google/wiki40b huggingface dataset:
משפט גאוס-בונה

משפט גאוס-בונה הוא משפט יסודי בגאומטריה דיפרנציאלית, הקושר את הגאומטריה והטופולוגיה של משטח רימן. לפי המשפט, האינטגרל על העקמומיות של המשטח שווה תמיד למאפיין אוילר שלו. המשפט קרוי על שם גאוס, שהכיר את המשפט אך לא פרסם אותו, ופייר אוסיאן בונה  שפרסם מקרה פרטי שלו ב-1848.

המשפט

יהי M משטח רימן קומפקטי. נסמן ב-K את עקמומיות גאוס של המשטח. אם המשטח נטול שפה, מתקיים , כאשר dA הוא אלמנט השטח של המשטח, ו- הוא מציין אוילר (שהוא תמיד מספר שלם). כידוע, אם המשטח בר-כיוון, אז מציין אוילר שלו שווה ל-, כאשר g הוא הגנוס של המשטח.
אם למשטח יש שפה , נסמן ב- את העקמומיות הגאודזית של השפה. אז , כאשר ds הוא אלמנט האורך של השפה. במקרה שהשפה חלקה למקוטעין, יש לפרש את האינטגרל  כסכום של האינטגרלים על הקטעים החלקים, ועוד סכום הזוויות בפינות. כאשר מפרשים בצורה זו את האינטגרל הקווי, ניתן לראות בבירור כיצד המשפט מכליל תוצאות רבות שקדמו לו; משפט ז'יראר ומשפט דאקרט על פאונים הם תוצאות מיידיות מן המשפט.

דוגמאות והשלכות

הטופולוגיה של משטח רימן קומפקטי אינה מסובכת: מציין אוילר מגדיר את המשטח. עם זאת, על כל מבנה טופולוגי אפשר להשרות את המבנה המטרי באינסוף דרכים. משפט גאוס-בונה מראה שבכל הדרכים האלה אינטגרל העקמומיות הוא קבוע. במלים אחרות (כשאין למשטח שפה), העקמומיות הממוצעת עומדת ביחס הפוך לשטח. לדוגמה, מציין אוילר של כדור הוא 2. עקמומיות-גאוס של כדור נעשית קטנה יותר ככל שהכדור גדל: העקמומיות של כדור ברדיוס R היא . לפי משפט גאוס-בונה, יוצא ששטח הכדור כפול העקמומיות הקבועה הזו שווה תמיד ל-. 
הקומפקטיות היא תנאי הכרחי במשפט: לעיגול היחידה הפתוח עקמומיות אפס, ולכן האינטגרל של העקמומיות שווה גם הוא לאפס; אבל לעיגול יש מציין אוילר 1. אכן, אם מוסיפים לכדור הפתוח את השפה שלו, השוויון מתקיים, משום שהאינטגרל על פני עקמומיות השפה הוא .
הטורוס, שמציין אוילר שלו הוא 0, מספק דוגמה חשובה נוספת. אפשר לבנות אותו על ידי זיהוי הצלעות המנוגדות בריבוע, כך שהעקמומיות היא אפס בכל נקודה, וממילא העקמומיות הממוצעת היא אפס. כאן התוצאה אינה מפתיעה. אבל השיכון הטבעי של הטורוס במרחב האוקלידי מספקת לו עקמומיות חיובית בחלק החיצוני, ושלילית בחלק הפנימי. משפט גאוס-בונה מבטיח שאלו מאזנות זו את זו, והעקמומיות הממוצעת היא אפס בכל שיכון אפשרי.
טריאנגולציה של משטחים מספקת למשפט גרסאות קומבינטוריות.

הכללות

משפט רימן-רוך ומשפט האינדקס של אטיה-זינגר מכלילים את משפט גאוס-בונה.
אליפות הנשים של NXT

