google/wiki40b huggingface dataset:
קונדוקטוס

קונדוקטוס (בלטינית: conductus) הוא מושג במוזיקה של ימי הביניים, סוג של יצירת קודש ווקאלית שאינה ליטורגית, לקול אחד או יותר. מקור המילה במילה הלטינית conducere (ללוות), וסביר להניח, שהקונדוקטוס הושר בשעת העברתו של ספר ליקוטי התפילות (lectionary) מן המקום שם נשמר באופן קבוע אל עמוד הקריאה לפני עדת המתפללים. הקונדוקטוס היה מן היצירות הווקאליות העיקריות בתקופת הארס אנטיקווה של תולדות ימי הביניים.
מקור הצורה, קרוב לוודאי, בדרום צרפת, בסביבות 1150 ולשיא פיתוחה הגיעה בתקופת פעילותה של אסכולת נוטרדאם בראשית המאה ה-13. רוב חיבורי הקונדוקטוס בקובץ הגדול של כתבי יד מנוטרדאם כתובים לשניים או שלושה קולות. ייחודם של הקונדוקטוס ברפרטואר של נוטרדאם הוא בהכנסת מלודיות חילוניות כחומר מקור, אף כי השימוש במלודיות קודש נפוץ גם הוא. נושאים מקובלים לשירים היו חיי הקדושים, חגיגות האדון (ישו), חזיון לידת ישו, כמו גם נושאים שוטפים כגון התנהגות מופתית של עדי האמונה בני התקופה, כמו תומאס בקט. רפרטואר חשוב ומעניין של קונדוקטוס משלהי התקופה מורכב משירים, המותחים ביקורות על מעשי התעללות והשפלה מצד אנשי כמורה, שחלקם שערורייתיים ממש. קשה אומנם לשער ששרו אותם בכנסייה, אבל ייתכן שלרפטואר היה קיום מעבר לשימוש הליטורגי המתועד שלו.
כמעט כל המלחינים אנונימיים. אחדים מן השירים, שכולם כתובים בלטינית, מיוחסים למשוררים כמו פיליפ יועץ הבישוף וג'ון מהאודן.
סגנון הקונדוקטוס היה קצבי, בדרך כלל, כיאה למוזיקה המלווה תהלוכה, וכמעט תמיד צליל-מול-צליל. מבחינה סגנונית היה שונה לחלוטין מן הצורה הפוליפונית הליטורגית העיקרית של התקופה, האורגנום, שבה נעו הקולות בדרך כלל במהירויות שונות; בקונדוקטוס, הקולות זימרו יחדיו, בסגנון הידוע גם כ"דיסקנט".
תאורטיקאים של המוזיקה כוללים בכתביהם על קונדוקטוס גם את פרנקו מקולון, שהמליץ להכניס מלודיה יפה בטנור, יוהנס דה גרלנדיה, ואנונימוס IV. התאורטיקאי מראשית המאה ה-14 ז'אק מליאז', מליץ יושר נלהב לסגנון הארס אנטיקווה כנגד סגנון הארס נובה החדש, "הלא-מוסרי והתאוותני", קונן על אדישותם לקונדוקטוס של המלחינים בני זמנו. הקונדוקטוס האריך ימים ביותר בגרמניה, שם תועד במאה ה-14.
קונדוקטוס אנגליים מסוף המאה ה-13 וראשית ה-14 משתמשים במקרים רבים בטכניקת הרונדו.
קרם ברולה

מהות הקינוח

הברולה מורכב מקרם וניל אפוי המצופה בסוכר או בסוכר חום ונחשף לאחר מכן לחום עליון גבוה ההופך את שכבת הסוכר לקרמל פריך. במתכון הקלאסי נעשה שימוש בקרם אנגלז הנתון בתבניות קטנות, ונאפה על גבי תבנית שבה מים רותחים (אמבט מרים) עד להתייצבות הקרם. את הקרם נהוג להגיש קר, כאשר זיגוג הסוכר העליון חם.
ישנן גרסאות של המאכל בהם משולהב אלכוהול על גבי המאכל בעת הגשתו.

מקור הקינוח

מקורו של הקינוח בצרפת במאה ה-17. הופיע לראשונה בספר מתכונים של Francois Massialot￼￼￼￼￼￼￼.￼￼
צ'ארלס וורן פיירבנקס

