google/wiki40b huggingface dataset:
שאטו לאפיט רוטשילד

שאטו לאפיט רוטשילד (צרפתית: Château Lafite Rothschild) היא אחוזת יין באזור בורדו שבצרפת הנמצאת בבעלותה של פיליפין דה רוטשילד מהענף המשפחתי הצרפתי של משפחת רוטשילד. מקור השם לאפיט הוא במונח la hite שמשמעו גבעה קטנה בצרפתית.

היסטוריה

שאטו לאפיט רוטשילד נמצא בכפר פויאק שבאזור מדוק בצפון-מערב בורדו ובו אחוזות יין רבות, האחוזה הייתה רכושו של גומבו דה לאפיט ב-1234. במאה ה-17, רכשה משפחת סגור את שאטו לאפיט, בכלל זה גם את בית האחוזה הגדול שנבנה במאה ה-16 שעדיין עומד על תילו. למרות שהכרמים היו קיימים במקומם הנוכחי כבר מ-1680 לערך, ז'אק דה סגור נטע את חלק הארי של הכרמים.
בשחר המאה ה-18, ניקולס אלכסנדר, המרקיז דה סגור, שיכלל את טכניקות עשיית היין של האחוזה, והציג את יינותיו בחברה הגבוהה האירופאית. הרבה לפני שהוא נודע בכינוי "נסיך היין", ויין שאטו לאפיט כונה "מלך היין" הודות לתמיכתו רבת ההשפעה של לואיס פרנסואה דו פלזי, דוכס רישילייה. בדמדומי המאה ה-18, ביסס המוניטין של לאפיט את מעמדו ואפילו תומאס ג'פרסון ביקר באחוזה ונעשה לקוחה לכל חייו.
בעקבות המהפכה הצרפתית, התקופה הנודעת כ'שלטון הטרור' הביאה להוצאתו להורג של ניקולא פייר דה פישאר ב-30 ביוני 1794, והביאה אל קיצה את בעלותה של משפחת סגור על האחוזה שנהפכה להיות נכס ציבורי. ב-1797 נמכרו הכרמים לקבוצת סוחרים הולנדים.
במחציתה הראשונה של המאה ה-19 לאפיט עברה לידיה של משפחת ואנלרברג והיין השתבח באיכותו, ובכלל זה גם הבצירים הגדולים: ב-1795, 1798 ו-1818. הברון ג'יימס מאיר רוטשילד רכש את השאטו תמורת 4.4 מיליון פרנקים, והאחוזה כונתה מעתה שאטו לאפיט רוטשילד. הברון גיימס מאיר רוטשילד הלך לעולמו שלושה חודשים לאחר קניית לאפיט. מכאן נעשתה האחוזה רכושם המשותף של שלושת בניו: אלפונס, גוסטב ואדמונד.
המאה העשרים הייתה עידן של הישגים ומהמורות, בעקבות משבר הפילוכסרה שפקד את הכרמים ושתי מלחמות העולם. במהלכה של מלחמת העולם השנייה התיישב במקום הצבא הגרמני, ומרתפי היין של השאטו נבזזו. אריק דה רוטשילד ירש את דודו אליה דה רוטשילד בשנת 1974.

הכרמים

הכרם של שאטו לאפיט רוטשילד הוא אחד הגדולים במדוק ונאמד בכקילומטר מרובע, תפוקתו היא בסביבות 35,000 ארגזי יין מדי שנה, שמהם 15,000 עד 25,000 שמורה לגידול הראשון (היתרה שמורה ליין השני). מבין גפניו כ-70% הם מזן קברנה סוביניון, 25% מרלו, 3% קברנה פראן ו-2% פטיט ורדו, בעוד שהיין המוגמר מכיל בין 80 ל-95% ענבים מזן קברנה סוביניון, 5 עד 20% מרלו, ועוד כ-3% קברנה פראן ופטיט ורדו. לעיתים היינן מחליט על תמהיל חריג, כפי שזה נתבצע בבציר שנת 1961 שבה 100% מתכולת היין היה קברנה סוביניון.

היינות

בנוסף לגידול הראשון (היין המובחר שאטו לאפיט רוטשילד), כשליש מתוצרת היין שמשווק היקב נמכרת תחת התווית של יין שני המכונה Carruades de Lafite. יין שני שכיח בקרב השטואים המובילים וזה של לאפיט הוא מהמשובחים שבהם.
רק לארבע אחוזות יין הוענק מעמד של גידול ראשון בסיווג היינות של 1855 בבורדו, שהיה מבוסס בעיקרו על מחירי היינות העדכניים לאותה עת. מאלה, הראשון ברשימה היה שאטו לאפיט רוטשילד, יצרן מתמיד של אחד מהיינות היקרים והמשובחים בעולם.
גיה קנצ'לי

ילדות וצעירות

גיה קנצ'לי נולד בטביליסי שבגאורגיה, אז ברפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז, חלק מברית המועצות, לאלכסנדר קנצ'לי, רופא במקצועו. לכן ברוסית נהוג לקרוא לו "גיה אלכסנדרוביץ' קנצ'לי".
בילדותו הוא למד בבית ספר למוזיקה. אחר כך נרשם ללימודי גאולוגיה באוניברסיטת טביליסי, אולם זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1959, עבר ללמוד בקונסרבטוריון הממלכתי למוזיקה בעירו. הוא למד שם עד שנת 1963 בכיתת ההלחנה של יונה טוסקיה.

