google/wiki40b huggingface dataset:
פרופילן גליקול

ייצור

פרופילן גליקול לשימוש חי מופק מהידרוליזה של פרופילן אוקסיד (CH3CHCH2O) בטמפרטורה גבוהה. ניתן להפיקו גם מגליצרול.

בטיחות

החומר הופך בגוף לחומצה פירובית שהוא תוצר טבעי של פירוק גלוקוז, חומצה אצטית וחומצת חלב: כולם חומרים המצויים ממילא כחלק משרשרת תגובות מטבלויות בתאים כך שהרעילות נמוכה מאוד. נדרש ריכוז של גרם חומר בליטר דם כדי לקבל הרעלה: ריכוז שכמעט בלתי אפשרי להגיע אליו.
אפטאי

אַ‏פֶ‏טַ‏אי (ביוונית: Ἀφεταί) הייתה עיר בתסאליה שביוון, לחופו של מפרץ פאגאסאי.
ההיסטוריון היווני הרודוטוס מספר, כי שם המקום, הנגזר מן הפועל ביוונית שמשמעו "להפליג", ניתן לו משום שכאן על פי המסורת עצרו הארגונאוטים את מסעם בים כדי להצטייד במים, ועל חופה של אפטאי השאירו יאסון וחבריו את הגיבור הראקלס והמשיכו בדרכם אל קולכיס בחיפוש אחר גיזת הזהב.‏‏
ב-480 לפנה"ס, בעת פלישת קסרקסס מלך פרס ליוון, היה חופה של אפטאי מקום עגינת הצי הפרסי לפני ההתנגשות הראשונה עם אוניות היוונים בקרב ארטמיסיון.‏‏
שימפנזה

מקור השם

המילה "שימפנזה" מקורה במילה "קיבילי-צ'ימפנזה" באחת משפות בנטו המדוברת באנגולה, שמובנה "קוף אדם", וייתכן שפירושה המילולי "איש מחקה". בעברית המילה נשמעת כלשון נקבה ולכן יש המתייחסים אל הזכר במילה "שימפנז", אך אין זה מינוח תקני. באנגלית המילה מבוטאת "צ'ימפנזי" (chimpanzee) ולעיתים מקוצרת בלשון חיבה ל"צ'ימפ" (chimp).
השם המדעי של הסוג Pan נטבע בשנת 1816 על ידי חוקר הטבע הגרמני לורנץ אוקן (Lorenz Oken‏; 1851-1779), על שמו של האל פאן המתואר במיתולוגיה היוונית בדמות סאטיר.
במשך שנים רבות נחשב השימפנזה המצוי כמין היחידי בסוג שימפנזה, ולכן גם כיום מילה זו משמשת לעיתים קרובות לתיאור המין שימפנזה מצוי. בשנת 1929 תואר לראשונה המין השני בסוג - שימפנזה ננסי או "בונובו". במינוח מדעי "שימפנזה" הוא שם הסוג, אשר כולל את המינים "שימפנזה מצוי" ו"שימפנזה ננסי".

הבדלים בין המינים

ההבדלים האנטומיים בין השימפנזה המצוי לשימפנזה הננסי מועטים. למרות שמו, השימפנזה הננסי אינו קטן בהרבה מן השימפנזה המצוי, אך הוא בעל מבנה גוף קל ועדין יותר. משקלם של שימפנזים מצויים הוא 40 עד 60 ק"ג בזכרים ו-32 עד 47 ק"ג בנקבות. משקל שימפנזים ננסיים הוא בממוצע 39 ק"ג בזכרים ו-31 ק"ג בנקבות.
הבדלים משמעותיים יותר בין שני המינים נמצאו בהתנהגותם החברתית והמינית. בלהקות שימפנזים מצויים הזכרים הם בעלי מעמד שליט על הנקבות, בעוד שבלהקות שימפנזים ננסיים הנקבות בעלות מעמד שליט על הזכרים. נקבות השימפנזים הננסיים דומות לנקבות האדם בכך שהן מסוגלות להזדווג גם מחוץ לתקופת הביוץ שלהן, בעוד שנקבות שימפנזים מצויים, בדומה למרבית שאר נקבות היונקים, מתייחמות ומקיימות פעילות מינית רק בתקופת הביוץ. שימפנזים ננסיים מרבים לקיים יחסי מין ביניהם, הטרוסקסואלים ולעיתים רחוקות הומוסקסואלים, לא רק לצורך התרבות אלא גם לחיזוק קשרים חברתיים, סיום סכסוכים או לצורך הנאה מינית. הם בעלי החיים היחידים מלבד האדם אשר לעיתים קרובות מזדווגים פנים אל פנים.

אורח חיים

השימפנזים חיים בקבוצות גדולות אך לפעמים יעדיפו קבוצה קטנה כמו בעת חיפוש אחר מזון. לכל חבר בקבוצה יש "מעמד חברתי", ברוב המקרים זכר מוביל בראש והוא אחראי למשל להלחם נגד טורפים אחרים. כאשר זר יתקרב יתחילו השימפנזים לקרוא קריאות רמות כדי להרחיק את הזר, השימפנזים מתחלקים במזונם וכשאחד מוצא עץ פרי הוא יקרא על פי רוב לחבריו לבוא ולהצטרף.
שימפנזים חיים עד גיל 40-50 בטבע, אולם בשבי יכולים להגיע אף לגיל 60. השימפנזה המתועד כזקן בעולם היה כוכב הסרט טרזן, צ'יטה, שנפטר ב-2011 בגיל 80.