ביוגרפיה

פיירבנקס נולד באוהיו, צאצאו של אוליבר קרומוול ובן למשפחה שהיגרה לאמריקה בשנת 1632. אביו בנה עגלות כרכרה ובשנות ילדותו נהגו להסתתר בביתם עבדים במנוסה. הוא למד בבתי ספר מקומיים ועבד בחקלאות עד לראשית לימודיו האקדמאים, שאותם סיים בשנת 1872 ובמהלכם שימש כחבר מערכת העיתון של האוניברסיטה.
בתום לימודיו עבד פיירבנקס עבור סוכנות הידיעות "Associated Press" והיה שליח הסוכנות לפיטסבורג שבפנסילבניה. הוא סיקר את מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1872, ולאחריה עבר לקליבלנד שבאוהיו ולמד משפטים. לאחר הסמכתו לעריכת דין, בשנת 1874, עבר פיירבנקס להתגורר באינדיאנפוליס שבאינדיאנה. תחילה הוא עבד כמנהל חברת הרכבות "Indianapolis, Bloomington and Western Railroad" ולאחר מכן, בסיוע היזם ג'יי גולד, היה ליזם ופעל לפיתוח מסילות הרכבת באזור.
בשנת 1888 ביקש ולטר גרשם את סיועו של פיירבנקס בקבלת מינוי המפלגה הרפובליקנית לשמש כמועמדה לנשיאות ארצות הברית. פעילות זו הייתה ראשית פעילותו הפוליטית של פיירבנקס, שהתמודד בשנת 1893 לסנאט של ארצות הברית. התמודדות זו לא צלחה, אך בשנת 1896 הוא נבחר וכיהן כסנאטור במשך שמונה שנים. פיירבנקס היה מקורב לנשיא ויליאם מקינלי וייעץ לו במהלך המלחמה הספרדית-אמריקאית. כמו כן, הוא שימש יו"ר הוועדה לענייני הגירה ויו"ר הוועדה לענייני רכוש ציבורי. בשנת 1898 מונה לוועדה המשותפת לארצות הברית ולבריטניה לדיון בנושאים הקשורים בקנדה.
בשנים 1905–1909 כיהן פיירבנקס כסגן נשיא ארצות הברית תחת הנשיא תאודור רוזוולט. בתום כהונתו של רוזוולט, בחר הנשיא שלא לתמוך במועמדותו של פיירבנקס לרשת את מקומו. הוא חזר לעסוק בעריכת דין ונותר מעורב בענייני המפלגה הרפובליקנית, כאשר בשנת 1916 הוא ביקש לשמש מועמדה לנשיאות. מועמדותו כשלה, אך פיירבנקס נבחר למועמד לסגן הנשיא והתמודד לצדו של צ'ארלס אוונס יוז. לאחר כשלונם הוא שב לאינדיאנפוליס ועסק במשפטים.
החזית הצפון-מערבית (האימפריה הרוסית)

היסטוריה

החזית הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה יאקוב ז'ילינסקי. החזית פלשה לפרוסיה המזרחית, ושתי הארמיות הקדמיות שלה, הראשונה והשנייה הובסו בקרב טננברג ובקרב הראשון על האגמים המזוריים. החזית השתתפה בנסיגה הגדולה, ובאוגוסט 1915 פוצלה לשתי חזיתות נפרדות: החזית הצפונית והחזית המערבית.
היכל טוטו הקריה

הרחבת האולם

בחודש ינואר 2011, הוחלט כי ההיכל יעבור שיפוץ מקיף במימון עיריית אשדוד ו"קרן המתקנים", ויוגדל ל-3,200 מקומות. על פי התכנון מתבצעת ההרחבה בהדרגתיות. בשלב א' בעבודות שהסתיים, הורחב האולם מ-1,200 מקומות ל-2,200 מקומות. העבודות החלו ב-1 באוגוסט 2012 ובמהלכן נבנה באולם יציע צפוני בקיבולת של 1,000 מקומות. לפי התוכנית בשלב ב' העתידי יורחבו מספר המקומות ביציעים ל-3,200 בעזרת הרחבת היציעים מאחורי הסלים. מתחת ליציע הצפוני החדש ניבנו מלתחות חדישות לקבוצה האורחת והביתית, חדר כושר לשחקנים, מחסן לציוד ספורט, מרפאה לרופא ופיזיותרפיה, מועדון קבוצתי לתדרוכי וידאו, חדרי שופטים, מאמנים וחדרי מנהלה. משך העבודות של בניית היציע הצפוני היה צפוי לערוך שמונה חודשים ולהסתיים לקראת תחילת עונת המשחקים 2013/14 אך בפועל היציע הושלם רק בסוף העונה. ליקויים בטיחותיים במבנהו דחו את אישור פתיחתו הרשמית ורק בעונת 2017/2016 אושרה פתיחתו ושיווק מקומות הישיבה שבו בעת משחקים.
דיסנט

מהלך המשחק

משחק ליחיד מורכב ממספר שלבים ועל השחקן להגיע דרך תעלות ומבוכים עד לרובוט השולט ולחסל אותו כאשר בדרך מחכים לו רובוטים שמנסים למנוע בעדו. השחקן מתחיל עם מספר מצומצם של כלי נשק, ובמהלך המשחק מוצא את שאר כלי הנשק. שלא כמו במשחק Doom, על השחקן לצבור גם אנרגיה על מנת שיוכל להמשיך להשתמש בכלי הנשק שלו. 
במשחק הרשת יש סוגים שונים של משחקים כמו תפוס את הדגל (CTF) ושיתוף פעולה (CO-OP), אך הנפוץ ביותר הוא אנרכיה (Anarchy). בסוג זה עד 8 שחקנים משחקים אחד נגד השני, ללא רובוטים ובשלב אחד. חוץ מסוגים אלו, ישנן גרסאות של המשחק עם עוד מספר סוגים של משחקים. ישנם 27 שלבים, אך בנוסף לשלבים המקוריים ניתן לבנות שלבים באופן עצמאי על ידי תוכנה חיצונית. 
אפשרי לבדוק את רמת המשחק של השחקן על ידי הצצה בקובץ השחקן, או על ידי בדיקת הדרגה שלו. בעבר היה נפוץ שהדרגה הגבוהה ביותר - דמיגוד (Demigod) - כמעט בלתי ניתן להשגה, אולם כיום דרגה זו אינה מייצגת את רמת המשחק של השחקן מאחר שהיום רוב שחקני דיסנט המתמידים מגיעים לרמה זו.

