google/wiki40b huggingface dataset:
נאצריזם

הנאצריזם הוא מכלול התפיסות, קווי המדיניות והמוסדות שהנהיג גמאל עבד אל נאצר בתקופת שלטונו במגמה להנהיג תמורה מקיפה. הנאצריזם רצה לחולל מהפכה, ולמהפכה זו פנים רבות: 
לאומית – חותרת לעצמאות מצרים.
ערבית – חותרת לאחדות העמים הערביים. 
חברתית – חותרת לביטול ההבדלים בין המעמדות.
כלכלית – חותרת לפיתוח מהיר ולהבאת רווחה להמונים. 
פוליטית – חותרת לכינון דמוקרטיה של השתתפות המונית נרחבת.

גורמים שהשפיעו על הנאצריזם

המצרי – מצרים מהווה דגם קלאסי של חברה הידראולית. יש שליטה גמורה של הממשלה במשאבי הכלכלה, יש פער עמוק בין השליטים והנשלטים, יש עליונות מוחלטת לטובת הקולקטיב על צורכי הפרט, מתקיימים מאפייני הסמכות המסורתית ועוד.
האזורי – מיקומה של מצרים במזרח התיכון. מצרים היא נקודת הצומת והמרכז של הסהר הפורה, חצי האי ערב וצפון אפריקה. עובדה זו, מדרבנת את מצרים לחתור להגמוניה אזורית נרחבת. 
הגלובלי – מיקומה של מצרים בין שלוש יבשות, ובמיוחד שליטתה על נתיב המים העיקרי בין אירופה והמזרח, יצרה מעורבות רבה של מצרים בזירה הגלובלית. חשיבותה האסטרטגית של מצרים כלל, ושל תעלת סואץ בפרט, חשפו את מצרים לסכנת השתלטות מצד המעצמות הגדולות והטילו אותה אל תוך סבך המדיניות הבינלאומית. הנאצריזם עוצב תוך משחק מתמיד בין האינטרסים של המעצמות הגדולות.
דאב (ריקוד)

דאב (באנגלית: Dab) היא מחווה גופנית הכוללת הרכנת ראש לתוך המרפק, ופשיטת הזרוע השנייה, בתנועה המזכירה את כיסוי האף בעת התעטשות. 
מקורו של הדאב בסצנת ההיפ הופ של אטלנטה במדינת ג'ורג'יה בארצות הברית, אך יש חילוקי דעות לגבי ממציאי התנועה.
הדאב צבר פופולריות בסוף שנת 2015, לאחר ששחקן ה-NFL קאם ניוטון רקד דאב לאחר שהבקיע טאצ'דאון במשחק מול טנסי טייטאנס.
כיום הוא מקובל יותר כריקוד ניצחון וסימן שמשהו שמח קרה.
יהודית מרקה-קראוזה

קורות חיים

קראוזה-מרקה נולדה בסג'רה שבגליל התחתון בשנת 1906 (1904 לפי מקור אחר). אמה, חיה, הייתה בת יהודה ליב חנקין מחובבי ציון ואחותו של יהושע חנקין. אביה, אליהו קראוזה, היה אגרונום וניהל את חוות ההכשרה בסג'רה. חווה זו הייתה מוקד חשוב לאנשי העלייה השנייה, ושם בילתה קראוזה-מרקה את ילדותה עד 1914, עת מונה אביה לנהל את מקווה ישראל על ידי הברון רוטשילד.
קראוזה-מרקה למדה בגימנסיה העברית הרצליה בתל אביב.
לאחר סיום לימודיה נסעה לפריז ללמוד בסורבון. היא הוקסמה מהממצאים במוזיאון הלובר, והחליטה להתמחות במזרח הקדום. כדי להכשיר עצמה כארכאולוגית מקראית היא למדה שפות עתיקות וסיירה באתרים ארכאולוגיים ברחבי המזרח התיכון. עם שובה לארץ ישראל היא השתתפה בחפירות תל יריחו של ג'ון גרסטנג. לאחר מכן, במימון הברון רוטשילד (שהיה בעל עניין בארכאולוגיה מקראית ואף רכש שטחים בעיר דוד לצורך חפירה)
היא ניהלה חפירה ארכאולוגית באֶ-תֵל, אתר ארכאולוגי ששטחו מאה דונם בקירוב, ועליו ערמות אבנים גדולות, אשר זוהה כהעי מסיפורי הכיבוש של יהושע בן נון עקב קרבתו לבית אל.
קראוזה-מרקה חפרה שם בשנים 1933–1935, תחילה עם שמואל ייבין ואחר כך עם ויליאם פוקסוול אולברייט. הייתה זו אחת החפירות הראשונות בארץ ישראל שנוהלו על ידי יהודים.
בחפירות התגלתה עיר בצורה מוקפת חומות מתקופת הברונזה הקדומה, בעלת ארמון, מאגר מים, מקדשים, ובתים רבים. העיר חרבה בשנת 2200 לפנה"ס בערך. מאז ועד למאה ה-12 לפני הספירה האתר לא היה מיושב ואז נוסד בו כפר קטן בעל 12 דונם, שנעזב במאה ה-11 לפני הספירה.
עובדה זו מהווה בעיה לאלה המחפשים ראיות ארכאולוגיות לכיבוש הארץ על ידי יהושע, משום שלפי התארוך המקובל, יוצא שבעת כיבוש הארץ על ידי יהושע, העיר כבר הייתה נטושה למשך מאות שנים. (פתרונות אפשריים הם כי הזיהוי איננו מדויק או כי מדובר בסיפור אטיולוגי.)
תערוכה של ממצאיה הוצגה במקווה ישראל.
בעת החפירה כבר הייתה חולה בשחפת והיא נפטרה ממנה ביולי 1936 בצרפת. היא נקברה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
מרקה-קראוזה נישאה למזרחן איב מרקה (Yves Marquet), שהיה ממשפחת אצולה צרפתית והתגייר למענה. מרקה פרסם ממצאים נוספים של אשתו לאחר מותה.
נמל התעופה פלמה דה מיורקה

