאחדות הסטודנטים והביא לירידה במכירות, הודיעה זהבית כהן על התפטרותה מתפקידיה כיושבת ראש הדירקטוריון של תנובה ושל פסגות אך המשיכה לכהן כדירקטורית. 
בסוף 2013 מונתה לשותפה בקרן אייפקס העולמית.
ב-2014 הובילה את מכירת 56% מתנובה לחברת ברייט פוד הסינית, לפי שווי חברה של 8.6 מיליארד ש"ח. ב-2015 הקימה את קרן ההשקעות AMI, שגייסה כספים מאייפקס וממשקיעים ישראלים וזרים, ורכשה את חברת ההסעדה "שולץ" ואת zap group.
נשואה לחיים כהן שמכהן כמנכ"ל we4g ולהם שלושה ילדים.
הביאנלה בהרצליה

הבִּיאֶנָּלֶה בהרצליה הייתה ביאנלה לאמנות עכשווית שנערכה בעיר הרצליה שלוש פעמים. הביאנלה הוצגה באתרים ברחוב סוקולוב וסביבתו בהרצליה, וכן במוזיאון הרצליה. 
הביאנלה הראשונה נערכה בין התאריכים 23-1 באוקטובר 2007. נושא הביאנלה היה "העורף" והיא נאצרה על ידי יהושע סימון. 
הביאנלה השנייה הוצגה בין התאריכים 3-10 באוקטובר 2009. היא נאצרה על ידי עדי אנגלמן, מאיר קורדבני והילה טוני נבוק, העורכים מגזין "פיקניק".
ב-10-20 באוקטובר 2011 התקיימה הביאנלה השלישית, באוצרותו של אורי דסאו, תחת הכותרת "המכה השנייה".
בנוסף לתצוגת האמנות, במהלך הביאנלה התקיימו ברחובות שבסביבת המוצגים מופעי מוזיקה בשלל סגנונות.
חיים קלמי

ביוגרפיה

נולד בשנת 1853 (ה'תרי"ג) בבוקרשט שברומניה (אז בשליטת האימפריה העות'מאנית), בן למשפחה ספרדית נכבדה. בילדותו למד בעיר מולדתו, ולאחר מספר שנים עבר ללמוד בבית המדרש למורים בפריז שבצרפת. כשסיים את לימודיו עלה לארץ ישראל והשתכן בירושלים.
בשנת 1885 (ה'תרמ"ה) נישא לג'ויה, בתו של הרב אליהו נבון ואחותו של יוסף נבון. בחתונה השתתפו בכירי ממשל ואישים מהקהילה המוסלמית, בהם הקאדי המקומי וראוף פחה, מושל ירושלים (טורק'). גיסו, יוסף, מינה אותו כשותף וכמנהל עסקי המסחר שניהל באותה תקופה יחד עם יוהנס פרוטיגר, אולם לאחר תקופה עזב את התחום והתמקד בתחום ההוראה. תחילה שימש כמורה פרטי, ולאחר תקופה קצרה מונה לשמש כסגן מנהל בית הספר של חברת כל ישראל חברים בירושלים, תחת המנהל נסים בכר. לימים היה גיסו, ואף שימש כמזכירו.
נודע כמחנך מוכשר וכפדגוג הבקיא בשפות ובתרבויות שונות, ונחשב למחנך הבולט של מאות מנערי ירושלים, שתפסו בהמשך עמדות מפתח בכירות, בהם משכילים, אישי ציבור, עסקנים ומנהיגי קהילות. אף רוב הפקידים הערבים והטורקים בממשל המקומי בירושלים, מנהלי הבנקים בירושלים ובמצרים בתקופתו היו תלמידיו כשהיה מורה פרטי.
בזמנו הפנוי עסק בפעילות ציבורית, והקדיש זמן רב לכך יחד עם ידידיו אליעזר בן-יהודה, הרב יעקב מאיר והרב חיים הירשנזון. יחד עסקו הארבעה בחידוש ובהפצת השפה העברית, וייסדו את אגודת "שפה ברורה", שהנהיגה תחילה את שיטת הלימוד עברית בעברית בתלמוד תורה של העדה הספרדית בירושלים.
בשנת 1896 (ה'תרנ"ז) יצא כשד"ר מטעם ועד העדה הספרדית בירושלים לצרפת, לאנגליה ולארצות הברית.
כשלימד את השפה הצרפתית, הקדיש חלק ניכר מהזמן גם להוראת השפה העברית וספרותה לתלמידיו, וכחלק מפעילותו לעידוד יצירה של סופרים צעירים, סייע לתלמידו שלמה ישראל שיריזלי בעריכת המילון הספרדי–צרפתי שהוציא בשנת 1899 (ה'תרנ"ט).
בשנת 1904 (ה'תרס"ד) חיבר יחד עם אליעזר בן יהודה ספר בשם "קובץ מאמרים לקריאה", שגוף המאמרים בו היה בצרפתית, ולצידו תרגום לעברית. את העברית כתב בן יהודה, ואת הצרפתית כתב קלמי; המבוא כתב הרב יעקב מאיר, שהדגיש את החשיבות ללמידת השפה העברית.
בשנת 1908 התמנה לתפקיד מנהל בית הספר של חברת כל ישראל חברים ביפו, ומשם עבר בשנת 1911 (תרע"ב) לאיזמיר שבטורקיה, שם שימש כמנהל בית הספר הציבורי באיזמיר, שהכיל אלפי תלמידים, והוביל בו שינויים גדולים להוראת השפה העברית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה עזב את איזמיר ועבר להתגורר באלכסנדריה שבמצרים, שם עסק במתן שיעורים פרטיים. בחורף של שנת 1933 (ה'תרצ"ג) נסע לבקר את קרובי משפחתו באיזמיר, ושם הלך לעולמו ממחלה ב-2 בינואר 1933 (ד' בטבת ה'תרצ"ג).
קלמי היה אב למספר ילדים. בנו שלמה קלמי היה סופר ועיתונאי. בתו קלרה נישאה לדוד מויאל ובנם היה חוסה אנריקה מויאל. בת נוספת הייתה מֶרכָּדָה, מורה.
ביצה מקושקשת