הריון ולידה

הנקבה יכולה להמליט אחת לחמש או שש שנים ובכל חייה היא תביא בסך הכל עד חמשה ולדות. הקופיף נולד במשקל של כקילוגרם וחצי, ועד גיל ארבע או חמש יישן לידה ויינק מחלבה.
לתינוק השימפנזה ילדות ארוכה מכיוון שהוא צריך ללמוד רבות כיצד להסתדר בכוחות עצמו, כשהשימפנזה נולד הוא בצבע ורוד צהוב ובמשך הזמן הצבע מתכהה.
אקסל טוואנזב

תחילת דרכו בקבוצת הילדים

טוואנזב שיחק באקדמית הילדים של מנצ'סטר יונייטד מאז שהיה בן שמונה. עמדתו בהתחלה הייתה עמדת הקשר האחורי אך לבסוף הוא הוסב אחורנית לעמדת הבלם והמגן בגלל היכולות ההגנתיות הטובות שלו ועקב חוסר הדיוק שלו במסירות במרכז המגרש. במאי 2015, טוואנזב זכה בתואר השחקן הצעיר המצטיין של הקבוצה בעונת 2014/15.

הדרך להרכב הקבוצה הבוגרת (2015–2017)

ב-31 באוקטובר 2015 הוא היה חלק מהסגל של מנצ'סטר יונייטד הבוגרת בפעם הראשונה במשחק מול קריסטל פאלאס בו ישב על הספסל במהלך כל המשחק ולא שיחק כלל. את הופעתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר יונייטד ערך טוואנזב ב-29 בינואר 2017, כאשר החליף בדקה ה-68 של משחק הגביע האנגלי את טימוטי פוסו מנסה במהלך ניצחון הקבוצה 0–4 על ויגאן את'לטיק. ארבעה ימים לאחר המשחק חתם טוואנזב על חוזה ארוך טווח ביונייטד עד 2020 עם אפשרות להארכה של עונה נוספת. ב-7 במאי 2017, טוואנזב פתח לראשונה בבוגרים בהפסד של יונייטד 0–2 לארסנל במסגרת הפרמייר ליג האנגלי. בסוף עונת 2016/17 הוא זכה בתואר שחקן המילואים המצטיין של מנצ'סטר יונייטד.

עונת 2018/19 וההשאלה לאסטון וילה

את עונת 2018/19 פתח טוואנזב כשחקן יונייטד לאחר שבעונה הקודמת פתח רק בשלושה משחקים כשחקן מחליף בעונה זו הוא לא שיחק כלל במנצ'סטר יונייטד ולכן ב-25 בינואר 2018, הוא יצא להשאלה באסטון וילה ששיחקה אז בצ'מפיונשיפ (הליגה האנגלית השנייה) עד לסוף העונה וזאת כדי לקבל הזדמנויות לשחק. טוואנזב זכה להזדמנויות רבות באסטון וילה ובאותה עונה שנחשבת לעונת הפריצה המקצועית של טוואנזב בשל העובדה ששיחק ב-30 משחקים והיה חלק משמעותי בעלייה של אסטון וילה בחזרה לפרמייר ליג.

עונת 2019/20

לאחר העונה המוצלחת באסטון וילה השאלתו של טוואנזב הסתיימה והוא חזר לשחק במנצ'סטר יונייטד של המאמן אולה גונאר סולשיאר שנתן לו לשחק כמעט בקביעות בהגנה בתפקיד הבלם או בתפקיד המגן כחלק מרוטציה בין שחקני ההגנה בקבוצה.
ב-25 בספטמבר 2019, טוואנזב פתח את משחק גביע הליגה האנגלי של יונייטד מול רוצ'דייל כאשר הוא עונד את סרט הקפטן על זרועו בפעם הראשונה באופן סמלי, זאת הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של מנצ'סטר יונייטד ששחקן שנולד ביבשת אפריקה שימש כקפטן של הקבוצה.

קריירה בינלאומית

טוואנזב התחיל את הקריירה הבינלאומית שלו ביוני 2016 בנבחרת אנגליה עד גיל 19 נגד נבחרת מקסיקו. הוא זומן לאחר מכן באותה השנה לנבחרת אנגליה עד גיל 20 וניצח בכל שלושת משחקיו בטורניר גביע העולם עד גיל 20 בו לבסוף נבחרת אנגליה זכתה. ב-10 בנובמבר 2017, טוואנזב שיחק בנבחרת אנגליה בכדורגל עד גיל 21 במשחק בודד מול נבחרת אוקראינה עד גיל 21.

