google/wiki40b huggingface dataset:
אנאבל (סרט)

תקציר העלילה

בסנטה מוניקה של שנת 1967, הרופא ג'ון פורם (וורד הורטון) מציג בפני אשתו מיה (אנאבל ווליס) בובת חרסינה ישנה שקנה כמתנה לילדם הראשון. באותו הלילה, הזוג מתעורר משנתם למשמע קולות מאבק ומגלים ששכניהם נרצחו במהלך חדירה לביתם. כאשר מיה מתקשרת למשטרה היא ובעלה מותקפים בידי הרוצחים של שכניהם - גבר ואישה. הגבר נורה למוות במהלך מאבקו עם השוטרים בעוד שהאישה מתאבדת באמצעות חיתוך גרונה עם סכין בעודה אוחזת בבובת החרסינה. מאוחר יותר הפולשת מזוהה כאנאבל, ביתם של השכנים שנרצחו, ונודע שהיא חברה בכת שטנית.
בימים שלאחר הרצח מתחילות לחול תופעות על-טבעיות בביתם של ג'ון ומיה. באותם הימים מיה מביאה לעולם את ילדתם הראשונה של הזוג, אשר זוכה לשם ליאה. בניסיונה להימלט מהתופעות העל-טבעיות המשפחה שוכרת דירה בפסדינה, אך לשווא - תופעות משונות מתרחשות גם בבית החדש, רבות מהן קשורות בבובת החרסינה שמשנה את מקומה בבית מבלי התערבותם של בני המשפחה. באחד הלילות מיה מותקפת בידי ישות דמונית, דבר שחוזר על עצמו פעם נוספת.
בימים שלאחר ההתקלות בישות המסתורית (שהזוג סבור שהיא רוחה של אנאבל) מיה יוצרת קשר עם חוקר משטרתי בשם קלרקין (אריק לאדין) ומספרת לו על ההתרחשויות. החוקר מספר למיה שהכת בה היו חברים הרוצחים מתחילת הסרט היא כת שטן שמטרתה לזמן ישויות על-טבעיות באמצעות טקסים עתיקים. בעזרתה של מוכרת הספרים אוולין (אלפרה וודארד) מיה מבינה שהכת זימנה יצור שטני שרודף אותה ואת משפחתה בניסיון לגנוב את נשמתם. לאחר שהם מתייעצים עם כומר בני המשפחה ואוולין מגיעים למסקנה שהשד כבל את עצמו לבובת החרסינה. הכומר לוקח את הבובה איתו אך הוא מותקף והבובה נלקחת מידיו.
הכומר מתאשפז בבית חולים למחרת, ומספר לזוג על שאירע לו. באותו הלילה, ביתם של הזוג פורם מותקף בשנית בידי השד, וכדי לרצות אותו אוולין מקריבה את עצמה ומעניקה לו את נשמתה. השד עוזב את משפחת פורם ומעלים יחד איתו את בובת החרסינה.
בסוף הסרט הבובה מתגלית בחנות בובות ונקנית על ידי שלישיית אחים. הסרט מדלג על התופעות העל-טבעיות שחוו ועל בקשת העזרה שלהם מהזוג אד ולוריין וורן מכיוון שזה הוצג בתחילת הסרט לזמן את הרוע. הסרט מסתיים בצילום מקורי של הבובה במרתף של וורן תוך ציון העובדה שהיא עוברת טיהור על ידי כומר פעם בחודש וכן הצגת קטעי עיתונים מהמקרה.
מצר אוטרנטו

מצר אוטרנטו (איטלקית Canale d'Ótranto או Stretto di Ótranto) הוא מצר ים בין חבל פוליה שבאיטליה ממערב לבין אלבניה ממזרח. המצר מחבר בין הים היוני שמדרום לו לים האדריאטי שמצפונו – שניהם שלוחות של הים התיכון. המצר נקרא על שם העיר אוטרנטו השוכנת לחופו בדרום עקב ה"מגף" האיטלקי, ורוחבו המינימלי 72 ק"מ.

היסטוריה

כבר בעת העתיקה נודעה למצר חשיבות אסטרטגית רבה. הלגיונות הרומים חצו אותו, עת הפליגו לרוחבו מברינדיזיום (ברינדיזי) שבאיטליה אל חופו המזרחי, מקום בו החלה הדרך ויה אגנטייה המובילה מזרחה באלבניה של היום.
הרפובליקה של ונציה, אשר שלטה בים האדריאטי במשך מאות שנים, הקימה בסיסים קדמיים בוולורה ובבוטרינט שבאלבניה, ועל האי קורפו הסמוך למוצאו הדרומי של המצר. ב-1480 חצו העות'מאנים את המצר בדרכם לאיטליה.
במלחמת העולם הראשונה חסמו מדינות ההסכמה את המצר במטרה להטיל סגר ימי על אוסטרו-הונגריה, פעולה שנודעה כמחסום אוטרנטו. בשנת 1926, ברית בין איטליה לאלבניה עוררה את החשש במדינות הבלקן מחסימת המיצר.
גם במלחמת העולם השנייה היה המצר זירת לוחמה ימית ומימיו שרצו צוללות. בעקבות כיבוש אלבניה בידי איטליה שלטה איטליה על המעבר במיצר.
המצר הפך בשנים האחרונות לנתיב בריחה של פליטים אלבנים המבקשים להגיע באופן לא חוקי לאיטליה ולארצות האיחוד האירופי. בשל המרחק הקטן בין שתי גדותיו של המצר ובשל היעדר זרמי ים חזקים, ניתן, במזג אוויר טוב ובעזרת סירות מנוע מהירות, לחצותו בכשעתיים בלבד. ב-1998 אפשרה אלבניה לאיטליה להקים תחנת מכ"ם על האי סזני (Sazani, איטלקית Saseno) הסמוך לנמל ולורה שבאלבניה, וזאת במטרה להלחם בתופעה.
Lucy in the Sky with Diamonds

