google/wiki40b huggingface dataset:
פלוסית גמה

תיאור

אורך גופה 17-19 מ"מ, מוטת כנפיה 30-45 מ"מ. צבעה חום-אפור. הכנפיים צבועות בדוגמה מסובכת של גוני חום ואפור שונים, המקנים לה הסוואה מצוינת. על כל אחת מכנפיה הקדמיות יש ציור של האות היוונית גמא בצבע לבן-כסוף, ומכאן שמה. כנפה האחורית חומה עם פס לבן בשוליה. צבעי הכנפיים משתנים מבוגר לבוגר, ותלויים באקלים שבו הזחל גדל.

תפוצה

מין זה נפוץ באירופה, בחלקים מאסיה ובצפון אפריקה. הפרטים בדרום תחום תפוצתו יציבים (אינם נודדים). באביב הבוגרים נודדים צפונה ומגיעים עד לאיסלנד, גרינלנד ופינלנד. מספרי הנודדים משתנים משנה לשנה, ויש שנים שפלישות המוניות של המין מתרחשות. גל שני של נודדים מגיע בקיץ. במרכז אירופה ובאיים הבריטיים הבוגרים מצויים במספרים משמעותיים ממאי והלאה. באביב המאוחר האוכלוסייה מתדלדלת, כיוון שהבוגרים אינם שורדים במזג האוויר המתקרר. יש פרטים שעפים שוב דרומה כדי לחרוף באגן הים התיכון ובאגן הים השחור.
בישראל הבוגרים מתחילים להופיע בספטמבר-אוקטובר ונעדרים בקיץ. באביב אוכלוסיית הבוגרים בישראל מגיעה לשיאה. כיוון שאוכלוסייה זו גדולה בהרבה ממה שהיה יכול להתפתח מהזחלים המקומיים, החוקרים מניחים שחלק גדול ממנה הוא פרטים שהגיעו לישראל מדרום, חלקם בדרכם לאירופה.
הבוגרים חיים במגוון רחב של בתי גידול, במיוחד בשטחים פתוחים. נפוץ לראות את הבוגרים בגנים, כשהם באים לשתות צוף.

אורח חיים

פלוסית גמה מעמידה שניים או שלושה דורות בשנה, ואפילו ארבעה בתנאי מחיה טובים במיוחד. הנקבה מטילה את הביצים בצדם התחתון של עלים. הביצים לבנבנות, חצי-כדוריות בצורתן ובעלות חריצים עמוקים. לאחר שלושה-ארבעה ימים, ואף יותר בתנאים קרים, הזחלים בוקעים מהביצים. 
לזחל שלוש רגליים מדומות (בליטות בשרניות בהם הזחל נעזר בהליכתו), וצבעו לרוב ירוק עם סימנים לבנבנים. הזחלים הם רב-פונדקאים (ניזונים מצמחים שונים), ותועדו על יותר ממאתיים מיני צמחים שונים. הם עלולים להפחית את היבול על ידי פגיעה בעלים, ונחשבים לרוב כמזיקים. לפני התגלמותם הזחלים מגיעים לאורך 35 מ"מ. הם מתגלמים בפקעת הדבוקה לצמח.
הגולם ירוק בהתחלה, ומשחיר עם הזמן. הבוגרים מזדווגים יום או יומיים לאחר בקיעתם. הנקבות מטילות את הביצים חמישה ימים לאחר מכן. הבוגרים מתים 3-19 ימים לאחר ההגחה מהגלמים.
הר קורי

החור שבקיר

"החור שבקיר" (באנגלית:  "Hole in the Wall") היא מערה הממוקמת בחלקו העליון של הצלע המערבית של הר קורי. את המערה ניתן לראות מהכביש המהיר הטרנס קנדי הסמוך.  לפתח המערה צורת מחומש הנראית למרחוק. גובה המערה כ-60 מטר ועומקה כ-30 מטר. המערה היא יעד טיפוס פופולרי. 

מקור שם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1923, והוא נקרא על שם ויליאם וולאס קורי, סגן שר הפנים הקנדי בין השנים 1905 עד 1930.
בשל מערת "החור שבקיר" נקרא ההר בשם "הר החור שבקיר" ("Hole in the Wall Mountain"), והוא מופיע בשם זה במפה שערך ג'ורג' דוסון משנת 1886.
ספרי אמ"ת

סִפְרֵי אֱמֶ"ת הוא הכינוי לשלושת הספרים אשר פותחים את קובץ הכתובים בתנ"ך - איוב, משלי ותהילים. מקור הכינוי הוא בראשי התיבות של שמות הספרים. 
הספרים מאופיינים בכך שהם כתובים בסגנון שירי, אך נבדלים זה מזה בסוגה הספרותית שלהם. הספרים איוב ומשלי נכללים בקבוצת "ספרות החכמה" (יחד עם מגילת קהלת), ואילו תהילים מוגדר כספר מזמורים.
בכל מסורות סידור ספרי התנ"ך, נמצאים שלושת הספרים זה לצד זה, אך לא תמיד באותו הסדר. הסדר תהלים-איוב-משלי מקובל על פי מסורת חז"ל, על פי כתבי יד ספרדיים של התנ"ך וכן על פי כתר ארם צובא. לעומת זאת, בכתבי יד אשכנזיים של התנ"ך וכן ברוב ספרי התנ"ך המודפסים הסדר הוא תהלים-משלי-איוב.

