google/wiki40b huggingface dataset:
קפלת ההרשעה וכפיית הצלב

קפלת ההרשעה וכפיית הצלב היא קפלה נוצרית קתולית, השוכנת בתחנה השנייה של הוויה דולורוזה, ונמצאת בחזקת משמורת ארץ הקודש הפרנציסקנית. לפי המסורת הנוצרית, במקום זה נכפה הצלב על גבו של ישו לאחר שהורשע בידי פונטיוס פילטוס בפרטוריום שבתחנה הראשונה, והולקה בקפלת ההלקאה הסמוכה:
"וַיְהִי כִּשְׁמֹעַ פִּילָטוֹס אֶת־הַדָּבָר הַזֶּה הוֹצִיא אֶת־יֵשׁוּעַ וַיֵּשֶׁב עַל־כִּסֵּא הַמִשְׁפָּט בַּמָּקוֹם הַנִּקְרָא רִצְפָה וּבִלְשׁוֹנָם גַּבְּתָא׃ וְהָעֵת עֶרֶב פֶּסַח וְכַשָּׁעָה הָשִּׁשִּׁית וַיֹּאמֶר אֶל־הַיְּהוּדִים הִנֵּה מַלְכְּכֶם וְהֵם זָעֲקוּ טוּל טוּל צְלֹב אֹתוֹ׃ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם פִּילָטוֹס הֲצָלֹב אֶצְלֹב אֶת־מַלְכְּכֶם וַיַּעֲנוּ רָאשֵׁי הַכֹּהֲנִים אֵין־לָנוּ מֶלֶךְ כִּי אִם־קֵיסָר׃ אָז מְסָרוֹ אֲלֵיהֶם לְהִצָּלֵב וַיִּקְחוּ אֶת־יֵשׁוּעַ וַיּוֹלִיכֻהוּ׃ וַיִּשָּׂא אֶת־צְלוּבוֹ וַיֵּצֵא אֶל־הַמָּקוֹם הַנִּקְרָא מְקוֹם הַגֻּלְגֹּלֶת וּבִלְשׁוֹנָם גָּלְגָּלְתָּא."
— הבשורה על-פי יוחנן, י"ט 13-17

היסטוריה

הקפלה נבנתה בידי האח הפרנציסקני ונדלין הינטרקוייזר (Wendelin Hinterkeuser) בשנת 1903‏ או 1904‏. היא קמה על חורבותיה של כנסייה ביזנטית ששמה אינו ידוע ואשר הפכה למסגד. מאז 1923 פועל בתחנה הראשונה בוויה דולורוזה בית הספר המוסלמי אל-עומריא, אליו הגישה אינה חופשית; ובשל כך הועתק מקום ההרשעה אל התחנה השנייה, וגם הוא מונצח בקפלה.

האתר

בחלק מרצפת הכנסייה שולבו אבנים גדולות ומחורצות שהן חלק מהרחוב המרוצף (ליתוסטרטוס) שנמשך עד למנזר האחיות ציון הסמוך. על פי המסורת הנוצרית, על רצפת רחוב זה נערך משפטו של ישו, אולם הארכאולוגים תמימי דעים כי זהו ריצוף מאוחר לתקופת בית שני, כנראה מן המאה ה-2, מתקופת איליה קפיטולינה. בכניסה לקפלה ניצבת אבן המסמלת את קצהו המזרחי של הליתוסטרטוס, אך זו הייתה קבועה בעבר כ-50 מטרים מזרחה משם, ליד השער החסום המסמן את מוצאה של הסקלה סנטה (גרם המדרגות דרכו הורד ישו מהפרטוריום לאחר שנשפט). 
בשל מגבלות האתר, קבועה הכניסה אל הקפלה בצידה הצפוני, ולא בצד המערבי כמקובל בדרך כלל. המבנה רבוע ונושא חמש כיפות. הכיפות נחות על גבי תופים שבהם קבועים חלונות ויטראז' המתארים סצנות מהפסיון של ישו. הכיפה המרכזית גבוהה וגדולה מארבע האחרות, ונושאת עוד תוף ועליו כיפה קטנה נוספת. עיצוב חלל הפנים של הקפלה אינו יומרני, אך הוא משרה תחושה של ניגודיות, הנובעת משילוב קירות האבן הבהירים עם האפלולית הנגרמת מהאור העמום שחודר דרך חלונות הכיפות ממעל. ארבעה עמודי שיש ורדרד תומכים בתקרת המבנה, ועל הקירות פילסטרים משיש. עמודים ופילסטרים קוריתיים מיניטוריים תומכים בשני המזבחות. 
באפסיס המרכזי מוצגת סצנה המשלבת אלמנטים תלת-ממדיים עם ציור, והמתארת את ישו כשהוא מובל במורד מדרגות הפרטוריום בידי חייל רומי. ישו לבוש בגלימת ארגמן, סמל המלכות, ועוטה את כתר הקוצים; מימינו, במעלה גרם המדרגות ניצב פונטיוס פילטוס הנוטל את ידיו; ובמפלס הרחוב לשמאלו נראים שני עבדים המכינים את הצלב לקראת כפייתו על כתפיו. ממעל רשום בלטינית קטע מהבשורה האפוקריפית על פי פטרוס: "Hic Christus tradebat judicanti se injuste", היינו, "כאן מסר עצמו המשיח לזה ששפטו בלא צדק". בשני האפסיסים הצדדיים ניצבים פסלי ישו מעיסת נייר: בימני הוא נראה בנושאו את הצלב, ובשמאלי כשהוא ניצב בגפו. בגומחה בקיר הדרומי, מול דלת הכניסה, ניצב פסל מתאר את יוחנן בן זבדי כשהוא מנסה להסתיר את המעמד מעיניה של מרים, אם ישו.
אי-שוויון מרקוב

