google/wiki40b huggingface dataset:
לינא מח'ול

ביוגרפיה

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
מח'ול נולדה באוהיו שבארצות הברית למשפחה ערבית-נוצרית מישראל, ובגיל חצי שנה עברה עם משפחתה לעכו. בתם של ג׳אדה, מהנדסת אלקטרוניקה ושל ריזק, סגן מהנדס העיר עכו.לינה מחול - קולו של שינוי, ynet, ‏2013-03-28 (בעברית) היא קרובת משפחתו של המשורר מרואן מח'ול. באתר האינטרנט הרשמי שלה מח'ול מגדירה עצמה כ"אמריקאית-פלסטינית".
היא רקדה בלט עשר שנים (מגיל 9). החלה לימודי ביולוגיה בטכניון, אותם הפסיקה לצורך פיתוח קריירת המוזיקה שלה. התנדבה במד"א כחמש שנים. בין יתר תחביביה היא מנגנת בפסנתר. היא דוברת חמש שפות: ערבית, אנגלית, עברית, ספרדית ואיטלקית.
באודישן לעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "The Voice ישראל" בשלהי 2012, ביצעה מח'ול את שירה של אלישיה קיז, "Empire State of Mind", וצורפה לנבחרת של המנטור שלומי שבת. ב-13 בפברואר 2013 שרה מח'ול במסגרת התוכנית גרסת כיסוי משלה לשיר "עלי שלכת" (בגרסה ערבית ששרה הזמרת הלבנונית פיירוז); על ביצוע זה זכתה בהצבעתם של כל שלושת המנטורים האחרים. ב-23 במרץ 2013 זכתה מח'ול בתוכנית הגמר שנערך בהיכל נוקיה בתל אביב עם 62% מההצבעות. לאחר שביצעה את השירים "What A Feeling", שיר הנושא של הסרט "פלאשדנס" של הזמרת איירין קארה; "כשאתה", ביחד עם המנטור שלה שלומי שבת, שיר שכתב והלחין יחד עם בתו הזמרת מנור שבת שביצעה אותו במקור; ו"הללויה" של לאונרד כהן. היא זכתה בחוזה הקלטות בחברת הליקון.
השתתפה בחנוכה 2013 בפעם הראשונה בפסטיגל ב-"X פסטיגל" בתפקיד יסוד המים, אושן.
באוקטובר 2014 הוציאה את סינגל הבכורה שלה "אנתה", אותו היא שרה בערבית.
מחול תרמה את קולה בערבית לאפליקציית הניווט הישראלית "Waze".
ב-5 בדצמבר 2014 פתחה מסע הופעות. ההופעה הראשונה הייתה בנצרת והשנייה באולם הקונגרסים בחיפה.
ב-2016 היא הוציאה שני סינגלים "This Ain't About You" ו- "Dance Sucker" כחלק מאלבום "Colorful" שהצליחו באנגליה והגיעו למקום שני ב-Music Week Chart UK. האלבום המלא שלה ממנו הם מגיעים "Walking On A Tightrope" עתיד לצאת ב-2017.
בספטמבר 2016, מח'ול חיממה את המופע המשותף של להקת "קווין" ואדם למברט כשהגיעו לפארק הירקון בישראל. לאחר מכן, היא הוחתמה בחברה בינלאומית.
בנוסף, צורפה לסיבוב ההופעות של להקת הבנות "ליטל מיקס" שבו תחמם אותם ב-37 הופעות באיים הבריטיים, ויחל בנובמבר 2017.לינה מחול: "אני אזרחית ישראלית ואני פלסטינית", ynet, ‏2017-10-03 (בעברית)
באוקטובר 2017 כיכבה על השער של "פנאי פלוס", ובראיון סיפרה מח'ול שהיא לא מתנצלת על עצם היותה פלסטינית.
תחבושת גבס

תחבושת גבס היא מעטפת חיצונית קשיחה של שכבת גבס המלופפת סביב גפה פגועת שלד. תחבושת גבס היא לרוב הטיפול הרפואי היחיד לקיבוע שברים בעצמות או מפרקי היד והרגל.
הטיפול בגבס הוא רק בשברים ביד או ברגל. שברים אחרים כמו שבר בכתף או באגן הירכיים, אין אפשרות לקבע בגבס אלא באמצעים אחרים כגון הכנסת בורג על ידי ניתוח.