טעמי אמ"ת

ספרי אמ"ת נבדלים משאר ספרי התנ"ך בשיטת טעמי המקרא הנהוגה בהם, וקריאתם מתבצעת במנגינה שונה מזו של שאר הספרים.
למרות צורתם הזהה של חלק מהטעמים, תפקידם התחבירי שונה מבשאר המקרא. נגינתם של אלה אינה ידועה כלל במסורת אשכנז, אבל לבני עדות המזרח וליהודי תימן קיימת מסורת מוזיקלית מיוחדת לכל אחד מהספרים.
נמל מספנות ישראל

היסטוריה

בזמן השביתה הגדולה בנמלים ב-2003 התירו שר התחבורה, אביגדור ליברמן, ושר האוצר, בנימין נתניהו, להפעיל את מספנות ישראל כנמל סחורות כדי שלא לפגוע בייצוא הישראלי ובייבוא חומרי גלם עבור התעשייה.
ב-22 באוגוסט 2007 אישרו שר התחבורה שאול מופז ושר האוצר רוני בר-און לחברת מספנות ישראל להתחיל לספק שירותי נמל לאוניות שייבאו מטעני סוכר גולמי. בכך הפכה מספנות ישראל לנמל הפרטי הראשון במדינה. החברה תשתמש בשלב הראשון רק ברציף אחד באורך של 200 מטרים ובשטח אחסון של ארבעה דונמים, זהו חלק קטן מהשטח אותו היא חוכרת. החברה תהיה חייבת לספק שירותי פריקה ואחסון של הסוכר ותיקון ותחזוקה של כלי שיט באמצעות מבדוק שכושר נשיאתו עד 1,500 טון. ההיתר שניתן למספנות לפעול כנמל תקף ל-50 שנה.
בינואר 2008 הורחב ההיתר שהעניקה חברת נמלי ישראל, לפריקת כל סוגי המטענים שהוגדרו בהסכמי הרפורמה בנמלים. מספנות ישראל כבר קיבלו בעבר אישורים ממשלתיים להפעיל את הנמל, אך לא הצליחו להפעיל אותם בגלל התנגדות עזה של עובדי נמל חיפה. ואולם, בתחילת שנת 2005 התחייבו העובדים שלא להפריע עוד להפעלת הנמל הפרטי, במסגרת ההסכמים שנחתמו אתם לאישור הרפורמה בנמלי הים. באותה שנה הוקמה באופן רשמי חברת נמל מספנות ישראל בע"מ, כחברת בת של מספנות ישראל בע"מ. כמו כן נחתם הסכם עם ההסתדרות, שבו נקבע כי הנמל לא יעבור רף של 5% מפעילות הפריקה בישראל.
ביוני 2012, נבחר נמל מספנות ישראל כנמל המוביל בישראל בסקר שביעות רצון של משתמשי הנמלים שערכו לשכת הספנות הישראלית.‫.
בשנת 2013, הגיע היקף פעילות הנמל ל-1.7 מיליון טון, לעומת היקף פעילות שהסתכם ב-300 אלף טון בשנת הפעילות הראשונה שלו (2008), גידול של כ-500% ב-5 שנים.
בשנת 2016, הקים נמל מספנות ישראל תשתית ליבוא צמנט (חומר גלם למלט) ושיווקו. החברה פועלת בשותפות עם קבוצת לאפארג' הצרפתית ומייבאת צמנט לישראל ממפעל לאפארג' ביוון.
בנובמבר 2017, עתרה החברה לבג"ץ בדרישה לבטל את המגבלות שהוטלו עליה (רף של 5% מפעילות הפריקה בישראל שאילו הגיעה במהלך 2016), בנוסף, ביקשה החברה להחריג את המלט שהיא מייבאת לצורכיה מהמכסה בסך 5%, משום שהמלט אינו מיובא עבור לקוחות אלא עבור עצמה, כמתחרה במונופול המלט של נשר. בתחילה הודיעה המדינה כי היא מסכימה לבטל את המגבלות, אך יומיים לפני הדיון בבג"ץ חזר בו שר התחבורה ישראל כ"ץ.
פייר מוו-דה-סרנה

פייר מוו-דה-סרנה (בצרפתית: Pierre des Vaux de Cernay) היה נזיר ציסטרסיאני הנחשב אחד המתעדים העיקריים של מסע הצלב האלביגנזי בתחילת המאה ה-13.

