קוטנה הורה

הקמת קוטנה הורה

האזור שבו שוכנת כיום קוטנה הורה ידוע בשל מרבצי הכסף הממוקמים בו, וקיימות עדויות לכך שכבר במאה ה-10 פעל באזור זה מכרה כסף שלימים הפך למרכז ההיסטורי של קוטנה הורה. מתאר הרחובות בחלק העתיק של העיירה נוצר ככל הנראה בהשפעת צורכיהם של הכורים הקדומים, ובלבו של האזור שוכן אזור עתיק עוד יותר שבעבר היה כפר רגיל שהיה מחובר בדרכים אל היישובים הסמוכים מאלין וטאסלאב. העדויות ששרדו עד ימינו ליישובי הכורים העתיקים הן כנסיות שנבנו בסגנון רומנסקי והיו פעילות עד פירוקן בשלהי המאה ה-18. המנזר הראשון הוקם בסדלץ בשנת 1142 על ידי מירוסלב מצימבורק, ממקורביו של הנסיך ולדיסלב השני. צורת ההתיישבות הספורדית הזאת התקיימה במשך כמאתיים שנים, אך במהלך המאה ה-13 החלו שינויים בדפוס ההתיישבות עם הקמתן של הערים המבוצרות טאסלאב וקולין. האזור כולו נכנס לתנופת תיעוש, ותעשיית כריית הכסף החלה להתפתח במהירות. בשנת 1260 התגלו בשטחי מנזר סדלץ מרבצי כסף, וזאת כשלושים שנים לאחר תחילת פעילותו של מכרה הכסף בז'יהלאווה. 
על פי אגדה מקומית נזיר בשם אנטון נרדם בכרם של המנזר, וכאשר התעורר הבחין בשלוש דרכים עשויות מכסף בסמוך לראשו. על פי האגדה אנטון הותיר את גלימתו (קוטנה בצ'כית) במקום שבו הבחין בדרכים העשויות מכסף, והודיע על תגליתו במנזר. כפר הכורים כבר היה ידוע בשם קוטנה אנטיגווה (קוטנה הישנה) בתקופת שלטונו של אוטאקאר השני, מלך בוהמיה. ב-1290 החלה בהלה מקומית לזהב ולכסף, והעיירה כולה נכנסה לתנופת בנייה בלתי נשלטת. 
ב-1300 קבע ונצל השני, מלך בוהמיה, את חוק הכרייה המלכותי. בחוק זה הוגדרו ההליכים המנהליים והטכניים הדרושים להפעלת מכרה, ועל פיו ניתנה למלך זכות שימוש בלתי מוגבלת בחומרים שנכרו מהמכרות ואת הסמכות לשלוט על פעילותם של המכרות ולגבות מהם מס כרייה. חוק הכרייה המלכותי נחקק במקביל לרפורמה הכלכלית של ונצל השני, במסגרתה הורה המלך על ביטול כל המטבעות האזוריים ועל קביעת הילך חוקי יחיד בכל הממלכה. המטבעות האזוריות בבוהמיה נסגרו, והיחידה שנותרה פעילה הייתה זו ששכנה בחצר האיטלקית שבקוטנה הורה. העיירה הפכה למרכז הכלכלי הראשי של מלכי בוהמיה, ומבחינת חשיבותה הייתה שנייה רק לפראג, בירת בוהמיה.
בתחילת המאה ה-14 הוקמו חומות מסביב לכפר על מנת להתמודד עם פלישותיו של אלברט השני, מלך הונגריה, שב-1304 וב-1307 ניסה לכבוש את מכרות הכסף שבאזור. תוך כדי התפתחות העיירה הוקמו בה כנסיות רבות וכן אחוזות עבור האצולה הגרמנית, ותושבי קוטנה הורה זכו בעושר רב בשל הצלחת תעשיית הכרייה המקומית. תעשיית הכרייה הצטמצמה בתחילת המאה ה-15, אך קוטנה הורה שמרה על חשיבותה הודות למעמדה הפוליטי הבכיר.