אופן השימוש

הגבס הרפואי מגיע בצורה של תחבושת גאזה ברוחב 10 ס"מ המצופה בגבס יבש ומגולגלת על גליל פלסטיק.
לצורך ליפוף הגפה הפגועה בגבס, מלבישים תחילה על הגפה שרוול גמיש, כשכבה ראשונה, כדי לבודד את הרגל מהגבס ולתת לרגל מרווח גמיש ומאוורר, על התחבושת מלפפים רצועת לבד דקה כדי לרפד את האיבר הפגוע, לאחר מכן טובלים את גליל הגבס היבש במים המחוממים לכ-50° אז מלפפים את הגבס הרטוב על האיבר הפגוע.
בתוך מספר שניות הגבס מתחיל להתייבש אך הוא עדיין לח וחמים, בשעה הראשונה הגבס עדיין רך ושביר, אך הייבוש וההתקשחות הסופית היא לאחר 24 - 48 שעות, בשעות אלו אי שמירה על תמיכה נכונה של הגפה הפגועה עלולה לגרום לשבירה או עיוות של הגבס ובכך להפריע לריפוי התקין.
תקופת הזמן המינימלית בדרך כלל, לחבישה בגבס היא 6 שבועות. זהו משך הזמן הדרוש לגוף כדי לרפא באופן מוחלט את העצם השבורה.

גירוד

ההטרדה העיקרית בתחבושת הגבס היא תחושת הגירוד האופיינית.
תחושה זו נובעת מכך שהיד או הרגל נתונים לזמן ממושך בתוך מעטפת אטומה, ללא אוורור ורחיצה, לעיתים קרובות הגפה מגרדת באופן סביל, אך לפעמים קיימת תחושת גירוד בלתי נסבלת.
ההתנהגות הנפוצה למניעת גירוד, היא תחיבת חפצים דקים כמו סרגלים או שיפודים כדי להקל על הגירוד, אך למעשה הדבר מגביר לטווח ארוך את הגירודים כתוצאה מגירוי העור במקום הגירוד.

כמו כן הדבר אסור מבחינה רפואית, משום שהחפצים יכולים לפגוע בגבס ולקרוע או לחורר אותו, וכן משום שהם יכולים להזיק לאיבר הפגוע ולגרום לפציעות ולחתכים.
הפתרון הרפואי לגירודים, הוא בשימוש בספריי המיועד לכך או בהנחת שקית עם קרח על המקום המגרד למשך 30 דקות.

ציור

בגלל שרוב הגבסים מבוצעים בילדים, לובנו וחלקותו של הגבס היווה במשך הדורות כר נרחב לציורים ואיורים כיד הדמיון הפורה והיווה תעסוקה והרפיה לילדים רבים.
הגבס מלא לרוב באיחולי רפואה שלמה מחברים ובני משפחה בתוספת אימרות כנף ושירבוטים.
במחלקה האורתופדית שבבית החולים הדסה עין כרם בירושלים - ישנה תערוכה של גבסים המעוטרים וצבועים בעיטורים שונים ובמגוון רחב של סגנונות
יוסף הכט

יוסף הֶכט (25 בדצמבר 1894, תרנ"ה – 25 באפריל 1970, ט' בניסן תש"ל) היה ממייסדי ארגון "ההגנה" ויושב ראש הראשון של הארגון.

ביוגרפיה

הכט נולד בעיירה ביחוב שבמערב האימפריה הרוסית (כיום נמצאת העיירה בתחומי בלארוס) בחורף תרנ"ה (דצמבר 1894), בנם של מאשה בת חיים מרגולין (ממשפחת אליעזר מרגולין) ודוד, סוחר. למד בחדרים, בבית ספר עירוני רוסי וכתלמיד אקסטרני באודסה. מנעוריו היה פעיל בתנועה הציונית.
בשנת תרע"ד (1914) עלה לארץ ישראל. בתקופת מלחמת העולם הראשונה היה פעיל בהגנת יישובי הגליל ופעל בעיקר בתחום רכש נשק. ב-1918 התנדב לגדוד העברי.
לאחר השחרור היה חבר בגרעין שעלה להתיישבות בכפר מל"ל. בפרעות תר"פ (1920) היה מפקד חולדה וארגן את ההגנה במקוה ישראל. בשנת 1921 ניהל אליהו גולומב את ארגון ההגנה מטעם ההסתדרות והזמין את הכט להיות היושב ראש של הארגון. בוועד המרכזי של הארגון כיהנו בנוסף להכט וגולומב, דב הוז, ישראל שוחט, יוסף ברץ, יצחק אולשן וחיים שטורמן, אך למעשה במשך כעשור היה הכט היחיד מבין חברי הוועד שהקדיש עצמו באופן בלעדי להגנה. באותה תקופה התגורר בשכונת בורוכוב בגבעתיים, בה הקים, יחד עם גולומב, את ה"סליק" הראשון של ההגנה להסתרת נשק בביתו של אברהם אלדמע (אביו של גיל אלדמע).
יש אומרים שהכט היה זה שנתן את ההוראה לרצח העיתונאי החרדי יעקב ישראל דה האן ב-1924, אולם נושא זה נותר עלום.
במאורעות תרפ"ט פיקד הכט על ההגנה בירושלים. הצלחתו הייתה חלקית בלבד בשל מחסור חמור בנשק ובכוח-אדם. במקרה אחד הורה הכט להתנגד בכח לפלוגה בריטית שבקשה לפרוק את המגינים מנשקם. העימות נמנע לאחר שהבריטים החליטו לסוב על עקבותיהם.
הכט כיהן בתפקידו עד 1931, עת התארגנה ההגנה מחדש, בעקבות כשלונה במאורעות תרפ"ט ולמרכז ההגנה הארצית מונה מאיר רוטברג. הכט ראה בארגון מחדש של המפקדה הארצית הבעת אי אמון אישית בו. עדות מאותם ימים מספרת כי דוד בן-גוריון דרש מהכט לבוא ולמסור לו דין וחשבון ועל כך ענה הכט: "תגיד לבן-גוריון שבמשך שנים רצתי אחריו כדי לקיים פגישה, עכשיו שירוץ אחרי".
בעת בניית גדר הצפון היה מפקד הנוטרים שהגנו על בוני הגדר.
יוסף הכט נפטר בשנת 1970 בתום מחלה קשה וממארת. נקבר במושב מכמורת, שם התגורר בחמש השנים האחרונות לחייו.
חאזם סלאח אבו אסמאעיל

