google/wiki40b huggingface dataset:
פיתוח מוטה-תחבורה ציבורית

פיתוח מוטה תחבורה ציבורית (TOD – Transit Oriented Development) - פיתוח מוטה תחבורה ציבורית (תח"צ) הוא סוג של פיתוח עירוני אשר תכליתו היא יצירת פיתוח אינטנסיבי מסביב לתחנות תח"צ המושתת על עקרונות של נגישות, צפיפות גבוהה, עירוב שימושי קרקע ועיצוב עירוני היוצרים מגוון וריכוז של פעילויות עירוניות במטרה לגרום לשימוש גובר בתח"צ ולהקטנת התלות ברכב הפרטי, אך בין היתר תורם גם להפחתת זיהום האוויר, עידוד ההליכה הרגלית והרכיבה על אופניים והגדלת הניידות המרחבית לשאר המוקדים במטרופולין.
על-מנת ליישמו תכנון פיתוח מוטה תח"צ זקוק לאינטגרציה של מערכות התח"צ עם דפוסי שימושי הקרקע כדי לאפשר לציבור מגוון של הזדמנויות להשתתף בפעילויות המרחביות שהעיר מציעה וליצור סביבה עירונית הממוסדת על חיסכון כלכלי, נגישות מרחבית וריבוי של אינטראקציות חברתיות ופוליטיות. יתרה מזאת הנחת היסוד העומדת בבסיסו דוגלת בכך כי העיר, כמוקד של פעילות אנושית, אינה יכולה להיות אטרקטיבית וליצור סביבות מגורים, תעסוקה או פעילויות חברתיות עתירות עניין והזדמנויות אם לא ייווצר מרחב ציבורי תוסס שהאדם עומד במרכזו (רופא, 2010).
קלתורפ מגדיר TOD כמרכז עם שימושי קרקע מעורבים המכיל מבני מגורים בצפיפות גבוהה, מסחר, משרדים, מבני ציבור ושטחים פתוחים. חנויות ושירותים שונים ממוקמים בתוך "ליבה מסחרית" הנמצאת במרחק הליכה קצר משכונת המגורים (מרחק של 600 מטר או הליכה של 10 דקות). תחנת תחבורה ציבורית (רכבת או אוטובוס מהיר) ממוקמת במרכז הליבה.
בתוך הליבה המסחרית ממוקמים "שימושים צמודים אנכית" – דירות ומשרדים המתנשאים מעל החנויות הממוקמות בקומת הקרקע. אזורים משניים לשימושי קרקע ברמת אינטנסיביות נמוכה יותר מקיפים את הליבה במרחק של עד 1600 מטרים. אזורים אלה יכולים לשמש למבנים בצפיפות נמוכה יותר, פארקים קטנים, בתי ספר ותעשייה קלה. הרחובות מאורגנים בצורת רשת ומקושרים באופן ישיר לתחנת ה TOD על ידי שבילים להולכי רגל ורוכבי אופניים.
שלמה פרץ

שלמה פרץ הוא שדרן רדיו, יועץ תקשורת ואיש יחסי ציבור ישראלי.

ביוגרפיה

פרץ נולד בתל אביב והתחנך ב"בית חינוך לזרם העובדים". בצה"ל שירת בחיל השריון, כולל בשירות קבע. בנוסף שירת שירות ביטחוני ממלכתי. לאחר שחרורו למד לתואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן בכלכלה, מנהל עסקים ומדע המדינה.
בשנת 1974, עם שחרורו מצה"ל, למד קריינות ועריכה בקורס עורכי חדשות וקריינים של קול ישראל, ועם סיום לימודיו החל לעבוד בתחנה. שנה לאחר תחילת עבודתו נבחר לתפקיד עורך כלכלי, עורך חדשות ומגיש חדשות בגלי צה"ל. לאחר סיום תפקידו המשיך לשרת במילואים כעורך ומגיש חדשות בתחנה.
בשנת 1975 החל לעבוד כעורך במוספי הכלכלה והעסקים של עיתון הארץ.
בין השנים 1977 ל-1978 הנחה את סדרת הטלוויזיה "מצב משפחתי" ששודרה בטלוויזיה החינוכית ובערוץ הראשון. הסדרה עסקה במגוון סיטואציות מחיי המשפחה.
בנוסף פרץ כתב במהלך השנים במדורי הדעות של TheMarker וגלובס בנושא ייעוץ אסטרטגי תקשורתי.