קוד מקור

קוד המקור של המשחק המקורי שוחרר ב-1997. מאז הופץ גם קוד המקור של דיסנט II ופריספייס 2 והם ניתנים להורדה בחינם ברשת האינטרנט.
המכון הטכנולוגי יוניטק

היסטוריה

יוניטק נוסד כ"המכון הטכני קרינגטון" בשנת 1976 במאונט אלברט, האזור שבו הקמפוס הראשי של יוניטק ממוקם היה בעבר ידוע כבית החולים קרינגטון. בניין בית החולים, מבנה בעל מראה איטלקי רומנסקי​​, ממוקם בקצה הצפוני של הקמפוס, בניין בית החולים היה המבנה הגדול ביותר בניו זילנד כאשר נבנה בשנת 1860. בשנת 1990 נסגר בית החולים, וכעת הוא חלק מהמכון הטכנולוגי יוניטק.
שמו של המכון שונה ל"קרינגטון פוליטכני" בשנת 1987, ולשם "המכון הטכנולוגי יוניטק" בשנת 1994. עם הזמן בשנת 1999 הגיש המכון בקשה לקבלת מעמד של אוניברסיטה, אך נדחה בשנת 2005 על ידי הממשלה בטענה כי אינו עומד בקריטריונים האקדמיים, ועל כן ישאר מכון טכנולוגי.
החץ הירוק: ציידי הקשת הארוכה

תקציר עלילה

ביום הולדתו הארבעים, אוליבר קווין עובר מסטאר סיטי להתגורר בסיאטל, וושינגטון - המקום בו מתגוררת חברתו דיינה לאנס. הוא משנה את תחפושתו ונוטש את השימוש בחצי התכסיס המוכרים שלו לטובת ציוד חץ וקשת מסורתי יותר. בעוד החץ הירוק מנסה לאתר רוצח סדרתי שנודע בשם "המשסף מסיאטל" ואשר הורג פרוצות באזור, הקנרית השחורה מנסה להסתנן לתוך ארגון סמים ששייך לאיל הון בשם קייל מגנור.
אוליבר עוקב אחר הרוצח לתוך מסתור תת-קרקעי בסיאטל, ומגלה שמדובר בחופר מנהרות מעורער בנפשו במלחמת וייטנאם. המשסף מתנפל על אוליבר ונמלט כדי להרוג שוב ככל הנראה, אך קשתית מסתורית הנושאת קעקוע דרקון על זרועה יורה במשסף ובאופנוען שנקלע למקום לפני שנעלמת. הקשתית מתגלה כאשה אסייתית בשם שאדו, ביתו של סוכן יאקוזה שנכלא בתקופת מלחמת העולם השנייה, במקום בו חיילים אמריקנים וביניהם מגנור אילצו אותו להסגיר מקום מסתור בו חבוי זהב של היאקוזה. כתוצאה מחילול כבודו, סוכן היאקוזה הרג את עצמו לאות כפרה. כאשר שאדו הגיעה לבגרות, היא בחרה לצוד אחר אותם אלה אשר המיטו קלון באביה וביאקוזה. האופנוען שאותו הרגה היה אחד מאותם חיילים, שהשתמש בזהב היאקוזה כדי להקים אימפריה כלכלית. אוליבר מאתר את מיקומה של שאדו, אך מובס בעימות ביניהם.
בהמשך, אוליבר שומע בביתו חדשות המדווחות על הירצחו של ספק הסמים אחריו רדפה דיינה. הוא נתקף בפאניקה ועושה את דרכו במהירות למחסן ממנו הסמים הופצו בנמל. שם הוא מוצא את דיינה קשורה ועל סף מוות, אחרי שעברה עינויים רבים. ללא כל היסוס, אוליבר הורג את זה שעינה אותה וכן את האחרים הנמצאים במעבדת הסמים, כולל אחד מקורבנותיה המיועדים של שאדו. אחרי שמגנור למד אודות הנעשה בנמל, הוא מזהיר את איש הקשר שלו ב-CIA, אוסבורן, כי הוא מעוניין בעבודת שמירה טובה יותר בעסקה הבאה שלהם. בתגובה, אוסבורן שוכר את אשף הלחימה אדי פיירס לחסל את שאדו.
לאחר שהרגה מטרה נוספת, שאדו מעבירה מסר לאוליבר להפגש עימה בהר ריינייר, היכן שהיא מתכוונת להרוג את מגנור. למרות שאוליבר מנסה בתחילה לעצור אותה מלבצע את זממה, הוא מבחין בפיירס מכוון לעברה רובה צלפים ומכניע אותו, אך בכך נותן למגנור הזדמנות להימלט. כמו כן, הוא מתעמת עם אוסבורן בנוגע לשימוש באמצעי לחימה שמקורם מאיראן כדי לממן את כוחות הקונטראס בניקרגואה (התייחסות לפרשת איראן-קונטראס שהתרחשה מספר חודשים קודם לכן). לאחר מכן, אוליבר מתעמת מול מגנור במשרדו ומבקש להפליל אותו ברצח ספק הסמים, אך שאדו יורה בו מבעד לחלון והורגת אותו.