חייו האישיים

טוואנזב נולד בבוניה שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו במרכז אפריקה, למשפחה קשת יום. טוואנזב סיפר שבילדותו לא תמיד היה למשפחתו די כסף כדי לקנות לו אוכל והוא נאלץ לגנוב אוכל ומוצרי צריכה בסיסיים כשהיה ילד קטן. טוואנזב מספר כי כבר בילדותו באפריקה הוא אהב לשחק כדורגל, אך הוא מעיד על עצמו שהוא אף פעם לא באמת היה כדורגלן טוב בין היתר כי הוא טוען שאין לו שליטה טובה בכדור. התפנית בחייו של טוואנזב התרחשה ב-2003 כאשר טוואנזב ומשפחתו הצליחו לבסוף להגר לממלכה הבריטית. ב-2005 טוואנזב התקבל לאקדמיית הילדים של מנצ'סטר יונייטד.
Welcome to New York

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט וראיין טדר והופק על ידי סוויפט, טדר ונואל זנקנלה. השיר הוא שיר בסגנון הסינת'פופ. סרטון המילים של השיר אשר הועלה ליוטיוב ב-11 בספטמבר 2015, הצליח לצבור 2.5 מיליון צפיות.
בארצות הברית, זכה השיר למעמד הפלטינה על סך מכירות של כמיליון עותקים.
M5

היסטוריה

הצביר התגלה כבר בשנת 1702 על ידי האסטרונום הגרמני גוטפריד קירש ואשתו מריה בעת שצפו בכוכב שביט, ותואר כ"כוכב מעורפל". בשנת 1764 התגלה הצביר מחדש על ידי שארל מסיה וצורף לקטלוג מסיה. גם מסיה לא זיהה שמדובר בצביר כוכבים ותיאר אותו כ"ערפילית חסרת כוכבים" ורק בשנת 1791 גילה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר.
הצביר ניתן לצפייה בעין רק בתנאי תצפית מיטביים, והוא נמצא בקצה המערבי של הקבוצה בסמוך לכוכב העמום 5 בנחש. במשקפת או בטלסקופ חובבים ניתן להבחין שמדובר בגרם שמיים שאינו כוכב אך רק באמצעות ציוד איכותי ניתן להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים ביותר מביניהם הם בעלי דרגת בהירות 12.2.

מאפייני הצביר

צורתו של M5 היא מעט אליפטית וקוטרו כ-165 שנות אור. מרחקו ממערכת השמש הוא כ-24,500 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-23 דקות קשת - כמחצית מגודלו הזוויתי של הירח. הוא צפוף למדי - חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של כ-15 שנות אור בלבד סביב מרכזו. בצביר נתגלו עד היום מעל ל-100 כוכבים משתנים רובם משתני RR בנבל הנפוצים יחסית בצבירים כדוריים ומסייעים בקביעת מרחקו. אחד מהכוכבים המשתנים האחרים הוא נובה ננסית ושניים אחרים (משתנה 42 ומשתנה 84) הם משתנים קפאידיים בעלי זמני מחזור של 25.7 ימים ו-26.6 ימים ושבהירותם משתנה מדרגה 10.6 לדרגה 12.1 ומדרגה 10.8 לדרגה 12.3 בהתאמה. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F7. גילו של הצביר מוערך בכ-13 מיליארדי שנים, מהזקנים ביותר בשביל החלב. הצביר מקיף את מרכז שביל החלב בזמן הקפה של כ-437 מיליוני שנים.
איוו אנדריץ'

חייו

אנדריץ' נולד להורים ממוצא קרואטי בכפר ליד טראווניק (שהייתה אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית). שמו המקורי היה איוון, אבל הוא נודע בשם החיבה, איווֹ. כשהיה בן שנתיים נפטר אביו. אמו, שלא יכלה לכלכל את המשפחה, שלחה אותו להתגורר עם משפחתה בווישגרד בבוסניה-הרצגובינה (כיום בשטח רפובליקה סרפסקה), עיר השוכנת על נהר הדרינה. נהר זה התפרסם בעקבות ספרו "גשר הדרינה". 
למד בוישגראד, סרייבו, וינה, קרקוב וגראץ. התמחה בהיסטוריה בתחום התרבות הבוסנית תחת השלטון העות'מאני וב-1924 קיבל תואר דוקטור. שמו נקשר בתנועת "בוסניה הצעירה" שלקחה אחריות על ההתנקשות בפרנץ פרדיננד הארכידוכס ב-1914. מאוחר יותר, לאחר המלחמה הפך לדיפלומט ושירת בשגרירויות של בירות אירופאיות. 
פרסם סיפורים ומסות, ביניהם: "תולדות טרווניק" (בלגרד 1945), "גשר הדרינה" (בלגרד 1945), "חצר השטן" (1954), "תמרורים לצד הדרך" (פורסם לאחר מותו בבלגרד 1977).
נועם אלון

ביוגרפיה

נולד וגדל ברחובות, אביו יואב היה פרופסור במכון ויצמן למדע וגם אמו עבדה שם. למד בישיבת בני עקיבא נחלים, ואחרי זה ב"ישיבת צעירים" ברחובות, אחר כך למד בישיבת אור ישראל ונחשב לתלמידו של הרב יגאל רוזן.
התחתן עם גולדה בתו של הרב נתן צבי פינקל, ראש ישיבת מיר. לאחר נישואיו למד בכולל של ישיבת מיר. בקיץ ה'תש"ס (2000) הקים חמיו את ישיבת מיר ברכפלד ומינה אותו לר"מ בישיבה.
בשנת ה'תשס"ח החל לשמש כראש קיבוץ בישיבה.
לאחר פטירת חמיו בשנת ה'תשע"ב מונה לכהן כראש ישיבה לצדו של הרב אריה פינקל. לאחר פטירת האחרון בשנת ה'תשע"ו (2016) הפך לראש הישיבה הבולט.
הרב אלון מוסר בישיבה שיעורים יומיים, לצד שיעורים כלליים אחת לשבועיים, ושיחות.
מתגורר בשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים, לו ולרעייתו אחד עשר ילדים.
אבשלום פלד