היסטוריה

האליפות הוצגה לראשונה ב-5 באפריל 2013 ברסלמניה אקסס. ב-30 במאי (בפרק ששודר שבוע לאחר מכן) סטפני מקמהן בישרה על ההודעה שייערך טורניר אשר יקבע את הזוכה הראשונה באליפות, ארבע דיוות ממחלקת הפיתוח וארבע דיוות מהרוסטר הראשי. אלופת הנשים הראשונה של NXT הוכתרה ב-20 ביוני (בפרק ששודר ב-24 ביולי) כשפייג' גברה על אמה בגמר.
פייג' הצליחה להגן על האליפות שלה באירוע NXT Arrival נגד אמה, אך הג'נרל המנג'ר של התוכנית, ג'ון בראדשו לייפילד, הסיר את חגורת האליפות מפייג' ב-24 באפריל 2014, כי פייג' החזיקה בנוסף בתואר אליפות הדיוות של הרוסטר הראשי, לאחר שניצחה את AJ לי.
עקב כך, טורניר לקביעת אלופת הנשים השנייה של NXT החל שבוע לאחר מכן. המתאבקות שהגיעו לגמר שנערך באירוע NXT TakeOver היו שארלוט ונטליה, כששארלוט מנצחת את האחרונה וזוכה באליפות. ב-16 בספטמבר 2015, הג'נרל מנג'ר, וויליאם ריגל, הודיע שביילי תגן על האליפות שלה נגד סשה בנקס בקרב המרכזי של האירוע NXT TakeOver: Respect. סוג הקרב היה חצי שעה תחת תנאי "אשת הברזל" הראשון בתולדות ה-WWE (מטרת הקרב היא לצבור כמה שיותר הכרעות בתוך זמן מוגדר). בקרב זה, ביילי ניצחה את בנקס לאחר שהחזיקה בשלוש הכרעות לעומת שתיים של בנקס.
ב-1 באפריל 2017 במהלך הרסלמניה אקסס, הג'נרל מנג'ר של NXT, וויליאם ריגל, הודיע שכל חגורות האליפות של NXT יעוצבו מחדש. חגורות האליפות החדשות נחשפו באירוע NXT TakeOver: Orlando.
אריק היינריקס

ביוגרפיה

היינריקס נולד בהלסינקי שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד), למשפחה ממוצא שוודי. הוא למד פילוסופיה באוניברסיטת הלסינקי, ועבד זמן מה כעיתונאי. אולם כמו צעירים פיניים רבים התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם לצד הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. זאת בתקווה לשחרר את ארצו מהכובש הרוסי השנוא. לאחר שארצו זכתה בעצמאות חזר אליה והצטרף אל תנועת "המשמרות הלבנים", הוא לחם בהצטיינות במלחמת האזרחים הפינית, ולאחריה המשיך לשרת בצבא פינלנד הטרי. בתחילת "מלחמת החורף" קיבל את הפיקוד על הקורפוס השלישי, וחנה לצד האראלד אקוויסט (שפיקד על הקורפוס השני) מול הארמייה השביעית הרוסית. בתחילה הקורפוסים שלהם לא פעלו באופן משמעותי, אולם בהדרגה תגברו הרוסים את האזור והיינריקס ואוקיסט לא יכלו לעמוד בלחץ. המפקד העליון של החזית הוגו אוסטרמן ביקש משר ההגנה קארל גוסטף אמיל מנרהיים אישור לסגת, אולם מנרהיים סרב. הוא סילק מהפיקוד באזור את אוסטרמן, ומינה את היינריקס במקומו. במרץ 1940 נכנעה פינלנד.
לאחר המלחמה מונה היינריקס לרמטכ"ל, אולם שנה לאחר מכן עזב את התפקיד. לאחר המלחמה טען הגנרל פרידריך פאולוס, שבאחת מפגישותיו עמו גילה לו בסוד על תוכנית גרמניה לתקוף את ברית המועצות (מבצע ברברוסה). הטענה היא ככל הנראה שקרית, והפינים יודעו על המבצע רק באזור סוף מאי 1941. הוא לקח חלק פעיל במלחמת ההמשך, כאשר פיקד על כל חזית מפרץ קרליה ולדוגה-קרליה. ב-1942 מונה שוב לרמטכ"ל, הוא ערך מספר נסיעות לגרמניה הנאצית כדי לתאם פעולות עמה, באחת מהפעמים אף נפגש עם אדולף היטלר. בסוף ינואר 1944 עשה היינריקס ניסיון להגיע להסכם שלום עם ברית המועצות, ושגרירים פינים ביקרו במוסקבה, אולם המשא ומתן התפוצץ והיינריקס נאלץ לבצע נסיעה נוספת לגרמניה כדי להסביר את המצב הלא נעים. בסופו של דבר נחתם אותה שנה הסכם שלום עם רוסיה. היינריקס התפטר, וזכה בצלב מנרהיים. הוא נפטר בהלסינקי בשנת 1965.
פייטרה מיידה

ביוגרפיה

מיידה נולדה בגטבורג ולמדה בלט בילדותה.
ב-2005 התפרסמה שהשתתפה בתחרות סטנד אפ וב-2009 זכתה בפרס "הקומיקאית הטובה בשוודיה".
ב-2007 החלה להשתתף באופן קבוע בתוכנית הסאטירה הפוליטית "הפרלמנט".
ב-2009 הנחתה את תחרות ה"מלודיפסטיבלן".
ב-2010 החל שידורה של תוכנית האירוח בהנחייתה, "המופע של פייטרה מיידה".
ב-2011 הנחתה את טקס פרסי הגולדבאג (Guldbagge) - פרס הקולנוע השוודי.
מיידה הנחתה פעמיים את תחרות האירוויזיון, והיא הראשונה שהנחתה לבד את האירוויזיון מאז מארי קנדי ב-1995. בנוסף, הנחתה את אירוע "הלהיטים הגדולים של האירוויזיון".
היא לקחה חלק בדיבוב לשוודית של הסרט "מוצאים את דורי".
מיידה היא אם לבת.
אוטו (מגזין)