בתורת ההסתברות אי-שוויון מרקוב חוסם את ההסתברות לכך שמשתנה מקרי חיובי יהיה גדול מקבוע נתון. אי שוויון מרקוב (בדומה לאי-שוויון צ'בישב ואי-שוויון קולמוגורוב) הוא אחד מאי-השיוויונים הבסיסיים המשתמשים במושג התוחלת בשביל לאמוד (אם כי לעיתים רבות באופן גס) את פונקציית הצפיפות של משתנה מקרי. לדוגמה, מאי-השוויון נובע שלא ייתכן כי רף הכניסה לעשירון העליון של ההכנסות יהיה פי 12 מהמשכורת הממוצעת. למרות פשטותו, אי-השוויון מאפשר להוכיח תוצאות לא טריוויאליות, כגון החוק החלש של המספרים הגדולים.
אי-שוויון מרקוב קרוי על שם המתמטיקאי הרוסי אנדרי מרקוב, אם כי קיים תיעוד שלו בעבודותיו המוקדמות של פפנוטי צ'בישב שהיה מורו של מרקוב. אי-שוויון מרקוב מכונה גם אי שוויון צ'בישב ואי שוויון ביניימה בספרות מקצועית רבה (בפרט באנליזה), אך אין לבלבל בינו לבין אי-שוויון צ'בישב המפורסם.

הוכחה

מספיק להוכיח עבור פונקציה מדידה חיובית.
f פונקציה מדידה, לכן הקבוצה  מדידה. מתקיים:

נוציא אינטגרל לבג על הקבוצה X משני צידי אי השוויון:

לפי הגדרת אינטגרל לבג על פונקציה מציינת של קבוצה מדידה, מתקיים:

נחלק ב-t ונקבל:

כנדרש.

הוכחה למשתנים מקריים

יהי  משתנה מקרי חיובי רציף (ההוכחה למקרה הבדיד דומה). אזי:
רוג'רס (ארקנסו)

היסטוריה

רוג'רס נקראה על שמו של קפטן צ'ארלס וורינגטון רוג'רס, שהיה סגן הנשיא והמנהל הכללי של חברת הרכבות סנט לואיס – סן פרנסיסקו, שנודעה גם בשם "פריסקו" (Frisco). העיירה נוסדה ב-1881, השנה בה היא חוברה לקו הרכבת. ב-6 ביוני אותה שנה התאגדה רוג'רס כעיירה.
בית העסק הקמעונאי הראשון בעיירה היה בבעלות משפחת סטראוד. עוד לפני הגעתם לרוג'רס החזיקו אלן בראינט סטראוד ובנו, הרלן לפייט סטראוד, בית עסק ביישוב פי רידג' שבמערב ארקנסו. עסק זה הוקם עוד קודם ל-1879 ואלן סטראוד שימש גם כמנהל הדואר בפי רידג' באותה תקופה. ב-1884 מכר ה.ל סטראוד את חלקו בחנות שבפי רידג' ורכש מחסן בפינת רחוב וולנאט והרחוב הראשון ברוג'רס ולעסק שהקים הוא קרא בשם "בית המסחר של סטראוד" (Stroud's Mercantile).
ב-1887 הביא סטראוד את אחיו, איבן גייסן שישמש כמנהל בית העסק החדש שלו. בית העסק המשיך להיות העסק הקמעונאי המוביל ברוג'רס עד לשנות השישים של המאה ה-20. ב-1962 נפתחה ברוג'רס החנות הראשונה של רשת וול-מארט, שהמטה הארגוני שלה שוכן בבירת המחוז הסמוכה, בנטונוויל. בהדרגה הצטמצמה פעילותו של בית העסק הוותיק של סטראוד, עד שב-1993 הוא נסגר.
ב-1912 הקימה מועצת העיר ועדה בהשתתפות אנשי עסקים מקומיים כדי לנהל את ריצופם של רחובות מרכז העיר. למרות התלונות התמידיות על האבק והבוץ ברחובות ולמרות ההתלהבות והתמיכה מצדם של תושבים בולטים בעיר, ההתנצחויות בנוגע לעלות המיזם ולדרך ביצועו, גרמו לעיכוב העבודות עד ליולי 1924. הרחובות רוצפו בלבנים והעבודה הושלמה בדצמבר אותה שנה. ריצוף זה השתמר עד ימינו וב-2010 בוצעו בו עבודות חידוש.
המטה של חברת Daisy Outdoor Products, הידועה בשל רובי האוויר שהיא מייצרת, שוכן ברוג'רס לצד מוזיאון רובי האוויר שלה.
טורא אפורה