ביוגרפיה

פלד שירת בצה"ל בחיל השריון. לאחר שחרורו שימש מאבטח בשב"כ. ב-1985 התגייס למשמר הגבול ושירת כלוחם וכקצין בימ"מ. ב-1994 מונה למפקד יחידת הגדעונים (יחידה 33) במחוז ירושלים. ב-1998 מונה למפקד תחנת בית שמש וב-2002 מונה לראש מחלקת מבצעים במשמר הגבול. בדצמבר 2004 מונה למפקד מג"ב רמון. במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות פיקד על חטיבת אביב שעסקה בפינוי התנחלויות וטיפול בהפרות סדר במעגל הראשון. ב-2007 מונה למפקד מרחב חברון וביולי 2009 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב נגב. ב-2011 מונה לסגן מפקד משמר הגבול, ב-2012 מונה לסגן מפקד מחוז ירושלים וב-2016 מונה לסגן ראש המנהלת לשיפור שירותי המשטרה בחברה הערבית. ביוני 2017 הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש אגף ההדרכה של המשטרה.
בעל תואר ראשון בהיסטוריה ובלימודי האסלאם במזרח התיכון.
אנדרה רמאליו

קריירת מועדונים

רמאליו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האוסטרית ב-20 ביולי 2013 במשחק נגד וינר נוישטאדט. שבוע לאחר מכן, הוא כבש את שער הבכורה שלו במדי רד בול זלצבורג בניצחון 5-1 על אוסטריה וינה. את שערו השני כבש ב-10 באוגוסט במשחק נגד גרודיג.
ב-1 ביולי 2015, רמאליו עבר לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה.
לאחר תקופה של שלוש שנים בליגה הגרמנית כולל תקופת השאלה במיינץ 05, רמאליו חזר לשורות רד בול זלצבורג בקיץ של שנת 2018.
ב-3 במאי 2018, הוא שיחק במשחק הגומלין במסגרת חצי הגמר של הליגה האירופית נגד אולימפיק מרסיי, שבסופו זלצבורג ניצחה 2-1, אך אינה עלתה לגמר עקב ניצחון 2-0 של מרסיי במשחק הראשון.
אנציקלופדיה בריטניקה בע"מ

היסטוריה

החברה נוסדה באדינבורו במאה השמונה עשרה, בתקופת הנאורות של סקוטלנד. מדפיס בשם קולין מקפרקוהר וחרט בשם אנדרו בל הקימו שותפות במטרה ליצור ספר שיגלם בתוכו את רוח הידענות החדשה ששרתה באותם הימים. השותפות התקשרה עם ויליאם סמלי והלה היה לעורך של המהדורה המקורית בת שלושת הכרכים של האנציקלופדיה בריטניקה, שהתפרסמה כרך אחר כרך החל משנת 1768.
ברבות השנים, המוניטין של האנציקלופדיה בריטניקה הלכו והשתפרו יחד עם המהדרות החדשות והמצליחות, והחברה העבירה את עיקר פעילותה לארצות הברית. דבר זה התרחש בשנת 1929, בימי הוצאתה לאור של המהדורה הארבע-עשרה והמתוקנת של הבריטניקה. באמצע שנות השלושים של המאה העשרים עבר מטה החברה לשיקגו, ובאותה התקופה חלו מספר שינויים בסדרי העריכה של האנציקלופדיה. לא עוד פוזר צוות העורכים בתום השלמתה של מהדורה חדשה, אלא נשמר במשרות קבועות כמחלקת העריכה של האנציקלופדיה. מהלך זה נעשה במטרה לעמוד בקצב התפתחות הידע האנושי שגבר באותה התקופה.

בתקופת סירס רובאק

בשנת 1920, בתום השלמת המהדורה האחת עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה, נמכרו הסימן המסחרי וזכויות ההפצה לסירס רובאק, ובעקבות זאת החברה עברה לשיקגו שבאילינוי. החל משנת 1936 הדפסה חדשה של האנציקלופדיה יצאה לאור בכל שנה ושנה, וכללה את השינויים והעדכונים האחרונים. בשנת 1938 יצאה לאור המהדורה הראשונה של "ספר השנה של הבריטניקה". ספרי-השנה המשיכו לצאת עד שנות האלפיים.