השלכות

עצם העובדה שאוליבר רצח את האדם אשר אנס את חברתו דיינה סימן נקודת מפנה אפלה לדמותו של החץ הירוק. בסיפורים מאוחרים יותר, אוליבר מהרהר על כך שנטילת חייו של אדם בדרך ברוטלית שכזו אכן שינתה את חייו, ולא הותירה לו אפשרות למצוא מנוח בכל מקום אליו הגיע ועם כל אחד עמו התראה. כאשר הוא נהרג בהפצצה - כפי שתואר בקשתות הסיפור "המלכודת" ו"משיכת חץ" מספטמבר-אוקטובר 1995 - הוא חוזר לחיים בעזרתו של הגרין לנטרן לשעבר האל ג'ורדן, עליו השתלטה ישותו של פאראלקס. כתוצאה מכך, הוא סובל מאמנזיה ואינו זוכר את האירועים שב"ציידי הקשת הארוכה" או מה קרה לאחריהם.
היפרבולה

השטח תחת ההיפרבולה

האינטגרל של ההיפרבולה "הפשוטה" מהצורה:  הוא:
.
ניתן להגיע לתוצאה זאת באמצעות טכניקה אלגנטית של שינוי מערכת קואורדינטות מ-(x,y) למערכת קואורדינטות  המסובבת בזווית 45 מעלות ביחס למערכת הצירים (x,y) ומקיימת 
. טרנספורמציית קואורדינטות זאת מתאפשרת אודות לעובדה שהפונקציה  היא למעשה היפרבולה, מה שמסביר את הופעת הלוגריתם בתוצאת האינטגרציה של השטח תחת ההיפרבולה (אינטגרל של  זה  ). האיבר הנוסף בתוצאה נובע מכך שהשטח תחת ההיפרבולה מורכב גם ממשולש ישר-זווית "שאריתי" שניצביו x ו-.
מגררה

מִגרָרָה, (מפינית Pulkka) היא כלי תובלה נורדי קצר, נמוך וקטן הנמשך על ידי כלב, גולש, או איילים בלפלנד.
המגררה יכולה לשמש לשם גרירת ציוד כגון אוהל או מזון או ככלי תחבורה לילד או לאדם נוסף. בנורווגיה, מגררות משמשות לעיתים קרובות בטיולי סקי להובלת ילדים (הילדים הקטנים נמשכים על ידי ההורים). בפינלנד ושוודיה, משחקים במגררות בעיקר ילדים. המגררות שפעם נבנו מעץ ועורות עשויות היום פלסטיק, מה שהופך אותם לזולות מאוד.
מגררות גדולות יותר, המיועדות להובלת כמויות גדולות יותר של סחורות, נקראות Ahkio [ɑhkio] בפינית. מילה זו משמשת היום בצבא ארצות הברית לתיאור מזחלת שלג רתומה לאדם.
אחנתון (אופרה)

אחנתון היא אופרה בשלוש מערכות שנכתבה על ידי המלחין המינימליסטי פיליפ גלאס ב-1983. האופרה מגוללת את סיפור חיו ואמונותיו הדתיות החדשניות של הפרעה אחנתון (אמנחותפ הרביעי). הצגת הבכורה נערכה בבית האופרה של שטוטגרט ב-24 במרץ 1984. משך האופרה הוא כשעתיים.
האופרה היא האחרונה בטרילוגיה של אופרות ביוגרפיות על אישים, שלדברי גלאס, שינו את תפיסת האנושות על העולם בכח חזונם ומעשיהם, וקדמו לה האופרות איינשטיין על החוף על אלברט איינשטיין וסאטיאגרהא על מהאטמה גנדי.
הטקסטים באופרה לקוחים ממקורות היסטוריים שונים מתקופת אחנתון, כגון שיריו של אחנתון, ספר המתים, התכתבויות וצווים שפרסם, והם מבוצעים בשפות המקור - מצרית קדומה, אכדית ועברית עתיקה. את הקטעים מבאר הדובר, אשר מדבר שפה מודרנית.

מוזיקה

תזמורת האופרה דומה בגודלה לתזמורות מן המאה ה-19, והיא כוללת 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינט, קלרינט-בס, 2 בסונים, שתי קרנות יער, שתי חצוצרות, 2 טרומבונים, טובה, כלי הקשה (3 נגנים), צ'לסטה, 12 כינורות, 8 צ'לי ו-6 קונטרבס.
תוכנית ביכורה

תוכנית ביכורה (באנגלית: FIRST - Focal Initiatives in Science and Technology) היא תוכנית הקיימת במסגרת הקרן הלאומית למדע כדי לקדם את המחקר המדעי בישראל בנושאים ייחודיים שאינם מתאימים במהותם להגשה לקרנות המחקר התחרותיות הרגילות, או בנושאים הדורשים חיזוק בארץ. התוכנית הפכה למודל שהפך דגם לחיקוי באיחוד האירופי ובמכונים הלאומיים לבריאות (NIH) בארצות הברית .

