אבי רן

ילדותו

בילדותו התגורר רן באזור גשר פז בחיפה, הקרוב לשכונת קריית חיים, שבה שכן מגרש האימונים של הפועל חיפה. עקב זאת, אביו של אבי, משה רן (שוער עבר בהפועל חיפה) רשם אותו לקבוצה, שם שיחק עד להגיעו לגיל 11. לאחר שעברו להתגורר באזור כרמל מערבי בחיפה, העדיפו במשפחת רן להעביר את בנם למכבי חיפה, שהתאמנו במגרשי "קצף" הקרובים יותר לביתם החדש.
רן למד בבית הספר "מישלב" וזכה במדיו באליפות בתי הספר בכדורגל. הוא שיחק בקבוצת הנוער של מכבי חיפה והצטיין במדיה, ובשנת 1979 זכה עם קבוצת הנוער באליפות וזומן לסגל נבחרת הנוער של ישראל.

קריירה מקצועית

בהגיעו לגיל 17 בעונת 1981/1982, ערך רן את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של מכבי חיפה, במשחק נגד מכבי תל אביב, ושמר על שער נקי. רן המשיך לשחק במשך רוב העונה, כאשר הוא מתחרה לסירוגין על אפוד השוער עם צדוק אברהמי. התחרות הייתה קשה, אולם רן היה ידוע בחריצותו באימונים ובהתמדתו, כמו גם בנועם הליכותיו ואופיו החברתי אשר הקנו לו מעמד חברתי רם ואהדה גם מחוץ למגרש. עונה לאחר מכן, מצא עצמו רן שותף פחות, והתחרות עם אברהמי הייתה קשה יותר.
בעונת 1983/1984 הגיע שלמה שרף למכבי חיפה. המאמן החדש חיפש שוער ותיק ומנוסה במקומו של רן בן ה-20, וביקש לשחרר את רן ולהביא במקומו את אריה חביב מהפועל יהוד. בהיותו דמות חברתית אהודה בקבוצה, גרר רן גל של מחאות מצד מספר שחקנים דוגמת ברוך ממן ורוני רוזנטל אשר ביקשו שיישאר, אך הוא סירב לשמוע להם. יוחנן וולך, "המוח המקצועי" של מכבי חיפה, שהיה חסיד מובהק של התבססות על שחקני בית וכבר מנע את שחרורם של שחקנים רבים, בהם רוזנטל, משה סלקטר, רפי אוסמו ויוסי קרמר, טירפד את המהלך והצליח למנוע את שחרורו של רן. וולך האמין בשוער הבית הצעיר, והכיר היטב את יכולתו עוד כשהיה ילד, הן כשחקן בקבוצת הילדים של מכבי חיפה, והן כתלמיד של אשתו רחל, מנהלת בית ספר מישלב, שבו זכה בתוארו הראשון בכדורגל. כמו כן היה וולך חבר של אביו של רן.
רן לא איכזב, ובין הקורות של חיפה התגלה שוער מצוין, שעד מהרה הוכתר בעיתונים כיורשו של יעקב חודורוב. רן סייע לחיפה לזכות באליפות הראשונה בתולדותיה, תוך שהוא סופג 28 שערים. עונתו השנייה של רן כבר ביססה אותו כאחד משחקני המפתח של מכבי חיפה, תוך שהוא שובר שיא מועדון וספג רק 18 שערים בעונה זו. באותה עונה הייתה חיפה קרובה לזכות בדאבל והגיעה לגמר גביע המדינה, שבו הפסידה לבית"ר ירושלים. בשנת 1986 התמודדה מכבי חיפה על אליפות שלישית ברציפות והובילה את הטבלה במרבית שלבי העונה. רן הצטיין ונבחר לכדורגלן העונה, אולם קבוצתו הפסידה את האליפות להפועל תל אביב במחזור האחרון.
באותה שנה זומן לראשונה לנבחרת ישראל, למשחק החוץ נגד נבחרת סקוטלנד. אז גם הגיעו הצעות מקבוצות בכירות באירופה, ביניהן ליברפול, שבמשחק ראווה שערכה בישראל הציג רן את אחד ממשחקיו הטובים בקריירה. בליברפול התרשמו מאוד מהשוער של חיפה וביקשו להחתימו. רן שיחק תשעה משחקים בנבחרת, מתוכם שמונה שהסתיימו בהפסד (ואף בתבוסות) ותוצאת תיקו אחת, זאת מול כמה מהנבחרות הטובות בעולם, כברזיל, ארגנטינה ונבחרת מערב גרמניה.
ב-1987 סיימה מכבי חיפה בירכתי הטבלה, במקום התשיעי, אולם רן שמר על מעמדו כשחקן מפתח בקבוצה, בעידן ששחקני מפתח רבים שוחררו מהמועדון.

התאונה בכנרת

ב-11 ביולי 1987 יצא רן עם כמה מחבריו לחוף "גיא" בטבריה. רן הוזמן בשבוע שלאחר מכן למשחק של "כוכבי העולם" וחש כי עליו לעסוק בפעולה מסיחת דעת. רן יצא באופנוע ים לעבר מרכז הכנרת, ולפתע הגיחה סירת מרוץ ופגעה בו. הסירה הפוגעת חילצה את רן אל חוף מלון "גלי כנרת" ולמקום הוזעקה ניידת טיפול נמרץ, שהגיעה כעבור מספר דקות. הרופא שהיה בניידת קבע את מותו של רן.
אלפים השתתפו בהלוויתו של רן, שיצאה מאצטדיון קריית אליעזר.
ב-1998, לכבוד היובל להקמת מדינת ישראל, נערך טקס בחירת "11 הגדולים" של חיפה בכל הזמנים. לרן ניתן התואר "שוער היובל" של חיפה.