ביצה מקושקשת (הנקראת גם ביצה מבולבלת) היא ביצה המטוגנת במחבת משומנת חמה, אשר תוך כדי הטיגון בוחשים אותה במזלג או בכלי אחר. באופן הכנה זה החלבון והחלמון אינם מתערבבים באופן אחיד. צורת הכנה אחרת היא שבירת הביצה בכלי נפרד, ועירבובה היטב, כך שבמהלך הבחישה מתערבים החלבון והחלמון זה בזה, עד שנוצר נוזל עם מרקם (וצבע) אחיד, אותו בוחשים שוב במהלך הטיגון. בשני המקרים, הבחישה במהלך הטיגון מונעת היווצרות משטח אחיד (כמו צורת החביתה, למשל), ויוצרת מרקם פירורי או גושי. לעיתים מכינים ביצה מקושקשת ממספר ביצים. לרוב מתבלים במלח, לעיתים גם בפלפל שחור.
כמו מאכלי ביצים מטוגנות אחרים, ניתן לשמן את המחבת בשמן צמחי, בתרסיס שמן, בחמאה או במרגרינה, או להשתמש במחבת טפלון שאין צורך לשמנה.
במדינות המערב ביצה מקושקשת מוגשת בארוחת בוקר. בישראל היא עשויה להאכל גם בארוחת ערב.
למרקם אוורירי יותר, יש להכניס יותר אוויר לביצה על ידי בחישה נמרצת בשלב עירבוב החלמון והחלבון. היווצרות בועות מעידה על כמות אוויר מספקת. ניתן להוסיף לביצים חלב, שמנת, שמנת חמוצה, חלב סויה או מים. טיגון על אש נמוכה יצור מרקם רך יחסית, בעוד טיגון מהיר על אש גבוהה יצור מרקם מוצק יותר.
ניתן להוסיף תוספות רבות לגיוון הטעם - גבינות שונות (צהובות או מלוחות), נקניקים מסוגים שונים, למשל פיסות שינקן, וירקות כגון בצל, פלפל, עגבנייה.
בארוחת בוקר אנגלית ביצה מקושקשת מוגשת לצד קלי, "האש בראונס" (לביבת תפוחי אדמה), פנקייק, בייקון או נקניקיות. יש המתבלים אותה בפפריקה או מגישים אותה עם קטשופ.
בארצות הברית קיימות גרסאות של ביצה מקושקשת עם בייקון ובצל וביצה מקושקשת עם לקס ובצל.
בהכנת ביצה מקושקשת שמרקמה רך ולא התגבש לחלוטין קיימת סכנת סלמונלה. משרד הבריאות הישראלי מנחה מוסדות אשפוז לטגן ביצה כזו עד ש"המרקם קשה, יבש וקרוש". גם לתינוקות ולנשים הרות מומלץ לא לאכול ביצים במרקם נוזלי.
מרתף השואה