קריירה כיועץ תקשורת

ב-1978 מונה כסמנכ"ל לנושאי שיווק מיתוג ויחסי ציבור בקופת החולים הכללית. בתפקיד זה פעל גם כיועץ ליושב ראש קופת חולים, לרבות לובינג ותיאום פעולות קופת החולים בכנסת ובמשרדי הממשלה. ב-1985 נשלח מטעם המגבית היהודית לבריטניה שם פעל כסמנכ"ל גיוס כספים של הארגון.
עם חזרתו לארץ ב-1990, פתח משרד המתמחה ביחסי ציבור, ייעוץ תקשורת, קשרי משקיעים וקשרי ממשל, והחל לייעץ בין היתר לשר האוצר, יצחק מודעי, ולקונצרן כלל וקונצרן אי.די.בי.
ב-1999 החל לשמש כיועץ תקשורת לראש הממשלה, בנימין נתניהו. בשנת 2000 מונה ליועצו של איש העסקים שלדון אדלסון.
באותה שנה נבחר לשמש כיועץ של "שידורי קשת", ובשנת 2003 מונה כיועץ של ערוץ 10.
החל משנת 2009 פרץ עובד בשיתוף פעולה עם תאגיד קשרי המשקיעים והממשל הבינלאומי Grayling.
במסגרת עבודתו יעץ פרץ לגופים רבים, שלטוניים ומסחריים כאחד, וביניהם בנק ישראל, בנק הפועלים, משרד התשתיות, תנובה, מפעל הפיס, משרד האוצר, משרד הביטחון ובזק. פרץ שימש כיועץ התקשורת של המרכז הבינתחומי עם הקמתו ושימש כיועץ לנשיא אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2016 החל לשמש כיועץ האסטרטגי של אוניברסיטת בן-גוריון. במקביל שימש כיועץ קשרי משקיעים במהלך הנפקות ציבוריות של חברות ישראליות רבות ביניהן: קבוצת עזריאלי, אמדוקס, טבע, אל-על, שיכון ובינוי, סלקום, אפריקה ישראל ועוד.
הגביע האוסטרי

היסטוריה

הגביע מתקיים מעונת 1918/1919, למעט הזמן של האנשלוס בין 1939 ל-1945 והתקופה שבין 1950 ל-1958, כאשר התחרות נחשבה עניין קטן. בגלל שאוסטריה ארחה את יורו 2008, רק קבוצות מהליגה האוסטרית הראשונה (הליגה השנייה באוסטריה) או ליגות התחתונות לקחו חלק בגביע האוסטרי בעונת 2007/2008.
עד לשנת 2010, הטורניר נקרא על שם נותן החסות הראשי שלו (האחרון זה המבשלת האוסטרית סטיגל). מאז, הטורניר כבר נערך תחת המוטו "מטרות לאירופה" (בגרמנית:"Tore für Europa") להדגיש כי זה הוא הדרך המהירה ביותר לקבוצות האוסטריות להעפיל לליגה האירופית (6-7 משחקים, בהתאם לחלוקה של המועדון).
שיאנית הזכיות בגביע האוסטרי היא אוסטריה וינה, שזכתה בתואר 27 פעמים. מחזיקת הגביע הנוכחית (2018) היא שטורם גראץ.
כבוד ונקמה

עלילה

אחרי פיגועי 11 בספטמבר, ממשל ארצות הברית הבין שסמים היו אחראים למימון רוב תאי הטרור. זו הסיבה שהם יצרו ומימנו את "המטה הבינלאומי למלחמה בסמים" (IDTF).
בובי (רוברט) סמואלס (סטיבן סיגל) עומד בראש צוות IDTF בבוקרשט. שישה חודשים קודם לכן, שותפו של בובי נהרג. עכשיו, המטה שלח אליו שותף חדש בשם סטיב. אשתו של סטיב היא בחודש השמיני להריונה, והוא שואף להיות בבית בעת הלידה, כדי לראות את הלידה של הילד שלו.
לברון הסמים הרוסי דמיטרי יש אישה ובן צעיר, שאינם מודעים לעסקי הסמים שלו. לאחרונה, דימיטרי יצר שותפות סחר בסמים עם קוסטל, רומני שמנהל את "רומא אייס", אחד המועדונים הפופולריים ביותר בבוקרשט. קוסטל ואנשיו מתמחים בפלישות לבתים של אנשים עשירים, גניבת כל מה שהם יכולים והריגת המשפחה. במהלך כל פלישה, קוסטל עצמו אונס והורג את האישה. בנוסף, קוסטל משתמש בבחורות צעירות על מנת לבריח סמים לאנגליה.
קוסטל חייב לדימיטרי כסף עבור סמים שרכש ממנו.
במהלך פשיטה, בובי עוצר את ברוס שמוכן לשתף פעולה ומספר לבובי שדימיטרי הוא ספק הנשק והסמים באזור ודרך דימיטרי אפשר להגיע לקוסטל. בובי שולח את ברוס אל דימיטרי במטרה להשיג סמים ועוקב אחריו אולם דימיטרי חושד, מזהה את רכב המעקב ושולח את אנשיו לשם. בובי ואנשיו מכים את אנשיו של דימיטרי.
בהמשך, בובי עוצר את רכבו של דימיטרי, דימיטרי מכה עם ראשו בשמשת המכונית ומנפץ אות ומאשים את בובי בכך שהכה אותו. דימיטרי לא מוכן לסייע לבובי במעצרו של קוסטל, בובי נאלץ לשחרר את דימיטרי ודימיטרי שולח את אנשיו להרוג את ברוס.
בובי ואנשיו פושטים על מקום אחסון סמים של קוסטל, לכן קוסטל לא יכול לכסות את חובו לדימיטרי ודימיטרי מאיים עליו כי קוסטל ימות אם הוא לא יבוא עם הכסף. קוסטל ואנשיו פושטים לביתו של דימיטרי והורגים את אשתו של דימיטרי. אנשיו של דימיטרי מצליחים להבריח את קוסטל ושארית אנשיו וקוסטל מגיע למועדון במטרה לאסוף כסף ולהימלט. בינתיים בובי ואנשיו מגיעים למועדון. בקרב יריות נפצע סטיב אנושות וקוסטל מצליח להימלט.
דימיטרי מגיע אל בובי ומציע שיתוף פעולה בתפיסת קוסטל, דימיטרי הורג את מי שהרג את אשתו ובובי נאבק בקוסטל והורג אותו.
הורקי (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה הורקי 47,800 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2018 נמנו במחוז המשנה 45,887 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 90.85% בלארוסים, 5.67% רוסים, ו-3.48% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (61.93%) ורוסית (34.52%).
דייוויד טרוטון