פעילותו המוזיקלית

לאחר מכן הוא עבד כמלחין עצמאי. עוד כסטודנט יצר קנצ'לי גם שירי מוזיקה קלה - בסגנון פופ ושנסונים.
בשנים 1986-1967 הוא כתב שבע סימפוניות וזכה למוניטין כ"אוונגרדיסט".
השפה המוזיקלית ביצירות אלה כוללת על רקע של קטעי מנגינה איטית במודוסים מינוריים קטעים דיסקורדנטים ארוכים, מאופקים ומיוסרים לכלי מיתר.
רודיון שצ'דרין הגדיר את קנצ'לי "סגפן בעל מזג של מקסימליסט, הר געש מאופק"
.
חלק מיצירותיו בוצעו בבכורה עולמית בסיאטל או על ידי הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של קורט מזור.
האופרה שלו "מוזיקה לחיים" הוצגה בטביליסי בשנת 1984. קנצ'לי נודע גם כמלחין של מוזיקה לסרטים ולהצגות תיאטרון, בין היתר לסרט "הרים כחולים או סיפור בלתי אפשרי" בבימוי אלדר שנגלאיה (1984), "נשיקת הדוב" בבימוי סרגיי בודרוב (2002), ולסרטים רבים של הבמאי גאורגי דאנליה.
החל משנת 1966 שיתף פעולה עם רוברט סטורואה, הבמאי הראשי של התיאטרון הלאומי רוסתוולי. בשנת 1971 התמנה למנהל המוזיקלי של התיאטרון.
אחרי 1971 הלחין מוזיקה להצגה "מעגל הגיר הקווקזי" מאת ברטולט ברכט וב-1975 למחזה "ריצ'רד השלישי" מאת ויליאם שייקספיר (1979).
בשנים 1978-1971 לימד קנצ'לי הלחנה בקונסרבטוריון הממלכתי בטביליסי. החל משנת 1979 כיהן כמזכיר איגוד הקומופוזיטורים של גאורגיה ובשנים 1989-1984 היה יושב הראש שלו.
בשנת 1976 זכה קנצ'לי בפרס הלאומי של גאורגיה הסובייטית עבור הסימפוניה הרביעית שלו. היא בוצעה לאחר מכן בינואר 1978 בארצות הברית על ידי תזמורת פילדלפיה תחת שרביטו של יורי טמירקאנוב. מאז יצירותיו זכו לביצועיהם של מבצעים ידועי שם כמו דניס ראסל דייוויס, ג'אנסוג קחידזה, גדעון קרמר, יורי בשמט, קים קשקשיאן, מסטיסלב רוסטרופוביץ', רביעיית קרונוס ואחרים.
החל משנת 1991, אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי בארצו, התיישב קנצ'לי במערב אירופה: קודם בברלין, אחר כך החל מ-1995 באנטוורפן שבבלגיה, בה כיהן כמלחין הבית של הפילהרמונית המלכותית של פלנדריה.
המוזיקה של קנצ'לי הייתה תכופות טונאלית מאוד, פשוטה, לפעמים אף מינימליסטית. עם המלחינים שהשפיעו על כתיבתו נמנה בלה ברטוק.
קנצ'לי נפטר ב-2 באוקטובר 2019.

שונות

בעקבות הפעולות הצבאיות של רוסיה בגאורגיה ובאוקראינה זה מספר שנים נמנע קנצ'לי מלבקר בה.
מיכל ויצמן (ספורטאית)

מיכל (מיקי) ויצמן היא קפטן אס"א תל אביב ברוגבי לשעבר, קפטן נבחרת הנשים של ישראל ברוגבי לשעבר, ומאמנת רוגבי.
ויצמן שיחקה במדי אס"א תל אביב מאז הקמתה של ליגת הנשים בשנת 2001, ולמרות ממדיה הקטנים נחשבה לאחת השחקניות הבולטות בליגה, ושימשה כקפטן קבוצתה. היא ידועה כשחקנית זריזה מאוד ובעלת יכולת טכנית ברמה גבוהה. משחק ההגנה שלה ייחודי, כיוון שהיא נוהגת לתפוס את השחקנית היריבה ולא לאפשר לה להתקדם או למסור במקום להפיל אותה.
ויצמן שימשה כקפטן הנבחרת בשנים 2008-2007, והובילה אותה להעפלה לטורניר הגמר של אליפות אירופה 2008, הישג השיא של הרוגבי הישראלי (נכון לשנת 2010). בשנת 2010 היא שימשה כסגנית קפטן הנבחרת.
בעונת 2010/2009 היא שימשה כמאמנת קבוצת הנוער של רמת השרון.
כיום מורה לספורט בבית ספר יסודי ברמת גן.
ברזיל אהובתי

עלילה

רוברטו (אסף גולדשטיין) הוא גרוש בעל עסק כושל ומערכת יחסים סבוכה עם בנו איתי (רום ברנע) ואביו סמואל (אנטוניו פטרין). השלושה נוסעים לברזיל, ארץ מולדתו של הסב, לצפות במונדיאל. הנסיעה הספונטנית הופכת למסע מרגש.