היסטוריה

האתר הוקם ב-1948 על ידי משרד הדתות ביוזמת הרב ד"ר שמואל זנוויל כהנא, מנכ"ל המשרד, שהיה אז "הממונה" על הר ציון. המטרה המקורית הייתה להקים אתר זיכרון שיהווה קבורה סמלית לקהילות שנכחדו, ולימים הוא הפך גם למוזיאון. המיקום על הר ציון נבחר בהשראת פסוק מספר עובדיה: "וּבְהַר צִיּוֹן תִּהְיֶה פְלֵיטָה, וְהָיָה קֹדֶשׁ" (א', יז). המוזיאון מופעל בידי ישיבת התפוצות, הבנויה מעל המקום.
המוזיאון כולל חצר גדולה וכשבעה חדרי תצוגה. קירות החצר ומספר חדרים ומעברים מכוסים בלוחות זיכרון עבור יותר מאלפיים הקהילות היהודיות שנכחדו בשואה. במוזיאון עצמו מפוזרים מוצגים הממוספרים על פי האלף-בית העברי. רבים מהמוצגים עוסקים באלמנטים דתיים כגון ספר תורה מוכתם בדם מוואנגרוב שבפולין, השוכב בקבר שקוף בכניסה, או סידור בכתב יד שנכתב על פי זיכרונו של יהודי שנאסר במחנה הריכוז בוכנוולד. תצוגות נוספות כוללות תיקים, סוליות נעלים, תוף וארנקים העשויים מקלף של ספרי תורה, מדים של אסיר מאושוויץ וכן מעיל קצר שעשוי גם הוא מגווילי תורה ונתפר עבור קצין נאצי.
במוזיאון ישנן מצבות ואנדרטאות זיכרון רבות, כגון, מצבה לזכר הטלאי הצהוב, שלושה חדרים מלאים בלוחיות יארצאייט, מצבת שיש לזכר בית הכנסת ההרוס של קהילת סוכובוליה ודגם סמלי של כבשני השרפה. על קיר זיכרון אחד מופיעים משפטים שאמרו נרצחים לפני מותם: קדיש, תפילת אל מלא רחמים ומשפטי תפילה אחרים. ליד מרפסת המרתף עומדת "אנדרטת האפר והסבון" המורכבת ממכלי אפר וחתיכות של סבון "ריף" גרמני. מוסבר, שמדובר באפר מהמשרפות, ובסבון משומן של יהודים.
המוזיאון הוא היחיד בעולם שבו מוצגים סבונים שעליהם הכיתוב RIF, ולדעת מפעיליו מדובר בסבון שנוצר משומן שנלקח מיהודים. עם זאת היסטוריונים סבורים שאין בסיס לטענה זו. בעקבות כך מסרב יד ושם לשתף פעולה עם המקום.
לעומת יד ושם, המציג פריטים אישיים רבים ומתאר את מהלך השואה דרך עיני הפרט הבודד, מרתף השואה מתמקד בחורבן הקהילות ובזיכרון הקולקטיבי הדתי. מן ההנצחה במקום נעדרות גם נוכחותן של התנועה הציונית ומדינת ישראל.
המוזיאון סמוך לקבר דוד המלך.
Truecaller