מועמדותו לנשיאות

מצעו של אבו אסמאעיל במסע הבחירות שלו לנשיאות בשנת 2012 כלל סיום הסכם השלום עם ישראל וקריאה לראות בשלטון המוסלמי באיראן דגם מוצלח של ממשלה שהיא עצמאית מהשפעת ארצות הברית. אבו אסמאעיל מתנגד למקומות עבודה משותפים לגברים ולנשים, וקורא להשבת הנשים למקומן הטבעי, כעקרות בית. הוא אף קורא לניתוק קשרי המסחר של מצרים עם מדינות המערב וטוען כי צעד זה יביא למצרים שגשוג כלכלי. 
בסקר דעת קהל שנערך במצרים בתחילת חודש אפריל 2012 זכה אבו אסמאעיל לתמיכה הרבה ביותר מבין המועמדים לנשיאות. אולם, ב-4 באפריל 2012 פורסם כי בהתאם לרישומי מדינת קליפורניה, אימו של אבו אסמאעיל הייתה לאזרחית אמריקאית בטרם מותה ואף הייתה רשומה בפנקס הבוחרים בלוס אנג'לס. על פי החוק במצרים, היותה של אמו בעלת אזרחות זרה פוסלת את אבו אסמאעיל מלשמש מועמד לנשיאות. לטענת אבו אסמאעיל, ידע שאמו קיבלה גרין קארד בארצות הברית, אבל לא אזרחות, ואילו דוברו טען כי ייתכן ומדובר בזיוף ובמזימה אמריקאית לפסול אותו מלרוץ לנשיאות.
ג'יימי קמפבל באוור

ביוגרפיה

קמפבל באוור נולד בלונדון. אמו, אנה אליזבת, היא מנהלת מוזיקלית, ואביו, דייוויד באוור, עובד כפועל. סבו מצד אימו היה סר ג'ון קמפבל, סגן מושל סנט וינסנט והגרנדינים. הוא למד בבית ספר עצמאי בהמפשייר, והוא חבר לשעבר בתיאטרון הארצי לנוער ובתיאטרון הלאומי לנוער. הוא החל את הקריירה המקצועית שלו כאשר ידידה של לורה מישל קלי, שהופיעה גם בסוויני טוד, המליצה עליו לסוכן שלה. בנוסף למשחק, הוא גם הסולן בלהקת "Darling Buds".

קריירה

בשנת 2007 לוהק באוור לדמותו של אנתוני הופ, מלח צעיר שמנסה להתידד עם הספר סוויני טוד מבלי לדעת שהוא רוצח, בסרט סוויני טוד. לאחר מכן, בשנת 2008, באוור הופיע בסרטים "רוקנרולה" בתור רוקיסט צעיר, וב"החורף בזמן מלחמה" בתור ג'ק.
בשנים 2009–2012 הופיע באוור בסאגת דמדומים בתור קאיוס, המנהיג השלישי והכי האכזרי שבוולטורי. בשנת 2010, הופיע באוור בסרט "לונדון בולווארד" בתפקיד משני; ובשני הסרטים האחרונים של הארי פוטר ואוצרות המוות בתור גלרט גרינדלוולד, קוסם אכזרי שהיה לשעבר חברו הטוב ביותר של דמבלדור. על סט הצילומים פגש באוור את ארוסתו לשעבר, בוני רייט.
בשנת 2011 השתתף באוור בסרט "אנונימי" שעסק בשאלה מי כתב את המחזות של שייקספיר בתפקיד אוקספורד הצעיר. בשנת 2012 השתתף בקליפ של להקת "פלורנס אנד דה מאשין" לשיר "Never Let Me Go".
באוור השתתף בשנת 2013 בצילומי עיר של עצמות בתור ג'ייס, צייד צללים יפה תואר שחובר לקליירי על מנת לפתור את עברה המסתורי. בסוף אותה שנה הוא הצטרף לצוות הדוגמנים של בית האופנה "ברברי".
ביוני 2015 החל באוור לשחק את ג'ו במחזמר "שחקי אותה כמו בקהאם" בתיאטרון ה"וסט אנד". באותה השנה החל לדבב את סקיף בסדרת ההנפשה "תומס הקטר וחברים".