מקור השיר

למרות הכחשות חוזרות ונשנות של ג'ון לנון ויתר חברי הביטלס, יש הטוענים כי השיר מתאר שימוש בסם הפסיכדלי LSD, ואכן השיר מתאר סיטואציות לא הגיוניות ותלושות מן המציאות. אחת מהטענות התומכות בתאוריה זו נטועה בעובדה שראשי התיבות של כותרת השיר והשורה החוזרת בה היא LSD, כשם הסם. חברי הלהקה הכחישו במשך עשורים את הטענה הזו (לנון טען שהמקור לשיר המדובר הוא בציור שאותו ציירה חברתו לגן הילדים של ג'וליאן, בנו של לנון, לוסי). בראיון משנת 2004, דיבר פול מקרטני בפתיחות על שימושו בסמים בתקופת הביטלס, וחשף כי שירים כמו "Day Tripper" ו-"Got to Get You Into my Life" אכן נכתבו ישירות על LSD וקנאביס. כשנשאל לגבי "Lucy In The Sky With Diamons", אמר שהציור של לוסי הוא ההשראה לכתיבת השיר, אך זה "די ברור" שהשיר הוא על "טריפ" של LSD.
דני בנדיקט

ביוגרפיה

בנדיקט נולד וגדל בנהריה ומתגורר בקיבוץ גן שמואל. החל לנגן בגיל 7 על כלי הקשה בתזמורת הנוער העירונית של נהריה, בניצוחו של אריה כפיר. בגיל 10 נסע לראשונה עם התזמורת לסיבוב הופעות בגרמניה. בגיל 12 זנח את המוזיקה, ושישה חודשים לפני שחרורו מצה"ל, חזר לנגן. בגיל 21 החל ללמוד אצל רוני הולן בעקבותיו הגיע לבית הספר "רימון" ברמת השרון. לאחר 3 שנים ברימון זכה במלגת לימודים למכללת ברקלי למוזיקה, בוסטון, מסצ'וסטס. בסוף שנת 1998, חזר דני לארץ לאחר שאביו, יעקב בנדיקט, חלה במחלה קשה.
לאחר חזרתו לישראל, הקים דני את הלהקה "E Legua", שניגנה מוזיקת ג'אז לטיני. בשנת 1999 הלהקה הופיעה בפסטיבל ג'אז בים האדום באילת.
במהלך השנים ניגן דני עם הרכבים ואמנים שונים, וביניהם "שישיית חגיגה" של אלון פרבר, מקונדו, איתמר ארז ואנסמבל אדמה, אלברט בגר, איילת רוז גוטליב ועוד.
בשנת 2011 יצא אלבום הביכורים " דני בנדיקט טריו", ובו כל היצירות הולחנו על ידי דני עצמו. באלבום זה השתתפו ענת פורט על הפסנתר וטל רונן על בס. נגנים אורחים: ג'וקה פרפיניאן, אלברט בגר וחגי אמיר.
בשנת 2005 יצא האלבום הראשון של חמישיית "חגיגה", שלימים הפכה לשישייה. האלבום נקרא EXPOSURE, ומתארח בו אבישי כהן.
במהלך 2017 השתתף באלבום השלישי של "שישיית חגיגה". לקח חלק כמלחין, מעבד ונגן. במהלך הוצאת האלבום של השישייה, הם גם הופיעו בהופעות בכורה בפסטיבלי ג'אז שונים: פסטיבל הג'אז הבינלאומי במוזיאון ישראל – ירושלים. פסטיבל הג'אז בסינמטק תל אביב. פסטיבל הג'אז בקופנהגן, דנמרק ופסטיבל הג'אז הבינלאומי באילת.
סוצ'ה

סוצ'ה (בסלובנית: Soća) או איזונצו (באיטלקית: Isonzo), הוא נהר באורך 140 ק"מ הזורם בצפון-מערב סלובניה וצפון-מזרח איטליה, 99 ק"מ בתחום סלובניה ו-44 ק"מ בתחום איטליה.
הוא זורם מהאלפים היוליאניים בגובה 1,100 מטר ונשפך לים האדריאטי, ליד העיר האיטלקית מונפלקונה. הנהר ידוע בצבע הירקרק של מימיו ומכונה "יופי הברקת".
במלחמת העולם הראשונה היה עמק סוצ'ה זירת קרבות קשים בין מאי 1915 לנובמבר 1917. ב-12 קרבות הנהר איזונצו נפלו כ-600,000 חיילים איטלקים ואוסטרו-הונגרים.
צנחת

צנחת (לעיתים צניחת עפעף; בלועזית: פטוזיס, Ptosis) היא מחלה שבה צונח העפעף ומכסה חלק מהעין.
מקור הבעיה הוא חולשה של השריר המרים את העפעף. לעיתים מדובר בבעיה מלידה, אך במקרים רבים היא נגרמת מנזק שנגרם לשריר המרים את העפעף, עקב חבלה ולפעמים עקב סוכרת. צנחת נחשבת לבעיה אסתטית, אך כאשר היא מופיעה אצל ילדים, היא עלולה לגרום לעין עצלה.