היסטוריה

ההיסטוריה של נמל התעופה החלה כבר ב-1920 כששימש כשדה תעופה למטוסים ימיים. בשנת 1938 שימש השדה לתעופה הצבאית, והחברות לופטהנזה ואיבריה סללו מסלול חדש לשימוש הצבא. בשנת 1954 הוארך המסלול בשדה התעופה ונוספו לו מסלולי הסעה, דבר שאיפשר כניסת חברות חדשות לשדה ושימוש בסוגים נוספים של מטוסים. בשנת 1958 ו-1960 תוכננו ונבנו בתי נתיבות חדשים ומתקנים שהגדילו והאיצו את פיתוח השדה. בשנת 1980 עברו בשדה כ-7 מיליון נוסעים, דבר שהאיץ את בניית בתי הנתיבות החדשים הנמצאים כיום בשימוש.
חמישיית העונה ביורוליג

חמישיית העונה ביורוליג (באנגלית: All-Euroleague Team) הוא פרס עונתי המוענק לעשרת השחקנים המובילים בליגת היורוליג, החל מעונת 2000/2001. בחירת השחקנים לחמישיות העונה נעשית על ידי הצבעה של חברי תקשורת, המהווה 75% משקלול הקולות, והצבעה מקוונת של האוהדים המהווה את ה-25% הנותרים. חמשת השחקנים בעלי הדירוג הגבוה ביותר נכללים בחמישיית העונה הראשונה, וחמשת הבאים בדירוג נכללים בחמישיית העונה השנייה. עד עונת 2010/2011 נעשו הבחירות לפי עמדות; לכל אחת מהחמישיות נבחר שחקן אחד מעמדת הרכז, שני שחקנים מעמדות הכנף (קלע וסמול פורוורד) ושני שחקנים מעמדות הפנים (פאוור פורוורד וסנטר). החל מעונת 2011/2012 נבחרים השחקנים ללא תלות לעמדתם במגרש.
ואסיליס ספאנוליס (פנאתינייקוס ואולימפיאקוס) מחזיק בשיא הבחירות לאחת מחמישיות העונה, עם 8 בחירות, ואחריו מדורגים חואן קרלוס נבארו (ברצלונה) ומילוש תאודוסיץ' (אולימפיאקוס וצסק"א מוסקבה) עם 7 ו-6 בחירות בהתאמה. נבארו, שנבחר 5 פעמים לחמישייה הראשונה, הוא השחקן בעל מספר הבחירות הרב ביותר לחמישייה זו, ואחריו מדורג דימיטריס דיאמנטידיס (פנאתינייקוס) עם 4 בחירות.
קשישטוף פיונטק

קריירה

את קריירת הנערים שלו העביר פיונטק בשתי קבוצות בעיר בה גדל, דז'רז'וניוב.

הליגה הפולנית

ב-2013 חתם בקבוצת זגלמביה לובין מהליגה הפולנית השנייה בכדורגל, ובשנתו הראשונה שיחק בקבוצות הנוער, אך לאחר הגעת מאמן חדש החל לשחק בהרכב של הקבוצה הבוגרת בקביעות, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-18 במאי 2014. הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה ב-14 בספטמבר 2014 בניצחון 1–0 על קבוצת "Chrobry Głogów", וסייע לקבוצתו לחזור לליגת העל הפולנית בתום עונת 2014/2015. הוא כבש את שערו הראשון בליגה ב-14 באוגוסט 2015 בניצחון קבוצתו 2–1 על לך פוזנן. הוא סייע לקבוצתו לסיים את עונת 2015/2016 במקום שהוביל למוקדמות הליגה האירופית, זאת לאחר שהקבוצה לא הצליחה להגיע למפעל אירופי מעונת 2006/2007.
ב-2016 עבר לקרקוביה קרקוב, במדיה סיים את עונת 2017/2018 במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של הליגה, עם 21 שערים.