ביוגרפיה

דייוויד טרוטון נולד בהמפסטד, פרוור של לונדון. הוא מגיע ממשפחה של שחקנים. הוא בנו של השחקן פטריק טרוטון (הדוקטור השני בסדרה "דוקטור הו"), אחיו של השחקן מייקל טרוטון ואביהם של השחקנים ויליאם וסם טרוטון ושל שחקן הקריקט ג'ים טרוטון.
הופעותיו הבלתי נשכחות של טרוטון כוללות את המלך ריצ'רד במחזה "ריצ'רד השלישי" (הלהקה השייקספירית המלכותית, 1996), בולינגברוק במחזה "ריצ'רד השני" (הלהקה השייקספירית המלכותית, 2000) והדוכס וינצ'נציו במחזה "מידה כנגד מידה" (תיאטרון דה קומפליסיטה, 2004).
בטלוויזיה הופיע טרוטון בתפקידי אורח בסדרות "ניצולים", "חייו וזמניו של דייוויד לויד ג'ורג'", בסדרה הקומית "Rab C. Nesbitt" ובסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". בשנים 1967 ו-1968 השתתף כניצב במיני-סדרה "The Enemy of the World" (בכיכובו של אביו פטריק טרוטון), ב-1967 שיחק בתפקיד חייל במיני-סדרה "The War Games", וב-1972 בתפקיד מלך פלאדון במיני-סדרה "The Curse of Peladon". עוד בטלוויזיה גילם את דמותו של סר ארתור ולסלי (הדוכס מוולינגטון) בשני הסרטים הראשונים מסדרת "שארפ", ובסדרה "A Very Peculiar Practice" הופיע בתפקיד ד"ר בוב באזארד. ב-1978 הופיע טרוטון בטרילוגיה של אלן אייקבורן "כיבושי נורמן" בתפקיד טום הווטרינר.
ב-2002 שיחק טרוטון בתפקיד צייד חייזרים במיני-סדרה "טד ואליס" וב-2005 הופיע בתפקיד סמל קלייב הארווי בסדרה הבלשית "יריחו" של ITV. ב-1993 הופיע בפרק "The Yellow Iris" מתוך הסדרה "פוארו" על פי ספרי אגאתה כריסטי. טרוטון שיחק פעמיים בשתי דמויות שונות בסדרה "רציחות במידסומר" ב-1998 וב-2007. הוא השתתף בפרק הראשון בעיבוד הטלוויזיוני לספר "The Last Detective" בכיכובו של פיטר דייוויסון, מי שכיכב לצדו בסדרה "Very Peculiar Practice" והיה הדוקטור החמישי בסדרה "דוקטור הו".
טרוטון הופיע בסרט הטלוויזיה "כל אנשי המלך" בתפקיד ג'ורג' החמישי.
ב-2008 חזר ושיחק בסדרה "דוקטור הו" בתפקיד פרופ' הובס בפרק "חצות". עוד השתתף בגרסת אודיו של "דוקטור הו" בהפקת "Big Finish Productions" בסדרה בשם "Cuddlesome" בתפקיד טינגוס. עוד שיחק בהפקות אודיו "The Destroyer of Delights" וב-"The Chaos Pool". הוא חזר להופיע בתפקיד מלך פלאדון בגירסת אודיו "The Prisoner of Peladon" וב-2011 בדרמה "The Crimes of Thomas Brewster".
ב-2011 הוכרז כי דייוויד טרוטון ישחק בתפקיד ששיחק אביו, הדוקטור השני, בשתי הקלטות אודיו שבהן משתתף גם השחקן טום בייקר בתפקיד הדוקטור הרביעי. הוא הופיע בתפקיד קבוע בסדרה "סדר חדש" בה גילם את הנבל ריקי הנסן. טרוטון השתתף בגרסה האמריקאית ל"נערה עם קעקוע דרקון" לצדו של דניאל קרייג.
טרוטון שיחק במחזה "Enjoy" מאת אלן בנט בתפקיד אבא בסיור הופעות לצדה של אליסון סטדמן. הוא כיכב לצדו של קווין ספייסי בהפקה של המחזה "משפט הקופים" מאת ג'רום לורנס ורוברט אדווין לי בתיאטרון אולד ויק בלונדון מ-18 בספטמבר ועד 20 בדצמבר 2009.
ב-2011 שיחק טרוטון בתפקיד סטן אסטיל בסדרת הדרמה-קומית "בית הקפה" של Sky1. בנובמבר 2013 הופיע טרוטון במסגרת חגיגות היובל של "דוקטור הו" בקומדיה "The Five(ish) Doctors Reboot".
בינואר 2014 החליף טרוטון את קולין סקיפ בתפקיד טוני ארצ'ר (אותו גילם 46 שנה) בסדרת הרדיו "The Archers". בנובמבר 2014 החל בנו, ויליאם, לשחקן בסדרה בתפקיד טום ארצ'ר בנו של טוני ארצ'ר. ב-2015 שיחק טרוטון בסרט האימה הרומנטי "Nina Forever" לצדה של פיונה או'שאנסי.
מ-11 בדצמבר 2014 ועד 7 במרץ 2015 שיחק בתפקיד סיימון אייר במחזה "The Shoemaker's Holiday" עבור הלהקה השייקספירית המלכותית.