מסע הצלב הרביעי

פייר השתייך למנזר וו-דה-סרנה ששרידיו נמצאים כיום במחוז איוולין, שבצפון צרפת (ממערב לפריז). ידוע כי השתתף בחלקו הראשון של מסע הצלב הרביעי יחד עם דודו, גי דה-וו-סרנה, שהיה אב המנזר שלו מ-1181. ידוע שפייר הגיע לפחות עד זאדאר שנכבשה ב-1202.
ב-1207, בזמן שגי שימש כמטיף, הובא גי על ידי סימון הרביעי דה מונפור במטרה שיטיף כנגד הקתרים. לאחר מכן, ב-1212, הוא מונה לבישוף של קרקסון.
לורה קלי

ביוגרפיה

קלי נולדה בניו יורק שבמדינת ניו יורק, למשפחה צבאית, אשר עקרה מביתה לעיתים קרובות והוצבה לא פעם מעבר לים. היא למדה באוניברסיטת ברדלי שבאילינוי, שם היא סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה. היא הוסיפה ללמוד גם באוניברסיטת אינדיאנה, שם היא קיבלה תואר שני בתרפיה באמצות שעשוע. היא נשואה לרופא טד דוטי, מומחה להפרעות ריאה והפרעות שינה, מאז 1979. הם עברו לטופיקה ב-1986, בין השאר בגלל איכות מערכת החינוך שהתקיימה שם בימים אלה. לזוג שתי בנות מבוגרות, קתלין ומולי דוטי. בשנת 2005 נבחרה אל הסנאט של קנזס מטעם המחוז ה-18 של קנזס, הכולל בתוכו את טופיקה. בשלהי 2009 שקלה קלי בקצרה להתמודד לייצוג מחוז הקונגרס השני של קנזס בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ב-2018 נבחרה למועמדת המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל קנזס. מולה התמודד מזכיר המדינה של קנזס, כריס קובאק. היא זכתה לתמיכתם של מספר אישים דמוקרטים, ובהם מזכירת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית לשעבר קתלין סבליוס. במהלך מערכת הבחירות הובילה קלי על קובאק השמרני, שנחשב רדיקלי בכל הנוגע להגירה בלתי חוקית לארצות הברית. סקרים הראו כי קלי זוכה ל-48% תמיכה בעוד קובאק ל-43% בלבד. ב-6 בנובמבר 2018 הביסה את קובאק ונבחרה לתפקיד מושל קנזס. היא נכנסה לתפקידה לתפקידה בינואר 2019.
סבן אפ

היסטוריה

סבן אפ נוצר על ידי צ'ארלס לייפר גריג, אשר השיק את החברה בסנט לואיס 1920. גריג יצר את הנוסחה למשקה לימון ליים בשנת 1929. המוצר שנקרא במקור "לייבל ביב-ליסטד סודה לימון ליים", הושק שבועיים לפני המפולת בוול סטריט של שנת 1929. עד 1950, המוצר הכיל ציטראט ליתיום, תרכובת הגורמת לייצוב מצב הרוח. אותה תרכובת אשר שימשה מוצרים לרפואה באותה תקופה, הייתה פטנט פופולרי בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. פיליפ מוריס קנה את סבן אפ בשנת 1978 ומכר אותה בשנת 1986, לקבוצה בראשות חברת ההשקעות Hicks & Haas. בשנת 1995, נרכשה החברה על ידי Cadbury Schweppes. בשנת 2008, התפצלה קבוצת 'ד"ר פפר סנאפל' מחברת Cadbury Schweppes.
בעקבות החרם הערבי שהחל בשנת 1951 והתרחב משמעותית בסוף שנות השישים (בעיקר בגלל מלחמת ששת הימים), נמנעה חברת סבן אפ לשווק את המשקה בישראל, ורק לאחר הסכמי אוסלו המשקה שווק ונמכר באופן רשמי על ידי חברת המשקאות הישראלית 'טמפו משקאות'.

נוסחת המשקה

מאז השקתו של המשקה בשנת 1929, שונתה תרכובת המשקה מספר פעמים. בשנת 2006, נוסחת המוצר הנמכרת בארצות הברית שונתה, כך שהמשקה משווק עתה כ- '100% טבעי'. השינוי הושג לאחר ביטול והחלפה של מרכיבים מהמשקה (כמו למשל-החלפת ציטראט הנתרן באשלגן ציטראט). הנוסח החדש של המוצר אינו מכיל מיץ פירות (בארצות הברית) אלא ממותק על ידי סירופ תירס עתיר פרוקטוז (HFCs). בעקבות כך התאגדו מספר ארגוני-בריאות בארצות הברית, בדרישה להוריד את המילים '100% טבעי' מהמוצר, ורק לאחר שהמרכז למדע בארצות הברית איים בשנת 2007, לתבוע את חברת סבן-אפ בשל טובת הציבור, הודיעה סבן אפ, שהיא תפסיק לשווק את אותו מוצר - כמשקה טבעי. בשנת 2011 החלה חברת סבן אפ, לבחון אפשרות לשינוי נוסחת המוצר על ידי שימוש בסוכר במקום HFCs (ראשי תיבות באנגלית: סירופ תירס עתיר פרוקטוז), ואף החלה בשיווק המוצר שנקרא: סבן אפ רטרו ('7Up Retro'), כאשר סיסמת המשקה היא 'נעשה עם סוכר אמיתי'.