רקע ומטרת התוכנית

קרן ביכורה הוקמה בשנת 1996, כפרויקט ניסיוני לתקופה של חמש שנים. היוזמה הייתה של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, בתמיכת קרן רבסון, קרן יד הנדיב והקרן הלאומית למדע. בעקבות המלצתה של ועדה בינלאומית, הופעלה התוכנית בשנת תשס"ג כמסלול עצמאי, במסגרת הקרן הלאומית למדע. התוכנית מיועדת לתמוך במחקרים חדשניים וחשובים, אשר אינם ממומנים בקלות או בצורה מספקת בערוצי המימון הרגילים: מיזמים חלוציים המסוגלים לפתוח כיווני מחקר חדשים; מחקרים בעלי סיכון מדעי גבוה אשר, אם יצליחו, יוכלו להוות אבני-יסוד בתחום; מיזמים בעלי אופי רב-תחומי מובהק; תמיכה בהכנסת תחומי מחקר חדשים וחדשניים באוניברסיטאות באמצעות סגל חדש וצעיר. כמו כן, מיועדת התוכנית לממן מחקרים בתחומים שייקבעו מראש ואשר הוזנחו או נחלשו בישראל, למרות חשיבותם המדעית. תוכנית ביכורה, על כל מסלוליה, מיועדת לחוקרים באוניברסיטאות בישראל בלבד.
פרנץ וילהלם זייוורט

חייו

זייוורט נולד בקלן. נכווה קשה ב-1901, בהיותו בן שבע, במהלך טיפול רנטגן ניסיוני. כתוצאה מכך חי בפחד מתמיד שחייו יהיו קצרים.
למד מ-1910 עד 1914 בבית הספר לאמנויות ולאומנויות של קלן. ב-1919 הוא פגש במקס ארנסט ונטל חלק בפעילויות דאדאיסטיות. הוא הוזמן להציג בתערוכת דאדא גדולה בקלן אבל חזר בו ברגע האחרון.
תערוכת היחיד הגדולה הראשונה שלו הייתה בקלן ב-Kunstverein (אגודת האמנים) ב- 1923 ובאמצע שנות ה-20 הוא היה מנהיגה של "קבוצת אמנים פרוגרסיביים" שביקשו ליישב קונסטרוקטיביזם עם ריאליזם בזמן שהם מביעים דעות פוליטיות רדיקליות. ב-1929 יסד את כתב העת "a-z", כתב עת לאמנות פרוגרסיבית.
כשהיטלר עלה לשלטון ב-1933 נמלט זייוורט, באופן זמני, לאזור שבע הגבעות (Siebengebirge); אך בריאותו הידרדרה במהירות וחבריו יעצו לו לחזור לקלן, שם נפטר ב-3 ביולי 1933.
חבורת החור

חבורת החור היא  חבורת אמני קומיקס שהוקמה בשנת 1998.
חברי הקבוצה, שפעלה במשך שלוש שנים, היו דודו גבע, זאב אנגלמאיר ותמיר שפר, שלושה אמני קומיקס ואיור ישראליים מוכרים. למרות היות חבריה עובדי עיתונים גדולים ומוציאי ספרים, רעיון החבורה היה ליצור בצורה עצמאית, קיצונית ואנטי-ממסדית, במטרה לשבור את גבולות השיקול ולהגיע לביטוי אמנותי אותנטי ורחב. תחנה זו הייתה אחת מהצעדים הראשונים של אמנים אלה בזירת התרבות האלטרנטיבית- אחד מהצעדים שהביא לאחר מכן להוצאתה של חוברת "ספרות זולה" ולהקמתה של חבורת A4, שבהן יזמו והשתתפו.
במהלך קיומה, פעלה החבורה בכמה תחומים. שלושת חברי הקבוצה הוציאו פוסטר דו צדדי עצמאי ופרובוקטיבי; מצידו האחד של הפוסטר אויר קולאז' משותף וחתרני בשם "חור בלב", ומצידו הנגדי התנוסס סיפור קומיקס משותף בשם "סוזי מחפשת אהבה". את הפוסטר מכרו השלושה באופן אישי ברחובות תל אביב. עוד פרויקט שעשתה הקבוצה היה איור עטיפת האלבום של הלהקה "צמד ראות" (מאור כהן)- "צעצועים מהבית ספר הישן" (2000); השלושה יצרו עטיפה צעקנית וצבעונית ועיצבו את ספרון האלבום, שם יצרו קומיקס בהמשכים. בנוסף לכך הדפיסה החבורה חולצות וחוברות שונות. בשנת 2001 התפרקה "חבורת החור": "במשך הזמן האינדיבידואליזם ניצח והחבורה התפרקה" אמר אנגלמאיר בראיון ל"מעריב".
בשנת 2005 נפטר דודו גבע מהתקף לב. שני חברי הקבוצה הנותרים השתתפו במחוות שונות לחברם, ביניהן בפרויקט שנעשה על ידי משפחתו של גבע בעזרתה של עפרה רודנר ובמספר מחוות נוספות במקומון "העיר". בשנת 2006, עם יציאתה העתידית של חוברת "ספרות זולה" השנייה, הודיעו השניים שישתתפו גם במסגרתה.
קולקטה