צניחת עפעף מולדת

צניחת עפעף המופיעה בזמן הלידה נובעת לרוב מפגם בתפקוד השריר האחראי על הרמת העפעף העליון – שריר הלבטור. לעיתים הצניחה קלה ולעיתים חמורה עד לחוסר פתיחה מלא של העפעף.
מקרים אלו דורשים התייחסות מיוחדת, כיוון שחוסר חשיפה לראיה בשלושת החודשים הראשונים תגרום לעין עצלה. לכן, במקרה שהעפעף מכסה את האישון ואת ציר הראייה, יש לנתח את העפעף אף בגיל שבועות ספורים. מקרים אחרים הדורשים תיקון פטוזיס בגיל צעיר הם כאשר צניחת העפעף גורמת להפרעה ברפרקציה או אסטיגמטיזם (אי סדירות של קמירות הקרנית הגורמת לטשטוש ראיה) של העין, כלומר גורמת לשוני ב"מספר" בין העיניים, או שהדבר גורם למנח ראש לא תקין בשל הניסיון של התינוק לראות בעין עם העפעף הצנוח.
במקרים אחרים של צניחת עפעף מולדת, המטרת היא לשוות גובה ומראה שווה בין העיניים, ואז מומלץ לדחות את הניתוח לקראת גיל בית הספר- גיל 4 או 5 שנים.

סוגי הניתוח

ברוב המקרים הטיפול בצניחת עפעף יהיה ניתוחי.
ישנן מספר טכניקות לביצוע הניתוח. ההחלטה על השיטה תלויה בסיבה לצניחת העפעף, לחומרת הצניחה, ולרמת תפקוד השריר מעלה העפעף. לרוב מבוצע ניתוח בו מחברים את השריר לרקמה קשיחה של העפעף (טרסוס) ואז העפעף חוזר לגובה תקין. במהלך הניתוח משווה המנתח את שתי העיניים לקבלת תוצאת סימטרית.
במקרים של פעילות ירודה של השריר המעלה, או במקרה של צניחה חמורה, יש לבצע קיצור ממשי של שריר הלבטור (האחראי על הרמת העפעף), דבר הגורם להרמת העפעף.
במקרה ששריר הלבטור חלש במיוחד, ניתן להשתיל שתל-מתלה המחבר את העפעף העליון לגבה וכך העפעף מורם על ידי הפעלת שרירי המצח.

ניתוח

ניתוח תיקון פטוזיס נמשך כ-30 עד 60 דקות, בהתחשב בסוג הניתוח. הוא מבוצע בהרדמה כללית בתינוקות וילדים, ובהרדמה מקומית במבוגרים. הניתוח אינו דורש אשפוז אלא השגחה קצרה, ולאחריה המטופל משתחרר.

תופעות לאחר הניתוח וההחלמה

בימים הראשונים יש לצפות לנפיחות, שטפי דם עוריים, קושי בסגירת העיניים, תחושת דמעת או יובש. רוב התופעות קלות חולפות לאחר כשבוע, ולעיתים כלל לא מופיעות. הטיפול הוא על ידי קומפרסים קרים ביומיים הראשונים. כבר ביום הניתוח ניתן לראות שהעפעף מורם יותר, אם כי התוצאה הסופית של הניתוח נראית בבירור רק לאחר ההחלמה.
כשבוע לאחר הניתוח ניתן להסיר את התפרים החיצוניים, ואז ניתן להתרשם מהתוצאה. בילדים ניתן להשתמש בתפרים שנספגים מעצמם, ואז אין צורך להוציאם. לעיתים קיימת בצקת למשך עוד שבוע-שבועיים.