חיים אישיים

בעבר היה מאורס לשחקנית בוני רייט, שגילמה את דמותה של ג'יני ויזלי בסדרת סרטי "הארי פוטר". לאחר מכן, ב-2012 הוא יצא עם השחקנית לילי קולינס. שבועות ספורים לפני יציאת הסרט הם הכריזו על פרידתם. כרגע הוא יוצא עם הדוגמנית מתילדה לווטר.
העמותה למען מדע מוסרי

העמותה למען מדע מוסרי היא ארגון לא ממשלתי אשר נוסד בשנת 2001. מטרת העמותה היא לצמצם ולמנוע לחלוטין את הניסויים הנערכים על בעלי חיים בישראל.

רקע

ניסויים בבעלי-חיים מתקיימים ללא כל הגבלה בפועל הודות למעטה הסודיות שמגן על מבצעי הניסויים ועל המנגנון שאמור לפקח עליהם. העמותה למען מדע מוסרי פועלת להגברת אכיפת החוק והפיקוח על הניסויים, לחשיפת מידע לציבור לצורך הגברת השקיפות בקרב עורכי הניסויים וגופי הפיקוח, לעידוד השימוש בהליכים מוכרים ומאושרים שיחליפו את הפגיעה בבעלי חיים, ולקידום פיתוחן של חלופות נוספות.
ארך

היסטוריה של העיר

לפי רשימת המלכים השומרית, אורוכ נוסדה על ידי אנמרכר,
באפוס עלילות גילגמש, גילגמש הוא אשר בונה את החומה סביב העיר, בכתב יתדות בארך, נמצא כי בעיר מלך אדם בשם ארך ובנה בה מקדשים.
לוגלזגיסי כבש את כל הערים השומריות ואיחד אותן תחת שלטונו. ממנו כבש את שומר, סרגון מאכד.
העיר סבלה קשות במאבקם של השומרים עם העילמים עד לשנת 2004 לפנה"ס. זכרונות מעימות זה באו לידי ביטוי בעלילות גילגמש.
ארך ידעה עליות וירידות רבות באלפי השנים בהם עמדה על תילה. עם מפלת הממלכה הסלאוקית והכיבוש הפרתי הלכה ודעכה. ב-300 לספירה נותרו בה תושבים מעטים, ועד 700 לספירה ננטשה לגמרי. ייתכן שגורם עיקרי בחורבנה הוא שינוי במסלולו של נהר הפרת.

התפתחות הציוויליזציה

במשך "תקופת אורוכ" (בערך 4,000 עד 3,100 לפנה"ס), אורוכ עברה מספר שלבים של התפתחות, החל ממה שמכונה "תקופת אורוכ המוקדמת" עד ל"תקופת אורוכ המאוחרת" (המאה ה-34 עד המאה ה-32 לפנה"ס).
בתקופה זו צמח סגנון החיים העירוני במסופוטמיה. אורוכ נחשבת לאחת הערים הראשונות בעולם עם אוכלוסייה צפופה, והיא מסמלת את המעבר ממגורים בכפר חקלאי קטן למגורים במרכז עירוני גדול. בשיאה התגוררו באורוכ, ככל הנראה, בין-50,000 ל-80,000 תושבים, שהתגוררו ב-6 ק"מ רבועים מבוצרים, והיא הייתה העיר הגדולה ביותר בעולם באותה תקופה. לשם השוואה, ערים אחרות באותה תקופה היו בגודל של כעשירית ק"מ רבוע.
בתקופת אורוכ המאוחרת צמח בה בהדרגתיות כתב היתדות, והיא הפכה למרכז אזורי למסחר, לאומנות ולכתיבה, ואפשר למצוא בה קדרות נרחבת ואת הלוחות הכתובים העתיקים ביותר הידועים היום.
העיר נכבשה על ידי חמורבי שהרחיב את תחום שלטונה של בבל מהמפרץ הפרסי בדרום ועד מארי ואשור בצפון. לאחר עליית שמשו-אילונה בנו של חמורבי לשלטון פרץ כנגדו מרד שתחילתו בלרסה ולאחר מכן התפשט ל-26 ערים נוספות ביניהן ארך, אור, איסין ועוד. במסגרת מלחמתו של שמשן-אילונה במרד הוא הרס את חומותיה של ארך. המאבקים והמרידות השונות נוצלו על ידי עילם. כותורנחונתא הראשון (Kuturnahunte I) מלך עילם, ניצל את ההזדמנות ותקף את העיר ארך שהייתה חסרת חומות. הם שדדו את פסלה של האלה איננה. פסל זה הוחזר לעיר על ידי אשורבניפל מלך אשור 1,100 שנים לאחר מכן.
העיר קיימה התיישבויות  ששימשו שלוחות שלה במעלה הפרת, דוגמה לכך היא ההתיישבות חבובה כבירה, בצפון סוריה של היום במרחק של 1,300 ק"מ שנבנתה ב-3500 לפנה"ס