חיים אישיים

לטרוטון שלושה בנים: השחקנים ויליאם טרוטון וסם טרוטון ושחקן הקריקט ג'ים טרוטון.
Medicine (שיר של ג'ניפר לופז)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ג'ניפר לופז, פרנץ' מונטנה, קימברלי קריסיוק, ורן וייד, מייקל סטורלר אריקסן, טור אריק הרמנסןף מו סמואלס ומייקי אקיין והופק על ידי סטאר-גייט וסאן אוף סוניקס. מבקרי מוזיקה השוו את השיר ל-"Get Right" ו-"Do It Well".
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ג'ניפר לופז ב-7 באפריל 2019, כמה ימים לאחר צאתו כסינגל. את האודיו של השיר, העלתה לופז לערוצה ב-3 באפריל 2019, באמצעות שידור בכורה.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-26 מיליון צפיות.
אילונה אלק

ביוגרפיה

אלק-שהרר נולדה בבודפשט.
באליפות אירופה בסיף שנערכה בבודפשט, בשנת 1933 זכתה אלק במדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי.
באליפות אירופה בסיף שנערכה בוורשה, פולין בשנת 1934 זכתה אלק בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי.
באליפות אירופה בסיף שנערכה בלוזאן, שווייץ בשנת 1935 זכתה אלק פעם נוספת בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי.
באליפות אירופה בסיף שנערכה בסן רמו איטליה בשנת 1936 זכתה אלק במדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה אלק במדליית זהב בתחרות רומח אישי. במדליית הכסף זכתה הלנה מאייר מגרמניה האלופה האולימפית מאמסטרדם 1928 ובמדליית הארד זכתה האלופה היוצאת מלוס אנג'לס 1932 אלן פרייס מאוסטריה, שלוש המנצחות הן יהודיות. בטקס חלוקת המדליות מאייר לבשה את המדים הרשמיים שכללו את צלב הקרס והצדיעה במועל יד, כמו שאר ספורטאי גרמניה.
באליפות העולם בסיף הראשונה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1937 זכתה אלק בשתי מדליות, מדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי ומדליית כסף בתחרות רומח אישי.
עקב מלחמת העולם השנייה לא נערכו שתי אולימפיאדות (1940 ו-1944) וכך נמנע ממנה לזכות במדליות נוספות.
באליפות העולם בסיף שנערכה בהאג, הולנד בשנת 1948 זכתה אלק במדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה אלק במדליית זהב בתחרות רומח אישי והגנה על תוארה לאחר 12 שנים. במדליית כסף זכתה קארן לשמן מדנמרק ובמדליית ארד זכתה פרייס.
באליפות העולם בסייף שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1951 זכתה אלק בשתי מדליות, מדליית זהב בתחרות רומח אישי ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בקופנהגן, דנמרק בשנת 1952 זכתה אלק במדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה אלק במדליית כסף בתחרות רומח אישי. במדליית זהב זכתה אירנה קמבר-קורנו מאיטליה ובמדליית ארד זכתה לשמן.
באליפות העולם בסיף שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1953 זכתה אלק במדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בלוקסמבורג, בשנת 1954 זכתה אלק בשתי מדליות, מדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי ומדליית כסף בתחרות רומח אישי.
באליפות העולם בסיף שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1955 זכתה אלק בשתי מדליות, מדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי ומדליית ארד בתחרות רומח אישי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בלונדון, בריטניה בשנת 1956 זכתה אלק במדליית ארד בתחרות רומח קבוצתי.
פול קלודל