הפקה

הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-גרמנית שצולמה בישראל וברזיל. הסרט הופק על ידי גל גרינשפן, רועי קורלנד, משה אדרי ולאון אדרי; יצא בסיוע סרטי יונייטד קינג, קרן הקולנוע הישראלי, Ancine ו-MDM.
לויצן אגברטוס יאן בראואר

חייו

בגיל 14 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון.
בראואר למד מתמטיקה באוניברסיטת אמסטרדם, ובשנת 1904 קיבל תואר מוסמך. כבר בתחילת לימודיו גילה עניין גם בפילוסופיה של המתמטיקה, במיסטיקה ובפילוסופיה. בשנת 1905 פרסם את הספר Leven, Kunst, en Mystiek (החיים, אמנות ומיסטיקה). ב-1907 קיבל תואר דוקטור, על עבודה שתרמה תרומה נכבדה לוויכוח שבין ברטראנד ראסל לאנרי פואנקרה על יסודות המתמטיקה. בראואר המשיך לפתח את רעיונותיו בספרו The Unreliability of the Logical Principles.
בשנים 1909–1951 כיהן בראואר כפרופסור באוניברסיטת אמסטרדם. עסק בטופולוגיה, תורת הקבוצות, תורת המידה ואנליזה מרוכבת.
במסגרת מחקריו בטופולוגיה נתן הגדרה גאומטרית למושג הממד, וקישר מושג זה להגדרה המקובלת בגאומטריה אנליטית.
משפט נקודת השבת של בראואר מוכיח קיום של נקודת שבת במצבים מסוימים, אך אינו מראה דרך למצוא אותה. ברבות השנים הפך בראואר למתנגד חריף לגישה של הוכחות לא בונות דוגמת זו שלו עצמו.
כיוצרו של זרם האינטואיציוניזם במתמטיקה הציע בראואר לוגיקה חדשה, השונה מהלוגיקה הפרגיאנית; ה"לוגיקה האינטואיציונית" אינה כוללת את כלל השלישי מן הנמנע (החוק שאומר טענה חייבת להיות אמיתית או שקרית, ושאין חלופה אחרת), ולפיכך היא אינה מסכימה עם הוכחה בדרך השלילה. אקסיומת הבחירה נדחית אף היא. בראואר הלך בדרך זו כחלופה לפורמליזם. דרך זו מובילה לקיצוץ משמעותי של רבים מענפי המתמטיקה, ונדחתה על ידי מרבית המתמטיקאים.
בסוף שנות העשרים של המאה העשרים היה בראואר מעורב בעימות עם המתמטיקאי הנודע דויד הילברט, סביב מדיניות העריכה של כתב העת Mathematische Annalen. בראואר הפך למבודד, והמשך קידומו של האינטואיציוניזם נעשה בידי תלמידו, ארנד הייטינג. מאוחר יותר הביא קורט גדל לשילוב הרעיונות של האינטואיציוניזם בלוגיקה המתמטית.
במהלך מלחמת העולם השנייה תמך בראואר במחתרת ההולנדית, וסייע לתלמידיו היהודים. בשנת 1943 שלטונות הכיבוש הגרמנים דרשו לחתום על הצהרת נאמנות לגרמניה, ובראואר עודד את תלמידיו להיענות לדרישה זו. לאחר תום המלחמה נימק את צעדו ברצון שהסטודנטים יוכלו לסיים את לימודיהם, אך הוא הושעה מעבודתו למשך חודשים אחדים, עד לבירור פרשה זו.
לאחר פרישתו מאוניברסיטת אמסטרדם בשנת 1951, הרצה באוניברסיטאות בדרום אפריקה, בארצות הברית ובקנדה.
בשנת 1966 נהרג בתאונת דרכים.
חילונים

הגדרת חילוני

חילונים יכולים להיות תאיסטים, אגנוסטיקנים, אתאיסטים, דאיסטים ובני כל השקפה אחרת. קו הגבול אינו חד וברור - רבים מאלה הרואים עצמם חילונים בישראל, ואורח חייהם היומיומי אכן אינו כולל קיום מצוות היהדות באופן שגרתי, מקיימים טקסים מסוימים כמנהג, כגון צום ביום הכיפורים, שמירת כשרות, אי אכילת חמץ בפסח ומנהגים נוספים שמקורם בדת היהודית, כגון השתתפות בתפילה או בטקסים אחרים בבתי כנסת. ההגדרות "חילוני" ו"מסורתי", אינן מוחלטות, וישנה אף חפיפה מסוימת ביניהן. לדוגמה, אדם שנוסע בשבת אך מקפיד לאכול כשר יכול להגדיר את עצמו חילוני, מסורתי או "חילוני מסורתי".