תיאור

בין השנים 1925-1922 שהה אריה אלואיל בווינה, אוסטריה, שם למד אמנות והתקרב אל החוגים האקספרסיוניסטים. ב-1924 יצר את סדרת ההדפסים עבור תערוכה של קבוצת "קונסט-שאו" (Kunstschau) שהתקיימה בשנת 1925 בעיר. עם זאת, לא ברור האם אכן הוצגו העבודות בתערוכה זו. ההדפסים יצאו לאור כאלבום בשם "טורה אפורה", שהיה בעל שני שערים - האחד בעברית והשני בגרמנית תחת השם "Graues Band". בשנת 1925 חזר אלואיל לארץ-ישראל, אולם הוא לא הציג אותה מעולם. סדרת ההדפסים הוצגה לראשונה בתערוכה "שבת בקיבוץ", שהתקיימה בשנת 1998 במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן. בשנת 2011 הוצגה הסדרה בשנית באותו מוזיאון בתערוכה "אריה אַלוַאיל: מביתניה לוינה ובחזרה". בשנת 2015 הוצגו העבודות בתערוכה רטרוספקטיבית של האמן במשכן לאמנות ע"ש חיים אתר בעין חרוד ובתערוכה "100 שנות אמנות הדפס בישראל - הסדרות הגדולות" שהוצגה בסדנת ההדפס ירושלים.
שמונת ההדפסים נוצרו בטכניקה של הדפס-אבן, על נייר בגובה של 32 ס"מ וברוחב 24 ס"מ (כ"א). הסדר המיועד של ההדפסים איננו ידוע, אולם הם מציגים דימויים מסוייטים העשויים להתפרש כאלגוריים. בין הדימויים אדם קובר גופה כשברקע שלוש נשים; אדם בבית קברות; אשה המעניקה פרח לילד או גבר; דמות גבר עירום על ברכיו כלצידו אבן ומקל נדודים; דמות גבר כורע בפני אישה ולראשה כתר על רקע עיר העולה בלהבות ועוד. סגנון היצירה של ההדפסים הוא חופשי, ומדגיש את הרישום החופשי של האמן על נייר ההעברה אל פלטת ההדפס. סגנון הרישום מתבסס על שילוב בין כיתמיות לבין ניגודיות בין הדימוי לרקע. חלק מן הדמויות אף נוצרו על ידי יצירת חללים נגטיבים ברישום. בכל העבודות הרישום איננו מגיע לקצוות הפורמט, כי אם מסתיים ב"פתאומית", דבר המעצים את תחושת הדרמה. גליה בר אור טענה כי הסדרה מבטאת "קרע וסכסוך פנימי" המבטאים "חרדה ואבדן לצד מה שנדמה ככמיהה לגאולה ותחיה". וזיהתה בה עירוב של איקונוגרפיה נוצרית ויהודית.
פרשנות ביוגרפית לעבודות הציע מוקי צור שראה בעבודות ביטוי של תקופת שהותו של האמן בביתניה עילית, תקופה שקדמה לנסיעתו של אלואיל לוינה. לעומתו, הדגישו שולה קשת וגדעון עפרת את הממד האלגורי-היסטורי בעבודות, המבטא את גורל העם היהודי.
מחבר לייטנינג

לייטנינג (באנגלית: Lightning, ברק) הוא אפיק נתונים ומַחְבָּר מתח שנוצר על ידי חברת אפל. הוא הוצג ב-12 בספטמבר 2012 במטרה להחליף את קודמו, מחבר ה-30 פינים, ומיועד לחבר התקנים ניידים של החברה כגון מכשירי iPad, אייפון ו-iPod למחשבים, צגים חיצוניים, מצלמות ועוד, ולספק להם חשמל. עם 8 פינים במקום 30, הלייטנינג הוא משמעותית קומפקטי יותר, והוא יכול להיכנס בכל צד. עם זאת, אלא עם נעשה שימוש במתאם, הוא אינו תואם לכבלים וציוד שמיועד לקודמו.

