חכמי יבנה ברומא

מעשה שהיו רבותינו ברומי

בשנת 95, בימיו של הקיסר דומיטיאנוס, הגיעה לרומא משלחת מארץ ישראל, הכוללת את רבן גמליאל דיבנה, אשר נחשב לבעל סמכות רוחנית על ידי השלטון הרומאי, אליעזר בן הורקנוס ויהושע בן חנניה. המשלחת באה במטרה לבטל את הגזרות הצפויות ליהודים מפעולותיו הצפויות של הקיסר, כפי שמובא במקורותינו : מכאן ועד ל' (30) יום לא יהיה בכל העולם יהודי.

תיאור ביקורם מובא במדרש מואתחנן רבא ומוזכר גם במקורות רומאיים: 
ד"א (דיבור המתחיל) ושבת עד ה' אלהיך אין לך דבר גדול מן התשובה. מעשה שהיו רבותינו ברומי ר"א, הוא אליעזר בן הורקנוס, ורבי יהושע , הוא יהושע בן חנניה, ורבן גמליאל, הוא רבן גמליאל דיבנה,  וגזרו סנקליטין (מועצה) של מלך לומר:  "מכאן ועד ל' (30) יום לא יהיה בכל העולם יהודי". והיה בסנקליטין של מלך, (שר) ירא שמים (כינוי לאוהד יהודים).  בא אצל רבן גמליאל וגילה לו את הדבר. והיו רבותינו מצטערים הרבה. אמר להם אותו ירא שמים: "אל תצטערו מכאן ועד שלשים יום אלהיהם של יהודים עומד להם". בסוף כ"ה (25) ימים גילה לאשתו את הדבר.  אמרה לו: " והרי שלמו(עשרים וחמשה ימים. מלאה התקופה שקצבתה ואינך עושה כלום?)". אמר לה: "עוד חמשה ימים". והייתה אשתו צַדֶּקֶת ממנו. אמרה לו: " אין לך טבעת, מוץ אותה! (שהיה לו טבעת רעל בטבעתו שאם תעלה עליו חמת המלך, יתאבד) ומוֹת וסנקליטין בטל עליך  ל' ימים אחרים והגזירה עוברת (חברי המועצה יתאבלו עליך 30 יום ולא יתכנסו לישיבותיהם. והיה להם מנהג שאם גוזרים גזירה ואחד מהם מת, הם מבטלים את הגזירה. שמע לה ומץ את טבעתו ומת.
שמעו רבותינו ועלו אצל אשתו להראות לה פנים (לנחמה).  אמרו רבותינו זה לזה: "חבל לספינה שהלכה לה ולא נתנה המכס!", כלומר הצדיק הזה (הלך) לא מל (ואם לא מל אינו נחשב לצדיק). אמרה להן אשתו: "יודעת אני מה אתם אומרים. חייכם, לא עברה הספינה עד שנתנה מכס שלה.  מיד נכנסה לתוך הקיטון (חדר השינה) והוציאה להן קופסה,  שהייתה ברית מילה בתוכה וסמרטוטים מלאים דם נתונים עליה.  וקראו עליו רבותינו המקרא הזה :(תהלים מז) "נדיבי עמים נאספו עם אלהי אברהם כי לאלהים מגני ארץ מאוד נעלה" (את זה למדנו מאברהם אבינו).
— דברים רבא, ואתחנן, סימן כ"ד
המקרה הובא גם במקורות רומאיים, לפיהן המשלחת גרמה לסנטור להמיר את דתו ליהדות ועל מנת להגן על היהודים הוא נאלץ לאבד עצמו לדעת. ההיסטוריון הרומאי דיו קסיוס כותב כי בזמן הקיסר דומיטיאנוס סנטור בשם טיטוס פלביוס קלמנס הוצא להורג ואשתו דומיטיליה (Domitilla) הוגלתה כי גילתה רגשות חיבה ליהודים.

מטרת הנסיעה ומועדה

רומא הייתה מרכז השלטון של הקיסרות הרומית. בכמה מסורות נאמר כי היה לכך משמעות פוליטית. על רבי שמעון נאמר שהלך לפדיון שבויים. על רבי עקיבא נאמר שפגש שר למלכות - "סריס מן מלכותא". במקרה נוסף נאמר שהלכו "למלכות פנימית". מטרת הנסיעה הראשונה, בשנת 95 הייתה לביטול הגזירה של הקיסר דומיטיאנוס והשנייה הייתה שתדלנות למען ביטול מהמס היהודי כפי שמעידה המטבע שטבע הקיסר נרוה: Fisci Judaici Calumnia Sublata.

תארוך המסע

מועד יציאת המשלחת תלוי בשאלה מתי רבן גמליאל הגיע לגדולה. וכמה זמן עבר ממועד חורבן הבית השני עד שאר שלטונות רומא יסכימו לקבל פני מנהיג מארץ ישראל. ההיסטוריון צבי גרץ סבור כי הנסיעה הראשונה הייתה בימי הקיסר דומיטיאנוס, בשנת 95 והשנייה בימי נרווה בשנת 96. תאריך המסע הראשון קשור לאירוע המובא על ידי ההיסטוריון הרומי דיו קסיוס הודות הקונסול פלסיוס קלמנטס ואשתו שנאשמו בכפירה, עקב אימוצם את מנגי היהדות. לפי עדות ההיסטוריון דיו קסיוס הקונסול הומת ואשתו הוגלתה לאי פאנדאטריה.

המסע השלישי

כאמור, הדעה הכללית היא שעברו מספר שנים בין המסע הראשון לבין המסע השני. במסע הראשון עמד רבן גמליאל בראש החכמים. במסע השני מרדו החכמים ברבן גמליאל, היות שנהג בהם בשררה. לאחר מכן התפשרו וצרפו את רבי אלעזר בין עזריה כשני לרבן גמליאל.

אם התקיים גם מסע שלישי, באותו הרכב חכמים, הוא נערך שנים רבות אחרי המסע השני, בימי שלטונו של הקיסר טראיאנוס.