הסופר והמחנך, ס. יזהר, טען שלהיות חילוני משמעו לקחת ריבונות על החיים, הגורל והאמונות. וכך הוא כותב במאמרו: "עוז להיות חילוני" על תפיסתו את החילוניות :
"להיות חילוני זה מעבר להיות לא דתי. ומעבר להיות בלתי מאמין באמונת הדתי [...] חילוני אינו חילוני מחמת ש'נתרוקן לו', מחמת ש'אמונתו נתייבשה', אלא מחמת שבחר לעמוד בעולם על חזקתו שלו, בלתי מודה באמונת הדתי, ובלתי נדון לחיי אמונה אחת, כל כוללת, שלמה מאופק עד אופק, אמונת 'כיפת הסלע'. להיות חילוני, זה להיות בעל תביעה לריבונות על חייו. בלתי מחויב מראש למצוות או לחיובים שלא באו מהכרעתו ומהסכמתו האוטונומית, לרבות קבלת חולשתו, שגיאותיו ומחיר השגיאות, על ראשו."

שיעור החילונים באוכלוסיית ישראל

בסקר שנערך בשנת 2014 על ידי מכון סמית למחקר 49% מהנשאלים הגדירו את עצמם כחילונים, 17% מסורתיים לא כל כך דתיים, 13% מסורתיים דתיים, 12% דתיים ו-9% חרדים.
על פי מחקר עומק מקיף שנערך על ידי מרכז גוטמן ב-1999, על אף ש-48% מהאוכלוסייה היהודית בישראל מגדירים עצמם כ"לא-דתיים" או "אנטי-דתיים", רק 21% מהאוכלוסייה היהודית מעידה על עצמה שהיא "לא שומרת על המסורת כלל". גם בקרב אותם 21% באה לידי ביטוי, לעיתים, שמירת מסורת, בדמות קביעת מזוזה בפתח הבית, ברית מילה, השתתפות בסדר פסח מסוג כלשהו, צום ביום כיפור ועוד, על אף שלעיתים קרובות פעולות אלו מונעות על ידי היבטים תרבותיים ולאו דווקא של אמונה.
סקר משנת 2007 שנעשה על ידי המכון הישראלי לדמוקרטיה מצא כי שיעור החילונים באוכלוסייה הוא 20% בלבד. שלושה חודשים לאחר מכן מדדו אנשי המכון את שיעור החילונים בעזרת שאלה אחרת ופרסמו כי למעשה ישנם 51% חילונים. על פי סקרי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בשנת 2007 שיעור היהודים הישראלים בני העשרים ומעלה המגדירים עצמם כחילונים היה 44%, ובשנת 2009 הוא היה 42%. מיכאל פיליפוב מהמכון הישראלי לדמוקרטיה הסביר את הפער בין שני סקרי הגופים השונים בכך שסקר הלמ"ס הציע לנשאלים חמש קבוצות השתייכות (חילונים לעומת מסורתיים לא דתיים) בעוד שסקר המכון הציע רק ארבע קבוצות (חילונים לעומת מסורתיים).
מיכאל גרגוריץ'

קריירת מועדונים

גרגוריץ' התחיל את הקריירה שלו בגראצר א.ק. ובגיל 14 הצטרף לקאפפנברג. ב-14 באפריל 2010 גרגוריץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה אוסטריה וינה בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה ובכך הפך לכובש הצעיר בתולדות הליגה האוסטרית כאשר הוא בן 15 ו-362 ימים.
ב-28 ביוני 2011 גרגוריץ' חתם בהופנהיים מהבונדסליגה לארבע שנים, אך נשאר בקאפפנברג כשחקן מושאל מהופנהיים עד לסיום העונה. בקיץ 2012 הצטרף להופנהיים ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון. בקיץ 2013 הושאל לפ.צ. סנט פאולי. עונה לאחר מכם הושאל לבוכום עד לסיום העונה.
ב-23 ביולי 2015 סיים את חוזהו בהופנהיים וחתם בהמבורג תמורת 3 מיליון אירו. ב-14 באוגוסט 2015 גרגוריץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בהפסד 5-0 לבאיירן מינכן. ב-22 בספטמבר 2015 גרגוריץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בבונדסליגה בניצחון 0-1 נגד אינגולשטאדט 04.
ב-4 ביולי 2017 חתם באאוגסבורג.

קריירה בינלאומית

גרגוריץ' שיחק בצעירותו בנבחרת הצעירה של אוסטריה והוא גם מלך השערים שלה בכל הזמנים עם 20 שערים (הוא שיחק לצד רפאל הולצהאוזר שהוא סגן מלך השערים של הנבחרת וקווין פרייסנביכלר). ב-5 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-2 נגד גאורגיה.
דאיגו פוקוריו מארו

דאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ (ביפנית 第五福龍丸 – דרקון בר-מזל מספר חמש) הייתה ספינת דיג טונה יפנית שהזדהמה בקרינה רדיואקטיבית בשל חשיפה לקרינה מניסוי שערכה ארצות הברית בפצצת מימן באטול ביקיני ב-1 במרץ 1954.
האלחוטן הראשי של הספינה, קוּבּוֹיאמה איקיצ'י, מת ב-23 בספטמבר 1954, חצי שנה אחרי שפוצצה פצצת המימן הניסיונית, כשהוא סובל ממחלת קרינה חריפה.