מגזין אוטו הוא מגזין הרכב הוותיק ביותר בישראל, המתפרסם אחת לחודש. דני פרומצ'נקו הוא העורך האחראי והבעלים של המגזין. 
המגזין נוסד בשנת 1986, על ידי מר רוני אהרונוביץ' אשר אף שימש כעורכו בשנים 1986–1993. מערכת המגזין הייתה בעבר בגבעתיים, וכיום ממוקמת בפתח תקווה.
עיסוקה העיקרי של מערכת אוטו היא הפצת מידע אודות ענף הרכב על תחומיו השונים - החל מידיעות חדשותיות ועד מתן חוות דעת על כלי רכב חדשים. במהלך השנים קמה קבוצת "אוטו מגזין", שמוציאה לאור את קטלוג אוטו בתחילת כל שנת דגם (בשנים האחרונות - בכל אמצע שנת דגם). בין נובמבר 2001  וינואר 2010 הוציאה הקבוצה לאור גם את מוסף אוטו שטח. 
אתר מגזין אוטו הוקם לראשונה בסוף שנות ה-90. מאז חודש האתר שלוש פעמים, כאשר האתר החדש עלה לאוויר במתכונתו הנוכחית בפברואר 2018
טקיג'ירו אונישי

ראשית הקריירה הצבאית

אונישי נולד בכפר אשידה במחוז היוגו. הוא סיים את לימודיו במחזור ה-40 של האקדמיה הימית הקיסרית בשנת 1912, במקום ה-20 מתוך 144 צוערים. בעת היותו פרח קצונה שירת אונישי על סיפון הסיירת "סויה" ועל סיפון סיירת המערכה "צוקובה", ולאחר שקיבל דרגת אנסיין עבר לשרת על סיפון אוניית המערכה "קוואצ'י".
בהיותו לוטננט מדרג זוטר עבר אונישי לשרת על סיפון נושאת המטוסים הימיים "וקאיאמה", שם סייע בהקמת 
שירות האוויר של הצי הקיסרי היפני. ב-1918 נשלח לאנגליה ולצרפת על מנת ללמוד אודות ההתפתחויות האחרונות בקרבות אוויר לאחר מלחמת העולם הראשונה. עם שובו ליפן הוא קיבל את דרגת הלוטננט, והוצב בפיקוד האווירי של הבסיס הימי ביוקוסוקה. לאחר מכן המשיך לשרת בתפקידי מטה שונים, ואף שימש מדריך טיסה, וב-1924 קיבל דרגת לוטננט קומנדר.
בשנת 1928 עבר לשרת על סיפון נושאת המטוסים שוהו, בה פיקד על טייסת האונייה. ב-15 בנובמבר 1932 התמנה אונישי לקצין המבצעים של נושאת המטוסים קאגה, ושנה לאחר מכן קיבל דרגת קפטן. ב-15 בנובמבר 1939 הוא קיבל דרגת אדמירל משנה והיה לראש מטה הצי האווירי ה-11.

מלחמת העולם השנייה

בראשית המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט עמד אונישי בראש מחלקת פיתוח התעופה הימית במשרד החימוש, והיה אחראי על היבטים טכניים של ההתקפה על פרל הארבור, יחד עם מינורו גנדה. לאחר מכן מילא הצי האווירי ה-11 תפקיד מרכזי בכיבוש הפיליפינים מידי האמריקנים.
ב-1 במאי 1943 קיבל אונישי דרגת תת-אדמירל, ובאוקטובר של השנה לאחר מכן קיבל את הפיקוד על הצי האווירי הראשון בבסיסו שבצפון הפיליפינים. לאחר אובדן איי מריאנה ב-1944 קיבל אונישי הוראה להשמיד את נושאות המטוסים האמריקניות, והחל לשלוח טייסי קמיקזה כנגד אוניות בעלות הברית. בעת פגישה ב-19 באוקטובר אמר אונישי לפקודיו שהדרך היחידה להפיק את המקסימום מכוחותיהם הנחותים היא לערוך התקפות התאבדות תוך שימוש במטוסי A6M זירו חמושים בפצצות במשקל 250 קילוגרם, שיצללו לתוך אוניות האויב.
במאי 1945 נקרא אונישי לשוב לטוקיו, שם לסגן ראש מטה הצי הקיסרי. גם בימים האחרונים של המלחמה קרא אונישי להמשך המאבק בבעלות הברית ואמר שאם המדינה תקבל על עצמה 20 מיליון קורבנות, הניצחון יהיה שלהם.