גנואה

ב-8 ביוני 2018 חתם בגנואה תמורת תשלום של 4 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במשחק במסגרת הקופה איטליה, בו ניצחה קבוצתו 4–0 את לצ'ה (כדורגל). פיונטק כבש את כל ארבעת השערים, כשהוא משלים שלושער ב-19 הדקות הראשונות של המשחק. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-26 באוגוסט 2018, בניצחון קבוצתו 2–1 על אמפולי. פיונטק כבש את השער הראשון לזכות קבוצתו כבר בדקה השישית.
פיונטק כבש 5 שערים בארבעת המשחקים הראשונים שלו בסרייה א', והפך לשחקן הראשון שעושה זאת מאז שעשה זאת אנדריי שבצ'נקו ב-1999. הוא כבש גם במשחק השישי שלו, והפך לשחקן הראשון בליגות הבכירות באירופה שכובש 10 שערים בכל המסגרות בעונת 2018/2019. במשחק הליגה הבא הוא כבש צמד, והפך לשחקן הרכש החדש הטוב ביותר בסרייה א' מאז עונת 1949/1950, אז גם כבש קרל הנסן 8 שערים בשישה משחקים. הוא כבש גם במשחק הליגה הבא, והפך לשחקן הראשון בסרייה א' שכובש בכל 7 המשחקים הראשונים שלו בליגה מאז עונת 1994/1995, אז עשה זאת גבריאל בטיסטוטה.

מילאן

ב-23 בינואר 2019 נמכר פיונטק מגנואה למילאן תמורת 35 מיליון אירו. הוא חתם על חוזה ארוך טווח, עד ל-30 ביוני 2023, והגיע כמחליף לגונסאלו היגוואין שהושאל למילאן מיובנטוס ושיחק במדיה רק חצי עונה, עד שהושאל לחצי עונה לצ'לסי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשעלה כמחליף בדקה ה-71 במשחק ליגה נגד נאפולי, שנגמר בתיקו 0–0. שלושה ימים לאחר מכן, כבש צמד בכורה בניצחון קבוצתו 2–0 על נאפולי במשחק רבע גמר הקופה איטליה, וזכה בתואר "השחקן המצטיין במשחק".
ב-3 בפברואר 2019 כבש את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 1–1 בחוץ עם רומא. הוא כבש שלושה שערים בשני המשחקים הבאים, והפך לשחקן המהיר ביותר שכובש 6 שערים עבור המועדון בכל המסגרות, כשהוא עוקף את נילס לידהולם האגדי. הוא גם הפך לשחקן הראשון שכובש בשלושת משחקי הליגה הראשונים שלו במועדון, מאז עשה זאת מריו באלוטלי ב-2013.

קריירת נבחרות

ב-11 בספטמבר 2018 ערך הופעת בכורה במדי נבחרת פולין בתיקו 1–1 עם נבחרת אירלנד במשחק ידידות.
ב-11 באוקטובר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד נבחרתו 2–3 לנבחרת פורטוגל במסגרת משחקי ליגת האומות.

חיים אישיים

ב-1 ביוני 2019 נישא לפאולינה פרוסייק, סטודנטית למשפטים, איתה הוא בקשר זוגי מהזמן ששיחק בזגלמביה לובין.
עצם החישור

חלק עליון (מקורב)

חלקה העליון של העצם כולל ראש, צוואר וגבששת. לראש (Caput radii) מבנה גלילי, עם שקע במשטח העליון שלו, המתאים למבנה העגול של הראשיש של עצם הזרוע, אליו הוא מופרק. היקפו של הראש חלק, חלקו התיכון רחב ומופרק עם נישה מתאימה בעצם הגומד. יתר ההיקף, צר יותר ועטוף ברצועה הטבעתונית (Ligamentum anulare radii).
בהמשך לראש נמצא הצוואר (Collum radii) ובהמשך לו, בצד הקדמי של העצם, נמצאת בליטה בשם גבששת החישור (Tuberositas radii). לגבששת החישור מתחבר שריר הזרוע הדו ראשי.

גוף העצם

לגוף עצם החישור (Corpus radii), צר בחלקו העליון ומתרחב ככל שמתקרבים לחלקו התחתון, צורת מנסרה. שלושה קווים המפרידים את גוף העצם לשלושה משטחים, מעניקים לו את צורתו: גבול קדמי (Margo anterior radii), גבול אחורי (Margo posterior radii) והרכס הבין גרמי (Margo interosseus radii). לרכס הבין גרמי, מחובר הקרום הבין גרמי (Membrana interossea), המחבר בין עצם החישור לעצם הגומד.
שרירים המניעים את שורש כף היד ואת אצבעות כף היד, נאחזים לאורך גוף העצם. ביניהם, מרבית השרירים החיצוניים (לכף היד) המניעים את האגודל והשרירים האחראים על תנועות הסיבובים כלפי מטה וכלפי מעלה של האמה.