לפני התקרית

ספינת הדיג הושקה ב-1947 במספנות קוֹזה שבמחוז ואיקאיאמה באי הונשו כדאינאנה קוֹטוֹשירוֹ מארוּ (第七事代丸, קוטושירו מארו מס' 7). מאוחר יותר הוסבה הספינה לדיג טונה בעיר יאיזוּ במחוז שיזוּאוֹקה שבאי הונשו ושמה שונה לדאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ.

זיהום רדיואקטיבי בלתי צפוי

בזמן שנערך הניסוי בפצצה הגרעינית ב-1 במרץ 1954, הייתה דאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ באזור האטול ביקיני שבאיי מרשל. הספינה, 23 אנשי ציוותה והדגים שנלכדו על ידיהם הזדהמו מהנשורת הרדיואקטיבית שנבעה מהפיצוץ. הספינה חזרה ליאיזו ביפן ב-14 בספטמבר.
כשנערך הניסוי עסקה הדאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ בדיג מחוץ לאזור שהוכרז מראש על ידי ממשלת ארצות הברית כאזור מסוכן. הדייגים חשו בסכנה וניסו להימלט מהאזור, אך הם השתהו בשל הצורך לשלות את מערך החכות מהים, דבר שגרם להם להיחשף לנשורת רדיואקטיבית במשך כמה שעות. מאוחר יותר הרחיבה ארצות הברית את גודלו של האזור המסוכן, ואז נתגלה כי ספינות דיג רבות היו באזור פרט לדאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ. הערכה כיום היא שכמאה ספינות דיג הזדהמו מקרינה בניסוי זה. 
הטרגדיה של הדאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ גרמה להתעוררות התנועה לפירוק נשק גרעיני ביפן. ממשלת ארצות הברית חששה שתנועה זו תגרום לרגשות אנטי־אמריקניים וניסתה להחיש משא ומתן על פיצויים עם ממשלת יפן בראשותו של יושידה שיגרו, שנחשב פוליטיקאי פרו־אמריקני. ממשלת ארצות הברית שלמה 2,000,000 דולר לקורבנות. הממשלה היפנית אף הודיעה כי היא לא תדרוש פיצויים נוספים מממשלת ארצות הברית.
הדאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ מצויה כיום בתצוגה בטוקיו.

ההשפעה התרבותית

חמש שנים לאחר התאונה הסריט במאי הסרטים היפני שינדו קנטו את הסיפור בשם "דאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ". השחקן אונו ג'וקיצ'י שיחק את תפקידו של קובויאמה איקיצ'י.
התקרית שימשה השראה לסרטים אחרים כדוגמת גודזילה, בהם מסופר על מפלצת שנוצרה כתוצאה ממוטציה עקב קרינה רדיואקטיבית, המחפשת נקמה כנגד האנושות.
וילמר בריוס

דפורטס טולימה

בריוס ירצה לשכוח את משחק הבכורה שלו במדי דפורטס טולימה שנערך ב-23 בפברואר 2013 מול בויקה צ'יקו והסתיים בהפסד של 0–3 כאשר בריוס עצמו הורחק במחצית השנייה. כבש את שער הבכורה שלו בבוגרים ב-17 בספטמבר 2014 במסגרת הגביע מול אינדפנדיינטה מדיין שהסתיים בניצחון של טולימה 2–4. את שער הבכורה שלו בליגה הבכירה כבש ב-17 במאי 2015 בניצחון של טולימה 0–5 על חאגוארס קורדובה. זכה באליפות עם קבוצת הנוער של דפורטס טולימה וכן בגביע עם הקבוצה הבוגרת ב-2014. הפך מהר מאוד לכוכבה של הקבוצה ואף לקפטן שלה בגיל כה צעיר. ביסס את מעמדו כאחד מהשחקנים הטובים בליגה ונבחר לקשר המצטיין בליגה בעונת 2015. לאחר האולימפיאדה בריו עזב את טולימה לאחר 4 שנים שבהן שיחק 144 משחקים וכבש 5 שערים.