היסטוריה

קולקטה היא עיר חדשה יחסית, בשנת 1686 עברו הסוחרים הבריטים בהנהגתו של ג'וב צרנוק משפך נהר הוּגְלִי, במעלה הנהר, אל שטח קולקטה של היום, בו שכנו שלושה כפרים קטנים: סוּטָנוּטִי, גוֹבִּינְדוֹפּוּר וקוֹלִיקָטָה, בשנת 1698 בנו להגנתם את מצודת ויליאם (על שם ויליאם השלישי), ומסביבה התחיל להתפתח יישוב עירוני קטן. במאה ה־18 הפכו הבריטים את העיר שבמחוז בנגל למרכז מסחרי חשוב, למורת רוחם של הנסיכים המקומיים. אלה עדיין שלטו ברבים מן המחוזות בהודו, ולא אהדו את הסוחרים בני ארצות שונות שהתחרו בניצול עושרה של מולדתם ובהשתלטות עליה. 
בשנת 1756 ברח מבוקש הודי אל קולקטה. מושלה הבריטי של העיר סירב להסגירו לידי שליטה ההודי של בנגל, סיראג' אוד-דוֹאוּלה, מטעמים מדיניים, וזה בתגובה החליט לפתוח במתקפה. ב־20 ביוני אותה שנה כבש צבאו את המצודה. רוב הבריטים הצליחו להימלט, 146 מהשכירים ההודים של חברת הודו המזרחית הבריטית נשבו. השבויים נכלאו ב"חור השחור" של בית הסוהר שבמצודה, שלא היה אלא צינוק באורך 5.5 מטרים וברוחב 4.5 מטרים. כל הלילה נאבקו השבויים על מעט אוויר שנכנס משני חלונות קטנים. למחרת בבוקר הוצאו משם רק 23 אנשים חיים. שנה אחרי כן חזר רוברט קלייב וכבש את קולקטה.
בשנת 1757 אחרי שיושבו סכסוכים עם הנוואב של מורשידאבאד, הכריזו הבריטים על קולקטה כבירת הודו הבריטית, והיא נשארה כזו עד 1912 כאשר השלטון עבר לדלהי.
קולקטה סימלה בעבר יותר מכל עיר אחרת בהודו את העוני המקושר כל כך עם מדינה זו; בעיר זו התרכזה פעילותה של כלת פרס נובל לשלום, האם תרזה, אשר הקימה מרכזי עזרה רבים לעניי וחולי העיר. העיר נמצאת בתנופת פיתוח מרשימה והעוני צומצם בה בצורה ניכרת - אם כי רבבות רבות מתושבי העיר עדיין חיים ברחובות או בשכונות פחונים.

חינוך ותרבות

קולקטה נחשבת לבירת התרבות של הודו. לצד אמנים מפורסמים כדוגמת הסופרים ויקרם סת, אמיטב גוש וחתן פרס נובל לספרות רבינדרנת טאגור, אשר נולדו בעיר, קיימת בקולקטה תרבות אלטרנטיבית ענפה ביותר - חלקה בעל אופי פוליטי ומחתרתי. בעוד שמומבאי היא מרכזו של ז'אנר הבוליווד בקולנוע, הרי שבקולקטה נעשים יותר סרטים אמנותיים מבכל מקום אחר בהודו.
בקולקטה 9 אוניברסיטאות ומספר רב של מכללות. זהו המרכז האקדמי של מדינות צפון-מזרח הודו.

כלכלה

העיר מהווה מרכז חשוב של תעשייה, מסחר ובנקאות. בין המפעלים הרבים הממוקמים בעיר נמנה גם מפעל לייצור מכוניות שבמשך כ-60 שנים ייצר מכונית מדגם הינדוסטן אמבסדור שהוא אחד מסמלי הודו.
Quake

עלילת המשחק

במשחק השחקן הוא חייל בלי שם, אשר נשלח דרך פורטל כדי לעצור את האויב, בשם הקוד "קווייק". הממשל ערך ניסויים עם טכנולוגיית פורטלים, ומדענים הצליחו להכין פורטל בשם "Slipgate". עם זאת, משהו השתבש ונפתח פורטל למימד שאינו ידוע. מפלצות החלו לעבור מהפורטל והרגו כל מה שנקרה בדרכן. על החייל, בין השורדים הבודדים שנשארו, מוטלת המשימה להיכנס למימד האחר - המבוסס על העולם הדמיוני במיתוס של קת'ולהו מאת לאבקראפט, להרוג את כל האויבים שנקרים בדרכו, למצוא את היציאה כדי לעבור לשלבים הבאים, במטרה לגלות ולחסל את היצור האחראי להתקפות.
בתחילת המשחק השחקן נשלח לבסיס צבאי עתידני בו הוא צריך לבחור את הפרק בו הוא ירצה לשחק. לכל פרק יש פורטל משלו בו הוא יעבור. קיימים ארבעה פורטלים אשר כל אחד מהם שולח את השחקן לעולם שונה. במשחק יש שני "בוסים". האחד מופיע בסוף הפרק הראשון, והשני מופיע בפרק האחרון. בסוף המשחק, לאחר שהשחקן עבר את המשחק בכל ארבעת הפרקים האפשריים, ייפתח בפניו הפרק האחרון - הבוס הגדול (Shubb Niggurat, שוב-ניגוראת' הידוע בשם הקוד "קווייק"), ובחיסולו מסתיים המשחק.
סוזאנה מריה ארן