מותו

אונישי התאבד במגוריו ב-16 באוגוסט 1945, לאחר כניעת האימפריה היפנית ללא תנאים. במכתב ההתאבדות שלו הביע אונישי צער על 4,000 הטייסים ששלח אל מותם, וביקש מהאזרחים ששרדו לסייע בשיקום יפן ובהשגת שלום. הוא הציע את חייו ככפרה על הפגיעה בטייסי הקמיקזה ובמשפחותיהם. לאחר מכן ביצע ספוקו בעצמו, ולא נעזר במי שיערוף את ראשו. הוא מת מפצעיו כעבור 15 שעות.
הפגיון בו השתמש אונישי כדי להתאבד נמצא במקדש יסוקוני בטוקיו, ואפרו נטמן במקדש הזן סוג'י ג'י שביוקוהמה, ובבית הקברות הציבורי בכפר הולדתו אשידה.
טיסה 203 של אוויאנקה

הטיסה

המטוס שנרכש מחברת "פאן אם", היה מדגם בואינג 727-21 עם מספר רישום HK-1803. הוא המריא כמתוכנן ב-7:13 בבוקר, חמש דקות לאחר מכן, מטען שהונח ליד מכל הדלק התפוצץ בגובה 13,000 רגל. הפיצוץ קרע את המטוס לגזרים: אזור האף הופרד מהחלק האחורי, אשר ירד בלהבות. כל 107 האנשים על המטוס נהרגו, כמו גם שלושה אנשים על הקרקע שנהרגו משברי המטוס הנופלים. על פי התחקירים, אדם לבוש חליפה הביא את הפצצה במזוודה.]

לאחר האירוע

פיצוץ טיסה 203 הייתה הפשיעה הפלילית הקטלנית ביותר בעשרות שנות אלימות בקולומביה. פבלו אסקובר מנהיג קרטל הסמים מדיין תכנן את הפיגוע, בתקווה שיצליח להרוג את המועמד לנשיאות קולומביה ב-1990 ססאר גוויריה. יחד עם זאת, גוויריה לא היה על המטוס, והפך להיות נשיא קולומביה. שני אמריקאים היו בין המתים, מה שגרם לממשל בוש להתחיל פעילות תמיכה מודיעינית במטרה למצוא את אסקובר.
דנדי מוניוס מוסקרה, המתנקש הראשי של קרטל מדיין, הורשע בפיגוע בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית, ונידון ל-10 מאסרי עולם.

התפתחויות

ב-28 בנובמבר 2016, העיתון הקולומביאני העיתון El Espectador החל לפרסם תחקירים בהיקף של 8 פרקים, בנוגע לטיסה 203. נטען כי הפיצוץ נגרם על ידי תקלה במשאבת הדלק בתוך המיכל, תקלה אשר דווחה מספר פעמים בעבר.
צבי שפילמן

ביוגרפיה

שפילמן נולד בפולין בשנת 1925, ובגיל 8 עלה לארץ ישראל. את הכשרתו המקצועית קיבל כמורה לביולוגיה, אך עם נישואיו למרים רוזנר, בתה של מייסדת אולפני הרצליה מרגוט קלאוזנר, הצטרף בשנת 1952 להנהלת האולפנים. תחת ניהולו הוקם והופעל "אולפן 1" - האולפן הגדול והמרכזי. ב-1961 ניהל את צילומי משפט אייכמן.
ב-1965 פרש שפילמן מהעסק המשפחתי והקים את חברת ההפקות "ישראפילם", שהתמחתה במתן שירותי הפקה לסרטים זרים, אותו ניהל יחד עם אלכס מסיס. תוך זמן קצר הצטרף כשותף לחברה שלמה מוגרבי. במקביל הפיקה החברה סרטים ישראלים.
בשנת 2000, האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה העניקה למפיק צבי שפילמן, פרס על מפעל חיים.
שפילמן נפטר ב-2013. נקבר בקיבוץ חורשים.