טכנולוגיה

לייטנינג הוא מחבר 8 פינים המעביר אות דיגיטלי. בניגוד למחבר 30 הפינים הישן של אפל שהוא מחליף, ניתן להכניס את הלייטנינג גם כשפניו מופנות מעלה וגם מטה. אפל מציעה מתאמים שונים המאפשרים להשתמש במחבר הלייטנינג בעוד ממשקים, כגון 30 פינים, VGA‏, USB‏,‏ HDMI וכרטיסי SD.
מחבר לייטנינג מקורי מכיל שבב אימות שנועד להקשות על יצרני צד שלישי לייצר אביזרים תואמים ללא אישור של אפל. עם זאת, השבב ניתן לפריצה.
מידות תקע הלייטנינג הן 6.7 מילימטר על 1.5 מילימטר.
סולימאן השני

ביוגרפיה

סולימאן השני היה אחיו של הסולטאן הקודם מהמט הרביעי והיה צעיר ממנו בשלושה וחצי חודשים בלבד. מאחר שעלה לשלטון בגיל 45 שנים, בילה את מרבית חייו בהסגר בקפס על מנת להבטיח שלא ינסה להדיח את הסולטאן השליט. כשבאו להודיעו על הדחת אחיו, סבר שקמו עליו להורגו, וסירב לעזוב את תחומי הארמון. תקופת שלטונו הייתה קצרה ובמהלכה נוהלו ענייני המדינה בידי הוזיר הגדול שבלם מתקפה אוסטרית בסרביה ודיכא מרד בבולגריה.
וראקרוס

היסטוריה

הספרדים הגיעו לראשונה לאזור ב-1518, וגילו שהילידים המקומיים מעבדים זהב. עקב כך נשלחה כעבור שנה משלחת נוספת בהנהגת הרנאן קורטס. במהלך המשלחת קורטס ואנשיו הקימו באזור התיישבות בשם "וייה ריקה דה לה ורה קרוס" (בספרדית: Villa Rica de la Vera Cruz), שמשמעו "הכפר העשיר של הצלב האמיתי". השם מתייחס לזהב שנמצא באזור ולעובדה שהמשלחת של קורטס נחתה באזור ביום שישי הטוב. זו הייתה למעשה ההתיישבות האירופאית הראשונה ביבשת אמריקה (לא כולל האיים הקרובים לה).
העיר שימשה כנמל חשוב וכבסיס לסחר עבדים, כשאלו הגיעו אליה והועברו לשאר חלקי מקסיקו. מכיוון שייצוא זהב וכסף היה הענף המרכזי של העיר, שודדי ים רבים נמשכו אליה. עקב כך הוקם מבצר באי סן חואן דה אולואה הקרוב לעיר באמצע המאה ה-16. ב-1618 פרצה שריפה בקרבת העיר שהפכה חלק גדול ממנה לאפר. ב-1640 הוצב בעיר צי של כ-50 ספינות כהגנה נוספת מפני שודדי הים. למרות ההגנות העיר הותקפה על ידי שודדי ים ב-1683. במהלך יתרת התקופה הקולוניאלית הייתה העיר הנמל החשוב ביותר במלכות המשנה של ספרד החדשה.
מ-1810, במהלך מלחמת העצמאות של מקסיקו, הציבה ספרד כוחות בעיר כדי לשמור על נתיב חופשי בין ספרד לבירת מקסיקו מקסיקו סיטי. ב-1820 הצליחו המורדים בשלטון הספרדי להשתלט על העיר. כוחות מחיל המצב הספרדי שנותר במבצר סן חואן דה אולואה תקפו את העיר ב-1823, ועל עמידתה של העיר מפניהם היא קיבלה את התואר "עיר הרואית". העיר קיבלה תואר זה בפעם השנייה כשהצליחה לעמוד בפני התקפה של צרפת ב-1837, ובפעם השלישית לאחר שארצות הברית פלשה אליה במהלך מלחמת ארצות הברית-מקסיקו ב-1847.
ב-1857 פרצה מלחמת אזרחים במקסיקו בין השמרנים לליברלים וממשלו של הנשיא הליברלי בניטו חוארס ברח ממקסיקו סיטי ועבר לווראקרוס. ב-1861 שלחה ספרד כוחות לכיבוש הנמל, כדי להבטיח את תשלום החובות של מקסיקו לספרד שחוארס השעה. ב-1864 כבשו כוחות צרפתים את העיר כחלק מניסיונם להעביר את מקסיקו לשליטתו של מקסימיליאן הראשון.
ההתקפות האירופאיות הרבות על הנמל דרדרו את מצבו, ובתחילת המאה ה-20 הוא נחשב לאחד הנמלים המסוכנים בחוף של יבשת אמריקה. נשיא מקסיקו באותה עת, פורפיריו דיאס, יצר קשר עם חברות זרות במטרה שישפרו את תשתיות הנמל ויהפכו אותו למודרני.
ב-1914, במהלך המהפכה המקסיקנית, תקפה ארצות הברית וכבשה את העיר במטרה לשמר את המסחר האמריקני במקסיקו. על כך קיבלה וראקרוס בפעם הרביעית את התואר "עיר הרואית". במהלך המאה ה-20 התאגדו פועלי הנמל של וראקרוס ובמאבקם מול הממשל ירד הנמל מגדולתו.

כלכלה

הכלכלה של העיר מסתמכת בעיקר על הנמל, שהוא הגדול, הוותיק והחשוב ביותר במקסיקו. בנוסף הכלכלה המקומית מסתמכת על תיירות, תעשייה הכוללת ייצור כלי רכב ופלדה, ודיג.

חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת וראקרוס שהוקמה ב-1944 ושלומדים בה כ-70,000 סטודנטים.

תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל אריברטו חרה, המציע טיסות לערים מרכזיות במקסיקו ולעיר יוסטון בארצות הברית.
העיר מקושרת בכביש אגרה בעל ארבעה נתיבים למקסיקו סיטי, ובכבישי אגרה אחרים לערים כמו חלפה, בירת מדינת וראקרוס.
Hard out Here

פרשנות מילולית

השיר, שנכתב על ידי אלן בהשתתפות גרג קרסטין, מדבר על דימויי גוף ועל היחס לנשים בתעשיית הבידור. במהלך השיר מעבירה אלן ביקורת על היחס לנשים באמצעות אירוניה. אלן משתמשת בביטויים המראים את הזלזול בנשים ואת היחס אליהן המושפע מהמראה שלהן, ואומרת: "אם את לא במידה 6, את לא נראית טוב / לכן עדיף שתהיי עשירה או טובה בבישול / את צריכה להרזות, כי אנחנו לא יכולים לראות את העצמות שלך". המסר של השיר מתפרש כתגובה לשיר "Blurred Lines" של רובין ת'יק והופעה של מיילי סיירוס בטקס פרסי ה-VMA של MTV.

וידאו קליפ

הקליפ לשיר, שנוהל על ידי כריסטופר סוויני, יצא לאור ב-12 בנובמבר 2013. במהלך הקליפ מציגה אלן את היחס לנשים בתעשייה, בתחילת הקליפ מופיעה אלן בחדר ניתוח, שם עוברת ניתוח לשאיבת שומן. בחדר הניתוח נמצאת אלן עם המנהל שלה, שמעביר ביקורת על המראה שלה, בעוד היא מנסה להצדיק זאת בכך שעברה שתי לידות. לאחר מכן, במעבר חד עוברת אלן לאולפן בו רוקדת יחד עם שש רקדניות נוספות. במעבר זה מביעה אלן את הציפייה מהנשים בתעשייה לעבור ניתוחים ולחזור לעבודה במהירות. בהמשך הקליפ ניתן לראות את אלן בסצנות שונות, כאשר בכל פעם מגיע המנהל שלה ומנסה לשנות את הפעולות שעושה אלן, במטרה לגרום לה להראות אטרקטיבית יותר. שבועיים לאחר הוצאת הקליפ פרסמה אלן בערוץ היוטיוב שלה סרטון מאחורי הקלעים.
הקליפ זכה לביקורות חיוביות בקרב ידוענים רבים בטוויטר ביניהם אדל, קשה, טייני טמפה, פינק ואלי גולדינג. יומיים לאחר פרסומו צבר הקליפ מעל ל-2.2 מיליון צפיות.
מרום נווה

היסטוריה

הקמת השכונה החלה בשנת 1985, על ידי חברת נוה על שטחו של פרדס מרגושס, אחרון פרדסי רמת גן (בשוליה נותרו שדרות הברושים שתחמו את הפרדס). האזור שהיה משויך לשכונת 'רמת יצחק', התפתח במקביל לצעדיה הראשונים של רמת גן וכונה "רמת גן ב'" עד לסיפוחו לעיר. במקור יועד השטח לבניית בית עירייה חדש, אך במקומו תוכננה שכונה שבמרכזה פארק המשתרע על כ-40 דונם. 
הרעיון המרכזי היה בנייה צפופה וגבוהה סביב פארק מרכזי ומרכז מסחרי, כשהפארק מוקף מכל עבריו בבניינים רבי קומות. השירותים לאזרח מקובצים במרכז המסחרי שבמרכזה ואין צורך לחצות כבישים. השכונה גובלת בפרויקט גני מרום שברמת עמידר ובבני ברק ממזרח. מדרום גובלת השכונה ברחוב הירדן וברחוב שדרות ירושלים מצפון. בית הספר המשרת את תושבי השכונה ואת חלק הארי של שכונת 'רמת יצחק' הוא בית הספר הממלכתי "מורדי הגטאות" (לשעבר בית הספר 'פרדס') ובית הספר הממלכתי שאול אביגור.
ב-2012 הושלם הבניין האחרון. בסך הכל תוכננו כ-1,100 דירות גדולות של 4.5 ו-5 חדרים, על פני כ-43 דונם (ללא הפארק) אופי בנייה חריג לרמת גן.
השכונה מתאפיינת באוכלוסייה אמידה, הכוללת בעלי מקצועות חופשיים רבים כעורכי דין, רופאים ועובדי היי-טק. רוב האוכלוסייה צעירה.