האתר הארכאולוגי

מיקומה של אורוכ התגלה ב-1849. החפירה המשמעותית הראשונה במקום הייתה של קבוצה גרמנית לפני מלחמת העולם הראשונה. הקבוצה חזרה ב-1928 והמשיכה לחפור עד 1939, ולאחר מכן חזרה ב-1954, ומאז החפירות במקום שיטתיות. 
חפירות אלו חשפו שכבות שונות של העיר. השכבה המאוחרת ביותר היא ככל הנראה מתקופת אורוכ המאוחרת (3,200-3,000 לפנה"ס), ובנויה על מבנים מתקופות קדומות יותר. כמו כן החפירות חשפו מסמכים שומריים עתיקים, ואוצר גדול של לוחות מהתקופה הסלאוקית.
קפה בגדד

עלילת הסרט

עלילת הסרט מתרחשת בתחנת דלק ומלון דרכים בלב מדבר מוהאבי. בראשית הסרט מגיעים לתחנת הדלק זוג תיירים מגרמניה. יסמין (המגולמת על ידי מריאן זגברכט) רבה עם בעלה ועוזבת את מכוניתו. באותו זמן בעלת בית הקפה, ברנדה, רבה עם בעלה ומגרשת אותו מהקפה. יסמין נשארת בבית הקפה ופוגשת דמויות צבעוניות המגיעות אליו ובהם צייר תפאורות הוליוודי, ואמנית קעקועים. בנה של ברנדה מנגן במהלך הסרט פרלודים של באך. יסמין מקשיבה לצרותיהם של הבאים אל בית הקפה ומשעשעת אותם בקסמים, ובכך מסייעת לבאי בית הקפה ולעצמה. כמו כן היא מנקה ומצחצחת את בית הקפה והופכת אותו למקום שנעים לחיות בו.

מועמדויות ופרסים

הסרט זכה בשנת 1988 בפרס הבווארי לתסריט הטוב ביותר, ובפרס ארנסט לוביץ' עבור הבמאי פרסי אדלון. הסרט היה מועמד בשנת 1989 לפרס אוסקר עבור הפסקול שלו (ועבור השיר של "Calling You"). באותה שנה זכה הסרט בפרס אמנדה לסרט הזר הטוב ביותר, ובפרס הסזאר לסרט הטוב ביותר.

סדרת טלוויזיה ומחזמר

בעקבות הצלחת הסרט הופקה סדרת טלוויזיה בכיכובים של ג'יימס גאמון, וופי גולדברג, קליבון ליטל וג'ין סטייפלטון. וופי גילמה את דמותה של ברנדה וסטייפלטון את דמותה של יסמין (שכעת לא הייתה תיירת גרמנית). הסדרה הייתה סדרה קומית והוקלטה בנוכחות קהל. הסדרה לא זכתה להצלחה והופסקה אחרי עונה אחת.
הצלחת הסרט אף הביאה להעלאתו בצרפת כמחזמר.

צילומי הסרט

בית הקפה בסרט מבוסס על בית קפה שהיה ממוקם בעיר בגדד שבקליפורניה, שפעל בשנות ה-60. העיר אינה קיימת כיום. הסרט צולם בבית הקפה סיידוונדר בניוברי ספרינגס שבקליפורניה. בעקבות הסרט הפך בית הקפה לאתר תיירות ושינה את שמו ל"קפה בגדד".
נריניו

היסטוריה

במהלך התקופה הפרה-קולומביאנית האזור היה מיושב על ידי שבטי ילידים שונים, כמו בני האווה-קוואיקר . האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה הקונקיסטדור הספרדי פסקואל דה אנדגויה שסייר לאורך חוף האוקיינוס השקט כדי להשיג מידע ששימש לאחר מכן את פרנסיסקו פיסארו כשהוא יצא לכבוש את פרו.
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל בפרובינציית פופאיאן. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה. בעשורים שלאחר מכן שונתה החלוקה המנהלית של האזור מספר פעמים והוא השתייך בתקופות שונות למחוז קאוקה, לפרובינציית פסטו ולפרובינציית ברבקואס. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והפרובינציה נכללה במדינת קאוקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והמדינה הפכה למחוז קאוקה.
ב-6 באוגוסט 1904 נוצר מחוז נריניו במתכונתו הנוכחית. המחוז נקרא על שמו של אנטוניו נריניו, שהיה אחד הפעילים הבולטים לעצמאות קולומביה.