בתקופת ויליאם בנטון

בשנת 1941 סירס רובאק תרמה את חברת "אנציקלופדיה בריטניקה בע"מ" לאוניברסיטת שיקגו. במרוצת שנות הארבעים, בריטניקה בע"מ הרחיבה את עסקי המו"לות שלה על ידי רכישת האנציקלופדיה של קומפטון וחברת G. & C. Merriam. בשנת 1952, תחת הנהגתו של מורטימר ג'. אדלר, הוציאה הבריטניקה לאור את סדרת "הספרים המופלאים של העולם המערבי", שמנתה 54 כרכים של "הספרים המופלאים" שתרבות המערב הביאה לעולם.
ויליאם בנטון היה למוציא-לאור החל משנת 1943 ועד למותו בשנת 1973, ולאחריו שימשה בתפקיד שנה נוספת אלמנתו, הלן המינגוויי בנטון, עד למותה בשנת 1974. הניהול עבר לקרן בנטון, שהקמתה הוכרזה באירועי יובל המאתיים לאנציקלופדיה בריטניקה.

בתקופת יעקב ספרא

בינואר 1996 נמכרה חברת האנציקלופדיה בריטניקה בע"מ לאשף-הפיננסים והמיליארדר השווייצרי, יעקב ספרא.
החברה הייתה אחת הראשונות שהציעו למכירה תוכן אנציקלופדי מעל גבי האינטרנט (בשנות השמונים, בשיתוף עם LexisNexis), וכיום היא מציעה זאת על מספר סוגי מדיה, לרבות DVD ואתר האינטרנט שלה. היא מפעילה מספר מיזמים בינלאומיים לפיתוח תכנים חינוכיים ביפן, קוריאה הדרומית, סין, טיוואן, איטליה, צרפת, ספרד, אמריקה הלטינית, טורקיה, הונגריה ופולין.
תחת בעלותו של ספרא התנסתה החברה בערעור יחסי העבודה בין ההנהלה לבין העובדים, כך למשל פרילנסרים נאלצו להמתין עד שישה חודשים להמחאות ועובדים מן המניין לא קיבלו העלאה במשכורת במשך שנים, כך לפי דיווח בעיתון הניו יורק פוסט. מהלכי קיצוצים שבוצעו כללו היתר לעשיית שימוש בתמונות המצויות ברשות הציבור בפרסומי האנציקלופדיה. בדצמבר 2002 חברת האנציקלופדיה בריטניקה בע"מ הודיעה לעובדיה כי תעלה את ההשתתפות החודשית של העובדים בביטוח הפנסיוני שלהם, ולאחר מכן ביטלה אותו כליל. 
באמצעות "בריטניקה ישראל" החברה מפעילה שותפויות עם המרכז לטכנולוגיה חינוכית וכן מחזיקה בחברת מלינגו, המפתחת את מילוני רב-מילים, מורפיקס ותוכנת הקראת הטקסטים, קולן. כמו כן, החברה מוציאה לאור בין השאר את מילון מריאם-ובסטר, האנציקלופדיה של קומפטון וסדרת ספרי "הרעיונות המופלאים" של מורטימר ג'. אדלר. מנכ"ל ונשיא החברה הוא הישראלי אילן ישועה שהחליף בתפקיד את דון יאניס בשנת 2001.
אני, עצמי ואיירין

עלילת הסרט

הסרט עוקב אחר צ'ארלי בייליגייטס, שוטר נעים הליכות במדינת רוד איילנד שבארצות הברית. הסרט נפתח בתיאור ליל כלולותיו של צ'ארלי, אשר כבר במהלכו בוגדת בו אשתו הטריה בנהג הלימוזינה שלהם - גמד אפרו-אמריקאי גאון (טוני קוקס). צ'ארלי מדחיק הדבר, גם כאשר לאשתו נולדים שלושה בנים אפרו-אמריקאים המפגינים אינטליגנציה רבה ומסרב להרהר כלל במוצאם. מספר שנים לאחר מכן אשתו עוזבת אותו ואת ילדיה וצ'ארלי נותר לגדלם לבד, בעודו מדחיק את הכעס הנצבר בו אט-אט. עם הזמן גם מכריו מתחילים לנצל את מזגו הנוח והדחקתו הקבועה, עד אשר צ'ארלי מפתח פיצול אישיות. אישיותו האחרת - "האנק אוונס" - מאפשרת לצ'ארלי להביע את כעסו, לנקום, ולממש את שאר דחפי האיד. כדי לטפל בבעיה צ'ארלי מקבל מרשם של כדורים המונעים את הופעתו של "האנק".
הממונים על צ'ארלי מחליטים לתת לו מטלות קלות יותר מהשיטור הרגיל - והוא נשלח ללוות את איירין, בחורה צעירה ונאה אשר חשודה בתאונת פגע וברח. איירין למעשה חפה מפשע, ומבצע התאונה הוא שותפה דיק, בעל קשרים לעולם התחתון. דיק שולח מתנקשים להרוג את איירין אך אלו פוגעים בשני סוכני EPA (סוכנות פדרלית להגנת הסביבה) והיא וצ'ארלי מצליחים לברוח. במהלך המאבק צ'ארלי מאבד את התרופה ו"האנק" מתחיל להשתלט על הכרתו. איירין, צ'ארלי והאנק מפתחים משולש אהבים סבוך - איירין מוצאת עצמה מוקסמת מצ'ארלי אך כל אימת שהשניים מנסים לממש אהבתם - "האנק" משתלט ללא ידיעתה.
במקביל ה-FBI משוכנע שצ'ארלי הוא העומד מאחורי רציחת סוכני ה-EPA ומתחילים במצוד אחריו, בסיוע שלושת ילדי אשתו הגאונים, המשוכנעים בחפותו ומצליחים להערים על הסוכנים. דיק מסייע ל-FBI במטרה לרצוח את איירין ולבסוף מצליח לחטוף אותה. צ'ארלי מצליח להתעמת עם "האנק" ולבסוף לקבל חזרה שליטה מלאה על הכרתו. הוא מצליח להציל את איירין ולהוכיח את אשמת דיק ברציחות.
הסרט מסתיים עם הצעת נישואין של צ'ארלי לאיירין.
מתחם בקיפול חלבון