פארק  דוד

הפארק, הקרוי "פארק דוד" ע"ש מ"מ ראש עירית רמת גן דוד מלמדוביץ, מוביל אל כיכר מרכזית ואל מרכז מסחרי הכולל את "קניון עופר". זהו הפארק השני בגודלו ברמת גן והוא כולל מזרקה גדולה, עמדת תצפית וכן מתחמי ספורט ומשחקי ילדים. הפארק מוקף מכל עבריו בבניינים רבי קומות. במרכז הפארק הושארה חלקה של עצי תפוז לזכר פרדס מרגושס שסיפק עבודה לראשוני רמת גן. הפארק היה מוקד לחיכוך בין תושביה החילוניים של רמת גן ותושביה הדתיים של בני ברק שבשיאם ננעלה הכניסה הקרובה לבני ברק.
בולאט אוקוג'אבה

ביוגרפיה

בולאט אוקוג'אבה נולד בעיר מוסקבה למשפחת פעילים במנגנון המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. אביו, שלווה אוֹקוּגַ'אבָה (ოკუჯავა), היה ממוצא גאורגי ואמו ממוצא ארמני. זמן קצר לאחר הולדת הבן, אביו נשלח לאזור הרי הקווקז ואימו המשיכה לעבוד במנגנון המפלגתי במוסקבה. בתחילת שנות ה-30 המשפחה התבססה בטביליסי, אך לאור חילוקי דעות בין אביו לבין לברנטי בריה אביו הועבר לאזור הרי אורל והמשיך שם בעבודה במנגנון המפלגתי. בשנת 1937, במהלך הטיהורים הגדולים הוא נעצר ולא חזר מהכלא, אמו נעצרה ושוחררה רק בשנת 1955. בולאט אוקוג'אבה הצעיר חזר עם סבתו למוסקבה ובשנת 1940 הם עברו לטביליסי. 
באפריל 1942 התנדב אוקוג'אבה לצבא האדום. הוא הוצב ביחידה קרבית, נפצע, ולאחר החלמתו השתתף בקרבות עד סוף המלחמה.
בשנת 1946 התקבל ללימודים באוניברסיטת טביליסי וסיים אותה בשנת 1950. הוא החל לעבוד כמורה בכפר במחוז קלוגה.
בשנת 1956 פגש כמה משוררים, ולאחר שקיבל מהם ביקורת חיובית לשיריו, עבר לעיר קלוגה. בעיתון המקומי בעיר זו התפרסמו כמה משיריו. בשנת 1956 פרסם לראשונה ספר שירים. 
בשנת 1959 חזר אוקוג'אבה למוסקבה. באותה שנה הוא התחיל לשיר את שיריו בליווי נגינה בגיטרה וזכה בפופולריות רבה. לפרנסתו עבד כעורך בהוצאה לאור, ואחר כך היה אחראי על מדור השירה בעיתון "ליטרטורניה גזטה" ("העיתון הספרותי").
בשנת 1961 ארגנו הופעה ראשונה שלו לקהל הרחב בעיר חרקוב. ב-1962 הוא התקבל לארגון המשוררים הסובייטי. באותה שנה הצטלם לראשונה בסרט בו הוא שר בעצמו את אחד משיריו. במהלך שנות ה-60 וה-70 כתב מספר רב של שירים ששולבו בסרטים שונים לרבות "תחנת רכבת בלרוסקי", "כובע קש", "השמש הלבנה של המדבר" ועוד.
במהלך שנות ה-70 שיריו הוקלטו והופיעו על תקליטים. במקביל הוקלטו שיריו בקלטות וקיבלו תפוצה רחבה. שירים רבים שלו הולחנו על ידי המלחין איסאק שוורץ ושולבו בסרטים. 
אוקוג'אבה כתב מספר ספרים, שהראשון שבהם היה ספר אוטוביוגרפי שפורסם בשנת 1961.
עם תחילת הפרסטרויקה החל אוקוג'אבה בפעילות ציבורית רחבה. היה תומך נלהב של השינויים והפעילות של בוריס ילצין. בשנת 1989 הוא הקים את הסניף הרוסי של ארגון הסופרים הבינלאומי.
במהלך שנות ה-80 הופיע אוקוג'אבה רבות ברחבי רוסיה, ארצות הברית, קנדה, גרמניה וישראל. רבים משיריו תורגמו לעברית על ידי ד"ר גנאדי גונטר. ההופעה האחרונה שלו נערכה בפריז בקיץ 1995.
בשנת 1991 הוענק לבולאט אוקוג'אבה פרס רוסיה.
הוא נפטר ב-12 ביוני 1997 בבית חולים צבאי בקרבת פריז, ונטמן במוסקבה.
Mercy (שיר של שון מנדס)

רקע וכתיבה

עם השיר הופיע מנדס לראשונה ב-22 בספטמבר 2016, בתוכנית הטלוויזיה "The Tonight Show Starring Jimmy Fallon". איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הפלטינה המשולשת, על מכירות של למעלה משלושה מיליון עותקים בארצות הברית.
בסמוך לצאתו על השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
בלד

