ג'ובה

היסטוריה

במאה ה-19 שכנה בקרבת ג'ובה תחנת הסחר והמיסיון הנוצרי גונדוקורו ששימשה גם כביתו של סמואל בייקר, מגלה ארצות בריטי, במהלך מסעותיו בדרום סודאן וצפון אוגנדה של ימינו, בין השנים 1863–1865 ו-1871–1873.
בשנת 1922, הגיעה לאזור קבוצה קטנה של סוחרים יוונים שהקימה את חלקה המערבי של העיר בגדה המערבית של הנילוס הלבן. הסוחרים, שהיו ביחסים טובים עם ילידי המקום, בנו את מרכז העסקים הראשי של העיר הכולל את מבנה הבנק המסחרי בופאלו, הבנק המסחרי נילוס, בית המלון פארדייס, בית הקונסול הנורווגי ומבנים נוספים שנבנו במקור על ידם.
בין השנים 1899 ל-1956 הייתה ג'ובה תחת שלטון אנגלו-מצרי, כסודאן כולה. הבריטים שאפו לצרף את אזור הדרום לאוגנדה, אלא שבוועידת ג'ובה ב-1947 נקבע כי צפון סודאן ודרומה יאוחדו למדינה אחת. ב-1955 הצית מרד של חיילים דרומיים בעיר טוריט את מלחמת האזרחים הסודאנית הראשונה, שנמשכה עד 1972.
ב-1983 פרצה מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה, מלחמה בין השלטון המרכזי בחרטום לבין האוכלוסייה השחורה בדרום סודאן. ג'ובה שימשה בה כבירת המורדים, כשקרבות רבים נערכים בקרבתה. פליטים רבים מאזור ג'ובה נמלטו במהלך המלחמה, בין היתר אל שכנותיה של סודאן - קניה ואוגנדה. ב-2005, לאחר סיום המלחמה והחלת אוטונומיה שלטונית לתושבי הדרום, נמסרה העיר לשליטת התנועה הפוליטית של המורדים, התנועה לשחרור העם הסודאני, והפכה לבירתו. האו"ם הקים בקרבת ג'ובה את מחנה OCHA, המשמש את ארגוניו השונים וכן ארגוני מתנדבים. 
ב-9 ביולי 2011, הוכרזה ג'ובה באופן רשמי כבירת דרום סודאן, שהתפצלה מצפון סודאן בטקס ההכרזה הרשמי שערכה. אולם, ממשלת דרום סודאן בוחנת אפשרות להקמת עיר בירה חלופית.
בשנת 2014 פורסם כי העיר צפויה להשתקם ולהיות מתוכננת בצורה של קרנף

תשתיות

ג'ובה שוכנת על גדת הנילוס הלבן והיא העיר הדרומית ביותר לאורך הנהר. העיר הייתה מחוברת תחבורתית לקניה, אוגנדה וקונגו השכנות לפני מלחמת האזרחים ושימשה כצומת תחבורתי חשוב. הדרכים אל העיר וממנה סובלות מהזנחה מתמשכת, והשימוש בהן מועט. האו"ם וממשלת דרום סודאן החלו במסע לתיקון הכבישים, שצפוי להימשך שנים רבות. בשנת 2003 החלה הקרן השווייצרית לכרייה לשקם את הדרכים מג'ובה אל אוגנדה וקניה השכנות. שיקום הדרכים, שברובן לא סלולות, דורשות מאמץ רב בזמן מועט מאחר שלא ניתן לעבוד בכל עונות השנה עקב מזג האוויר. ישנה חשיבות גדולה לשיקום הדרכים מאחר שפליטים רבים ברחו למדינות השכנות. הדרך הראשונה אותה החלו לשקם הייתה הדרך לאוגנדה. נכון לשנת 2009, ישנן 3 דרכים סלולות בג'ובה כשהעיקרית נסללה על ידי הבריטים בשנות ה-50 של המאה ה-20.
שדה תעופה בעיר נמצא בשימוש רב בעשור הראשון של המאה ה-21 עקב הצורך בהנחתת סיוע הומניטרי מהאו"ם וגופים לא ממשלתיים רבים. בשנת 2007 החלו עבודות שיפוץ והרחבת הטרמינל בזכות עליית מחירי הנפט בעולם. מדצמבר 2009 מתקיימות טיסות יומיות לחרטום, ניירובי ואנטבה וטיסות שבועיות לאדיס אבבה.
בין השנים 2008–2011 ממשלת אוגנדה וממשלת דרום סודאן נקטו יוזמה לבניית מסילת רכבת בין העיר גולו שבצפון אוגנדה לג'ובה, בלי שלוחה לעיר ואו, והמסמך המעיד על הסכמה הדדית נחתם באוגוסט 2008. במסמך זה הוצגה תוכנית להמשך פיתוחה של רשת המסילות בין שתי המדינות.

עסקים

נכון לשנת 2010, עסקים מקומיים ובינלאומיים נפתחו בעיר כדוגמת איגוד הבנקים הקנייתי ושלושת הבנקים המקומיים: הבנק המסחרי בופאלו, בנק השנהב והבנק המסחרי נילוס. כולם פתחו את סניפיהם הראשיים בעיר. בנוסף, סניף של Equity Bank והביטוח הלאומי של אוגנדה.

יוקר המחיה

בזכות התמיכה הרבה של ארגונים לא ממשלתיים והצורך בייבוא סחורה בעיקר מאוגנדה וארצות שכנות, עלו מחירי הסחורות והשירותים בג'ובה לפי שניים בהשוואה לקמפלה, עיר הבירה של אוגנדה.