כלכלה

כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול תפוחי אדמה, קקאו, חיטה, שעורה, קפה, בננה, שעועית, אולוקוס (Ullucus), פול וקינואה, גידול מקנה, דיג, תעשייה ומסחר שמתרכז בגבול עם אקוודור ובנמל של טומקו. כמו כן המחוז הוא אחד המוקדים העיקריים בקולומביה לגידול צמח הקוקה שממנו מופק הסם קוקאין.
גרגוריוס השישי

האפיפיור גרגוריוס השישי (בלטינית: Gregorius VI; מת ב-1048) נולד ברומא כיוהנס גרטיאנוס
(בלטינית: Johannes Gratianus, באיטלקית: Giovanni Graziano), היה סנדקו של האפיפיור השערורייתי בנדיקטוס התשיעי ורכש ממנו בכסף את משרת האפיפיור. הוא כיהן בתפקיד בין מאי 1045 ועד שאולץ להתפטר על ידי ועידת סוטרי בדצמבר 1046.

חייו

לא קיימים פרטים על משפחתו ומוצאו. יש שקישרו אותו למשפחה הרומאית פיירלאוני, אולם התיעוד על כך מאוחר, מן המאה ה-17, ונמצא בכתובת על קבר של אביה המייסד של המשפחה הזאת, הנמצא בבזיליקה סן פאולו ברומא. יוהנס גרטיאנוס כיהן ככומר בכיר של הכנסייה סן ג'ובני א פורטה לטינה ברומא. ככל הנראה היה סנדקו אחר לידה ("פַטרינוס") של האפיפיור בנדיקטוס התשיעי.
אורח חייו של בנדיקטוס התשיעי היה מופקר והוא המיט קלון על הכס, לפיכך הודח ב-1044 ותחתיו מונה סילבסטר השלישי. אולם באפריל 1045 שב בנדיקטוס והדיח את סילבסטר, כחודש לאחר מכן הסכים למכור את המשרה לסנדקו (אולי בשל רצונו להתחתן) וכך הפך גרטיאנוס לאפיפיור גרגוריוס השישי. לפי מקורות מסוימים שילם לבנדיקטוס אלפיים ליברות. יש המשערים כי העלאתו לכס הקדוש היה תוצאה של הסכמה בין משפחת קרשנצו והרוזנים מטוסקולו (שבנדיקטוס התשיעי נמנה עם בניהם) שהתחרו מזה עשורים על השליטה ברומא.
כמי שתואר כאדם ישר ועניו, שאף גרגוריוס, להחזיר את הסדר בקרב הכנסייה המפולגת ומוכת השחיתות, אך משימתו התגלתה כבלתי אפשרית. ביולי 1046 התחרט בנדיקטוס ושב לרומא בראש צבא, אך גרגוריוס המשיך לכהן כאפיפיור. על מנת להשיב את הסדר על כנו כינס היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ועידה אקומנית בסוטרי. בדצמבר 1046 גינתה הוועידה הן את בנדיקטוס והן את סילבסטר השלישי והצהירה על טענתם לכס כשקרית ובטלה. הוועידה קיבלה את עדותו של האפיפיור המכהן גרגוריוס לפיה רכש את הכהונה בכסף והאיצה בו להתפטר מתפקידו, כתחליף להדחה ונידוי. לבסוף מינתה הוועידה לאפיפיור את קלמנס השני הגרמני.
גרגוריוס נלקח עם הקיסר לגרמניה, שם מת כשנה לאחר מכן, בקלן. מזכירו האישי, הילדברנד (Hildebrand), ליווה אותו לאורך כל חייו ועד מותו. לאחר מכן שב לרומא וב-1073 נבחר לאפיפיור. הוא נטל לעצמו את השם גרגוריוס השביעי, ובכך אישר את הלגיטימיות של כהונתו של גרגוריוס השישי.
פטריק שנהאן

ראשית חייו וקריירה מקצועית

שנהאן נולד באברדין שבמדינת וושינגטון. לאחר תום לימודיו התיכוניים הוא למד באוניברסיטת וושינגטון, שם קיבל תואר ראשון בהנדסת מכונות. לאחר מכן החל ללמוד הנדסת מכונות במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, והיה למוסמך אוניברסיטה במנהל עסקים מטעם בית הספר סלואן לניהול של המכון הטכנולוגי. שנהאן הצטרפה לחברת בואינג ב-1986, ועד מהרה היה מעורב בשירותי מחשב ובתוכנית בואינג 777. במהלך הקריירה שלו הוא מילא תפקידים ניהוליים בחברה וכן בתחום פיתוח הטילים ומערכות ההגנה של החברה, לצד תוכניות תעופה מסחריות. הוא מילא תפקיד מרכזי בתהליך ההתאוששות של תוכנית בואינג 787 ובעקבות זאת נודע "כמר Fix-it" כבר ב-2008.
שנהאן כיהן כמנכ"ל וכסגן נשיא חטיבת בואינג מטוסים מסחריים ולקח חלק מרכזי בפיתוח ותכנון תוכנית בואינג 757. כמו כן, הוא היה סגן נשיא ומנהל ב"בואינג מערכות כלי טיס סובבי-כנף" (Boeing Rotorcraft Systems) בפילדלפיה. הוא היה אחראי לכל תוכניות התעופה של צבא ארצות הברית ופעילות החטיבה העסקית בפילדלפיה ובמסה שבאריזונה. תוכניות במתקנים אלה כללו את בל-בואינג V-22, בואינג CH-47 צ'ינוק ו-AH-64 אפאצ'י. באפריל 2016 נהפך לסגן נשיא בכיר בחברה וכן שימש כחבר במועצת המנהלים שלה.