מתחם הוא מושג בביוכימיה המתאר אלמנט של המבנה השלישוני של החלבון. אלמנט המהווה מבנה יציב ועצמאי יחסית, כולל מספר מבנים שניוניים.
מספר מתחמים מרכיבים את המבנה הרביעוני של החלבון השלם. על פי ההגדרה, מתחם חלבוני הוא יחידת קיפול עצמאי, דהיינו קיפולו מתרחש עצמאית וללא תלות בחלקי החלבון האחרים.
מתחם מסוים יכול להופיע במספר חלבונים שונים, קרובים אבולוציונית. גודלו של מתחם אחד יכול לנוע בין 25 לבין מאות ואף אלפי חומצות אמינו.

תפקיד ביולוגי

לעיתים קרובות למתחם קיימת פונקציה ביולוגית והוא מסוגל לפעול גם באופן עצמאי. לדוגמה ארבע יחידות הגלובין המרכיבות את ההמוגלובין, אך יחד עם זאת פעילות ביולוגית אופטימלית מתקבלת בשילוב של האינטראקציות בין המתחמים השונים.
חלבונים רבים מורכבים ממספר יחידות של מתחמים זהים, הפועלים יחד, כמו ההמוגלובין. במקרים אחרים, מתחמים מכמה סוגים שונים מתאגדים יחד ויוצרים חלבון מתפקד, לדוגמה האנזים ATCase, או האנזים פירוואט קינאז.
למתחם, בנוסף לתפקודו הביולוגי הספציפי (כגון זרחון, קטליזה ואחרים), חשיבות רבה בתיווך אינטראקציות בין חלבונים, על ידי קישור למקטעים פפטידים בחלבון הנקשר, אך בעיקר על ידי קישור למתחמים אחרים בחלבון הנקשר.

מחקרים ראשונים

הרעיון של המתחם הוצע לראשונה ב-1973 על ידי Wetlaufer בעיקר בעקבות לימודי קריסטלוגרפיה בקרני X של מבני האנזימים פפאין וליזוזים. Wetlaufer תיאר לראשונה את המתחם כיחידה אשר הקיפול שלה מתרחש באופן עצמאי.
בשל היותם יציבים באופן עצמאי, ניתן בעזרת שיטות של הנדסה גנטית לצרף אל חלבון מסוים מתחם הלקוח מחלבון אחר, ובכך ליצור חלבון כימרי.
Destiny (סיבוב הופעות)

סיבוב ההופעות

האלבום Destiny יצא לאור ב-17 בדצמבר 1979. כחמישה שבועות לאחר מכן נפתח סיבוב ההופעות בברמן, גרמניה. הלג הראשון של הסיבוב התקיים ברחבי אירופה ונמשך עד לתחילת חודש מרץ. לאחר מכן המשיכה הלהקה ל-14 הופעות בדרום אפריקה וסנגל. החלק האחרון והארוך של הסיבוב כלל הופעות ברחבי צפון אמריקה, כולל ביקור ב-79 ערים שונות ברחבי ארצות הברית.
בחודש יוני נעצר הסיבוב לארבעה חודשים על מנת לאפשר למייקל ג'קסון, הזמר המוביל של הלהקה, לסיים את הקלטות אלבום הסולו שלו "Off the Wall" שיצא לאור באוגוסט אותה השנה. ההופעות בחלק הראשון של הסיבוב נערכו באולמות בעלי קיבולת בינונית של כ-3,000 צופים. לאחר יציאת אלבום הסולו התקיימו ההופעות באולמות גדולים יותר. גם סדר השירים השתנה ונוספו שירים מתוך האלבום.
יהודית לוין