סיבוכים אפשריים

ניתוח לתיקון צניחת עפעפיים הוא לרוב ניתוח פשוט, עם אחוזי הצלחה גבוהים.
סיבוכי ניתוחי פטוזיס הם בעיקר אסימטריה, תיקון יתר או תת-תיקון וניתנים לרוב לתיקון פשוט. דמעת ותחושת יובש הם לרוב זמניים וחולפים עם טיפול משלים. מנתח לפלסטיקה של העין עובר הכשרה מלאה של רופא עיניים והתמחות על בניתוחי פלסטיקה של העפעפיים, ולכן יש לו מיומנות גבוהה במניעת הסיבוכים הנ"ל. הכרה טובה של המבנים האנטומים של אזור העין והעפעפיים לפרטי פרטים וניסיון עשיר מבטיחים סבירות נמוכה של הסיבוכים, ואפשרות להתמודד עם הסיבוכים אם חלילה הם קורים.
פייטה (מיכלאנג'לו)

הפייטה של מיכלאנג'לו (Pietà) היא פסל בסגנון פייטה שיצר הפסל מיכלאנג'לו בואונרוטי, בשנת 1499. הוא חצוב כולו משיש לבן, ומוצב בכנסיית סנט פטרוס, שבקריית הוותיקן, בעיר רומא.
פסל זה הוא אחת מיצירותיו המפורסמות של מיכלאנג'לו. זהו פסלו הראשון הידוע, והוא נחצב בהיותו בן 24. הפסל נחצב כולו בפטיש ואיזמל - כנהוג באותה תקופה - מה שמעורר השתאות גדולה יותר למול הפלא המוגמר.
משמעות שם הפסל באיטלקית היא "רחמים". היצירה מתארת את המדונה המערסלת בחיקה את גופת ישו המת, לאחר שהורד מהצלב. אמו של ישו שאמורה להיות בשנות הארבעים לחייה, נראית צעירה בהרבה.
הפסל מרהיב בפרטים החצובים בו, החל בקפלי הבגד וכלה בתנוחת גופו השמוטה של ישו, שהיא כה זורמת, עד כי ניתן לשכוח לרגע כי מדובר ביצירה מאבן.
העבודה על הפסל נמשכה פחות משנתיים. זוהי היצירה היחידה עליה חתם מיכלאנג'לו.
פסל הפייטה מוגן כיום על ידי קירות זכוכית. זאת לאחר שבשנת 1972 התפרץ למתחם הוותיקן אדם, שאחז בפטיש, ובהתקף טירוף תוך צעקות הכה בפסל ושבר חלק מפניו של ישו.
יחסי ספרד–שווייץ

היחסים בין שתי המדינות

היחסים בין המדינות מצוינים ואין מחלוקת בין המדינות, אלא להפך, קיים דיאלוג פוליטי בונה ושיתוף פעולה טוב בנושאים בעלי אינטרס הדדי.
במיוחד כתוצאה מההגירה הספרדית לשווייץ במהלך שנות ה-60 וה-70 והגירה חדשה החל משנת 2010, בסוף 2014, על פי מפקד הקונסוליות הכלליות של ספרד בשווייץ חיים 115,718 ספרדים (+ 4,096 בהשוואה לשנת 2013), ביניהם ישנם כ-34,500 אשר מסיבות אישיות ומשפחתיות הם נהנים למעשה מאזרחות כפולה. קהילה גדולה זו משתלבת בצורה מושלמת במדינה, ואף שהיא נמוכה משיעורה באוכלוסייה בשנות ה-70 (אז מנתה כ-200,000 איש), היא נמנית עם 7 או 8 המיעוטים הזרים הגדולים בקונפדרציה. על פי המפקד השווייצרי הרשמי, בסוף דצמבר 2014 היו 81,868 ספרדים בשווייץ (+3,711 לעומת 2013), מתוכם 26.5% נולדו בשווייץ. נתונים אלה אינם כוללים אנשים עם אזרחות כפולה. לעומת זאת, בסוף 2014 חיו בספרד 24,474 (+232 לעומת 2013) אזרחים שווייצרים, מהם 13,670 בעלי אזרחות כפולה.
בשנת 2009 נוסד גוף התייעצוות פוליטי, שבמסגרתו התקיימו מדי שנה פגישות ברמת שר החוץ.

מאזן סחר

הסחר בין ספרד לשווייץ, כפי שנרשם במאזן הסחר, אשר נשאב מנתוני המכס, מכיוון שלא בנק ספרד ולא הבנק הלאומי של שווייץ מפרסמים נתוני תשלומי מאזן המחולקים לפי מדינות, ובאופן מסורתי הם משקפים חוסר איזון מול ספרד שמתממש בשיעור כיסוי של כ-60%. 
לפי מקורות ספרד ואירופה, בשנים האחרונות מאזן הסחר הדו-צדדי התפתח בצורה חיובית מאוד עבור ספרד: ממדד כיסוי הגירעון הוא עבר לאיזון סחר עם עודף ובשנת 2014 שיעור הכיסוי הגיע ל-126%. המקורות השווייצרים מציבים שיעור זה על 100%.

נציגויות דיפלומטיות

ספרד מחזיקה בשווייץ שגרירות בברן, וקונסוליות בז'נבה ובציריך. מאידך, שווייץ מחזיקה בספרד שגרירות במדריד ו-7 קונסוליות בברצלונה, בילבאו, לאס פאלמס דה גראן קנריה, מאלגה, פלמה דה מיורקה וולנסיה.
אילן שס