סרטיו

בין הסרטים שהפיק שפילמן ניתן למצוא את "מותו של יהודי" (1969), "השמלה" של ג'אד נאמן, אורח בעונה מתה (1970), "אחד משלנו" של אורי ובני ברבש ו"אלף נשיקות קטנות" של מירה רקאנטי. ב-2008 הפיקה החברה את הסרט "סוף שבוע בתל אביב" וב-2011 את הסרט "סלסה תל אביב".
שפילמן לקח חלק בצילומי סצנת הסיום של הסרט "רשימת שינדלר" זוכה האוסקר, בה הניצולים והשחקנים שמגלמים אותם בסרט, מגיעים יחד אל קברו של אוסקר שינדלר בירושלים.
ישראפילם של צבי שפילמן לקחה חלק גם חלק בהפקת צילומי סצנת הפתיחה של "אל תתעסקו עם הזוהן" של אדם סנדלר שצולמה בישראל.
שפילמן הפיק סרט בשם "בן-גוריון זוכר", המלווה את דוד בן-גוריון בתחנות שונות בחייו. הקרנת הבכורה הייתה ב-6 באוקטובר 1973, היום בו פרצה מלחמת יום הכיפורים, ובעקבות כך הסרט נגנז. שפילמן ניסה להפיץ את הסרט אך ללא הצלחה. ב-2011 שודרו חלקים מהסרט בתוכנית צינור לילה בערוץ 10. וב 2015 שודר הסרט לראשונה בערוץ 1
את התסריט לסרט "סוף שבוע בתל אביב", בחר צבי שפילמן, אחרי שהיה נוכח בפיצ'ינג השנתי של סטודנטים לקולנוע באוניברסיטת תל אביב, גם בגיל 80, הוא היה מחובר ליוצרים צעירים, הסרט זכה בפרס "חביב הקהל" בפסטיבל מוסקבה 2008 והתמודד בתחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים בירושלים. והיה מועמד לשישה פרסי אופיר.
עדיה מאירצ'ק

תבנית ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים.
עדיה מאירצ'ק (נולדה בשנת 1962) היא דוגמנית עבר ישראלית.

ביוגרפיה

מאירצ'ק התפרסמה לראשונה בגיל 17, כשנחשף שבין היתר, ניהלה מערכת יחסים עם דן בן אמוץ, נרשמה תחילה לחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב אך עזבה את הלימודים לאחר שנה שהחלה לעסוק בדוגמנות.
ב-1985 הצטלמה למגזין מוניטין על ידי צלם האופנה בן לם, ולאחר מכן החלה לעבוד עמו באופן קבוע.
בסוף מרץ 1986 היא נעצרה במלון המלך שלמה באילת לאחר שנמצאו ברשותה סמים. היא הואשמה בשימוש, החזקה וסחר בסמים. באוקטובר 1986 נדונה לארבעה חודשי מאסר על תנאי לאחר שהורשעה רק בהחזקת סמים.
היא הייתה דוגמנית מסלול מובילה. בין היתר, היא דיגמנה דגמים של המעצבת תמרה יובל ג'ונס.
ב-2008 לקחה חלק בתצוגה של ירון מינקובסקי שנערכה במלון אינטרקונטיננטל בתל אביב במטרה לגיוס תרומות, ב-2009 הופיעה בקמפיין של המעצבת דורית שדה.
היא נשואה ואם לשלושה ילדים.
דיוויזיית השריון התשיעית (ארצות הברית)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 ביולי 1942 לאחר הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. כמפקדה הראשון מונה ג'פרי קיז, אשר בספטמבר של אותה שנה הוחלף בידי ג'ון לאונרד. הדיוויזיה הוצבה בפורט ריילי, קנזס והעבירה למעלה משנתיים באימונים. הדיוויזיה השתתפה במבצע פורטיטיוד - מבצע דגל כוזב שנועד לשטות בגרמנים ולגרום להם להאמין שבעלות הברית מתכננות נחיתה בפה-דה-קאלה, בעוד שהנחיתה האמיתית התבצע בנורמנדי. הדיוויזיה הייתה אחת הדיוויזיות האמתיות היחידות שהשתתפו במבצע - רובן היו מומצאות. בספטמבר 1944 נשלחה הדיוויזיה לבריטניה ואז נחתה בנורמנדי, לאחר שהנחיתות העיקריות כבר הסתיימו. הדיוויזיה נכללה במסגרת הקורפוס ה-8 של טרוי מידלטון, אשר היה חלק מהארמייה הראשונה של קורטני הודג'ס. הדיוויזיה שימשה בתחילה ככוח סיור בגבול גרמניה-לוקסמבורג, וכאשר בדצמבר 1944 פתחו הגרמנים במתקפת הארדנים, מצאו עצמם חייליו של לאונרד חסרי כל ניסיון קרבי. הדיוויזיה לחמה באומץ במהלך המצור על בסטון וקרב סן וית. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה.
ב-7 במרץ גילו אנשיו כי למרות הניסיונות לפוצץ אותו בידי הגרמנים (בין היתר באמצעות V-2), גשר לודנדורף על הריין באזור רמאגן עדיין עומד על תלו. הגשר אפשר לבעלות הברית לחצות את הריין אל תוך גרמניה עצמה במהירות. בעיני בעלות הברית, המאורע הזה נקרא "הנס של רמאגן". גנרל דווייט אייזנהאואר אמר על הגשר כי "הוא שווה את משקלו בזהב". שלט גדול נתלה על אחד ממגדלי האבן ונכתב בו "חצה את נהר הריין ברגליים יבשות באדיבות הדיוויזיה המשוריינת ה-9". היטלר זעם על המחדל שאפשר את לכידת הגשר, דן להורג חמישה קצינים והחליף את גרד פון רונדשטט באלברט קסלרינג בתפקיד האוברבפסלהאבר ווסט (המפקד העליון במערב). ב-15 במרץ התמוטט הגשר לפתע, אך עד אז כבר הפעילו האמריקנים על הנהר מספר גשרים צפים, וראש גשר מעבר לו. הדיוויזיה השתתפה בהצטיינות בקרב רמאגן, ועל חלקה בו קיבלו כל יחידותיה עיטור גבורה נשיאותי (Presidential Unit Citation). לאחר מכן הדיוויזיה נעה דרומה ומזרחה בתוך גרמניה מעבר לנהר לאהן, כבשה את לימבורג, לייפציג ופרנקפורט וסייעה בכיבוש כיס הרוהר. הדיוויזיה הוסטה לכיוון צ'כוסלובקיה כשהמלחמה הסתיימה ב-8 במאי 1945.
עם סיום המלחמה הוחזרה הדיוויזיה לארצות הברית. ב-13 באוקטובר 1945 פורקה הדיוויזיה. באותו היום הצטלמו חיילי הדיוויזיה עם השלט המקורי שהוצב על גשר לודנדורף.  השלט נמצא כיום בתצוגה במוזיאון פטון לחיל השריון והפרשים בפורט נוקס, קנטאקי, מעל טנק M26 פרשינג.
חוק יסוד: הצבא