מקור השם

מקורו האמיתי של השם אינו ברור, למרות ועל-פי חלק מהטענות, השם נבע בשל שבעת המרכיבים העיקריים של המשקה.
על שמו של המשקה קיים מיתוס הקובע כי השם 'סבן אפ' נבחר מכיוון שהמשקה מכיל pH (רמת חומציות) מעל 7. טענה זאת מופרכת משום שרמת ה-pH במשקה קרובה ל-3.79, בדומה למשקאות מוגזים אחרים.
שי גולדמן

ביוגרפיה

שי גולדמן נולד ולמד בחיפה, חטיבת ביניים בבית הספר הריאלי ותיכון בבסמ"ת.
מסרטי הקולנוע שצילם - לנגד עיניים מערביות  ובסמה מוצ'ו שניהם בבימוי יוסף פיצ'חדזה, המנגליסטים בבימוי יוסי מדמוני ודוד אופק, שלוש אמהות בבימוי דינה צבי ריקליס, עליו גם זכה בפרס אופיר לצילום, תנועה מגונה בבימוי צחי גראד, הכל מתחיל בים, בבימוי איתן גרין וההתחלפות בבימוי ערן קולירין.  סרטו הידוע והמצליח ביותר כצלם היה ביקור התזמורת, גם הוא בבימוי ערן קולירין, שזכה בפרס המבקרים בפסטיבל קאן, בפסטיבל סרייבו, פרס הגראנד פרי היוקרתי בפסטיבל טוקיו ובפרסים רבים נוספים בפסטיבלים בינלאומיים שונים. גולדמן הביא לסרט המצליח איכות ויזואלית מופשטת שאפשרה ליצירה לחרוג מהמקומי ולגעת באוניברסלי, ולכן לתרום להצלחה הבינלאומית הניכרת של הסרט.  
גולדמן מאופיין בעבודתו המוקפדת והנקייה המשלבת עידון הן בקומפוזיציה, והן במשחקי אור וצל, כשההעמדה האסתטית הבולטת אצלו אינה מעקרת את האלמנט הרגשי והברור מהתמונה. 
מסדרות הטלוויזיה אותן צילם - "13 יום" של הבמאי ערן קולירין, איתו עובד בקביעות כבר שנים. "חדר מלחמה" אותה כתב יאיר לפיד, "פרנקו וספקטור" של עמית ליאור, "30 ש"ח לשעה" בבימוי דוד אופק ושרי עזוז אותה כתב יוסי מדמוני. וסדרות נוספות.
שי גולדמן נשוי לכוריאוגרפית ענת דניאלי ולזוג שלושה ילדים.
Liberation

הפקה

אגילרה עבדה עם מספר רחב של מפיקים וכותבים על האלבום ביניהם פארל ויליאמס ולינדה פרי בשלבים המוקדמים של העבודה על האלבום אך השירים איתם לא נכנסו בסוף לאלבום ובנוסף לכך עבדה גם עם קניה ווסט אנדרסון פאאק, צ'י פופ, מייק דין וטיילה פארקס אשר השירים עליהם עבדה איתם כן נכנסו לאלבום.
בנוסף לכך, באלבום היו גם מספר אמנים אורחים: דמי לובאטו, הזמר הג'יימקני שנסיאה, זמרת הרגאיי קידה, הראפר גולד לינק, הראפר טי ווי דולה סיינג והראפר 2 צ'יינז.
חבר המועצות המקומיות

חבר המועצות המקומיות הוקם באפריל 1938. החבר נרשם כאגודה עות'מאנית והממשלה המנדטורית הכירה בו כגוף המייצג את השלטון המקומי.
מטרתו הייתה להוות גוף לפעולה משותפת של המועצות מול המוסדות הלאומיים‏ ושלטונות המנדט הבריטי‏. בשנת 1939 דרש החבר שחבריו ישותפו כחברים בוועד הלאומי‏ ושהוועד הלאומי ירכז את פעילותו בשטח שיפוטן של המועצות המקומיות אך ורק דרך המועצות. הסכמה על כך הושגה בסוף 1939‏. פעילות זאת הייתה למורת רוח מפלגות הפועלים שראו בכך ניסיון של הארגונים האזרחיים להשיג יתרונות פוליטיים‏‏. מנהל החבר היה חיים אריאב שהיה גם מזכיר התאחדות האיכרים, דבר שהביא לבקורת מצד ארגוני הפועלים שטענו שהחבר מהווה זרוע של התאחדות האיכרים‏‏‏.
בשנת 1940 היו מיוצגים בחבר היישובים העירוניים למחצה: בני ברק, רמת גן, בת ים ונתניה והמושבות הגדולות: רחובות, ראשון לציון, פתח תקווה, חדרה, הרצליה, כפר סבא ורעננה‏.
החבר שימש מכשיר מרכזי להדרכה ולכיוון של המועצות המקומיות; לברר את הדרכים לקידום הפעולה המוניציפלית ולהכניס בה אחידות, תוך הבנה הדדית עם השלטונות והמוסדות הלאומיים.
מהתחלה צנועה גדל החבר והקיף כמעט את כל המועצות המקומיות העבריות- כעשרים במספר. ראשי המועצות היו בתוקף תפקידם חברי הנהלת החבר. החבר היה נציגות של המועצות העבריות שדנה בשאלות המשותפות לכולן.
החבר עסק בחינוך‏ ותרבות, אספקה‏, תחבורה‏, רווחה‏ ובריאות‏.
גבריאל ברקאי