בוקה ג'וניורס

ב-23 באוגוסט 2016 הודיעה קבוצת הפאר הארגנטינאית, בוקה ג'וניורס, על רכישתו של בריוס שבדיוק סיים לייצג את נבחרתו במשחקים האולימפיים בריו. אין סכום מדויק לעסקה, אך מדובר סביב ה-3 מיליון דולר. את הבכורה מול הקהל הביתי בבומבונרה ערך ב-29 באוקטובר כאשר שיחק את 17 הדקות האחרונות וזכה לשבחים מהאוהדים בניצחון 0–4 על טמפרליי. ב-19 באוגוסט 2017 כבש את שערו הראשון במדי בוקה בניצחון 1–2 על סרו פורטניו במשחק ידידות ואת השער הרשמי כבש מול אסטודיאנטס לה פלאטה ב-10 בדצמבר 2017 בניצחון 0–1. ב-11 במרץ 2018 החל בשניות הסיום מהלך שבסיומו בוקה כבשה שער ניצחון מול טיגרה שעזר לה מאוד במאבק על האליפות. בריוס הפך ליקיר האוהדים ולאחד השחקנים האהובים במועדון, בזכות סגנון משחקו שגרם להערכה רבה כלפיו.

זניט

ב-1 בפברואר 2019 חתם בזניט סנקט פטרבורג מליגת העל הרוסית בכדורגל תמורת 15 מיליון יורו למשך 4.5 שנים. הוא הופיע לראשונה במדי התכולים-לבנים ב-12 בפברואר 2019 בהפסד הקבוצה לפנרבחצ'ה בשלב 32 האחרונות של הליגה האירופית. את שער הבכורה שלו הבקיע במסגרת הקלאסיקו הרוסי, נגד ספרטק מוסקבה כשהבקיע בדקה 27, במשחק שנערך ב-17 במרץ 2019.

הנבחרת עד גיל 23

הוא זומן ב-10 במרץ 2016 למשחקי הפלייאוף של אולימפיאדת ריו מול מקבילתה, ארצות הברית. קולומביה השיגה את הכרטיס ושובצה בבית אחד עם ניגריה, יפן ושוודיה. היא העפילה לרבע הגמר אך הודחה על ידי המארחת, ברזיל. בריוס שיחק את כל ארבעת המשחקים ולא כבש.

הנבחרת הבוגרת

הוא זומן לראשונה למדי הנבחרת הבוגרת במרץ 2015 לקראת משחקי הידידות מול בחריין וכוויית. היה בסגל הרחב של קולומביה לקראת הקופה אמריקה 2016 אך נופה מהסגל הסופי. את הבכורה הרשמית ערך במשחק חוץ מול ברזיל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. סך הכל שיחק בשבעה משחקי מוקדמות ולא כבש. נכלל בסגל הסופי של קולומביה למונדיאל 2018 ושיחק שלושה מתוך ארבעת המשחקים שקיימה הנבחרת בטורניר, בו הודחה בשלב שמינית הגמר על ידי אנגליה.
Slow Down (שיר של דווה בוב)

בתחרות הזמר של האירוויזיון

דווה בוב הוכרז כזמר ההולנדי שישתתף תחרות האירוויזיון 2016 על ידי התקשורת ההולנדית ב-20 בספטמבר 2015. 
יומיים לאחר מכן, הוא אישר את החדשות במהלך התוכנית ההולנדית "De Wereld Draait Door".  "Slow Down" התגלה כשיר ההולנדי מתחרה באירוויזיון ב-4 במרץ 2016 במסיבת עיתונאים באמסטרדם. השיר שוחרר להורדה דיגיטלית ביום למחרת, ובוצע במחצית הראשונה של חצי הגמר. הוא עבר את חצי הגמר והופיע בגמר ביום שבת 14 במאי 2016, והתמקם במקום ה-11 מתוך 26 עם 153 נקודות.
אלגוריתם דויטש-ג'וזה

אלגוריתם דויטש-ג'וזה הוא אלגוריתם קוונטי להבדלה בין פונקציה קבועה לבין פונקציה מאוזנת. האלגוריתם מהווה דוגמה ליתרון המתקבל משימוש של מחשב קוונטי על פני מחשב קלאסי. האלגוריתם פורסם על ידי ריצ'רד ג'וזה ודייוויד דויטש בשנת 1992, והניח את היסודות לפיתוח אלגוריתם גרובר ואלגוריתם הפיקטור של פיטר שור.

פתרון קלאסי

באופן קלאסי, זיהוי האם פונקציה קבועה או מאוזנת מצריך לכל הפחות  הפעלות של פונקציית הקלט עם ערכי  שונים. אם בכלל הפעלות הפונקציה מתקבל אותו ערך אזי היא קבועה, ואם בשתיים מההפעלות מתקבלים ערכים שונים, אזי הפונקציה היא מאוזנת. לא קיים פתרון דטרמיניסטי המפעיל את הפונקציה פחות מ פעמים, שכן תמיד ייתכן מצב בו  הערכים שעליהם נשאלה הפונקציה מקיימים  ועדיין שאר הערכים מקיימים , כלומר הפונקציה מאוזנת.
מצד שני, קיימים פתרונות הסתברותיים לבעיה זו. לדוגמה, ניתן להגריל כמות של  קלטים שונים ולבדוק את ערך הפונקציה עבור קלטים אלו בלבד. במידה ומתקיים  קיימת הסתברות שהאלגוריתם יטעה, אך הסתברות זו נחשבת זניחה מכיוון שהיא קטנה מ-.
קרולין פיקלס