היסטוריה

קיימות עדויות להתיישבות באזור כבר בתקופת הברזל, אך רק במאה השביעית, עם הגיעם של ראשוני הסלאבים, החלה התיישבות משמעותית. ב-1004 מסר הקיסר היינריך השני את המבצר ואת אדמותיה של בלד לבישוף של בריקסן, שבדרום טירול. היא נותרה בשליטת הבישופים עד לראשית המאה ה-19, אז עברה לידי בית הבסבורג.
יופיו של המקום נודע כבר בימי הביניים, אך במאה ה-18 היו ששקלו לייבש את האגם כדי להשתמש בחרסית שבקרקעיתו לייצור לבנים. ב-1855 פתח יזם שווייצרי מרחצאות, והפוטנציאל התיירותי של העיירה החל להתממש. התיירות קיבלה תנופה משמעותית ב-1870, עם חנוכת קו הרכבת בין ליובליאנה לפילאך, שעבר ליד בלד.
בבלד שכן מעון הקיץ של משפחת המלוכה ששלטה בממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים בין מלחמות העולם.

תיירות

אגם בלד הוא מקור המשיכה העיקרי של בלד. על מנת להגן עליו, השיט היחיד המותר בו הוא של סירות משוטים. בלב האגם אי קטן (Blejski Otok), ובו כנסייה מהמאה התשיעית. בכנסייה פעמון כבד מהמאה ה-15, שעל פי המסורת המקומית, משאלתו של המצלצל בו תתגשם. הכנסייה היא מקום פופולרי לחתונות בסלובניה.
בגובה של 130 מ' מעל בלד מתנשא מבצר בלד (Blejski Grad), שהוקם במאה ה-11, ושימש כמקום מושבם של הבישופים מבריקסן במשך כ-800 שנים. בתוך המבצר יש מוזיאון להיסטוריה של האזור.
בלד מהווה גם נקודת מוצא נוחה לטיולים באלפים היוליאניים.
בקרבת בלד, נמצא קניון וינטגר, שלאורכו (1.6 ק"מ) ניתן לטייל על שבילי עץ ולהנות מזרימת נהר הרדובנה, בריכות, מפלים ומטבע פראי.
טירימאס, מלך מוקדון

טירימאס (ביוונית: Τυρίμμας) היה  המלך השלישי של מוקדון, מלך אחרי קוינוס. שלט מתישהו בסוף המאה ה-8 לפנה"ס, אולם יש המפקפקים בקיומו ההיסטורי.

ביוגרפיה

טירימאס הוכתר כמלך מוקדון השלישי אחרי מותו של קוינוס. הדבר אינו מצוין במפורש במקורות, אולם ככל הנראה הוא היה בנו של קוינוס. בהנחה שהדבר נכון, הוא היה נצר למשפחה מיתולוגית למחצה שהתייחסה על הרקולס.  על פי אוסביוס מקיסריה, טירימאס שלט 43 שנים, ולאחר מכן ירש אותו פרדיקס הראשון.
לא נמצאו הוכחות היסטוריות לקיומם של טירימאס ושני המלכים שקדמו לו. פרדיקס הראשון הוא המלך המוקדוני הראשון שנחשב להיסטורי לחלוטין. גם הרודוטוס כותב שראשון מלכי מוקדון היה פרדיקס הראשון. ככל הנראה עליו הסתמך תוקידידס כאשר כתב שארכלאוס הראשון היה התשיעי במלכי מוקדון.
אקלים מונסון טרופי

אזור אקלים מונסון טרופי הוא סוג של אקלים המוגדר על ידי הקלימטולוג הגרמני, ולדימיר קפן ב'שיטת קפן לסיווג אקלימים' כסוג של 'אקלים טרופי' והוא מסומן באות (Am). האקלים מונסון הוא הנדיר ביותר מבין סוגי האקלים הטרופי. באקלים זה יש ממוצע חודשי טמפרטורות מעל 18 בכל חודשי השנה. אקלים מונסון טרופי הוא האקלים המפריד בין האקלים המשווני הטרופי (Af) לבין האקלים הסוואני הטרופי (Aw/As).
בניגוד לאקלים המשווני (Af), שהמשקעים יורדים בכל השנה, האקלים המונסוני (Am), לעומת זאת, מאופיין בעונות רטובות ויבשות, הנובעות משינוי עונתי ברוחות, כך שעיקר המשקעים יורדים בקיץ (אמצע יוני עד ספטמבר) בצורה גדולה, ובמקרים מסוימים יכול להגיע ל 1000 מ"מ לחודש. בנוסף הוא מתאפיין בחודש אחד שהוא היבש ביותר (בסוף החורף, ומתרחש כמעט תמיד בסביבות היום הקצר ביותר בשנה), עם פחות מ-60 מ"מ של משקעים, אך יותר מ ¹⁄₂₅ מכלל המשקעים השנתי. (שלא כמו באקלים סוואנה טרופי). בנוסף, אקלים מונסון טרופי נוטה לראות פחות שינוים קיצוניים בטמפרטורות במהלך השנה מאשר אקלים סוואנה טרופי.