קורות חיים


ברקאי נולד בהונגריה תחת השם ברסלאוור, ועלה לישראל ב־1950, שם עברתה המשפחה את שמה. ברקאי הצעיר סיים את חוק לימודיו בגימניסה העברית רחביה ב־1962 ולאחר שירותו הצבאי, החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1986, קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב. את עבודת הדוקטור "צפונה ומערבה של ירושלים בסוף תקופת הברזל" כתב בהנחייתו של דוד אוסישקין.
תו כדי לימודיו השתתף בחפירות בכביש האפיפיור, ממשית ומגידו. בסקר כפר השילוח, חפירות בשושן, תל באר שבע, תל משוש, תל יזרעאל, תל זית השתתף כמנהל שטח או עוזר ראשי, ובחפירות תל לכיש בראשות דוד אוסישקין, השתתף במשך 15 שנה והיה אחראי על חפירת החתך.
בשנת 1973 עסק בסקר הבשן.
בשנת 1974 חקר מערות קבורה מתקופת בית ראשון בשטחי בית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה בירושלים. בהתאם למיקומי מערות הקבורה מימי בית ראשון, עשה ברקאי שימוש בשיטה מקסימליסטית לגבי היקף העיר ירושלים בימי בית ראשון וטען שבשטחי הרובע המוסלמי והנוצרי של היום היו שכונות מיושבות, גם אם לא מוקפות חומה, בסוף ימי בית ראשון.
ד"ר לארכאולוגיה מאוניברסיטת תל אביב משנת 1985. משמש כמרצה אורח לארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ובמכון לנדר.
החל משנת 1975 עסק ברקאי בחפירות בכתף הינום, בתחילה בקנה מידה מצומצם, ולאחר מכן בחפירות מסודרות בשנים 1979, 1980 ו-1988. בחפירות אלו גילה קבוצה של כשבע מערות קבורה, ובהן ממצאים רבים מסוף תקופת בית ראשון. ואולם הממצאים שזכו לפרסום הנרחב ביותר היו לוחיות ברכת כהנים, שתי לוחיות כסף קטנות ומגולגלות ששימשו קמע, ועליהן חרוטות ברכות, שהן זהות כמעט לחלוטין בנוסחן לברכת הכהנים שבמקרא, למעט קטע קצר אחד החסר בהן ומופיע במקרא.
בשנת 2005 יזם עם הארכאולוג יצחק דבירה (צוויג) פרויקט, שאותו הם מנהלים עד היום (נכון ל-2019), להצלת עתיקות תוך סינון העפר שהוצא באופן בלתי חוקי על ידי הווקף המוסלמי מהר הבית בשנים 1996–2001; הפרויקט מומן עד לאפריל 2017 על ידי עמותת אלעד ויצר הד תקשורתי נרחב. כמו כן השתתף ברקאי לא אחת כאורח בתוכנית הטלוויזיה הקנדית "הארכאולוג העירום" עם שמחה יעקובוביץ'.
בשנת 2014 זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות. ב-2018 הוענק לו תואר יקיר ירושלים.
הומל (תומ"ת)

פיתוח

הניסיון של הצבא הנאצי בחודשים הראשונים של מבצע ברברוסה (1941) הראה כי ישנו צורך בפיתוח כלי ארטילרי נייד שיספק סיוע צמוד לכוחות השריון. משרד המלחמה הגרמני (Waffenamt) הציע להתקין תותח הוביצר  105 מ"מ leFH על שלדת הפנצר 3, אך הרעיון נדחה לטובת התקנת התותח על שלדת הפנצר 4. דגם אבטיפוס אחד הושלם. אולם מאחר שהפנצר 2 נמצא מתאים לנשיאת תותח ה-105 מ"מ ונכנס לייצור בתור הוספה, הוחלט ב-25 ביולי 1942 להתקין תותח הוביצר עוצמתי יותר בקוטר 15 ס"מ על שלדת הטנק ההיברדי גשיצוואגן IV/III של חברת Alkett, אשר שילב אלמנטים מהפנצר 3 (בעיקר רכיבי ההיגוי והנעה) ומהפנצר 4 (מתלים ומנוע). ההומל נועד במקור להיות פתרון ביניים עד לפיתוחה של שלדה ייעודית לתותח מתנייע. ב-27 בפברואר 1944 הורה היטלר כי הכינוי הומל, שמשמעו דבורה מזמרת, אינו ראוי לרכב לחימה.
תא הלחימה בחלקו האחורי של ההומל היה פתוח כלפי מעלה ומוגן מסביב על ידי לוחות שריון דקים. המנוע הועבר קדימה כדי לפנות מקום לתא הלחימה. תותח ההוביצר הותקן באמצע מעל למנוע, ובכך יצר לכלי צללית גבוהה מאוד. ההומל ירה פגזים במשקל 43.5 קילוגרם עד לטווח של 13,325 מטר. הכלים הראשונים שיוצרו עשו שימוש בבלם לוע, אולם  הניסיון הוכיח כי אין בכך צורך. מאחר שההומל יכל לנשוא רק כ-18 פגזים, פותח ה-Munitionsträger Hummel (הומל נושא פגזים), אשר היה בעצם הומל רגיל בלי התותח שנשא כמות גדולה יותר של פגזים. בין השנים 1942 עד 1944 יוצרו כ-666 כלים ו-150 נושאי תחמושת.