ביוגרפיה

אילן שס נולד בחיפה, בנם של האקטביסט דב שס שעלה מרומניה (ממשפחת המתרגם שס רומן) ופנינה (ממשפחת אגיון הידועה) שעלתה מאלכסנדריה בשנות ה-50. אילן שס גדל בשכונה קטנה בקריית חיים ומגיל 8 החל ללמוד לנגן על כינור. במקביל החל לנגן על גיטרה ופסנתר ישן שהיה בביתו. בגיל 16 חבר לארקדי דוכין שעלה באותה עת מברית המועצות. יחד הם ניגנו בכלים רבים והקליטו שירים באולפן ביתי מאולתר. השירים נשלחו למוזיקאי הצעיר והמצליח באותה התקופה יוני רכטר לחוות דעתו המקצועית.
אחרי השירות הצבאי עבר להתגורר בתל אביב ולמד באקדמיה למוסיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב במגמת קומפוזיציה וניצוח. היה תלמידו של פרופ' יוסף דורפמן. במסגרת לימודיו הלחין יצירות תזמורתיות גדולות וכן הלחין מוזיקה להצגות רבות בחוג לתיאטרון ובפסטיבלים לתיאטרון.
כדי לכלכל מחייתו בתל אביב ולימודיו באקדמיה למוסיקה ניגן במועדונים יודעים באותה תקופה (בר 51, הסליק, היקב ושבלול) וליווה אמנים רבים מז'אנרים שונים.
עם סיום לימודיו, דניאל לפין פנה אליו להשתתף בהצגת התיאטרון קומית של הקאמרי, "מעופפי רישפון",בבימוי מיכאל גורביץ'. במקביל הלחין הצגה מוזיקלית שכולה תנועה בבימוי חנוך רוזן בבית לסין בשיתוף עם בית צבי "סיפורו של זרע".
משם הדרך הייתה סלולה להצגות הבידור המצליחות של אותן שנים:
הצגת היחיד של חנה לסלאו "החיים על פי לסלאו","הפעימה שנייה" מאיר סוויסה ואלי יצפאן,"מכבס ותולה" אבי קושניר, אורנה בנאי בהופעת יחיד, "קיץ חד פעמי" טוביה צפיר, אסנת וישינסקי, מוטי גלעדי וחנה לסלאו, "מפגש פסגה" ציפי שביט ויצפאן.
כן הלחין, השתתף וניהל מוזיקלית תוכניות טלוויזיה רבות: "של מי השורה הזאת"- שלמה בראבא (ערוץ 2) וכן בגרסה המאוחרת עם עידן אלתרמן (ערוץ 10). "קצרים" (ערוץ 2 רשת), "תשיר את זה" עם אסי עזר (ערוץ 2 רשת), "אנשי השנה" (ערוץ 2 קשת), "אנשי השנה - לתת באהבה 2006" (ערוץ 2 קשת), "נוצץ" עם עינת ארליך / סיגל שחמון (ערוץ 2), "עושים שוק עם גיל חובב" (ערוץ 2) ו"קפטן קוק" (ערוץ 10), סדרת ספיישלים עם חנה לסלאו (קשת),"משחק מכור" עם עינב גלילי (רשת),"לימוזינה" עם גיל ריבה (ערוץ 3 הוט), "הערב עם אלי יצפאן" (טלעד), "שרה'לכולם" עם שרהל'ה שרון (ערוץ 10), "יום טוב" (קשת) ועוד תוכניות רבות אחרות.
במהלך השנים ניהל מוזיקלית וליווה אמנים רבים. בין השנים 1986–1995 עבד עם הקומיקאית חנה לסלאו בתוכניות טלוויזיה ומופעי במה שונים. בשני העשורים הבאים מ-1995 ועד היום עובד עם הקומיקאי אלי יצפאן בתוכניות טלוויזיה שונות: "הערב עם אלי יצפאן" 1996-1997 (טלעד) "שלום אנד גוד איבנינג" (ערוץ 2) וכמובן תוכנית האירוח היומית "יצפאן" 2001-2006 (הוט 3) וכן מופעי הבמה.
אילן שס ביצע מהפך בתחום השירה בציבור בישראל כאשר הקהל הפך לחלק ממופע חי (בניגוד לסגנון הוותיק של השירה בציבור). בהופעותיו משלב להקת רוק חיה, ליווי מולטימדיה ווידאו ארט עם מילות השירים ומארח אמנים מהשורה הראשונה כגון דני סנדרסון, חוה אלברשטיין, שלום חנוך, גלי עטרי, דני רובס, חיים משה, הברירה הטבעית, ריקי גל ונורית גלרון. מופעי שירה אלה מתקיימים בהיכלי תרבות רבים ברחבי ישראל.
בעשור השני של המאה ה-21, הלחין את המוזיקה לסדרות הטלוויזיה "פרודים" של דניאל לפין (ערוץ 2 רשת), ולסדרה "להיות איתה" של אסי עזר (ערוץ 2 קשת).
שס גרוש ואב לילד. הוא מתגורר ברמת גן.
חלקת אלוהים הקטנה (ספר)

נושאים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מחלוקת

הרומן כולל סצנות נועזות, שבתקופת הוצאתו המקורית נתפשו כמיניות מפורשת, הסופר ארסקין קולדוול והוצאת הספרים Viking Press נתבעו בבית המשפט בגין הפצת פורנוגרפיה. קולדוול הגיש תביעה נגדית. יותר מ-60 סופרים, עורכים, ומבקרי ספרות הביעו את תמיכתם בספר, ושופט בית המשפט של מדינת ניו יורק בנג'מין גרינספאן פסק לטובתו. עד היום, החלטתו נחשבת בעלת השפעה משמעותית בהעברת התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, העוסק בחופש הביטוי. 
בשנת 1947, העיר סיינט פול, מינסוטה, אסרה על הפצת הרומן בגין היותו פורנוגרפי.
הספר, שנמכר בלמעלה מ-10 מיליון עותקים, נחשב לאחד הרומנים המצליחים ביותר שפורסמו אי פעם.