גורמים

האקלים מושפע מרוחות מונסון שמשנות כיוון בהתאם לעונות השנה, מצב נוסף שבו נוצר אקלים מסוג זה הוא, כאשר רוחות מזרחיות גורמות למספיק ממטרים בזמן חודשי "החורף" על מנת למנוע מהאקלים להפוך לאקלים טרופי של עונה רטובה ועונה יבשה. זהו המקרה למשל בג'קרטה שבאינדונזיה וכן בנסאו, בירת איי הבהאמה.

תפוצה

אקלים מונסון טרופי מצויים בעיקר בדרום ומרכז אמריקה. עם זאת, הוא נמצא גם באזורים של דרום אסיה, דרום מזרח אסיה, אפריקה (בפרט במערב ובמרכז אפריקה), באיים הקאריביים, וצפון אמריקה.
O Ewigkeit, du Donnerwort, רי"ב 60

O Ewigkeit, du Donnerwort (בעברית: הו נצח, מילת רעם), רי"ב 60, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון ה-24 שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-7 בנובמבר 1723.

רקע

באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה העשרים ואחת שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 89.
ב-1863 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 12 של פרסומיה.

הקלטות

היצירה הוקלטה במלואה 16 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1975), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-2000) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
אריק אייר

השנים המוקדמות

ב-3 באפריל 2006, השתלטה אריק אייר על המשרדים הישנים של חברת תעופה ניגריה איירוייז לאחר שזו נסגרה. ב-14 ביוני 2006, החברה קיבלה שני מטוסי בומברדיה CRJ-900 חדשים על מנת לבצע טיסות פנימיות בניגריה, ולאחר מכן קיבלה החברה 2 מטוסי בואינג 737-300 ובומברדיה CRJ-200 שיצאו משירות בחברת יונייטד איירליינס.
באוגוסט 2006 קיבלה החברה אישור לטוס לעוד יעדים באפריקה, אמסטרדם, לונדון ומדריד באירופה ולאטלנטה, מיאמי ויוסטון בארצות הברית.

פיתוח מאז 2010

בשנת 2010 הטיסה החברה כ-5 מיליון נוסעים. החברה ביצעה הזמנה לכ-5 מטוסי בואינג 777-300 אך ביטלה את ההזמנה בשנת 2011 והסבה אותה למטוסי 747-800. בשנת 2017 ביטלה החברה את הזמנת מטוסים אלו והחליפה אותם במטוסי בואינג 787-9.
תוכנית פיוניר

תוכנית פיוניר (באנגלית: Pioneer program) היא סדרת משימות בלתי מאוישות של נאס"א לחקר היקום. המשימות המפורסמות ביותר בתוכנית הם פיוניר 10 ופיוניר 11 שחקרו את הכוכבים במערכת השמש התיכונה ובסופו של דבר יצאו ממערכת השמש אל החלל החיצון בדרכם למערכות כוכבים אחרות. שתי הגשושיות נשאו לוחיות זהב שתיארו איש ואישה ונתנו מידע אודות הגשושיות עצמם למקרה שהם יאספו יום אחד על ידי יצורים תבוניים אחרים מרחבי היקום.

משימות מאוחרות (1965-1978)

5 שנים לאחר סיום התוכנית להשגת מהירות מילוט השתמשה נאס"א בשם פיוניר שוב פעם, עבור סדרת משימות שבמקור תוכננו לחקור את מערכת השמש הפנימית לפני ביצוע היעפים הנועזים על פני צדק ושבתאי. למרות הצלחתם, סיפקו גשושיות פיוניר תמונות באיכות גרועה יחסית לגשושיות הוויאג'ר ששוגרו 5 שנים מאוחר יותר. ב־1978 חזרו הפיונירים לחקור את פנים מערכת השמש עם פרויקט פיוניר־ונוס, שבו הם נכנסו למסלול סביב נוגה במקום ביצוע יעף.
אלון אסור

חייו

אסור התגייס למשטרת ישראל ביולי 1995. שירת ביחידת המרכזית של מרחב השרון, הדריך בקורס קציני משטרה, שימש ראש מחלק החקירות בתחנת המשטרה בנתניה, סגן מפקד התחנה וראש לשכת מפקד מחוז. פיקד על תחנת המשטרה בראש העין, ביולי 2009 מונה למפקד תחנת המשטרה בפתח תקווה ושירת בתפקיד עד ינואר 2012. בתפקידו הבא שירת כקצין אג"ם של מחוז מרכז.
באוגוסט 2012 מונה לראש פרויקט מרכז ההדרכה בבית שמש, במהלך כהונתו נפתחה בדצמבר 2014 המכללה הלאומית לשוטרים והוא מונה למפקדה. בפברואר 2016 מונה למפקד מחוז הצפון.
ביוני 2019 מונה לתפקיד סגן מפכ"ל המשטרה.
אסור נשוי ואב לשני ילדים. בעל תואר ראשון במשפטים, פילוסופיה ותולדות עם ישראל ותואר שני בתולדות עם ישראל.