ביוגרפיה

פול קלודל נולד בכפר ווילנב-סור-פר  שבחבל פיקרדיה בצרפת לאב שעסק במשכנתאות ובעיסקות בנקאיות אחרות, ולאם ממשפחת איכרים וכמרים קתוליים. הוא בילה את שנותיו הראשונות בשמפן (כיום חבל שמפן-ארדן) ולמד בבית ספר בעיר בר-לה-דוק (כיום בחבל לורן). ב-1881 משפחתו עברה להתגורר בפריז והוא למד בבית הספר לואי לה גראנד שבגדה השמאלית של העיר. בחג המולד האזין לשירת המקהלה של קתדרלת נוטרדאם של פריז ומאז הפך לקתולי מאמין והחזיק באמונתו זו במשך כל ימי חייו.
הוא למד ב-"אינסטיטוט ד'אטוד פוליטיק דה פארי" שבו מתחנכים אנשי העילית של הפוליטיקה הצרפתית ואלה המיועדים לשירות הדיפלומטי. ב-1893 החל בקריירה של דיפלומט שבה שימש עד 1936. במשך קריירה זו שימש בתפקידים דיפלומטיים בארצות הברית, בסין, ביפן, בברזיל, בגרמניה, בדנמרק ובבלגיה. כאשר היה קונסול בריו דה ז'ניירו בתקופת מלחמת העולם הראשונה, פיקח על העברת אספקת מזון מארצות דרום אמריקה לצרפת.
ב-1936 פרש לטירתו שבמחוז איזר בחבל רון-אלפ בצרפת. הוא נפטר שם ב-1955 ונקבר בגן שליד הטירה.

יצירתו

בימי נעוריו פול קלודל הושפע משירתו של ארתור רמבו ומתנועת הסימבוליזם בשירה הצרפתית. הוא נתמלא חרדה מהשקפת העולם המטריאליסטית, אך בניגוד לסימבוליזם אימץ לעצמו את הקתוליות. בכל כתביו הוא מביע התנגדות לרעיון שהיקום הוא מקרי ומכני, ומכריז על משמעותם הרוחנית של חיי אנוש המבוססת על אהבתו וחסדו של אלוהים. כרקע למחזותיו משתמש קלודל בצרפת של ימי הביניים או בדרום אמריקה של המאה השש עשרה תחת שלטון האימפריה הספרדית. במחזות אלה הוא מביע הערצה לחסדו ורוב טובו של אלוהים המאציל על האדם מאהבתו.
המפורסמים שבמחזותיו של פול קלודל הם: יצירתו האוטוביוגרפית "מפנה בצהריים" (1906), "הבשורות שניתנו למארי" (1912) - מחזה המבוסס על הקרבתה האישית ועל דבקותה הדתית של נערת כפר צרפתייה בימי הביניים שלקתה בצרעת, ו-"נעל קטיפה" (1924) - מחזה שבו הוא מתאר את אהבתו של האדם ואת כיסופיו לאלוהים על רקע דרום אמריקה שבשליטת האימפריה הספרדית. מחזה זה הוצג על ידי קומדי פראנסז בפריז ב-1943. קובץ שיריו המפורסם של פול קלודל הוא: "חמש אודות גדולות" (1910).

דמותו

פול קלודל היה אישיות בעייתית במשך ימי חייו. דבקותו בקתוליות והשקפת עולמו הימנית גרמו לאי הפופולריות שלו בקרב החוגים האינטלקטואליים. שירו "דברים למרשאל" שבו הביע את תמיכתו במרשאל אנרי פיליפ פטן ששיתף פעולה עם הנאצים לאחר מפלת צרפת לגרמניה ב-1940, נשאר חרות בזיכרון. אולם הוא התייחס אל הנאצים בשאט נפש, וכבר ב-1930 כינה אותם "שותפיו של השטן". הוא התייחס לנאציזם ולקומוניזם כאחד כ-"גוג ומגוג", ושינה את יחסו לממשלת וישי כשהתברר שהיא משרתת את האינטרסים של הנאצים.
למרות שבימי נעוריו פול קלודל תמך באנטישמיות כחלק של התנועה השמרנית בצרפת, ב-1935 הוא שלח מכתב לוועידה היהודית שבו גינה את חוקי נירנברג כ-"מתועבים וטיפשיים". הוא הביע את מחאתו נגד החקיקה האנטישמית של ממשלת וישי וב-1941 כתב לישעיה שוורץ - רבה הראשי של צרפת והביע "סלידה, חרדה ותיעוב שכל הצרפתים ההגונים שותפים להם, באשר לאי הצדק והרדיפה של יהודי צרפת שהפכו לקורבנות הנאציזם." שלטונות וישי הגיבו בחיפושים בביתו של פול קלודל ובהתחקות אחר כל צעדיו.
פול קלודל תמך בגנרל דה גול ובכוחות צרפת החופשית וחיבר שיר הלל לדה גול אחרי שחרור פריז ב-1944. ב-1946 נבחר פול קלודל לחבר האקדמיה הצרפתית.
אפרהט