חייה

סוזאנה מריה ארן נולדה בלונדון והופיעה לראשונה באופרה הראשונה של אחיה, "רוזמונד", ב-1733. כזמרת אלט (אם כי בראשית דרכה הייתה סופרן), הרשימה את הנדל, שכתב תפקידים במיוחד בשבילה במשיח ובשמשון. עוד שרה באופרות של הנדל את דוד ב"שאול" ותפקידים שונים בהצגות של "דבורה" ו"הרקולס". צ'ארלס ברני אמר, שהנדל "חיבב מאוד את הגברת סיבר, שקולה והליכותיה ריככו את יחסו המחמיר כלפי חסך הידע המוזיקלי שלה".הנדל לימד אותה לשיר את תפקידיה צליל אחר צליל, כיון שהיא לא קראה תווים.
סוזאנה מריה שרה גם בכמה מן האופרות של אחיה, ביניהן, נוסף ל"רוזמונד", "האופרה שבאופרות" ו"דידו ואניאס". הופעתה הראשונה כשחקנית הייתה בתפקיד הראשי ב"זארה" של אהרון היל, בהצלחה רבה. בתקופה זו הופיעה גם בתפקידי שקספיר, שאותם ביצעה בשנים הבאות עם גאריק.
בשנת 1734 נישאה סוזאנה מריה לתיאופילוס סיבר, בנו של המחזאי קולי סיבר, ומאז נודעה בשם זה בחייה המקצועיים. חיי הנישואים לא עלו יפה, אם כי הדרכתו של סיבר שיפרה את יכולת המשחק שלה. בסופו של דבר נפרדו השניים וסוזאנה מריה עברה לדבלין, שם הצטרפה בשנת 1741 לצוות שביצע בהופעת בכורה את משיח של הנדל. אף כי הישגיה כזמרת לא היו מרשימים במיוחד, הביקורות הציגו אותה באור חיובי; ברני כתב על שירתה, כי "הודות לפאתוס טבעי ותפיסה מושלמת של המילים, היא חודרת לעיתים קרובות ללב בעוד שאחרים, העולים עליה לאין ערוך בקול ובמיומנות, מצליחים להגיע רק אל האוזן." השמועה אומרת, שד"ר פטריק דלאני, יועץ הבישוף בקתדרלת סנט פטריק, הכריז, כאשר שמע אותה שרה "נבזה היה" מתוך "משיח" של הנדל, "אישה, על כך יימחלו לך כל חטאייך!" 
שערוריית נישואיה הכושלים ופירודה מבעלה דעכה לבסוף ומרת סיבר חזרה ללונדון לנהל קריירה מצליחה כשחקנית טרגדיה בתיאטרון דרורי ליין, בניהולו של חמיה, שם הופיעה עם דייוויד גאריק, אך בסופו של דבר הסתכסכה עמו, עזבה את דרורי ליין, ועברה לבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. "עמה מתה גם הטרגדיה", אמר גאריק על פי השמועה כששמע על דבר מותה. היא בין השחקניות הספורות שנקברו בכנסיית וסטמינסטר.
התראה

התראה היא אזהרה לאדם להימנע מביצוע עבירה ו/או הודעה על צעדים שעתידים להנקט נגדו. במערכות משפט מסוימות, כמו בהלכה, מהווה ההתראה תנאי לענישה. כן מהווה ההתראה במקרים מסוימים תנאי לנקיטת צעדים, כמו עיקול. בנוסף נעשה שימוש, במקרים מסוימים, בהתראה כחלופה לענישה.

תנאי לענישה

בהלכה, מהווה ההתראה תנאי לענישה על כמעט כל עבירה, למעט עבירת המסית.
בחוק הישראלי, אין כמעט דרישה להתראה קודם לענישה ובמקומו חל לרוב הכלל ש"אי ידיעת החוק אינה פוטרת מעונש". חריג לכך הוא ענישה על הפרעה למהלך דיונים בבית המשפט או בית הדין. חוק בתי המשפט וחוק בתי דין דתיים (מניעת הפרעה) דורשים מתן התראה כתנאי לענישה של מפריעים למהלך דיון בבית הדין או בית המשפט.

אזהרה מנקיטת צעדים

ההתראה לפני נקיטת צעדים מהווה ניסיון להביא את המותרה להענות לדרישות של המתרה מרצונו ללא שהמתרה נדרש לנקוט בצעדים. בנוסף, ההתראה נועדה לאפשר למותרה להענות לדרישה מבלי לסבול מהצעדים. למשל, לפני ניתוק מים בגלל חוב, נדרש המנתק להתרות בחייב שבכוונתו לנתק את המים.
לפני הגשת תביעה בסדר דין מהיר נדרת התראה לנתבע, טרם הגשת התביעה. בתביעה רגילה אין צורך בהתראה מוקדמת, אולם במקרה שלא ניתנה התראה ייתכן שלא ייפסקו הוצאות משפט.
במקום בו נדרשת התראה, נדרש שההתראה תהיה ברורה, ולמשל תודיע על המועד המדויק של נקיטת הצעדים.