הסבר

הסמכות להפעלת צה"ל, מצויה בידי כל הממשלה. 
לראש הממשלה אין מעמד מיוחד להפעיל את צה"ל כמו שקיים במדינות אחרות כמו בארצות הברית למשל, 
ושר הביטחון צריך להפעיל את הצבא על פי החלטות הממשלה.
פרידריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

ביוגרפיה

ברנהרד נולד בשנת 1357, למגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולקתרינה מאנהלט-ברנבורג, בתם של ברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג ואגנס מסקסוניה.
בשנת 1373 מת אביו מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ופרידריך ירש את נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל. אולם מכיוון שהיה קטין, שלט אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-גטינגן כעוצר עד לשנת 1381. בעקבות מות אביו פרצה מלחמת הירושה של לינבורג, וכתוצאה ממנה השתלטו ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג ואחיו אלברכט מסקסוניה-ויטנברג, דוכס לינבורג על שטחי נסיכות לינבורג. בשנת 1374 נחתם הסכם בין הצדדים, שפרידריך ואחיו יירשו את הנחלות לאחר מותם של ונצל ואלברכט, אולם אחיו היינריך סירב לקבל את ההסכם. בשנת 1386 התחתנו פרידריך ואחיו ברנהרד עם בנותיו של ונצל, ולאחר מותו של ונצל כתוצאה מהרעלה, ירשו שלושת האחים את הנחלות.
במאי 1400 השתתף פרידריך בוועידה של נסיכי האימפריה הרומית הקדושה בפרנקפורט נגד ונצל, מלך גרמניה, ויש היסטוריונים שטוענים שאף הוכתר במהלכה כאנטי-מלך. בדרכו לביתו נרצח פרידריך ב-5 ביוני על ידי היינריך השביעי, רוזן ולדק ואנשיו פרידריך פון הרטינגהאוזן וקונרד פון פלקנברג, ואחיו ירשו את נחלותיו.
שקיפות (אופטיקה)

שקיפות היא תכונה אופטית של תווך המבטאת את יכולתו להעביר קרינה אלקטרומגנטית ובפרט אור מבלי לפזרה או לבלוע אותה. ככל שהחומר שקוף יותר אחוז הקרינה המועבר בתווך גדול יותר. חומר שקוף למחצה, כלומר המאפשר מעבר של אור אך מפזר אותו, מכונה "חומר זָכוּךְ" (transluscent), חומר שאינו שקוף מכונה "חומר אָטוּם". שקיפות נובעת מחוסר היכולת של הקרינה לבצע אינטראקציה עם האלקטרונים או המולקולות שבתווך. מידת השקיפות של חומרים שונה באורכי גל שונים, תחומים שונים בספקטרום מבצעים אינטראקציות שונות עם חומרים שונים. חומר שהוא שקוף בתכונותיו האלקטרוניות יכול להיות זכוך, כתוצאה מפיזורים פנימיים. תרחיף (לדוגמה ערפל, חלב) אינו שקוף כי החלקיקים הרבים בתוכו מפזרים את האור לכיוונים שונים, על אף שהחומרים כשלעצמם (מים, אוויר, שומן) שקופים. מוצק רב גבישי (לדוגמה מלח בישול, אלומינה) יכול להיות שקוף בתכונותיו הבסיסיות אך לא בנפח גדול, כי הגבישונים הרבים מפזרים את האור בכיוונים שונים, אף שכל גבישון כשלעצמו שקוף.