יצירתה

עבודתה של לוין מזוהה עם סגנון "דלות החומר" הישראלי. בשנות השבעים יצרה לוין אמנות בעלת הקשרים לגוף הנשי ולאופן הצגתו. בסדרת הצילומים "באמת ובתמים" (1976) יצרה לוין סדרה של שבעה תצלומי דיוקן עצמי, אשר חלקים מהם כוסו בקרטון ועליו שם העבודות. בעבודה נוספת "מטוס" (1976) יצרה לוין צילומים מבוימים שלה כשהיא שוכבת על הקרקע ומעליה ניצב מטוס בתנוחה מאיימת המעלה אסוציאציות כגון של משגל או אונס.
סדרת עבודות נוספת של לוין, עשויה מדיקטים, נוצרה בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים של המאה ה-20. בעבודות אלו יצרה לוין קומפוזיציות מופשטות העשויות מעץ לבוד מנוסר וצבוע, לעיתים בשילוב צילומים שנשענו על קיר. שמות העבודות רמזו על שדה התייחסות ביתי כגון "אופניים" (1977) או "נסיכה בארמון" (1978). בשנות התשעים הציגה לוין תערוכה גדולה בגלריה דביר, בה הציגה סדרה של ציורים גדולי ממדים על בד, ובהם דימויים של ילדות ושל כלבים המצוירים בטשטוש על רקע הבד הלבן.
בשנת 2007 אצר האמן והאוצר דוד גינתון רטרוספקטיבה ללוין במוזיאון תל אביב לאמנות בליווי קטלוג מקיף. בשנת 2009 זכתה בפרס שרת התרבות בתחומי האמנות הפלסטית.
ב-20 בפברואר 2010 נפתחה בגלריה דביר שנמל יפו תערוכת יחיד תחת השם "זרחן" (באנגלית: White Phosphorus). התערוכה הציגה ציורים מופשטים לבנים ועליהם צורות בגווני אפור או צהוב המזכירות אבוקות עשן, סימני מטרות ודימויים נוספים שנוצרו בעקבות מבצע עופרת יצוקה.
הר צ'אטסקווט

מקור השם

שמו של ההר אומץ רשמית ב-7 בפברואר 1947, בהתבסס על השם שתושבי הסביבה נתנו להר, כפי שתועד בשנת 1930.

הטיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו לפסגת ההר היו מיקל שצ'או (Mikkel Schau) וסטאן טרנר (Stan Turner) בשנת 1960.

לקריאה נוספת

• Earle R. Whipple, THE NORTHERN COASTAL RANGES OF BRITISH COLUMBIA: A CLIMBER’S GUIDE, P 186
דינה דרייפוס

ביוגרפיה

דינה דרייפוס הגיעה עם משפחתה לפריז בגיל 13 והחלה שם את לימודי התיכון. ב-1929 התקבלה ללמודי פילוסופיה בסורבון ולמדה גם אנתרופולוגיה. בשנת 1932 דרייפוס נישאה לקולגה שלה קלוד לוי-שטראוס וסיימה את לימודי הפילוספיה ב-1934. ב-1935 היא יצאה עם קבוצת חוקרים צרפתית ללמד באוניברסיטת סאו פאולו, שזה עתה נוסדה, במסגרת פעילות של משרד החוץ הצרפתי לקידום השפה והתרבות הצרפתית. היא לימדה קורס מעשי באתנולוגיה שמשך קהל גדול של משכילים דוברי צרפתית.

מחקר תרבותי בדרום אמריקה

בין השנים 38–1936 היא ביצעה עבודת שדה יחד עם לוי-שטראוס ולואיז דה קסטרו פאריה, אנתרופולוג ברזילאי, במאטו גרוסו וברונדוניה שביערות הגשם של האמזונס. הם למדו את התרבויות של שבטי ילידים בברזיל - Guaycuru ו-Bororo. במהלך עבודת השדה האחרונה והארוכה ביותר בשבט הילידים Nambikwara, דרייפוס נדבקה בזיהום בעין והיא נאלצה לחזור סאו פאולו ומשם לפריז. 
חפצים שנאספו במהלך עבודת השדה במאטו גרוסו משבט Bororo, הוצגו בפריז במוזיאון האדם במהלך 1937, כותרת התערוכה הייתה: האינדיאנים של מאטו-גרוסו (מסעם של קלוד ודינה לוי-שטראוס). התערוכה הייתה ההכרה המדעית כמעט היחידה של דרייפוס לתרומתה למחקר עד שנות האלפיים. 
הזוג נפרד ב-1939, והתגרש לכל המאוחר ב-1945, אז קלוד לוי-שטראוס נישא בשנית. היא חזרה לשם נעוריה, דרייפוס. לאחר פרידתם, דרייפוס לא פרסמה מחקרים נוספים באתנולוגיה ותרומתה למחקרים שערכה יחד עם לוי-שטראוס, לא הוקרה והיא נשכחה. קלוד לוי-שטראוס עצמו הפך לאנתרופולוג מוביל , הזכיר את דרייפוס רק פעם אחת בספרו "במחוזות טרופיים נוגים" (Tristes Tropiques, 1955)  - בציינו שהיא נפרדה מהמשלחת בגלל דלקת בעין. באלבום התמונות, Saudades Do Brasil: A Photographic Memoir, שלוי-שטראוס הוציא ב-1994, הוא לא כלל תמונות שלה. רק ב-2001 התפרסמם תיעוד מצולם שלה כחוקרת במסעות אלו.