התראה כעונש

בהליכים משמעתיים כמו משפט צבאי ודין משמעתי, העונש הקל ביותר הוא "התראה". משמעות ה"התראה" אינה ברורה כאשר הנענש חדל להיות חבר בארגון שניהל את ההליך המשמעתי.
אימה (קומיקס)

מקור, הריון מנורמן אוסבורן

לילי הוליסטר היא ביתו של ביל הוליסטר, מועמד לראשות העיר ניו יורק. להלוסיטר מערכת יחסים עם הארי אוסבורן. יום אחד, הוליסטר מצאה בארונו של אוסבורן דלת נסתרת, ובתוכה יומן ישן, אשר בו כתוב מיקום מדויק של מעבדה סודית של הגובלין הירוק. הוליסטר הסתקרנה, ונסעה למעבדה הסודית. במעבדה הסודית היא ניצפה בטעות בקבוקונים המכילים בהם סוג חדש של נוסחת הגובלין, הושפעה מהפורמולה שהתפזרה במעבדה, וקיבלה כוח פיזי על-אנושי. הוליסטר, עם כוחותיה החדשים, יצאה מהמעבדה עם נשק מתקדם והעניקה לעצמה את השם אימה. הוליסטר השתמש בכוחותיה בתקיפת בניין העירייה בכוונה לקדם את קמפיין הבחירות של אביה, וחטפה את העובדת ליסה פרטלי. למקום הגיעו ספיידרמן וג'קפוט שניסו להציל את פרטלי, אך הוליסטר הרגה אותה, הסבה נזק רב לבניין העירייה, ברחה, וגרמה לכולם לחשוב כי ספיידרמן הוא האחראי לנעשה.
לאחר מכן, לילי ביצעה ניסיון התנקשות כושל בחייו של נורמן אוסבורן. אימה נעלמה לזמן מה, אך מופיעה במהלך אירועי "פלישה סודית", בו השתתפה בהדיפת פלישת גזע הסקרול החוצני ונעלמה בפיצוץ מסתורי. ביום הבחירות לראשות העיר ניו יורק, אימה תוקפת שוב, אך ספיידרמן בשיתוף פעולה עם הגובלין הירוק, מבטל את כוחותיה ומחזיר אותה למצבה המקורי, בזמן שידור חי, ובפני הציבור כולו נחשפת הזהות האמיתית שלה - לילי הוליסטר, ביתו של ביל הוליסטר, מועמד לראשות העיר ניו יורק. ביל נבחר לראשות העיר ניו יורק, והורה לשלוח את ביתו למאסר. לילי זוכה לביקור בכלא מנורמן אוסבורן, אביו של הארי, אשר מקבל אותה למשפחה.
לילי ברחה מכלא בעזרת נורמן, שגם החזיר לה את כוחותיה. לילי ונורמן החלו לפתח מערכת יחסים, שממנה לילי נכנסה להיריון. כאשר להארי נודע שלילי בהריון מאביו, הוא תקף אותה, אך נעצר בידי אביו, ששכנע אותו לקבל את היחסים ביניהם. כאשר שלטונו של נורמן נפל, לילי החלה במנוסה מרשויות החוק.

קצות הארץ, אומת הגובלינים ומלכת החתולים

לאחר תקופת היעלמות ארוכה, לילי מופיעה בבית קפה של הארי, שם היא יולדת, ומיד לאחר הלידה, התינוק נחטף בידי קבוצת נבלי-על של דוקטור אוקטופוס. לילי התשושה מבקשת את עזרת ספיידרמן, והוא נענה לבקשתה. ספיידרמן מאתר את הלטאה, ומוצא אצלו את התינוק. הלטאה מספר לספיידרמן כי לאחר בדיקה שערך הוא גילה כי נורמן הוא לא אביו של התינוק, אלא הארי, ומחזיר לו את התינוק. ספיידרמן מחזיר ללילי את התינוק, אך זו מרגישה שאינה יכולה לטפל בו, ובורחת. אחר בריחתה של לילי, ספיידרמן מספר להארי כי הוא אביו האמיתי של התינוק ונותן לו לטפל בו, והארי מעניק לתינוק את השם סטנלי.
לאחר שדוקטור אוקטופוס הופך לספיידרמן העליון כשהעביר את תודעתו לגופו של ספיידרמן המקורי, מלך הגובלינים מקים ארגון בשם "אומת הגובלינים", שאליו לילי מצטרפת ולוקחת חלק בקרבות נגד ספיידרמן העליון. לאחר שאומת הגובלינים מצליחה להשתלט על מנהטן, ספיידרמן המקורי חוזר לגופו, מביס את אומת הגובלינים, מרפא את לילי, ושולח אותה לכלא, יחד עם שאר חברי אומת הגובלינים.
במהלך אירועי "הציר", מלך הגובלינים החדש פוצץ את הכלא בו הייתה לילי, והיא ברחה. לילי שוטטה ברחובות, והבחינה במודעה של רודריק קינגסלי המבטיחה להפוך אנשים לגיבורי-על, והלכה לבסיסו של קינגסלי, שם אמצה את זהות גיבורת-העל "מלכת החתולים" בהשראת החתולה השחורה. מלך הגובלינים תקף את המעבדה של קינגסלי, ורגע לפני שלילי ברחה, המלך הורה לה ליצור עמו קשר. לילי לא יצרה קשר עם המלך, ועזרה לקינגסלי להביסו. לאחר מכן, לילי החליטה להפוך לגיבורת-על ולהילחם בפשע, כמעין כפרה על עברה.