היסטוריה

האפליקציה הופצה לראשונה על ידי חברת "BlackBerry" ב-1 ביולי 2009. לאחר ביקורות טובות מקרב המשתמשים, המפתחים החליטו להשיק את האפליקציה גם עבור Symbian ו-Microsoft Windows Mobile. עבור Android ו-Apple iPhone האפליקציה הושקה ב-23 בספטמבר 2009, עבור RIM Blackberry ב-27 בפברואר 2012, עבור Windows Phone ב-1 במרץ 2012 ולבסוף עבור Nokia Series 40 ב-3 בספטמבר 2012. נכון לספטמבר באותה שנה, לאפליקציה היו 5 מיליון משתמשים ו-120 מיליון חיפושים של מספרי הטלפון בכל חודש, שנה אחר כך החברה הגיעה ל-10 מיליון משתמשים. נכון לינואר 2017, Truecaller היא האפליקציה המובילה בתחום, בעלת 250 מיליון משתמשים ברחבי העולם.
בפברואר 2014 קיבלה החברה מימון של כ-18.8 מיליון דולר על מנת לסייע בזיהוי מספרים עסקיים כאשר הם מתקשרים לטלפון. ב-7 ביולי 2015, השיקה החברה אפליקציית מספרים חדשה בשם Truemessenger בהודו בלבד.

פרטיות ואבטחה

ב-17 ביולי 2013, נטען כי האפליקציה נפרצה על ידי "הצבא הסורי האלקטרוני"; פריצה זו הובילה למחיקת 459GB של מידע ממסד הנתונים. יום למחרת פרסמה החברה כי האתר אכן נפרץ, אך הפריצה לא גרמה לחשיפת סיסמאות או פריטי כרטיסי האשראי. התקלה שאפשרה את הפריצה הייתה בעיקר עקב גרסה ישנה של וורדפרס שהייתה מותקנת על שרתי החברה.
נמל התעופה הבינלאומי סאו פאולו-גוארוליוס

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ב-6 ביוני 1967, בתגובה לצמיחה של התנועה האווירית בברזיל, החל הממשל הצבאי במדינה לפעול על מנת לשדרג את תשתית נמלי התעופה בברזיל. כחלק מהמסקנות של הסקרים שנעשו, הודות למיקומם, החשיבות האסטרטגית ונושאי אבטחה, הוחלט לבנות נמלי תעופה בסמיכות לבסיסי חיל האוויר בסאו פאולו וריו דה ז'ניירו. התוכנית הראשונית של הממשל הצבאי הייתה לבנות בנמל התעופה המיועד בסאו פאולו שלושה מסלולי נחיתה וארבעה טרמינלים. אף על פי כן, השלב הראשון כלל בנייה מצומצמת של שני מסלולי נחיתה ושני טרמינלים, והחל רק ב-11 באוגוסט 1980. הנמל נחנך באופן רשמי ב-20 בינואר 1985. במהרה הפך נמל התעופה בגוארוליוס לנמל התעופה הראשי של העיר, לאחר שעקף את נמל התעופה סאו פאולו-קונגוניאס. בשנת 1989, מסלולי הנחיתה הוארכו והטרמינלים שופצו והורחבו. כתוצאה מכך עלה נמל התעופה לקיבולת של 8.25 מיליון איש בשנה, במקום 7.5 מיליון איש בשנה לפני כן. בנייה של טרמינל שלישי, שיכול היה להכיל כ-12 מיליון נוסעים בשנה, תוכנן מאז 2001 אך עקב בעיות פוליטיות וכלכליות, הבנייה עצמה החלה רק ב-2011. בשנת 2010, שירת נמל התעופה לא פחות מ-26.8 מיליון נוסעים, עלייה של 24% מהשנה שלפני כן. למעשה היקף הנוסעים היה 31% מעבר לקיבולת הרשמית שעמדה על 20.5 מיליון נוסעים בשנה במתכונתו אז.

טיסות לישראל וממנה

חברת התעופה LATAM צ'ילה מפעילה החל מ-12 בדצמבר 2018 3 טיסות שבועיות מסנטייגו לנמל, ומהנמל בטיסה ישירה לתל אביב.
אנרגומאש בלגורוד

היסטוריה

מועדון הכדורגל "אנרגומאש" נוסד ב-2014 לאחר פירוק קבוצת "סאליוט", במטרה להמשיך להעמיד נציגה עירונית בליגות הכדורגל הלאומיות.
באוגוסט 2014, המועדון זכה בגביע צ'רנוזמיה ולאחר מכן גם באליפות צ'רנוזמיה. ב-26 במאי 2015 הקבוצה קיבלה רישיון מהתאחדות הכדורגל להשתתף בעונת 2015/16 באליפות הליגה השנייה. באוקטובר 2015 למאמן הראשי של המועדון מונה ויקטור נובוצ'נקו
ב-18 ביוני 2018 המועדון פורק בשל קשיים כלכליים.