השפעתה על מערכת החינוך בצרפת

אחרי מלחמת העולם השנייה, דרייפוס חזרה ללמד פילוסופיה בוורסאי ובהמשך ב-Lycée Molière בית הספר התיכון בו למדה. במשך תקופה ארוכה שימשה כראש החוג לפילוסופיה במוסד החינוכי Lycée Fénelon בפריס. במקביל לימדה פילוסופיה בסורבון ביחד עם ולדימיר ינקלביץ. 
ב-1962 דרריפוס התמנתה למפקחת על מערכת החינוך בפריז וב-1965 ביחד עם קלוד חודוס, קולגה שלה, פרסמה מאמר מכונן שהשפיע על פתיחת תוכניות לימוד חדשות בבתי ספר תיכוניים. היא הפכה לאישה הראשונה שמונתה לפקחת הכללית על לימוד הפילוסופיה בצרפת. במסגרת תפקידה שילבה בתוכניות הלימוד שימוש במדיה ואמצעי תקשורת. 
בשנות החמישים דרייפוס פרסמה מאמרים על ז'ורז' ברנאנוס ו-סימון וייל; ובשנות השישים, היא תרגמה את יום ואת פרויד.
מפתח אלן

מפתח אלן (על שם היצרן, Allen Manufacturing Company) או מפתח משושה הוא מפתח ברגים. חתך הרוחב שלו הוא משושה, והוא לרוב עשוי מתכת.

היסטוריה

קיימים מסמכים מהם ניתן להסיק כי הרעיון של מפתח אלן היה קיים כבר בתקופה שבין שנות ה-60 לשנות ה-80 של המאה ה-19, אז נרשמו פטנטים רבים לעיצובי ברגים ומברגים בארצות הברית, אולם מפתחות אלן לא יוצרו קודם לשנת 1910. בין הפטנטים שנרשמו באותה תקופה היו ברגים בעלי חתך רוחב משולש ומרובע, אולם אלה לא יוצרו בגלל עלותם. בורג ומפתח בעל חתך מרובע יוצר באופן מסחרי לראשונה בשנת 1908, בקנדה. 
בשנים 1909-19010 רשם ויליאם ג. אלן פטנטים על שיטה של כבישה קרה לייצור ראשי ברגים בתבנית משושה. החל משנת 1910 החל אלן לפרסם את המוצר בשם: Allen safety set screw, אשר יוצר על ידי חברתו בהרטפורד, קונטיקט. אף שייתכן כי אלן לא היה הראשון שחשב על בורג ומפתח משושה, הוא היה חלוץ ברישום פטנט על שיטת ייצור יעילה אשר הגשימה את הרעיון.
תקופת מלחמת העולם השנייה, בה היה צורך דחוף בייצור תעשייתי המוני, הייתה כנראה האירוע שהפיץ את המודעות למפתחות אלן בציבור הרחב ולא רק בין אנשי מקצוע.
נפתלי חיים אדלר

תולדותיו ופועלו

נולד לרבי מרדכי יהודה אדלר, נכד לרבי דוד'ל בידרמן מלעלוב ירושלים, ולצירל נכדתו של רבי נפתלי חיים הורוביץ מדז'יקוב-ירושלים. אביו נפטר בילדותו, ואמו נישאה בשנית לרבי ברוך הגר, האדמו"ר מסערט ויז'ניץ, אצלו גדל. בצעירותו למד בישיבתו של רבי מנחם מנדל הגר בוישווה ובישיבת ויז'ניץ אצל רבי אליעזר הגר. בטבת ה'תרצ"ח נישא להינדה בת רבי חיים מאיר הגר מויז'ניץ. הוסמך להוראה אצל הרב פנחס צימטבוים, ראב"ד גרויסוורדיין ואצל חתנו הרב יצחק יעקב וייס, בעל ה"מנחת יצחק".
בכ"ה באב ה'תש"ד (14 באוגוסט 1944) הגיע לארץ ישראל יחד עם גיסו רבי משה יהושע הגר (לימים האדמו"ר מויז'ניץ). סייע לחמיו ה"אמרי חיים" בהקמת שיכון ויז'ניץ. שנתיים שהה בחו"ל לצורך גיוס כספים. כעבור שנים אמר רבי חיים מאיר כי "לולי חתני נפתלי חיים, לא היה עולה בידי להקים את השיכון".
אחרי שהשיכון החל להתבסס, נשלח על ידי חותנו לסייע ביד דודו ואביו-חורגו המקור ברוך. הוא גיבש סביבו את קבוצת התלמידים שהיו באותה עת בישיבה, והחל למסור להם שיעורים, כשבד בבד עם תפקידו כראש ישיבת יחל ישראל הוא מתעסק גם בגיוס כספים ובבניית המוסדות. עם פטירת הרבי מסערט, בה'תשכ"ד, היה מועמד לרשת את מקומו כאדמו"ר מסערט ויז'ניץ.
בתשכ"ה הוכתר לרב קהילת חסידי ויז'ניץ בנתניה. הקים בעיר את 'קריית דז'יקוב-ויז'ניץ' ואת מוסדות "אוהל נפתלי", על שם סבו רבי נפתלי חיים הורוביץ מדז'יקוב-ירושלים. במשך שנים היה כולל האברכים שהקים הכולל היחיד שפעל בנתניה (חוץ לקריית צאנז). כן הקים את בית החסידים ויזניץ-אנטניא בחיפה ובתל אביב, וכולל אברכים בירושלים ובבורו פארק.
נפטר בבית החולים קפלן ברחובות לאחר מחלה קצרה, ונקבר באוהל אדמור"י בית ויזניץ בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק.
על שמו בית הכנסת 'אמרי נפתלי' ברחוב בן-יעקב בבני ברק.