ביוגרפיה

אפרהט נולד בחדייב סמוך לגבול עם האימפריה הרומית בזמן שלטונו של הקיסר שאפור השני בסביבות שנת 280 לספירה. אפרהט היה ידוע בתור "החכם הפרסי", ואולי הגיע ממשפחה פגאנית והיה בעצמו פאגאני שהתנצר (בדומה לאפרים הסורי).
אפרהט היה עד לרדיפת הנוצרים בתחילת שנות השלושים על ידי שפור השני. הרדיפות נבעו ממתחים פוליטיים בין רומא לפרס, ובמיוחד ההכרזה על קונסטנטינוס הגדול שרומא צריכה להיות אימפריה נוצרית. ייתכן ששאפור חשש שהנוצרים הסוריים והארמנים, בעיקר בתוך האימפריה שלו, יתמכו בחשאי ברומא. יש אלמנטים בכתיבה של אפרהט, שמראים דאגה לעדה הנרדפת שלו.
בכתבים מאוחרים יותר של הכנסייה הוא מכונה "החכם הפרסי" וזוכה להערכה רבה בכתבים דתיים. חוקרים מאוחרים הוכיחו שהוא שימש כנראה כבישוף.
כתביו של אפרהט השתמרו בשלושה כתבי יד מהמאות השישית והשביעית והמוחזקים בספריה הבריטית.

יצירתו

היצירות של אפרט נקראות דרשות על פי המילה הראשונה בכל דרשה (בסורית: ܬܚܘܝܬܐ תחויתא) שפירושה "דרשה". כל דרשה עוסקת בפרט אחר של האמונה או ציון דרך להגיע לאמונה. לדברי פרנסיס קרופורד בורקיט , הן נועדו ליצור "תצוגה מלאה ומסודרת של האמונה הנוצרית" על פי נקודת המבט של הכנסייה הדוברת סורית.
הדרשות הינן יצירות פרוזה, אך לעיתים קרובות אפרהט משתמש בדימויים פואטיים לכתיבתו. כל אחת מעשרים ושניים הדרשות הראשונות מתחילה בכל אות ברצף של האלף-בית הסורי (מתוכם יש עשרים ושניים במקביל לא"ב העברי). הדרשות לא היו נכתבו בבת אחת, אלא בשלוש תקופות שונות. העשירייה הראשונה, שנכתבה בשנת 337, נוגעת לחיים הנוצריים וסדר הכנסייה וקדמה לרדיפות. הדרשות 11–22 נכתבו בעיצומן של הרדיפות, בשנת 344. חלק מהקבוצה הזו עוסקת בענייני הכנסייה כמו הדרשות הראשונות, ואחרים מתמקדים בנושאים אפוקליפטיים. עם זאת, ארבע דרשות עוסקות ביהדות. אפרהט נתן עמדתו בהסבר המשמעות של סמלי המילה, פסח ושבת. על אף הקו הפולמוסי בדרשותיו במה שנוע ליהדות אין הן משקפות אופי אנטי-יהודי מובהק. הדרשה העשרים ושלוש נופלת מחוץ למערכת האלפביתית של העבודות המוקדמות, ונראית מעט מאוחרת יותר, אולי קרוב לסיום חייו של אפרהט. אפרהט כותב בצמוד לכתבי הקודש. אופן הפרשנות המקראית של אפרהט דומה לזה של חכמי ההתלמוד הבבלי של ימיו. עמדתו בתוך הכנסייה מצוינת בדרשה יד, שבה נראה כי אפרהט כותב מכתב מטעם הסינוד שלו לאנשי הכמורה של בירת פרס - קטסיפון על החידקל.

תרגומים

דרשותיו של אפרהט נכתבו בסורית, אך עד מהרה הן תורגמו לשפות נוספות כמו יוונית, לטינית, ארמנית, גיאורגית, ערבית וגעז. בתקופה המודרנית הדרשות ניתרגמו גם לאנגלית.
3 דרשות תורגמו לעברית ויצאו לאור בשנת 2018. דרשה יג "על השבת" תורגמה בידי בר בליניצקי ויקיר פז. דרשה יז "על המשיח שבן אלוהים הוא" תורגמה בידי מנחם קיסטר. דרשה יא "על המילה" תורגמה בידי מיכאל סוקולוף.