ביטוי

הביטוי העברי חלקת אלוהים הקטנה - מקורו ברומן, אולם משמעותו, במעבר מהספר לביטוי, השתנתה במידה רבה.
כשהוא מחפש זהב באמצעות חפירה בקרקע שלו, מקדיש בעל הקרקע חלקת אדמה קטנה לאלוהים, חלקה שכל המושג ממנה יוקדש לאלוהים. כשהוא חופר בורות בקרקע שלו, אך ללא תוצאות, אף שהוא משוכנע שיש זהב באדמתו, אולם אינו יודע איפה וחושש כל הזמן, שמא הזהב נמצא דווקא בחלקה שהקדיש לאלוהים, לכן מפעם לפעם הוא מחליף את החלקה בחלקה אחרת, כדי שיוכל לחפור בחלקה.
הביטוי העברי, המופיע בדרך כלל בצורה "חלקת אלוהים הקטנה שלי", מתאר נכס היקר מאוד ללב בעליו, מעין חלקה שאלוהים העניק לו.
את הביטוי טבע המתרגם אריה חשביה
מרשה פיצאלן

ביוגרפיה

מרסיה פיצאלן הווארד נולדה בעיר בון שבגרמניה המערבית. היא בתם של מיילס פיצאלן-הווארד, דוכס נורפוק ה-17  ושל אן פיצאלן-הווארד, דוכסית נורפוק. פיצאלן למדה בבית הספר "Convent of the Sacred Heart" בוולדינגהאם שבמחוז סארי.

קריירה

פיצאלן למדה משחק באקדמיית ובר דאגלס . היא השתתפה במגוון סרטים ותוכניות טלוויזיה. בין השאר גילמה את שרה ב'סטרד בסדרה הסאטירית "The New Statesman", ואת מיס בינגלי במיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה", עיבוד מ-1980 לרומן מאת ג'יין אוסטן. עוד השתתפה בסדרת הדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים", בפרק סדרה "המקצוענים", בסרט הטלוויזיה "Spymaker: The Secret Life of Ian Fleming" ובסדרה "Murder Most Horrid"
ב-2014 היא הייתה ממלאת מקום של המלכה אליזבת בחזרות לטקס פתיחת הפרלמנט.

חיים אישיים

פיצאלן הייתה נשואה לשחקן האנגלי פטריק רייקרט, ולהם שלושה ילדים. בני הזוג התגרשו ב-1995. ביוני 2007 התחתנה עם ניק ג'ורג'.
היא הייתה גיסתו של סר דייוויד פרוסט, שאשתו הייתה אחותה הבכורה, ליידי קארינה פיצאלן הווארד. אחיה הוא אדוארד פיצאלן-הווארד דוכס נורפוק . אחות אחרת שלה נשואה לרוזן בלפור החמישי. אחייניתה היא המחזאית ליידי קינווארה בלפור .
ESPN

ESPN (קיצור של Entertainment and Sports Programming Network) היא רשת טלוויזיה אמריקאית המפיקה ומשדרת תוכניות ספורט מסביב לשעון. הרשת נוסדה ב-1979 על ידי משפחת רסמוסן, ומאז 1996 היא בבעלות חברת וולט דיסני (80%) ותאגיד הירסט (20%). 
הרשת משדרת במעל 150 מדינות ברחבי העולם, בכ-20 ערוצים שונים. עיקר התוכניות משודרות ממטה הרשת בבריסטול , קונטיקט. לרשת הסכם עם ABC במסגרתו משודרות תוכניות הספורט של ABC תחת המותג ESPN on ABC. לרשת כ-92 מיליון מנויים בארצות הברית והכנסותיה ב-2014 הוערכו ב-10.8 מיליארד דולר, מתוכם 3.9 מיליארד מפרסומות ו-6.9 מיליארד דולר מדמי מנוי.
השידור הראשון של הרשת בספטמבר 1979, היה של תוכנית הדגל שלה "ספורט סנטר", שמאז שודרו ממנה למעלה מ-30,000 פרקים. במרוצת השנים נרכשו זכויות שידור של כל הליגות המקצועניות הבכירות בארצות הברית, וכן משודרות באופן קבע גם תחרויות בולטות בליגת המכללות האמריקאית. שידורי הרשת הרצופים, ובמיוחד התמקדותה בקטעים בולטים קצרים (Highlights), הפכו לחלק מהתרבות הפופולרית בארצות הברית. 
נכון לשנת 2016 לערוצי ESPN יש את זכויות השידור למשחק המרכזי (Monday night football) של ליגת ה-NFL, ליגות ה-NBA וה-WNBA, ליגת ה-MLB, ליגת ה-MLS, משחקי הגמר של ליגת הפוטבול במכללות, מרוצי נאסקאר, טורניר המונדיאל וליגת האלופות בכדורגל. כמו כן הערוץ משדר את אליפות העולם בפוקר, ה-WSOP.
בשנת 2005 עלה אתר האינטרנט "ESPN.com", שהצליח בתקופה הקצרה של פעילותו להפוך לאתר הספורט הפופולרי ביותר ברשת. 
מאז 1993 מחלקת הרשת את פרסי ה-ESPY לספורטאים, בטקס שהתקבע כמקביל לפרסי האוסקר והגראמי. 
בישראל שודר ערוץ "ESPN ישראל" שהתבסס על תוכני הערוצים האמריקאים ומהפיד הדרום אפריקאי, ותכנון לוח המשדרים שלו נעשה לפי "בלוקים" של תוכניות שנרכשים לשידור יחד. חלק מתוכניות ערוץ הספורט הישראלי, כגון "חדשות הספורט" ו"יציע העיתונות" קיבלו השראתן מתוכניות מקבילות בערוץ ESPN.
ביולי 2010 הופסקו שידורי "ESPN ישראל" ב-HOT והערוץ שודר ב-yes בלבד. בסוף חודש מרץ 2011 הערוץ חזר לשידורי HOT. ב-31 ביולי 2013 הופסקו כליל שידורי הערוץ בישראל, עקב החלטת הנהלת ESPN במסגרת תוכניתה לצמצום עלויות.
תחנת כוח הידרואלקטרית