חלק תחתון (מרוחק)

החלק התחתון של עצם החישור, רחב ובעל שני משטחים מפרקיים. בצידו התיכון נמצאת נישה (Incisura ulnaris) המתאימה לראש עצם הגומד, אליו היא מופרקת דרך מפרק החישור והגומד המרוחק. תחתון יותר, בקצה העצם, משטח מפרקי נוסף, מחולק לשניים, המתאים לעצמות שורש כף היד - הסירה והסהר.
בחלק האחורי בולטת הגבשושית הגבית (Tuberculum dorsale) התומכת ומפרידה בין חלק מגידי פושטי כף היד והאגודל, הנעים משני צדדיה. בחלק הצידי, בולט זיז החרט (Processus styloideus radii), נקודת אחיזה לרצועות כף היד ומעבר לחלק מהגידים המניעים את האגודל.
פרל בניש

ביוגרפיה

פרל בניש נולדה בקרקוב למשפחת מנדלקר אביה אריה לייב מנדלקר היה בעל בית חרושת לייצור חוטים מכותנה ואחיה הגדולים למדו בישיבות פולין. התחנכה במוסדות "בית יעקב" והייתה מתלמידותיה של שרה שנירר. בשנות השואה נמלטה משפחתה לסלומניקי שם, בעקבות הלשנה של שכנה, הוסגרה המשפחה לנאצים והוריה, ארבעת אחיה ואחותה נרצחו. בניש ניצלה כי באותו יום עבדה בקרקוב. היא גורשה לפלאשוב שם עבדה במתפרות, לאחר פירוקו של המחנה הועברה לבירקנאו ומשם לאושוויץ, היא מספרת כי מספר פעמים נגזר דינה למוות בסלקציות, באחת הפעמים חברתה רבקה הורביץ סירבה ללכת ימינה למרות שנבחרה לחיות והעדיפה ללכת עמה שמאלה. בהמשך ניצלו על ידי טילי טינדר שכונתה "המלאך הלבן" של אושוויץ וטוני כץ ששירתו כאחיות במחנה והן הבריחו אותן מצריף הנידונים למוות.
לקראת תום המלחמה נשלחה בצעדת מוות לברגן-בלזן. היא שרדה את החיים במחנות והסלקציות למרות היותה מזת רעב ובעלת קומה נמוכה, בזכות תמיכה ושיתוף פעולה עם תשע מחברותיה ששהו עמה בכל המחנות. עשר הבנות הצעירות היו ידועות במחנה בשם ה"צנרשאפט" (בעברית ה"עשיריה") הן היו יחידה מגובשת במחנה, ומלבד דאגה זו לזו, סייעו בעניינים דתיים ואחרים במחנות.
לאחר השואה עברה לניו יורק נישאה והקימה משפחה.
פרל בניש נפטרה בסביבות גיל המאה, במרץ 2017.
יאנגשואו

אוכלוסייה

על פי מפקד האוכלוסין השישי של סין שנערך בשנת 2010, אוכלוסיית יאנגשואו מנתה 308,296 איש, מתוכם 272,223 תושבים קבועים (גרים מעל חצי שנה).

קבוצות אתניות

נכון לשנת 2010, ישנן ביאנגשואו 11 קבוצות אתניות: האן, ג'ואנג, יאו, חווי, מיאו, טיבטים, דונג, קוריאנים, טוג'יה, מנצ'ו ובאי.

גאוגרפיה

נפת יאנגשואו שוכנת בדרום מרכז סין במחוז האוטונומי גואנגשי. בגבולה הצפון-מזרחי נמצא רכס הרי הָאיְיָאנְג.

כלכלה

בשנת 2015 התוצר המקומי הגולמי של הנפה כולה היה 10.82 מיליארד יואן סיני.
כלכלת יאנגשואו מתבססת בעיקר על תעשיית התיירות הענפה שלה. בשנת 2015 ביקרו ביאנגשואו כ-13 מיליון תיירים, וההכנסה ברוטו מתיירות הייתה כ-10 מיליארד יואן סיני.

נופים ואטרקציות

ליאנגשואו נוף טבעי ייחודי. מהמפורסמים שבנופי יאנגשואו הם הנופים לאורך נהר לי הזורם מכיוון גווילין ועובר דרך עיירת שינגפינג העתיקה. בצפון העיירה שינגפינג ישנו הר מפורסם שנקרא "הר תשעת הסוסים".
בעיירה יאנגשואו, בירת הנפה, ישנן מגוון אטרציות: "הרחוב המערבי" (בסינית: 西街, בפין-יין: Xī jiē) הידוע כמוקד משיכה עיקרי לתיירים מערביים, ביתו של הצייר המפורסם Xú Bēihóng, פארק יאנגשואו ועוד.
במזרח העיירה נערך מופע גדול בשם "האחות השלישית לבית לְיוֹ" (בסינית: 印象刘三姐, בפין-יין: Yìnxiàng Liú Sānjiě), המופק על ידי המפיק המפורסם Zhāng Yìmóu, שמשתמש בכ-2 ק"מ מנהר לי ובגבעות הקארסטיות סביבו כבמה טבעית, והוצג עד היום בפני מיליוני צופים.
התמונה על הצד האחורי של שטר ה-20 יואן צולמה באזור נהר לי ליד העיירה יאנגשואו.