במחלקת ההגנה

ב-16 במרץ 2017 הודיע ​​הנשיא דונלד טראמפ על כוונתו למנות את שנהאן לסגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית, התפקיד האזרחי השני בבכירותו בפנטגון ובמחלקת ההגנה של ארצות הברית. טראמפ מינה את שנהאן להנהיג תוכניות להרחבת גודלם של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. שימועי אישור מינויו של שנהאן בסנאט של ארצות הברית נערכו ב-20 ביוני 2017. במהלך השימוע איים הסנאטור ג'ון מקיין, יושב ראש ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט ותומך בהספקת נשק לאוקראינה, לטרפד את מועמדותו של שנהאן בגין תגובתו על השאלה אם על ארצות הברית לספק או לא לספק כלי נשק לאוקראינה. שנהאן, בתגובה, אמר כי אין לו גישה למידע צבאי מסווג כדי לקבל החלטה בעניין. במאי 2018 נועד שנהאן עם מנכ"ל משרד הביטחון אודי אדם בפנטגון.
בוב וורק, סגן מזכיר ההגנה מתקופת כהונת ממשלו של ברק אובמה, נשאר בתפקיד עד לאישור מינויו של שנהאן בסנאט. המינוי אושר על ידי הסנאט באורח רשמי וסופי ברוב של 7–92 ב-18 ביולי 2017, ושנהאן הצהיר אמונים לתפקידו כסגן מזכיר ההגנה ה-33 ב-19 ביולי 2017. על רקע נסיגת הכוחות המזוינים של ארצות הברית מסוריה בדצמבר 2018, התפטר מזכיר ההגנה ג'יימס מאטיס מתפקידו ב-21 בדצמבר. ב-23 בדצמבר הודיע טראמפ באמצעות "ציוץ" ברשת החברתית "טוויטר" על כוונתו למנות את שנהאן למזכיר ההגנה בפועל במקומו של מאטיס למינוי קבע.
ב-11 בפברואר 2019 ערך שנהאן ביקור באפגניסטן ונועד עם נשיא אפגניסטן אשרף גאני אחמדזאי, ראש הרשות המבצעת עבדאללה עבדאללה ועם בכירים אפגנים נוספים. ב-23 בפברואר ביקר בגבול ארצות הברית עם מקסיקו יחד עם יושב ראש המטות המשולבים ג'וזף דנפורד ועם מפקד חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית טוד סימונייט לשם משימות משותפות של גופים אלה עם משמר הגבול של ארצות הברית, המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית וסוכנויות אחרות.
בשלהי 2019, דווח באמצעי התקשורת כי שנהאן נחקר על ידי משרד המפקח הכללי של הפנטגון, בשל טענות שסנגר שלא כראוי בשם מעסיקו הקודם, חברת בואינג. ב-9 במאי 2019 הודיע הבית הלבן כי הנשיא טראמפ ימנה את שנהאן למזכיר ההגנה באורח רשמי, חרף ספקנות ואף עוינות מצד גורמים ופקידים בתוך מחלקת ההגנה של ארצות הברית. עם זאת, שנהאן הודיע על פרישתו מתהליך המינוי ביוני, בעקבות חשיפת מקרים וטענות אחדים בדבר אלימות במשפחה מצדו של שנהאן כלפי גרושתו ובנו.
קלאוס פטר פלור

חייו

פלור, יליד לייפציג, ניגן בצעירותו ניגן בכינור ואחר למד ניצוח אצל רולף רויטר.
פלור היה המנצח הראשי של תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין משנת 1984 עד 1991. הוא כיהן כיועץ אמנותי ומנצח אורח ראשי של תזמורת טונהאלה בציריך בשנים 1991 עד 1996. הוא היה מנצח אורח ראשי של תזמורת פילהרמוניה מ-1991 עד 1994, ומכהן כמנהל מוזיקלי של תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו מאז 2017.
נכון ל-2006 הוא מנצח אורח ראשי של תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו ושל התזמורת הסימפונית של דאלאס. לתקופות קצרות היה בעבר מנצח אורח ראשי ויועץ אמנותי לתזמורת טונהאלה בציריך ומנהל מוזיקלי של תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין.
בארצות הברית כיהן פלור כמנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של דאלאס, השלישי בתולדותיה, מ-1999 עד 2008. ב-2008 התמנה פלור למנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של מלזיה. החוזה הראשוני שלו הוא לשלוש שנים.
אבנר בהט

אבנר בַּהַט (נולד ב-19 במרץ 1932) הוא מוזיקולוג ישראלי. מחקריו עוסקים בעיקר במוזיקה יהודית וישראלית וכן במוזיקה החילונית של צרפת בימי הביניים.