תחנת כוח הידרואלקטרית היא תחנת כוח המייצרת חשמל באמצעות מים. אנרגיה המיוצרת בתחנת כוח כזו היא אנרגיה מתחדשת, ולאחר סיום בניית תחנת כוח זו, ייצור החשמל נעשה כמעט ללא תוצרי לוואי כגון גזי חממה או פסולת.

בעולם

תחנת הכוח ההידרואלקטרית הראשונה הוקמה באנגליה בשנת 1870. החל משנת 2007 תחנת הכוח הגדולה ביותר בעולם היא התחנה ההידרואלקטרית בסכר שלושת הערוצים שבסין, ומשנת 2012 היא מייצרת 22.5 גיגה-ואט.

בישראל

בישראל מספר תחנות הידרואלקטריות קטנות, המייצרות חלק זניח מתוך סך החשמל הכללי המיוצר במדינה.
תחנת הכוח הראשונה שסיפקה חשמל לארץ ישראל ולעבר הירדן הייתה תחנה הידרואלקטרית - התחנה בנהריים הוקמה על ידי פנחס רוטנברג ונחנכה בשנת 1932, ניצלה את מי הנהרות ירדן וירמוך להפקת 18 מגה-ואט חשמל. התחנה הושבתה במלחמת העצמאות, ולא חידשה מאז את פעילותה.
בעת תכנון המוביל הארצי תוכנן שילוב יחידת ייצור חשמל שתנצל את הפרשי הגובה של זרימת מי הירדן (התכנון המקורי) ומי הכנרת (בתכנון הסופי) למאגר אשכול בבקעת בית נטופה. תוכנית זו לא מומשה עד היום. ניצול זרימת המים מהמאגרים לצורך יצור חשמל נעשית במתקן בכפר יהושע המופעל על ידי מקורות, וישנן תוכניות להקמת מתקנים בהספק דומה במספר מקומות נוספים על ידי מקורות.
תחנת הכוח ההידרואלקטרית הראשונה בתחומי מדינת ישראל הוקמה על ידי קיבוץ הגושרים בשנת 1982 ביוזמתם, תכנונם וביצועם של שניים מחברי הקיבוץ, צביקה חבלין ומיקי שמחאי. הפרויקט מתבסס על קו מים הקיים, המוליך מים מנחל הדן לשטחים חקלאיים, תוך ניצול הפרש גובה של כ-50 מטר בין נקודת תפיסת המים לבין שדות הקיבוץ, לצורך הפקת חשמל. החשמל המופק מהתחנה משמש עד היום את הקיבוץ. הטורבינה מייצרת כ-180–210 קילו-ואט לשעה, ששקולים לכמיליון קילו-ואט לשנה. לאחר סיום הפרויקט זכה צביקה חבלין בפרס יו"ר הכנסת "על יוזמתו הברוכה לחיסכון באנרגיה בסללו דרכים חדשות בניצול מי נהרות לייצור חשמל ולהשקיה חקלאית תוך שמירה על מקורות המים ועל איכות הסביבה". 
בשנת 1992 הקימה חברת מצד עתרת – המאגדת את קיבוץ כפר הנשיא עם מספר אנשי עסקים – תחנת כח הידרואלקטרית קטנה בנהר הירדן סמוך למצד עתרת, כשני ק"מ ורבע מדרום לגשר בנות יעקב. לתחנה הספק של כ-2.6 מגהוואט. בישראל מספר תחנות כח הידרואלקטריות בהספק קטן יותר: בעמק החולה (מפעל המים חצבאני-דן, הספק של 2.2 מגה-ואט), מתקן מקורות בכפר יהושע (0.95 מגה-ואט), ובעין הנצי"ב (4 מתקנים בהספק של 0.96 מגה-ואט). החשמל המיוצר על ידי מפעלים אלו משמש לצריכה מקומית, וחלקו נמכר לחברת החשמל או מסופק לצרכנים גדולים דרך רשת ההולכה של חברת החשמל. סך הייצור הכללי באמצעות תחנות אלו (כ־6.7 מגה-ואט) הוא זניח בהשוואה ליכולת הייצור הארצית (כ־13,000 מגה-ואט, נכון לשנת 2013).
פארק היורה 3: בניית פארק