גבעת הירח

גבעת הירח (בסינית: 月亮山, בפין-יין: Yuèliang Shān) ממוקמת בקרבת נהר יוּלוֹנְג ליד הכפר פֵנְגְלוֹאוּ (כ-8 ק"מ מהעיירה יאנגשואו) וקרויה כך משום שעל פסגת הגבעה ישנו סלע גדול בעל קימור טבעי עם חור חצי עגול במרכזו, שבראייה מרחוק מזכיר בצורתו את הירח ומזוויות שונות גם חצי ירח. הגבעה מתנשאת לגובה של כ-230 מטר ובמקום ישנן כ-800 מדרגות המובילות אל פסגת הגבעה, שממנה ישנה תצפית מדהימה על כפרים, שדות אורז, עצים וגבעות כולל העיירה יאנגשואו.
נובה גוריצה

היסטוריה

בצידו האיטלקי של הגבול שוכנת העיר התאומה גוריציה, בין שתי הערים מתקיים שיתוף פעולה כמעט בכל התחומים, והאזור המטרופוליני מנוהל על ידי מועצה משותפת. מסילת ברזל מפרידה בין שכונות שתי הערים, אף על פי שהגבול עצמו עובר מספר מטרים מערבית לה. תחנת הרכבת של נובה גוריצה היא המבנה היחיד בעיר השוכן מערבית למסילה, והיא משרתת את תושביהן של שתי הערים.
נובו גוריצה ("גוריצה החדשה") היא עיר מתוכננת, העיר נוסדה בשנת 1948 לאחר ועידת השלום בפריז שקבעה את הגבול בין איטליה ליוגוסלביה. במסגרת הסכם השלום נותרה העיר גוריציה בשטח איטליה, וכך נותקו עמק סוצ'ה, עמק ויפאווה, וצפון מערב הקראס מהמרכז המטרופוליני שלהם. ממאי 2011 הצטרפו נובו גוריצה וגוריציה, למועצה משותפת חוצת גבולות המנהלת את האזור המטרופוליני. העיר בנויה בסגנון אדריכלות מודרנית. צפונית לעיר נמצא ההר הקדוש סווטה גורה, בפסגת ההר שגובהו 682 מטרים, ממוקמת כנסייה שנבנתה לראשונה בין השנים 1514–1544.

יהודים

נכון לראשית המאה ה-21 לא מתגוררים יהודים בנובה גוריצה. יהודים התגוררו בגוריציה משלהי המאה ה-13. ב-1943, לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה השתלטה גרמניה הנאצית על האזור ויהודי גוריצה גורשו אל מחנות ההשמדה. כאמור, ב-1948 הוקמה נובה גוריצה וחומת אבן הוקמה כדי להפריד בין היישובים. החומה פורקה ב-2004. בפאתי הפרבר רוֹזְ'נָה דוֹלִינָה  שבנובה גוריצה שוכן בית העלמין היהודי העתיק של גוריציה.
בית העלמין בנוי בצורת משולש, מוקף בחומת אבן שהוקמה בשלהי ה-19 ומשתרע על שטח של 5,662 מטרים רבועים. שטחו הקדום גדול יותר, אך ב-1890 בוצעו במקום עבודות תשתית ופיתוח דרכים ושטחו של בית העלמין תוחם על ידי הרשויות האוסטרו-הונגריות. במקום מצויות כ-900 מצבות, חלק גדול מהן הועברו למקום מבית עלמין קדום יותר, או משטחים אשר היו מחוץ לתחום המגודר של בית העלמין. רישומי הקבורות בבית העלמין ומפה מפורטת שלו מצויים בארכיון הקהילה היהודית בטריאסטה. בתוך בית העלמין גלעד לזכר הנספים בשואה. המצבה הקדומה ביותר היא מ-1450 ככל הנראה של בן משפחת מוֹרְפּוּרְגוֹ . מרבית המצבות המזוהות הן מהמאה ה-19 והכיתוב עליהן הוא באיטלקית ובעברית.
מיכל קובאץ'

מיכל קובאץ' (בסלובקית: Michal Kováč; ‏5 באוגוסט 1930 - 5 באוקטובר 2016) היה הנשיא הראשון של סלובקיה, כיהן בין השנים 1993–1998.
מיכל קובאץ' נבחר לנשיא הראשון של סלובקיה מטעם המפלגה הפרלמנטרית על ידי המועצה הלאומית של המדינה לאחר התפרקותה של צ'כוסלובקיה בשנת 1993.
בתקופת נשיאותו היה מתנגד חריף לראש הממשלה ולדימיר מצ'יאר, והסכסוך ביניהם אף הביא לחשדות השירותים החשאיים SIS בהוראת מצ'יאר הביאו לחטיפת בנו של קובאץ' באוסטריה.
כהונתו של קובאץ' הסתיימה בשנת 1998.
ב-2008 התפרסם כי קובאץ' סובל ממחלת פרקינסון, דבר שלא אושר על ידי קובאץ' עצמו, אם כי הודה כי הוא סובל מבעיות בריאותיות. הוא נפטר ב-5 באוקטובר 2016 בברטיסלבה מסיבוכים של מחלת פרקינסון.
אשתו אמיליה קובאצ'ובה הייתה פרופסור לכלכלה.
אלישרא