המאבקים והדעיכה

בעת הקרע המערבי הקהילה ("אומה") הבוהמית באוניברסיטת קארל בפראג תמכה במלך ונצל הרביעי ובמועצת פיזה. שאר "האומות" באוניברסיטה תמכו בעמדת האפיפיור גרגוריוס השנים עשר, ועל כן היה רוב של 3 אומות כנגד אחת בעמדה זו. יחד עם זאת, יאן הוס והבוהמים ניצלו את יריבותו של ונצל עם האפיפיור גרגוריוס. ב-18 בינואר 1409 פרסם המלך את הצו המלכותי של קוטנה הורה ובו שינה את חוקת האוניברסיטה (ולפיה לכל אומה יש קול בודד) על ידי מתן שלושה קולות לנציגי האומה הבוהמית, בעוד שלכל נציגי שאר האומות גם יחד ניתן קול בודד. החצר האיטלקית הייתה המקום שבו ניתן הצו המלכותי שהורה לתושבי הממלכה לא לציית עוד לאפיפיור גרגוריוס השנים עשר. בתקופה זו נבזזה העיירה על ידי זיגמונד, מלך הונגריה ואחיו של המלך ונצל הרביעי.
קוטנה הורה נטלה חלק פעיל במלחמות ההוסיטיות שהתחוללו בתחילת המאה ה-15, והייתה זירת מאבק בין הקתולים לבין ההוסיטים שגרם להרוגים רבים. כאלפיים הוסיטים נכלאו במכרות העיירה, ופעמיים היא נחרבה בשריפה: ב-1422 על ידי הקיסר זיגמונד מנימוקי אדמה חרוכה, ושנתיים לאחר מכן על ידי צבאו ההוסיטי של יאן ז'יז'קה. פעילות המכרות נפסקה ברובה, ומרבית האוכלוסייה האמידה הגרמנית ברחה מהמקום והוחלפה בהדרגה על ידי צ'כים. הפעילות הפוליטית בקוטנה הורה התחדשה, ובשוליה התגלו מרבצי כסף חדשים. תעשיית הכרייה החלה להשתקם בהדרגה. ב-1448 נערכו בחצר האיטלקית שבקוטנה ההורה הבחירות שבעקבותיהן מונה גאורגה מפודבראדי לשליט האזורי. לימים נבחר גאורגה למלך של בוהמיה כולה. ב-1471 נערכה בקוטנה ההורה מערכת הבחירות שבסיומה מונה למלך בוהמיה ולדיסלב השני, בנו הבכור של קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין.
בין 1471 ל-1526 שלטה בבוהמיה שושלת יגלון, ובתקופה זו החלה פריחתה המחודשת של התרבות הצ'כית לאחר דיכויה במלחמות ההוסיטיות. ברחבי קוטנה הורה הוקמו מבנים גותיים מפוארים, ובניית כנסיית סנט ברברה התחדשה לאחר שנים רבות של חוסר פעילות. תקופת הרנסאנס החלה להשפיע באיטיות על קוטנה הורה, אך כל הדברים הללו היו תלויים ברווחה כלכלית. במשך מאות השנים נוצלו החלקים העליונים של מכרות הכסף, ונוצר צורך לשכלל את טכנולוגיית הכרייה על מנת לחדור לאזורים עמוקים יותר. תעשיית הכרייה המקומית נכנסה לתהליך האטה נרחב באמצע המאה ה-16, וקוטנה הורה החלה לאבד בהדרגה את מעמדה כעיירה חשובה. תעשיית הכסף הגרמנית החלה לצמוח בשלהי המאה ה-16, במקביל לייבוא כסף מאמריקה הדרומית. המשבר הכלכלי הגיע לשיאו עם פריצתה של מלחמת שלושים השנים במחצית הראשונה של המאה ה-17. ב-1626, תוך כדי המלחמה, הגיעו ראשוני אנשי המסדר הישועי לקוטנה הורה. הישועים המירו את דתם של תושבי העיירה לקתולית, והקימו מבנים רבים בסגנון הבארוק.
מאז תקופה זו נערכו מספר ניסיונות לשיקום תעשיית המכרות של קוטנה הורה, אך כולם נכשלו. קוטנה הורה הפכה לחלק מהאימפריה האוסטרית ב-1806, ולחלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית ב-1866. בתקופה זו היא נודעה בשמה הגרמני קוטנברג. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה ונפילת האימפריה האוסטרו-הונגרית הפכה קוטנה הורה לחלק מצ'כוסלובקיה. בתחילת מלחמת העולם השנייה נכבשה צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית, וקוטנה הורה נכללה בשטחי הפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה. הנאצים הפעילו במקום מכרות עופרת ואבץ במהלך המלחמה, ואחרון המכרות מסוג זה חדל מפעילותו ב-1991. כעבור שנתיים עברה העיירה לשלטונה של צ'כיה במסגרת תהליך פירוק צ'כוסלובקיה. כעבור שנתיים הוכרז המרכז ההיסטורי של קוטנה הורה, ביחד עם כנסיית סנט ברברה וקתדרלת גבירתנו מסדלץ, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.