תוכן

משחק זה הוא לשחקן בודד ובו השחקן צריך לבנות פארק שעשועים תוך השקעת כסף ומשאבים ביצירה.
לצורך כך השחקן שולח 8 צוותי חפירה ברחבי האי ומחפש ענברי יתושים, המכילים ד.נ.א של דינוזאורים. לאחר מכן נוצרים מהם דינוזאורים וכך נוצר פארק חי שיש להתאים אותו להגעת אורחים וכן לפרסם את קיומו. הוא בונה להם מלונות, מסעדות וחנויות שונות כדי להרוויח וכן אוטובוסים הצופים בדינוזאורים בסביבתם. באי ישנם הוריקנים ורעידות אדמה שיכולות לגרום לנזק. כמו כן החיות יכולות להיות חולות, רעבות וכו' וצריך לטפל בצרכיהם. 
במשחק זה יכולים להיות מעל 140 סוגי דינוזאורים ויצורים דומים, הנחלקים לטורפים ואוכלי עשב (ומחולקים בתוך ל קטגוריה ל-3 בהתאם לרמת הטיפול והסיכון שלהם) וכן לכמה פטרוזאורים המצויים בכלובים ומינים ימיים, אותם משכנים לאורך החוף.
מיתוס היופי

תקציר

בספרה, טוענת וולף כי "יופי" כערך נורמטיבי הוא תוצר של הבניה חברתית גרידא, וכי הפטריארכיה קובעת את תוכנה של ההבניה הזו במטרה להמשיך ולקיים את שלטונה. בהקדמה לספר, מציעה וולף את הניתוח הבא:
ככל שנשים פרצו יותר מחסומים חוקיים וחומריים, כך הפכו דימויי היופי הנשי הסובבים אותנו לקפדניים, תובעניים ואכזריים יותר... במהלך העשור האחרון, חדרו נשים למוקדי הכוח; באותו הזמן, מקרים של הפרעות אכילה עלו בקצב אקספוננציאלי וניתוחים פלסטיים הפכו להתמחות המתפתחת ביותר... פורנוגרפיה נעשתה לתחום המדיה המוביל, יותר מסרטים ותקליטים לא-פורנוגרפיים גם יחד, ושלושים ושלושה אלף נשים אמריקניות אמרו לחוקרים כי הן היו מעדיפות להשיל ממשקלן בין 4.5 ל-7.5 קילוגרמים יותר מכל דבר אחר... ליותר נשים יש יותר כסף, כוח, שליטה והכרה חוקית מאי פעם; אולם במונחים של כיצד אנו מרגישות בקשר לעצמנו, פיזית, ייתכן שמצבנו אף גרוע משל הסבתות שלנו, שלא היו משוחררות.
וולף גם מתארת את רעיון "בתולת הברזל", סטנדרט יופי בלתי-ניתן-להשגה במהותו, אשר משמש כדי להעניש נשים פיזית ופסיכולוגית בשל כשלונן להגיע אליו ולהתיישר לפיו. וולף מבקרת את תעשיות האופנה והיופי כנצלניות כלפי נשים, אולם טוענת כי מיתוס היופי נוגע בכל תחומי התפקוד האנושי. וולף כותבת שלנשים צריכה להיות "הבחירה לעשות מה שמתחשק לנו לעשות עם פנינו וגופינו מבלי שניענש על ידי אידאולוגיה המשתמשת בגישות, לחץ כלכלי, ואפילו טיעונים משפטיים בנוגע למראן של נשים כדי לערער אותנו פסיכולוגית ופוליטית". וולף טוענת שנשים נמצאות תחת מתקפת "מיתוס היופי" בחמישה תחומים: עבודה, דת, סקס, אלימות ורעב. לסיכום, טוענת וולף לטובת סטנדרטים טבעיים יותר של יופי.

ביקורת

כריסטינה הוף סומרס ביקרה את וולף על שפרסמה את הטענה לפיה כ-150,000 נשים מתות כל שנה מאנורקסיה. סומרס טענה שהמספר האמיתי קרוב יותר ל-100, מספר שחוקרות אחרות, כגון ג'ניפר באומגרדנר ואיימי ריצ'רדס, טענו שהוא נמוך מדי. באותו ראיון, סומרס טענה כי וולף משכה את ידה מתיאור זה. ד"ר ג'נין קוגן טוענת כי המספרים עלולים להיות דווקא נמוכים מדי משום שתעודות פטירה אינן מציינות הפרעות אכילה כגורם כשלעצמו למוות.