היסטוריה

אלישרא הוקמה בשנת 1966 תחת השם "א.אי.ל ישראל" כחברת בת של American Electronics Laboratories (AEL) Industries Inc. חברה אמריקאית שהוקמה בשנת 1950 על ידי ליאון ריבמן, מהנדס אלקטרוניקה שבזמן מלחמת העולם השנייה שירת כקצין בצי ארצות הברית ועסק בפיתוח מערכות מכ"ם. ב-1983 שינתה החברה את שמה לאלישרא.  ב-1986 נרכשה אלישרא מ-AEL על ידי תדיראן, תמורת 6% ממניות תדיראן.
זלמן שלו שימש כמנכ"ל החברה במשך כעשרים שנה, מיום הקמתה ועד רכישתה על ידי תדיראן. 
בשנות ה-80 עסקה אלישרא במקביל בפעילות צבאית ואזרחית. בתחום האזרחי פיתחה מערכות תקשורת, בין השאר מרכזיות טלפון פרטיות, תכנון והתקנה של מערכות טלוויזיה בכבלים ותקשורת נתונים. בסוף שנות ה-80 עברה קבוצת תדיראן ארגון מחדש, במהלכו הפרדה הפעילות הצבאית והאזרחית, ובמסגרתו רוכזה באלישרא פעילות האלקטרוניקה הצבאית שכללה את החברות "תדיראן ספקטרלינק" ו"תדיראן מערכות אלקטרוניות". הפעילות האזרחית של אלישרא עברה לחברות "תדיראן טלקום" ו"תדיראן תקשורת" (שבהמשך מוזגה עם ECI Telecom). 
בשנים 1999-2000 רכשה אלישרא בהדרגה את השליטה בחברת "בי.וי.אר מערכות" (B.V.R. Systems), העוסקת בפיתוח וייצור של סימולטורים ומערכות לאימון, תיחקור והדרכה. אך לאחר שלוש שנים, בעקבות הרעה משמעותית בעסקי החברה, היא נמכרה חזרה למייסד החברה אביב צידון. בי.וי.אר נרכשה לבסוף ב-2009 על ידי אלביט מערכות.  
ב-2002 נרכשו מכור תעשיות (שהייתה בעלת השליטה בקבוצת תדיראן) 30% ממניות החברה בידי התעשייה האווירית לישראל בסכום של כ-100 מיליון דולר (לפי שווי חברה של 330 מיליון דולר). ב-2005 נרכשו מכור תעשיות 70% ממניות החברה בידי אלביט מערכות בסכום של 70 מיליון דולר (לפי שווי חברה של 100 מיליון דולר).
במאי 2005 התמנה יצחק גת למנכ"ל החברה. בדצמבר 2007 פורסם שגת אמר בפגישה עם קבוצת עובדים צעירים באלישרא: ”אני רוצה לראות בחברה עובדים צעירים עם שיער שחור, ולא אנשים עם שערות לבנות". גת פרש מתפקידו בפברואר 2013.
ב-2011 נרכשו מהתעשייה האווירית 30% ממניות החברה בידי אלביט מערכות בסכום של 67 מיליון דולר, בכך השלימה אלביט מערכות את רכישת מלוא הבעלות של אלישרא.
מפעלי החברה ומשרדיה היו ממוקמים בבני ברק ובשנת 2017 הועברו כל חטיבות החברה למתחם אחוד באזור התעשייה בחולון, בו היו ממוקמים כבר חברות הבת "תדיראן ספקטרלינק" ו"תדיראן מערכות". לצורך המעבר הוקם במתחם בניין חדש בשטח של כ-26 אלף מ"ר על פני שבע קומות.
עיר קדושה

עיר קדושה הוא כינוי לעיר בעלת ערך מרכזי באמונה של דת כלשהי. בעיר כזו קיים בדרך כלל מרכז רוחני המהווה מוקד משיכה למאמינים רבים, המגיעים אליה בעיקר בחגים ואירועים דתיים. בין המרכזים הרוחניים בערי הקודש ניתן למצוא מבני תפילה, מרכזים חינוכיים, קברים קדושים, מקומות מגורים של מנהיגי הדת, ומשרדי ההנהלה של ארגונים דתיים. עיר קודש משמשת לעיתים כמעין "מותג שיווקי" עבור המאמינים, המזדהים עם הסמליות של המקום.
ערים קדושות התקיימו גם בעת העתיקה, למשל העיר ניפור במסופוטמיה, שהייתה מרכז פולחן לאל אנליל -  אל הרוח, האוויר והסער במיתולוגיה השומרית.  העיר כותה במסופוטמיה, שהייתה מרכז פולחן לאל נרגל, העיר ארינה באנטוליה עיר קדושה של החתים שהייתה מרכז הפולחן לאלת השמש של ארינה.