שירות קרבי

ההומל שירת בסוללות ארטילריה כבדות של דיוויזיות הפנצר הגרמניות כשבכל סוללה 6 כלים, ולאחר מכן נוספו 2 נושאי תחמושת. טבילת האש של ההומל הגיעה בקיץ 1943 בחזית המזרחית בקרב קורסק. ההומל הוכיח עצמו ככלי יעיל ופופולרי, ושירת בכל החזיתות.
הארמייה ה-18 (ורמאכט)

היסטוריה

הארמייה נוסדה ב-4 בנובמבר 1939. הארמייה נכללה בתוך קבוצת ארמיות B ולקחה חלק במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. לאחר מכן עם פרוץ מבצע ברברוסה ב-22 ביוני 1941, נכללה בתוך קבוצת ארמיות צפון, ותפקידה היה לכבוש את המדינות הבלטיות שבשליטת ברית המועצות. הארמייה השתתפה במצור על לנינגרד, אולם בהדרגה הדפו הסובייטים את המצור, וקבוצת ארמיות צפון נסוגה לקורלנד. הסובייטים ניתקו את חצי האי, והיינץ גודריאן ביקש מהיטלר אישור לסגת. היטלר סירב והורה על שינוי שמה של קבוצת ארמיות צפון לקבוצת ארמיות קורלנד. עקב כניעתה של גרמניה הנאצית, נכנעה כל קבוצת הארמיות כאיש אחד ונלקחה בשבי.
ואקה דל דרגון

ואקה דל דרגון (Huaca del Dragón, בשילוב של קצ'ואה וספרדית: "ואקת הדרקון"), ידועה גם בשם ואקה דל ארקו איריס (Huaca del Arco Iris, "ואקת הקשת בענן"), הייתה ואקה של בני הצ'ימו, סמוך לבירתם צ'אן צ'אן שבצפון פרו. מקור שמותיה של הוואקה בציורים דמויי הדרקונים והקשתות שעל קירותיה.
הדעות באשר למועד הקמתה של הוואקה חלוקות. כמה מהחוקרים סבורים שהיא הוקמה בתקופת הצ'ימו, בין השנים 1450-1100, ואילו אחרים סבורים שהוקמה עוד קודם לכן, על ידי תרבות הסיקאן, בין השנים 800 ל-1000. 
הוואקה, שבדומה לוואקות ולמבנים אחרים בסביבתו עשויה חימר, בנויה בצורת פירמידה בעלת שני מפלסים, והיא מוקפת בחומה שבה כניסה אחת. המפלס העליון שימש לאחסנת מזון והתחתון למגורים. קירות הוואקה מעוטרים בציורים.
ואקה דל דרגון שוכנת בסמוך לעיר טרוחיו של ימינו.
קונפורמציה (כימיה)

קונפורמציה (באנגלית: Conformation) היא מונח בכימיה המתאר את הסידור המרחבי הרגעי של מולקולה אשר יכול להשתנות ללא שבירה של קשרים קוולנטים. שינוי בקונפורמציה נובע בעיקר מסיבוב של קשרים כימיים בודדים סביב ציר הקשר. מידת השינוי בקונפורמציה מושפעת מאוד מהפרעות סטריות ונוכחותם של קשרים כפולים או משולשים במולקולה המפריעים לסיבוב חופשי סביב ציר הקשר. 
הקונפורמציה חשובה במיוחד בביולוגיה, בקביעת מבנה חלבונים - קונפורמצית החלבון משפיעה מאוד על פעילותו. בקיפול החלבון ייתכנו אפשרויות רבות לקונפורמציות שונות, רק חלקן הקטן מאפשר תפקוד תקין של החלבון בתא.
דוגמאות לסוגי קונפורמציות בטבעת ציקלית (6 פחמנים) הן כיסא וסירה.
רוז ביירן

ביוגרפיה

ביירן נולדה בבלמיין, פרבר ליד סידני שבאוסטרליה למשפחה מרקע נוצרי ממוצא אירי וסקוטי. הוריה הם ג'יין ורובין ביירן. אמה מנהלת בית ספר יסודי ואביה סטטיסטיקן וחוקר שווקים. יש לה אח מבוגר בשם ג'ורג' ושתי אחיות בוגרות בשם אליס ולוסי. בראיון היא סיפרה כי אמה אתאיסטית, בעוד שהיא ואביה אגנוסטים. היא החלה לקחת שיעורי משחק בגיל 8, והצטרפה לתיאטרון הצעירים של אוסטרליה. היא למדה באוניברסיטת סידני.
לאחר סיום לימודיה, היא התגוררה בבונדיי ובניוטאון, שני פרוורים של סידני.