דוגמאות

האטמוספירה שקופה לאור נראה, עם עומק חדירה ממוצע של כמה עשרות קילומטרים, המשתנה על פי ראות אטמוספירית בכל מזג אוויר. האטמוספירה שקופה גם לחלקים של הקרינה התת-אדומה, אך חלקים מסוימים בתת-אדום נחסמים באטמוספירה מכוון שהם משרים סיבובים וויברציות מולקולריות (בעיקר על מולקולות מים ופחמן דו-חמצני).
שכבת האוזון אינה שקופה לקרינה על-סגולה בזכות שכבת האוזון, פיזור ריילי גורם לכך שהאטמוספירה יותר זכוכה לכחול מאשר לשאר הצבעים ומסיבה זו השמיים כחולים.
קרינת הרקע הקוסמית היא שריד מתקופה בה היקום הצעיר שינה את מצבו מאטום לשקוף. עד כ-200,000 שנים לאחר המפץ הגדול היקום הורכב בעיקרו מפלזמת מימן אטומה מאד, אולם כשהיקום התרחב והתקרר יוני המימן עברו ריקומבינציה והפכו לאטומים שהם במידה רבה שקופים לקרינה.
זכוכית שקופה מכוון שמבנה פסי האנרגיה בה לא מאפשר אינטראקציה של התחום הנראה של הספקטרום עם האלקטרונים בחומר, אולם קרינת על-סגול מסוגלת לבצע עירורים אלו ולכן הזכוכית אטומה לקרינה זו. אילוח של זכוכית בחומרים שונים מסוגל לגרום לכך שצבעים מסוימים ייבלעו בחומר ועל ידי כך הזכוכית תהפוך לצבעונית.
עזרא טיסונה

ביוגרפיה

משפחת טיסונה נמנית עם עדת האורפלים הירושלמית. בשנות ה-70 נודע עזרא טיסונה כשחקן שש בש מקצועי. ב-1977 הופיע שמו ברשימת ה-11 לצד אחיו, אלי. משטרת ישראל חשדה כי קריירת השש-בש שלו היא מסווה לפעילות בלתי חוקית הכוללת הימורים, בלדרות סמים ואלימות. בעקבות הפרסום עזב טיסונה את הארץ והצטרף לאחיו שהקים חווה לגידול דגים וירקות בג'מייקה כעבור מספר שנים שב לארץ.  אלי נשאר בג'מייקה ופיתח קשרים ענפים עם צמרת השלטון הג'מייקני. לאחר שסופה טרופית החריבה את החווה שלו, הוא עבר לקולומביה והקים גם בה חווה. שלטונות ארצות הברית החלו לחשוד בו שהוא עוסק בבלדרות סמים, הוא נתפס וריצה עונש מאסר של 19 שנים בארצות הברית, לאחר שהורשע בהלבנת עשרות מיליוני דולרים עבור ארגון הסמים הקולומביאני קאלי.
ב-1989 ניהל ספינת הימורים מצרית (sea princess) שפעלה מול חופי ישראל בים התיכון.
בראשית שנות ה-90 הוציא קלטת וידאו בשם "שיטת טיסונה להרוויח בבלאק ג'ק". בהמשך תבע טיסונה את ערוץ הקניות אשר סירב להציג את הקלטת למכירה.
לאחר מכן היה מעורב ביוזמה של קבוצת משקיעים בראשות ראובן גבריאלי להקמת קזינו ביריחו. בסופו של דבר הוקם הקזינו על ידי קבוצה אחרת בראשות מרטין שלאף.
ב-1999 התמודד לכנסת במסגרת רשימת "קזינו" שקיבלה 6540 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.
ב-2001 הקימו טיסונה והקבלן שלום גניש שוק פשפשים במיאמי, פלורידה. 
אחיו יוסי הוא חבר מרכז הליכוד.
אנג'ליקה אגורבש