רשימת ערים קדושות

להלן רשימת  חלקית של ערים קדושות מרכזיות, על פי אזורים גאוגרפיים:
נעמה שפיר

ביוגרפיה

שפיר נולדה לשלומית ויצחק שפיר, בשכונת נווה שאנן שבחיפה, בצעירותה עברה עם משפחתה ליישוב הקהילתי הדתי הושעיה בגליל התחתון. לשפיר יש ארבע אחיות וארבעה אחים. היא למדה באולפנית אורט "אמונה" טבריה. ב-2016 נישאה לרס"ן יהודה שלו, קצין בחיל השריון בחטיבה 401.

קריירה

שפיר החלה לשחק כדורסל בקבוצה במקום מגוריה ולאחר מכן עברה להפועל עמק יזרעאל והתבלטה מהר מאוד. בשנים 2007 ו-2008 היא נבחרה לשחקנית השנה של ליגת נערות א'.
ב-2008 היא שיחקה עם נבחרת ישראל בטורניר אליפות אירופה לנערות דרג ב' וסיימה כמלכת הסלים ונבחרה לחמישיית הטורניר.
בגיל 18 עברה שפיר לשחק בארצות הברית בנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת טולדו שבאוהיו הידועה בכינוי "טולדו רוקטס" וללמוד מנהל עסקים. הרוקטס משחקת בליגת ה-MAC, אחת מהליגות המרכיבות את ליגת המכללות הבכירה (דיוויז'ן 1). בעונתה הראשונה בטורניר המכללות נבחרה לחמישיית הפרשמניות (שחקניות עונה ראשונה) של ה-MAC בעונתה השנייה נבחרה לחמישייה השנייה ובעונתה השלישית נבחרה לחמישיית העונה בליגת המכללות המשנית והובילה את הרוקטס לזכייה בטורניר ה-WNIT, הטורניר המשני של אליפות המכללות בכדורסל.
שפיר היא ככל הנראה היהודיה האורתודוקסית הראשונה ששיחקה בליגות הבכירות של המכללות בארצות הברית. היא מקפידה על שמירת שבת ואיננה נוסעת או מתאמנת בשבת, אולם היא משחקת בשבתות. היא מקפידה לשחק כשהיא לבושה בחולצה מתחת לגופייה, מטעמי צניעות. 
במהלך 2011 החליטה פיב"א אירופה לא להתיר לשפיר ללבוש חולצה, שמכסה את כתפיה, מתחת לגופיית המשחק במשחקי נבחרת ישראל, זאת בניגוד למשחקיה בליגת המכללות. ביוני 2011 דחה בית הדין לערעורים של פיב"א את העתירה של איגוד הכדורסל בישראל בנושא. לבסוף שיחקה שפיר באליפות אירופה עם שרוולים אלסטיים קצרים שכיסו את כתפיה, בהתאם לפשרה שהושגה עם פיב"א.
בשנת 2013 חתמה שפיר בקבוצת אליצור רמלה מהליגה הראשונה וזכתה עמה בגביע המדינה באותה השנה.
בשנת 2015 שפיר שיחקה במכבי רמת חן למשך עונה אחת וסיימה עמה במקום הראשון בתום העונה הסדירה. 
בעונה לאחר מכן, עונת 2016-2017 עברה נעמה לשחק במכבי בנות אשדוד עמה זכתה באליפות המדינה.
לקראת עונת 2017-2018 שבה שפיר לקבוצה אשר נתנה לה את ההזדמנות הראשונה בארץ, קבוצת אליצור רמלה ששבה לליגת העל לאחר שנתיים.
בעונת 2018-2019 חזרה נעמה לקבוצת מכבי רמת חן.
היכל העצמאות (ארצות הברית)

תיאור

היכל העצמאות הוא בניין בעל גג רעפים אדום שנבנה בין השנים 1732 עד 1753 ותוכנן לפי הסגנון הג'ורג'יאני על ידי אנדרו המילטון ואדמונד וולי (שגם בנה את הבניין עצמו). הקמת הבניין אושרה על ידי המועצה המחוקקת של פנסילבניה הקולוניאלית וייעודו המקורי היה לשמש את ממשלת פנסילבניה הקולוניאלית כבית מדינה. שני בניינים מסופחים להיכל העצמאות: מזרחית לבניין נמצא היכל העיר הישן ומערבית נמצא היכל הקונגרס. שלושת הבניינים הללו נחשבים כבלוק אחד הידוע בשם כיכר העצמאות (ביחד עם היכל הפילוסופיה שהיה מקום המושב של החברה האמריקנית לפילוסופיה).