קריירה

ביירן לוהקה בגיל 13 לסרטה הראשון, "Dallas Doll". היא שיחקה במספר סדרות טלוויזיה אוסטרליות כמו "תיכון הלבבות השבורים" ו"Echo Point". היא הופיעה בסרטים "שתי ידיים" לצד הית' לדג'ר ו"The Goddess of 1967" שעל תפקידה בו היא זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה. בנוסף שיחקה במספר מחזות בתיאטרון הלאומי של אוסטרליה.
בשנת 2002, ביירן הופיעה לראשונה בסרט הוליוודי "מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים", בסרט היא גילמה את העוזרת של פאדמה אמידאלה (נטלי פורטמן). באותה שנה שיחקה לצד מאט דילון בסרט "עיר רפאים". בשנת 2003, היא שיחקה בשלושה סרטים אוסטרלים; "בלילה שנגמר לנו היום" לצד דניס הופר ומלאני גריפית', "The Rage in Placid Lake" שעל תפקידה בסרט זה היא הייתה מועמדת לפרס מכון הסרטים האוסטרלי ו"Take Away". 
בשנת 2004, ביירן גילמה את בריסאיס בסרט המלחמה "טרויה". היא שיחקה לצד אריק באנה, שון בין, אורלנדו בלום, בראד פיט ופיטר או'טול שאיתו היא שיחקה בסדרת ה-BBC ‏"Casanova". היא גם שיחקה בסרט "שלוש בפארק" לצד דיאן קרוגר וג'וש הארטנט.
בשנת 2006 היא שיחקה לצד קירסטן דאנסט בסרטה של הבמאית סופיה קופולה "מארי אנטואנט". בשנת 2007, היא שיחקה בסרטו של דני בויל "28 שבועות אחרי", סרט ההמשך של "28 יום אחרי".
בשנים 2012-2007 שיחקה לצד גלן קלוז בסדרת הדרמה של רשת הטלוויזיה "FX", "נזקים". היא גילמה את דמותה של אלן פרסונס, עורכת דין צעירה שמתחילה להתמחות במשרדה של פטי יוז (קלוז). על תפקידה בסדרה היא הייתה מועמדת פעמיים לפרס גלובוס הזהב בשנים 2008 ו-2010 ופעמיים לפרס אמי בשנים 2009 ו-2010.
בשנת 2009 ביירן שיחקה לצד ניקולס קייג' בסרט "הנבואה" ובסרט העצמאי "אדם". בשנת 2010, היא שיחקה לצד ראסל בראנד וג'ונה היל בסרט "תביא אותו כמו גבר". בשנת 2011, היא שיחקה בשוברי הקופות "הרוע שבפנים", "X-מן: ההתחלה". 
ב-2013 הופיעה בתפקיד ראשי בסרטים "מקום בתוך היער" ו-"שנה גג". ב-2014 הופיעה בתפקיד הראשי בסרט הקומי "שכנים" לצידם של זאק אפרון וסת' רוגן. כן השתתפה בסרט "מכאן אני ממשיך", השתתפה גם בתפקיד ראשי בסרט "אנני" לצידם של קמרון דיאז וג'יימי פוקס. בנוסף ב-2014 כיכבה בסרט הדרמה הקומי "מבוגרים מתחילים" לצד ניק קרול ובן זוגה בובי קנאבלי.  
בשנת 2015, הופיעה בסרט "מרגלת" לצידה של מליסה מקארתי. ב-2016 חזרה לגלם את דמותה של קלי רדנר בסרט "שכנים 2".  
ב-2017 שיחקה בקומדיה "אני אוהבת אותך, אבא'לה" לצד קלואי גרייס מורץ. באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה של HBO, "חיי הנצח של הנרייטה לאקס" בתפקיד ראשי לצד אופרה וינפרי.
ב-2018 דיבבה את דמותה של ביאטריקס פוטר בסרט "פיטר ראביט". באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בדרמה הקומית "ג'ולייט, הגרסה העירומה" וכן בתפקיד הראשי בדרמה הקומית "פתאום משפחה".

חיים אישיים

היא מתגוררת בניו יורק. 
מאז 2012 היא בזוגיות עם השחקן האמריקאי בובי קנאבלי. ב-2016 נולד בנם הראשון, וב-2017 נולד בנם השני. כמו כן, לבן זוגה ישנו עוד בן מנישואיו הראשונים.
בראסרי לה האל

בראסרי לה האל (באנגלית: Brasserie Les Halles) הוא רשת בראסרי צרפתית שלה סניפים בערים ניו יורק ומיאמי, פלורידה. בעבר היו לה גם סניפים בטוקיו ווושינגטון די. סי..
השף המבצע הוא קרלוס ליאגונו, קודמו היה הסופר ומנחה הטלוויזיה אנתוני בורדיין. המסעדה מגישה מאכלים צרפתיים פשוטים וקלאסיים כמו אסקרגו, כבד אווז, וסטייק טרטר המוכן לפני הסועדים, ונודעת בשל הטוגנים שלה. היא ממוקמת בשדרת פארק ולה קצביה בסמוך. המסעדה מתוארת בספר "סודות מחיי המטבח" כנרת, 2003), אותו כתב אנתוני בורדיין, שמביא רבים ממתכוני לה האל בספרו "Anthony Bourdain's Les Halles Cookbook". המסעדה נקראת על שם לה אל, שוק סיטונאי מרכזי היסטורי בפריז, צרפת.
הסניף בוושינגטון נסגר באמצע נובמבר 2008 אחרי שהיה פעיל במשך חמש עשרה שנה. הבעלים פיליפ לאז’וני ציין כסיבה לכך קשיים בהשגת רישיון חדש.
היסטוריה של הספורט