לקריאה נוספת

• בר מלינצקי, יובל רויטמן (עורכים), מערת האוצרות – אנתולוגיה לספרות סורית משלהי העת העתיקה בתרגום עברי, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, תל אביב, 2018, עמ' 205
Heart of Oak

מילות המארש

Come, cheer up, my lads, 'tis to glory we steer,
To add something more to this wonderful year;
To honour we call you, as freemen not slaves,
for who are so free as the sons of the waves
Heart of oak are our ships, jolly tars are our men,
we always are ready; Steady, boys, steady!
We'll fight and we'll conquer again and again.
We ne'er see our foes but we wish them to stay,
they never see us but they wish us away;
If they run, why we follow and run them ashore,
and if they won't fight us, what can we do more.
We still make them feel and we still make them flee,
and drub them at shore as we drub them at sea,
so cheer up me lads with one heart let us sing,
oh soldiers and sailors, our statesmen and King.
שאול ברזובסקי

קורות חיים

שאול סוורין ברזובסקי נולד בשנת 1908 בגרודנה שבפולין הרוסית. בשנים 1926–1929 למד בקונסרבטוריון בבירה ורשה, ולאחר מכן התגורר בביאליסטוק, שם כיהן כמנהל המוזיקלי של תזמורת. בין המלחמות הוא שימש בלהקות תיאטרון יידיש, כמנהל התזמורת או כפסנתרן מלווה. במלחמת העולם השנייה שימש כמנהל המוזיקלי של התיאטרון של דז'יגאן ושומאכר בברית המועצות. לאחר מעצרם של השניים הוא שימש כמעבד והפסנתרן המלווה של הזמרת והשחקנית אנה גוּזיק (רו'). לאחר המלחמה שב לפולין והשתקע בלודז', שם ניהל מקהלה וחיבר מוזיקה עבור תיאטרון היידיש של אידה קמינסקה ולסרטים ביידיש.
בשנת 1957 או 1960 עלה לישראל והמשיך לפעול בה כמוזיקאי בתיאטרון יידיש. כתב מוזיקה לתיאטרון ולקולנוע (בין היתר ל"שני קונילמל") וניצח על תזמורות.
שאול ברזובסקי נפטר בתל אביב ב-1975, בגיל 67.
הותיר אחריו את אשתו, רגינה (1912–2002).
לאחר מותו ראה אור קובץ לחניו, "לידער בוך" (ספר שירים; 1976).
און רגוניס

שירותו הצבאי

רגונייס נולד וגדל בראשון לציון. בשנת 1971 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר. במלחמת יום הכיפורים לחם, תחת פיקודו של דורון רובין, בקרב ואדי מבעוק. לאחר המלחמה השלים רגוניס קורס קצינים ושימש בתפקידים שונים במערך השלישות ובהם קצין השלישות של חטיבת הצנחנים. הוא השתלם במכללה לביטחון לאומי ושימש כמפקד הבקו"ם, כמפקד מחלקת הפרט באכ"א בדרגת אל"ם וכסגן ראש אגף כוח האדם בדרגת תא"ל. לאחר שחרורו שימש רגוניס כסמנכ"ל משאבי אנוש בקבוצת מי עדן. בהמשך שימש רגוניס כחבר הנהלת הוועד האולימפי בישראל וכיושב ראש איגוד
הרכיבה על סוסים.
לרגוניס תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. אחיו הצעיר של רגוניס, אייל, שימש כקמ"ן סיירת מטכ"ל והיה אחראי לתכנון מבצע הצגת תכלית.
שקנאי מצוי

מאפיינים

משקלו כ-10 ק"ג ומוטת כנפיו 2.8 מטר. בעונת הרבייה ניתן להבדיל בין הזוויגים באמצעות צבע עור הפנים, לזכר צבע ורוד בעוד לנקבה צבע כתום-צהוב. מין זה מותאם לחיים במים; רגליים קצרות וחזקות המסתיימות באצבעות רגליים בעלות קרומי שחייה רחבים. שקנאים אלו משתפים פעולה בזמן שיחור המזון ויוצרים מעגל כמעט מושלם סביב הדגים שנלכדים בחלק התחתון של המקור, הדומה בצורתו לשק.
זהו מין נודד ולישראל מגיעה כל האוכלוסייה האירופאית של המין. בארץ ניתן לראות את השקנאים בעיקר בעונת הנדידה: בין החודשים ספטמבר ונובמבר אז הם עפים דרומה ליבשת אפריקה או בדרכם חזרה לאירופה בחודשים מרץ עד מאי. בישראל קיים קונפליקט בין השקנאים ומגדלי הדגים. השקנאים מגיעים לארץ מורעבים ולכן חייבים לעצור לאכילה לפני שיוכלו להמשיך במסלול הנדידה שלהם. הדגים בברכות מהווים טרף קל ומזמין אך להקת שקנאים שנוחתת בברכה שכזאת עלולה לגרום לנזקים כספיים אותם סופגים מגדלי הדגים. למין זה ערך טבע מוגן ופגיעה בו אסורה על פי חוק.
אתזגורפוביה

אתזגורפוביה (באנגלית: Athazagoraphobia) הוא הפחד מלהישכח, להיות מוחלף או לחוות התעלמות.
פחד זה יכול לנבוע מכמה וכמה סיבות ואחת מהן היא חוסר ביטחון.
הפוביה יכולה לתקוף לפני טיסה למדינה אחרת או חופשה ארוכה כלשהי, כאשר האדם לא יתקשר עם האנשים הקרובים אליו למשך זמן מה בפנים מול פנים.
תלאתאת