הכרזת העצמאות והקונגרס הקונטיננטלי השני

הבניין שימש כמקום המפגש העיקרי של הקונגרס הקונטיננטלי השני בין השנים 1775 עד 1783. קונגרס זה היה גוף שהורכב מנציגי שלוש עשרה המושבות הבריטיות בצפון אמריקה. הכרזת העצמאות אושרה בבניין זה ב-4 ביולי 1776, וזאת אף על פי שההצבעה עצמה נערכה יומיים לפני כן וההכרזה הוקראה לציבור באזור שידוע כיום בשם כיכר העצמאות. מסמך היסטורי זה הצהיר על איחוד את המושבות שהכריזו על עצמן כעצמאיות וחופשיות משלטון הממלכה המאוחדת, והסביר את נסיבות הקמת המדינה החדשה. המאורעות ההיסטוריים הללו נחגגים כל שנה ביום העצמאות של ארצות הברית.
ב-14 ביוני 1775 מינה הקונגרס הקונטיננטלי את ג'ורג' וושינגטון למפקד צבאו. הקונגרס מינה את בנג'מין פרנקלין למזכיר הדואר הכללי של ארצות הברית שעמד בראש הגוף שעתיד היה להיות מחלקת הדואר של ארצות הברית.
במהלך ספטמבר 1777 פילדלפיה הייתה נתונה לכיבוש של הצבא הבריטי והקונגרס הקונטיננטלי נאלץ לנטוש את בית המדינה ולברוח ליורק שבפנסילבניה. הקונגרס חזר למשכנו ב-2 ביולי 1778 לאחר שהבריטים הונסו מהעיר.

מאורעות עיקריים החל מתחילת המאה ה-20

ב-18 באוקטובר 1918 הכריז תומאס מסריק על עצמאותה של צ'כוסלובקיה כשהוא עומד על המדרגות המובילות לבניין.
ב-1948 בוצע ארגון מחדש של פנים הבניין כך שהוא נראה כפי שהיה בעבר. באותה שנה החליט הקונגרס להכריז על המקום כעל פארק העצמאות ההיסטורי הלאומי על מנת לשמר את המאפיינים ההיסטוריים הקשורים למהפכה האמריקנית. הפארק הלאומי כלל את היכל העצמאות עצמו והכיכר הסמוכה לו כמו גם מבנים אחרים באזור בעלי קשר הדוק לקום המדינה. עמל המשחזרים על היכל העצמאות היה ברבות הימים לתקן עבור שימור היסטורי לאתרים אחרים בארצות הברית וכן הוביל להאצת השחזור של פילדלפיה הישנה. האתר מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
היכל העצמאות משמש לאחרונה כבמה להפגנות בגלל הסמליות שלו מבחינה היסטורית כמקום תמיכה לתנועות הדוגלות בדמוקרטיה וזכויות אזרח. היכל העצמאות ופעמון החירות נמצאים תחת מעטה אבטחה הכולל בידוק ביטחוני בכניסה.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, וכחלק מהמאמץ של המחלקה לביטחון המולדת להגן על אתרים היסטוריים, הוגבלה התנועה מסביב להיכל וקניון אשר הוקם בסמוך לו באמצעות מחסומים ושוטרים. ב-2006 הציע שירות הפארקים לבנות גדר בטיחות ברוחב 2 מטרים מסביב להיכל ובכך לחצות את כיכר העצמאות. תוכנית זו נתקלה בהתנגדות עזה מצד פקידי עיריית פילדלפיה, מושל פנסילבניה אד רנדל והסנאטור ארלן ספקטר. החל מינואר 2007 שירות הפארקים החל בתהליך של שיפור המצב סביב הפארק בכך שהקטין את גודל הגדר לטובת מחסומים ניידים, וזאת בנוסף להסרת חלק מהמחסומים שנועדו למנוע תנועה של הולכי רגל ומבקרים.
אל-עוטורייה

דמוגרפיה

במפקד האוכלוסין בשנת 2010 התגלה כי בעיר ישנן 363 יחידות דיור ו-123 מקומות עבודה ומוסדות ציבוריים. בעיר ישנו הבדל מוחץ בין האחוז הזכרים והנקבות. 80% מתושבי העיר זכרים ו-20% נקבות. מתוך 1,060 התושבים 80% מעל גיל 20 לעומת 20% מתחת לגיל 20. האוכלוסייה באל-עוטורייה היא אוכלוסייה עובדת בשיעור גבוה, יחסית – 72% אחוז מתושבי העיר עובדים. כ-81% מהאנשים בשוק העבודה באל-עוטורייה הם גברים לעומת 19% נשים.
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
קרקס גווארני

קרקס גווארני (בצרפתית: Cirque de Gavarnie) הוא קרקס קרחוני בתחומי הפארק הלאומי פירנאים, שבהרי הפירנאים הצרפתים.
קוטרו של הקרקס כשישה קילומטרים, וגובה הקירות התוחמים אותו כ-1,500 מ'. מבין הפסגות המתנשאות מעליו, הפסגה הגבוהה ביותר היא פסגת מרבורה, שגובהה 3,248 מ' מעל פני הים. באחד מקירות הקרקס מצוי מפל גווארני, שגובהו 422 מ', והוא המפל הגבוה באירופה.