ביוגרפיה

פיקלס נולדה בווייקפילד שביורקשייר. היא בתו שלו שופט בית המשפט העליון ג'יימס פיקלס, אחיינית של השחקנית כריסטינה פיקלס, ושל השחקן איש הרדיו וילפרד פיקלס. פיקלס גלדה בהליפקס שבמערב ריידינג של יורקשייר ולמדה שם בבית ספר. היא למדה דרמה באוניברסיטת מנצ'סטר, ושיחקה בתפקידים אחדים בהפקות סטודנטים בהם במחזה "Narrow Road to the Deep North" מאת אדוארד בונד, ובתפקיד הראשי במחזה "אמא קוראז' וילדיה" מאת ברכט. היא הצטרפה ללהקת הדרמה של רדיו ה-BBC.
ב-1986 שיחקה פיקלס בתפקיד מיס בלובל בסדרת הטלוויזיה באותו שם של ה-BBC המבוססת על הקריירה של מרגרט קלי לייבוביצ'י. היא שיחקה במשך שנתיים בסדרה "The Bill" בתפקיד פקד בילוש קים ריד, גילמה את סימון טרווליאן בסדרה "ממאי עד דצמבר", ובתפקיד קתרין רמזי בסדרה הסקוטית "The Tales of Para Handy". עוד הופיע פיקלס בסדרת הדרמה החינוכית לילדים "Through The Dragon's Eye". ב-1982 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "We'll Meet Again". פיקלס השתתפה במספר סרטי קולנוע בהם "טס" בבימויו של רומן פולנסקי משנת 1979, "אגאתה" (1979), ו-"The Mirror Crack'd" (מ-1980). ב-1995 שיחקה בתפקיד לינדה ליבינגסטון בסרט "Io no spik inglish" יחד עם פאולו וילאג'ו. פיקלס גילמה את צ'ריטי בורבג' בסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות".
ב-2013 שיחקה פיקלס בתפקיד העיתונאית מגי רדקליף בסדרת הדרמה "ברודצ'רץ'" של רשת ITV. בהמשך השתתפה בעונות השנייה והשלישית של "ברודצ'רץ'" ששודרו ב-2015 וב-2017 בהתאמה.

חיים אישיים

פיקלס חיה בצפון לונדון. יש לה שתי בנות, אחת מהן היא השחקנית לוסי פיקלס.
אברהם קורצוייל

ביוגרפיה

נולד בשנת 1946 באנגליה, בנם של המחנך פרופ' צבי (אריך) ופועה (פאולה) קורצוייל. בשנת 1950 עלתה משפחתו לישראל. למד במדרשיית נעם בפרדס חנה ואחר כך בישיבת חברון בירושלים. כמו כן שימש כראש הכולל בישיבת שעלבים. 
שירת בצה"ל בגדוד 50 של הנח"ל המוצנח בפלוגת מ"כים ובחטיבת החרמון. (במהלך שירותו לחם במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה, במרדפים בבקעה, במלחמת יום הכיפורים ובמבצע שלום הגליל). 
בשנת ה'תש"ם (1980) הקים עם חבר ילדותו, הרב שמואל הבר, את ישיבת ההסדר קרני שומרון.
לרב קורצוייל משפחה עניפה, ובניו מלמדים בישיבות הסדר וישיבות תיכוניות ברחבי הארץ.

משנתו החינוכית

הרב קורצוייל מחנך ל"לימוד שמביא לידי הלכה למעשה" (="אליבא דהלכתא"), כשלימוד התלמוד מכוון להכרעת ההלכה ובירורה מתוך עיון מעמיק. הגישה ההלכתית מעשית באה לידי ביטוי גם בהדרכתו המוסרית, הרואה בהתנהגות שבן אדם לחברו תוצאה הכרחית של עבודת השם.
צופן העתיד

תחזיות מהספר

מבחר תחזיות מהספר:
תיק סגור

פרטי עלילה

בני לוי (דני גבע) הוא חוקר תל אביבי ציני ושחצן, שמועבר לדרום עקב בעיות משמעת והתנהגות אלימה ומצוות למנחם מדמוני (אורי קלאוזנר), חוקר חביב, שמכיר את התושבים ומסתדר איתם בכל מצב. בין השניים מתפתחת מערכת יחסי עבודה טעונה, המושפעת מהבדלי האופי ביניהם. בכל פרק יוצאים השניים לחקור מקרה רצח ועוקבים צעד אחר צעד אחרי תנועותיו האחרונות של הקורבן. ככל שהחקירה מתקדמת, נאלצים השניים להתמודד עם חשודים אפשריים ועם תפניות מפתיעות. הם זוכים לגיבוי ממפקד היחידה, תורג'מן (עמוס לביא), ומשתפים בחקירות את חבריהם לתחנה. הצוות מורכב משלל דמויות: ריטה שוקרון כסגנית המפקד; שאול מזרחי כחוקר בצוות; וסיגלית פוקס כחוקרת מתחילה. עוד משתתפים: מרינה שויף, ולדימיר פרידמן, עדי טופול, נטע גרטי ומשה נאור.
ונו

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (17 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 3,807 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (448 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (165 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

בעיירה פועל נמל התעופה צ'ואוק .
ג'ק וגנר

ביוגרפיה

וגנר נולד בעיר וושינגטון שבמיזורי ולמד שנה באוניברסיטת מיזורי ולאחר מכן באוניברסיטת אריזונה.