ת'לאת'את (כנראה מערבית: ثلاثات, מהמילה שמשמעותה שלוש) הן לבני אבן קטנות יחסית (אורך 54 ס"מ, גובה 27 ס"מ, עובי 27 ס"מ) ששימשו בתקופת פרעה אחנתון לבנייתם של המקדשים לאל אתון בכרנך ועמארנה.
כאשר אחנתון רצה לבנות מקדשים רבים במהירות, לא היה לו הזמן הדרוש לחצוב, להוביל ולהציב גושי אבן גדולים כמקובל באותה תקופה. לכן בנה קירות מצופים בלבני ת'לאת'את, אותם גילפו בצורות שונות וציירו ציורים שונים להאדרת המלך והאל. לבנים אלו היו קלות לייצור וקלות לניוד והצבה.
חלק ניכר מהלבנים פורקו בתקופה מאוחרת יותר (תקופתם של חרמחב ורעמסס השני) ושימשו שימוש משני כחומר מילוי וכחומר לבניה. פירוק הקירות גרם לאבדן הציורים ומאחר והלבנים בגודל זהה קשה לאתר לאיזה ציור הם שייכים ולשחזר ציורים אלו, אם כי אגיפטולוגים הצליחו לשחזר את הפאזל של ציורים אחדים.
סחלין (מחוז)

דמוגרפיה

כ-86% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - יוז'נו-סחלינסק מתגוררים כ-182 אלף תושבים.
הרוסים מהווים כ-85% מאוכלוסיית המחוז, הקוריאנים כ-5% והאוקראינים כ-5%. במהלך השנים האחרונות רמת התמותה עולה על רמת הילודה ואוכלוסיית המחוז קטנה. כל האוכלוסייה היפנית שהתגוררה באזור עברה ליפן.

כלכלה

בשטח המחוז נמצאים שדות נפט וגז טבעי רבים. בנוסף לכך התגלו מרבצי פחם. הכלכלה מתבססת על עיבוד דגים ועץ.

היסטוריה

בימי הביניים השטח היה שייך לאימפריה הסינית. בהמשך החלה ההתיישבות הרוסית והיפנית באזור. בהתאם להסכם משנת 1686 הכירו הרוסים שהאי סחלין שייך לסין.
בשנת 1845 הכריזה יפן על האזור כשטח שלה. בהסכם משנת 1855 חולק שטח האי סחלין בין רוסיה ליפן. בשנת 1857 הוקמה בסחלין מושבת עונשין  על ידי הרוסים. בחוזה סנקט פטרבורג משנת 1875 כל שטח האי סחלין הועבר לרוסיה, והאיים הקוריליים עברו ליפן. כתוצאה ממלחמת רוסיה-יפן בשנת 1905 כל השטח הועבר ליפן. 
באוגוסט 1945 כבשו הרוסים את כל השטח ומחזיקים בו עד היום. עמדת יפן הנוכחית היא שיש להחזיר ליפן את האיים הקוריליים, כתוצאה מכך טרם נחתם הסכם שלום בין המדינות.
תשבץ מוצפן

תשבץ מוצפן או תשבץ קוד הוא תשבץ פתור שהאותיות בפתרון הוחלפו במספרים לפי צופן החלפה מסוים, שאינו ידוע מראש לפותר הפוטנציאלי.
מקובל לתת לפותרים קצה חוט בדמות שווה הערך המספרי של כמה אותיות. בכל אחת ממשבצות התשבץ (שאינן תפוסות על ידי נקודות שחורות) מוצב מספר שמייצג אות. הפותר אמור להחליף את המספרים באותיות הידועות לו, ולנסות לנחש את יתר האותיות בהתבסס על ההרכבים שייווצרו. אם, למשל, במילה של 4 אותיות יודע הפותר שהאות הראשונה היא פ', האות השנייה ת', האות השלישית לא ידועה והאות הרביעית היא מ', הפותר ינחש בנקל שהאות החסרה היא ג', כי רק היא תשלים את הרכב האותיות למילה בעלת מובן בשפה העברית. לאחר שהפותר חשף אות נוספת, ישבץ אותה בכל משבצת שבה רשום המספר המייצג אותה, וכך יקל על ניחושן של מילים נוספות וגילוין של אותיות נוספות.
בתשבץ מוצפן חשוב למעט באותיות חסומות (אות חסומה היא אות הנמצאת רק במילה אחת, בעוד יתר האותיות משתתפות בהרכבן של שתי מילים, האחת אופקית והשנייה אנכית), ולכן מתאימות במיוחד למטרה זו מסגרות של תשבצי קו, כי תשבצי קו אפשר ליצור ללא אותיות חסומות.
מקובל להעשיר את התשבצים המוצפנים בתוספות מוצפנות לפי אותו צופן החלפה, כמו בדוגמה המוצגת כאן, שבה הוצפן גם שם של ספר ושם מחברו.