ביוגרפיה

ד"ר אבנר בהט נולד ב-1932 בתל אביב. הוריו, מלכה (לבית ביטרמן) ויצחק, עלו מאוקראינה ופולין בעליה הרביעית (1925) והיו בין מייסדי הרצליה. הוא גדל בתל אביב ולמד בבית החינוך לילדי העובדים, בתיכון חדש ובמקווה ישראל. היה חבר בתנועת השומר הצעיר, וב-1950 היה בין מייסדי קיבוץ נחשון. ב-1955 עבר לקיבוץ כפר מסריק בעקבות נישואיו לבת הקיבוץ נעמי רצון. הוא סיים את לימודיו במדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה בתל אביב, ובשנים 1959–1969 היה מורה למוזיקה במוסד החינוכי האזורי "נעמן" וכן הקים אולפן למוזיקה של הגליל המערבי.
ב-1966 החל בלימודי מוזיקולוגיה, תחילה באוניברסיטת סורבון בפריז (Certificat d'Etudes Superieures), ובהמשך לימודי ספרות ולשון עברית באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת תל אביב (תואר בוגר בהצטיינות), שם סיים גם לימודי תואר מוסמך במוזיקולוגיה (בהצטיינות יתרה); עבודת הגמר שלו, שנכתבה בהדרכת ד"ר הרצל שמואלי, עסקה ב"אלמנטים מוזיקליים ממסורות העדות במוזיקה אמנותית בישראל". בשנים 1972–1974 למד לדוקטורט בסורבון: מוזיקה של ימי הביניים עם סוֹלַנז' קוֹרבֶּן (Corbin), פָּלֵאוגרפיה מוזיקלית עם פרנסואה לזיר (Lesure) ואתנומוזיקולוגיה עם קלודי מרסל-דיבואה ( Claudie Marcel-Dubois). ב-1975 הוענק לו תואר דוקטור במוזיקולוגיה בסורבון (בהצטיינות), על יסוד דיסרטציה בהנחיית פרופ' ז'אק שאייה La Rencontre Orient-Occident dans la Musique israélienne (1939-1973): Intégration des éléments traditionnels dans l’œuvre musicale (המפגש מזרח–מערב במוזיקה הישראלית (1939–1973): שילוב יסודות מסורתיים ביצירה המוזיקלית).
בשנים 1981-1967 לימד באקדמיה למוזיקה ובחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטה העברית, בסמינר אורנים, במדרשה למחנכים למוזיקה ובסמינר הקיבוצים. ב-1982-1980 שימש מזכיר האיגוד הישראלי למוזיקולוגיה. בשנים 1985-1981 היה יו"ר הוועדה למוזיקה של קרן יהושע רבינוביץ לספרות ולאמנות של עיריית תל אביב. ב-1976, בהיותו חבר המדור למוזיקה של המועצה הציבורית לתרבות ולאמנות, יזם את הסדרה "ספרי מוזיקה" וערך אותה עד 1984.
ב-1981 ייסד את המרכז למוזיקה יהודית בבית התפוצות וניהל אותו עד צאתו לגמלאות בשנת 2000. הוא יזם, ערך והפיק בו עשרים תקליטורים של מוזיקה יהודית.
ב-1975 החל עם רעייתו נעמי בהט-רצון במחקר בינתחומי של דיוואן יהודי תימן (פיוט-לחן-מחול), וב-1995 הופיע ספרם ספרי תמה (עברית ואנגלית) שבו סיכמו את מחקרם. ב-2006 הופיע ספרם "יענו בקול שירים: שירי הדיואן של יהודי מרכז תימן", שיצא ביחד עם שני תקליטורים בסדרה "אנתולוגיה של מסורות מוזיקה בישראל" במסגרת המרכז לחקר המוזיקה היהודית של האוניברסיטה העברית בירושלים (עברית ואנגלית). 
אבנר בהט נשוי לנעמי בהט-רצון ולהם בן. מתגורר בתל אביב.
חסידות דעש

חסידות דעש או חסידות דעעש, היא שושלת חסידית, הקרויה על שם העיר דז' שבה היא נוסדה. כיום מכהנים באדמו"רות מספר צאצאים של השושלת, אך לאף אחד אין חצר של ממש.

רבי משה פנט

אח נוסף של רבי יעקב אלימלך היה רבי משה פנט מדעעש שאץ. היה חתנו של רבי משה מושקוביץ משאץ צ'רנוביץ'. בנו רבי נחום מאיר מדעעש שאץ היה ממשיך דרכו בבית הכנסת זיכרון משה בורו פארק (נפטר בו' בשבט תשע"ח).
אטלהווה

אטלהווה היה אל המים במיתולוגיה האצטקית, והמגן על הדייגים ועל הקשתים.
בחפירות ארכאולוגיות התגלו מספר מקדשים לאל זה.