קריירה

התפרסם כששיחק בסדרה "ג'נרל הוספיטל" וב-1985 היה מועמד לפרס אמי לבידור בשעות היום בקטגוריית "השחקן הצעיר הטוב ביותר", ולאחר ולאחר מכן שיחק באופרת הסבון "סנטה ברברה".
ב-1994 החל לשחק בסדרה מלרוז פלייס את ד"ר פיטר ברנס, רופא ומנהל מחלקה בבית חולים "ווילשיר ממוריאל" ובנוסף הוא ביים מספר פרקים בסדרה.
ב-2003 החל לשחק את תפקיד ניק באופרת הסבון היפים והאמיצים, ובשנים 1998 ועד 1999 הנחה את תחרות מיס תבל. בנוסף לקריירת המשחק, הוא הוציא מספר אלבומים כזמר.
פרנץ פישלר

פרנץ פישלר (בגרמנית: Franz Fischler; נולד ב-23 בספטמבר 1946) הוא פוליטיקאי אוסטרי מטעם מפלגת העם האוסטרית. כיהן כנציג האוסטרי באיחוד האירופי הממונה על חקלאות, פיתוח כפרי ודיג.
פישלר נולד בכפר אבזאם במדינת טירול שבאוסטריה. למד חקלאות באוניברסיטת וינה לחקלאות, וסיים שם את חוק לימודיו, וב-1978 קיבל תואר דוקטור. בשנים 1973-1979 עבד כמסייע באוניברסיטה לחקלאות, לאחר מכן עבד בלשכת החקלאות של טירול ולבסוף כמנהל הלשכה בשנים 1985-1989.
בין 1989 ו-1994 כיהן כשר החקלאות והייעור, ומאז 1990 היה חבר המועצה הלאומית של אוסטריה. ב-1995 מונה לנציג האוסטרי באיחוד האירופי, כממונה על החקלאות והפיתוח כפרי. ב-1999 מונה גם לממונה על הדיג. בין השנים 1999‏-2004 היה חבר בהנציבות האירופית בראשות רומאנו פרודי. הוא היה פעיל בהכנה ואישור של Agenda 2000 - תוכנית רפורמה של מדיניות בתחום החקלאות של הקהילה האירופאית.
בשנת 2011 החליטה ממשלת להציב אותו כמועמד מטעמה ליו"ר ארגון המזון והחקלאות של האו"ם.
NRK P1

היסטוריה

תחנת הרדיו NRK P1 היא תחנת הרדיו הראשונה בה החל לשדר NRK, ויש לה שורשים עוד משנת 1925 כתחנת רדיו פרטית. לאחר כמה שנות שידורים, הולאמו השידורים ברדיו והוקם תאגיד NRK.
במהלך מלחמת העולם השנייה, במהלך כיבוש נורווגיה על ידי גרמניה הנאצית, ניהלו הגרמנים את השידורים, שהשתמשו בהם על מנת להפיץ את תעמולתם, בראייה רחבה יותר במטרה להפיץ תעמולה ברחבי כל סקנדינביה ובריטניה (שידורי NRK באותה עת, נקלטו מחוץ לנורווגיה ללא קושי רב). עם תום המלחמה שבה התחנה לשידורים רגילים.
כיום, התחנה משדרת שידורים כלליים, בעיקר באקטואליה, תרבות ובידור, ומשודרים בתחנה מגזיני אקטואליה וחדשות מקומיות, לצד תוכניות תרבות ובידור.

שידורים דיגיטליים

עם תחילת השידורים עד שנת 1954, התחנה שידרה בגלים ארוכים. בשנת 1954 החל המעבר לגלים קצרים, שנקרא רשת ה-FM. משדר ה-FM הראשון החל לפעול בעיר ווס, ובמשך 25 השנים הבאות הורחבה הרשת עד שהשידורים נקלטו ברוב נורווגיה. ה-FM דורש משדרים מתקדמים יותר ומקדמים מתקדמים יותר, אולם במקביל המאזינים יכולים לקלוט איכות צליל טובה יותר במקלטי הרדיו שלהם.
בשנות ה-80 החל פרויקט מחקר אירופי בנושא שידורים בתקן DAB, ובשנת 1995 החל NRK להפעיל את תחנת ה-DAB הראשונה בעולם, "תמיד קלאסי". בסופו של דבר, פותח תקן מתקדם יותר שנקרא +DAB. בשנת 2017 הסתיים המעבר מרשת ה-FM לרשת +DAB. המעבר כלל את כל תחנות הרדיו הארציות. החל ממועד זה, הופסקו שידורי ה-FM בתחנות הרדיו הארציות, ועברו לשידורי +DAB.