ביוגרפיה

אגורבש נולדה במינסק, ב-1988 הייתה הראשונה לזכות בתואר "מיס בלארוס", באותו זמן גם הייתה סטודנטית באקדמיה הבלארוסית לאומנויות. מ-1990 ועד 1995 הייתה חברה בהרכב המוזיקלי "erasy", ב-1991 קיבלה את התואר השני של "מיס פוטו ברית המועצות" עקב היותה הדוגמנית המצולמת ביותר בבלרוס, לאחר עזיבתה של ההרכב המוזיקלי בו הייתה חברה היא הוציאה מספר סינגלים וב-2002 הוציאה את האלבום "The Farewell Kiss of Lika Yalinskaya".
היא זכתה בתחרות בגמר הלאומית של בלארוס עבור אירוויזיון 2005 עם השיר "Boys and Girls" בלדת רוק אודות משבר בני הערובה בבסלאן, לאחר שהשיר קיבל ביקורות ירודות ברחבי אירופה, רשות השידור הבלארוסית אישרה לה להופיע באירוויזיון עם שיר אחר, היא עמדה במקור לבצע במקום זאת את שירו של צביקה פיק "Show Me Your Love" אך לבסוף בחרה בשיר "Love Me Tonight", במהלך הופעתה באירוויזיון החליפה בגדים על הבמה בביצוע גרנדיוזי, לבסוף סיימה במקום ה-13 בחצי הגמר ולא עלתה לגמר האירוויזיון.
ב-1987 בהיותה בת שבע עשרה נישאה לבעלה הראשון וב-1988 נולדה בתה, ב-2002 נישאה לאיש העסקים ניקולאי אגורבש ולהם שני בנים.
הרפרס בזאר

הארפרס בזאר (באנגלית: Harper's Bazaar) ולעיתים רק "בזאר" (Bazaar) הוא כתב עת אמריקאי לענייני אופנה. כתב העת נוסד ב-1867 והיה באותה העת מגזין האופנה הראשון בארצות הברית. כתב העת היה עם הזמן למוביל בעולם האופנה ובשורות כתביו וצלמיו מנה בין השאר את אנדי וורהול, דיאנה פרילנד, דיאן ארבוס וריצ'רד אבדון. כתב העת היה לאחד ממגזיני האופנה הוותיקים והבולטים בעולם, יחדיו עם ווג ו-Elle.
במהלך המאה ה-19 הארפרס בזאר היה שבועון אשר יצא תחת בית ההוצאה לאור "הרפר" (Harper), אך החל מ-1901 הפך לירחון. ב-1913 נמכר כתב העת לידי איש העסקים ויליאם רנדולף הרסט, אשר לבסוף העביר השליטה לידי חברת ההוצאה לאור שבבעלותו - הירסט (Hearst). שינוי הבעלות גרר גם לעיתים שינוי בשם - אשר קוצר ל"בזאר" בלבד, אך כתב העת עדיין מוכר בשמו המקורי אשר למותג.
בעקבות הצלחתו נוסדו לו גרסאות בינלאומיות, בין השאר באוסטרליה, רוסיה ובבריטניה (שם יצא גם תחת השם Harpers & Queen בעקבות איחוד עם המגזין קווין), אשר היה לתחילת דרכה של עורכת האופנה הנודעת אנה וינטור.
אילן צ'סטר

ביוגרפיה

אילן צ'סטר נולד וגדל בישראל, במשפחה יהודית. כילד הוא שמע מוזיקה צרפתית ואיטלקית  ומאוחר יותר הוא הוקסם מהרית'ם אנד בלוז האמריקאי (ריי צ'ארלס, סטיבי וונדר) ותנועת הרוק הבריטי (הביטלס, יס, ג'טרו טול).  בשנות השישים והשבעים היה חבר להקות רוק ופופ כמו "Trams", ו-"Way". הוא החל בקריירת סולו בשנת 1983 ובמהרה התפרסם בוונצואלה ובעולם הלטיני. 
צ'סטר הוא מוזיקאי רב-תחומי, זמר ומלחין שמשלב טווח רחב של השפעות מוזיקליות  שהושפע מטיטו רודריגז (Tito Rodriquez), הנגן הרב-כלי הפורטוריקני שהיה מחלוצי סצנת המוזיקה הלטינית בניו יורק. המוזיקה שלו כוללת מרכיבים מהמוזיקה הקלאסית, ג'אז, מוזיקה אפרו-קריביית ומוזיקה ונצואלית. 
אחרי אלבומים מוצלחים כמו Amistad", " Solo faltas tu", "ASI", "Songs Books of Venezuelan Love", Vols. 1, 2 & 3, הוא זכה לתהילה רבה יותר עם אלבום הפלטינה שלו "Navideno Heart" והאוסף של ה-6 CD שמכר 500,000 עותקים תוך שבועות ספורים בוונצואלה לבדה. אחדים משיריו נעשו ללהיטים בינלאומיים ועשו להם גרסאות כיסוי זמרים כמו מארק אנתוני, צ'או פליסיאנו (Cheo Feliciano) וקאיין (Chayenne).