אשוח תת-אלפיני

גילוי וטקסונומיה

הבוטנאי הבריטי ויליאם ג'קסון הוקר (William Jackson Hooker‏; 1865-1785) תיאר את העץ לראשונה ב-1839 ושייך אותו לסוג אורן (Pinus) כשכינה אותו Pinus lasiocarpa (מלטינית אורן בעל זרע צמרירי). הבוטנאי הבריטי תומאס נאטל (Thomas Nuttall‏; 1859-1786) העביר ב-1849 את הטקסון לסוג אשוח (Abies) וקיבע את שמו המדעי על Abies lasiocarpa.
בסוג אשוח משתייך האשוח התת-אלפיני לתת-הסוג (section)‏ Balsamea יחד עם אשוח ריחני (Abies balsamea).

תפוצה

אשוח תת-אלפיני גדל באופן טבעי בהרים של טריטוריית יוקון, בטריטוריות הצפון-מערביות ובפרובינציות קולומביה הבריטית ומערב אלברטה בקנדה; בדרום אלסקה, בוושינגטון, אורגון, איידהו, מערב מונטנה, ויומינג, יוטה, קולורדו, ניו מקסיקו, אריזונה, צפון מזרח נבדה ובאלפים של טרינטי (Trinity Alps) בהרי קלאמת בצפון מערב קליפורניה במערב ארצות הברית. זהו האשוח בעל התפוצה הגדולה ביותר באמריקה הצפונית בכוון מצפון לדרום.
תת-המין שנתגלה ראשון, Abies lasiocarpa Lasiocarpa, גדל בדרום מרכז אלסקה, יוקון, קולומביה הבריטית ואלברטה והתפשט דרומה להרי הרוקי, רכס קסקייד ורכס הרי אולימפיק בוושינגטון. העץ גדל בגבהים שבין 1,100 ל-2,300 מטרים ביערות חופיים מחטניים תת-אלפיניים. במרבית המקומות הוא גדל עד לקו העצים. העץ גדל בחברת אשוח חינני (Abies amabilis), אורן לבן-קליפה (Pinus albicaulis) וצוגה הררית (Tsuga mertensiana).
תת-המין Abies lasiocarpa Arizonica גדל בדרום הרי הרוקי במדינות אריזונה, קולורדו ונין מקסיקו. העץ גדל בגבהים שבין 2,400 ל-3,400 מטרים בחברת אשוחית אנגלמן (Picea engelmannii).
התחום של תת-המין Abies lasiocarpa Bifolia משתרע מדרום יוקון, הטריטוריות הצפון-מערביות, אלברטה וקולומביה הבריטית בקנדה ובמדינות וושינגטון, אורגון, איידהו, מונטנה, ויומינג, קולורדו, ניו מקסיקו, אריזונה, יוטה ונבדה. העץ גדל בגבהים בין 600 ל-3,700 מטרים ביערות המחטניים התת-אלפינים. תת-המין Abies lasiocarpa Lasiocarpa נפגש בתת-מין זה במרבית המקומות קרוב לקו העצים. במקומות רבים הוא מצוי בחברת אשוחית אנגלמן.

פרחים ואצטרובלים

אשוח תת-אלפיני הוא צמח חד ביתי. ייצור האצטרובלים מתחיל אחרי שהעץ מגיע לגיל 30 דנים, כאשר בתת-המין arizonica הייצור מתחיל בגיל 50 שנים.
האצטרובלים הזכריים מרוכזים באשכולות צפופים בתחתית נוף העץ וגדלים מתחתית ענפים בני שנה. כשהם מבשילים צבעם סגול עד סגול-ירקרק.
האצטרובלים הנקביים צומחים בפרטים בודדים או בקבוצות קטנות בצמרת העץ. צורתם גלילית כשהקצה מעוגל, אורכם בין 6 ל-12 סנטימטרים ורוחבם בין 2 ל-4 סנטימטרים. צבעם סגול כהה והם מכוסים בקשקשים באורך 1.5 עד 2.5 סנטימטרים המכוסים בשערות צפופות בגוון חום-צהבהב. האצטרובלים ניצבים זקופים על הענף. כשהאצטרובלים מבשילים בתחילת הסתיו צבעם חום. כשהאצטרובל מתחיל להתפרק, הקשקשים נושרים, והזרעים בעלי הכנף משתחררים לעוף ברוח. אורכם של הזרעים בין 6 ל-7 מילימטרים ועוביים בין 2 ל-3 מילימטרים וגונם חום. אורך הכנף הצמודה כסנטימטר. זרעי תת-המין arizonica גדולים פי 1.7.
מספר הפסיגים יכול לנוע בין 3 ל-6, בדרך 4 או 5. מספר הכרומוזומים הוא 24‏=2n.

שימושים

העץ של האשוח התת-אלפיני הוא בעל צפיפות נמוכה, רך, חסר ריח וקל לעיבוד. הוא משמש להקמת מבנים ולייצור נייר. העץ אינו עמיד בפני פגעי מזג האוויר. האשוח פופולרי גם כעץ חג המולד.
תת-המין arizonica בעל קליפת השעם פופולרי כצמח נוי, בשל העלווה בגון עז של ירוק-כחלחל. החברה ההורטיקולטורלית המלכותית העניקה אות הצטיינות (Award of Garden Merit) לזן 'Compacta' של תת-המין arizonica.
עבור כמה מהאינדיאנים של הרמות בצפון מערב אמריקה הצפונית היה האשוח התת-אלפיני מקור לתרופה והם נהגו להוסיף את העץ לאדים בבקתת הזעה (Sweat Lodge) כאמצעי החזק ביותר לטיהור הנפש.