פרה היסטוריה

המונח פרה-היסטוריה מתאר את ההיסטוריה האנושית לפני התפתחות הכתב, ובאזורים מסוימים בכדור הארץ, הפרה-היסטוריה למעשה מתמשכת עד להגעת האירופאים הראשונים, אשר תיעדו לראשונה את החברות המקומיות בכתב. מספר ציורי מערות שהתגלו בין היתר בצרפת, אפריקה ואוסטרליה מצביעים על עדות לקשתות (שימוש בחץ וקשת) לצרכים טקסיים (ולא מעשיים). חלק מן הציורים בני כ-30,000 שנים. השימוש באמנות מצביע על עניין בכישורים אשר אינם קשורים לצורכי ההישרדות הבסיסיים ולעובדה כי היה קיים גם זמן פנוי בתקופה זו. בציורים מוצגות פעילויות לא-תכליתיות, טקסיות, אחרות. לפיכך, למרות שמדובר בעדות ישירה מצומצמת לעיסוק בספורט, ניתן להניח כי הייתה כבר בתקופה זו פעילות דמוית ספורט. 
כאשר ביקר לראשונה קפטן קוק באיי הוואי, ב-1778, הוא דיווח על כך שהילידים עסקו בגלישת גלים. הילידים בהוואיי התעסקו במשחקים וספורט עוד לפני הגעת האירופאים לאזור, כגון משחק דמוי-לקרוס, ריצה ופעילויות אתלטיות אחרות. בני המאיה והאצטקים עסקו אף הם במשחקי כדור רציניים. המגרשים עליהם שיחקו תרבויות אלו משמשים אותנו עד היום כבסיס למספר משחקים.
מראיות היסטוריות אלו ואחרות עולה כי הספורט התפתח במקביל להתפתחות החברה האנושית עצמה.

סין העתיקה

קיימים פרטי אומנות ומבנים הרומזים לכך שהסינים עסקו בספורט כבר בסביבות שנת 4000 לפנה"ס. נראה כי מקור ההתפתחות של פעילויות ספורטיביות בסין היה קשור לעבודות הייצור, אמנות, מלחמה ובידור שבאותה תקופה.
נדמה כי התעמלות הייתה מאוד פופולרית בעברה של סין. כך ללא ספק המצב הוא כיום, כאשר המיומנות הגבוהה של לוליינים סינים הוא דבר מוכר בצורה בינלאומית.
בבייג'ינג ישנו מוזיאון המוקדש לנושא הספורט בסין וההיסטוריה שלו - מוזיאון הספורט הסיני.

מצרים העתיקה

אנדרטאות למלכי מצרים רומזות כי כבר לפני אלפי שנים התעסקו המצרים בספורט, ביניהם ענפי השחיה ודיג. אפשרי כי הדבר אינו מפתיע, בהינתן בחשיבות של הנילוס לחיים במצרים. בין ענפי הספורט האחרים ניתן היה למצוא את ענף הטלת הכידון, קפיצה לגובה והתאבקות.
גם בתקופה זו טבעו של הספורט הפופולרי קשור לפעילויות היומיומיות באותה התקופה.

התפתחויות אירופאיות וגלובליות

על פי הידוע לנו, הספורט הקבוצתי מאפיין בעיקר את התרבויות המערביות. ספורט יחידים, כגון התאבקות וקשתות, תורגל בכל רחבי העולם, אולם הספורט הקבוצתי המודרני צמח באירופה ובעיקר באנגליה. ישנן מספר דוגמאות נגדיות שראוי לציינן, ביניהם קבדי שמוצאו בהודו וכן גם טלאצ'טלי.
הספורט הפך להיות במידה הולכת וגוברת למאורגן ומסודר מתקופת המשחקים האולימפיים בעת העתיקה ועד לימינו. פעילויות שהיו הכרחיות להשגת אוכל ולהישרדות, הפכו להיות פעילויות סדירות המתקיימות לבידור או תחרות, כגון ציד, דיג וגננות. המהפכה התעשייתית והייצור ההמוני יצרו שעות פנאי רבות נוספות ואפשרו צפייה בתחרויות ספורט ונגישות גדולה יותר אליהן.
מגמות אלו נמשכו ואף גברו בעקבות התפתחות תקשורת ההמונים ותקשרות גלובלית. המקצוענות הפכה להיות שכיחה ובכך הוסיפה לעלייה בפופולריות של הספורט. הדבר מזכיר את האידיאל היווני לפיו ניצחון במשחקים היה מבוקש במיוחד ומתוגמל בענף זית, אות לכבוד הרב אותו היה המנצח מקבל בכל רחבי יוון ובמיוחד בעירו.