google/wiki40b huggingface dataset:
אליזה (זמרת)

ילדותה ונעוריה

אליזה הידועה בכינוי "לילי", החלה במסלול רקדנות כבר בתחילת חייה בבית הספר לריקודים אשר בקורסיקה. את אימוניה המשיכה עד גיל 15, ובמהלך הזמן זכתה בתחרות ריקוד אשר אורגנה על ידי חברת תעופה אשר נמצאת כיום כחלק מחברת התעופה "סוויסאייר". עקב ניצחונה, זכתה אליזה בטיול לאיים המלדיביים.
בשנת 1999 הופיעה אליזה בתוכנית הטלוויזיה "Graines de star" (בעברית: נבטי הכוכבים), שם התגלתה על ידי הזמרת מיילין פארמר שכתבה לה שני אלבומים עם המפיק לורן בוטונה (Laurent Boutonnat).

חייה האישיים

בעקבות פרסום אלבומה הראשון אשר גרם לתדמיתה לעבור לכיוון המראה הסקסי מיני, נבנה במקביל לאליזה מראה תדמית של נערה בת עשרה רגילה לחלוטין, וזאת כדי ליצור ולשמר את הרושם הנקי של נערה ממוצעת כמו כולם.
במהלך השנים עם התבגרותה נבחרה אליזה לסמל סקס במגזינים שונים, ואף נבחרה בשנים 2010 ו-2011 בסקר "האישה הכי סקסית בעולם" שנערך על ידי מגזין FHM הצרפתי בתור האישה השנייה הכי סקסית בעולם מתוך 100 מועמדות.
בשנת 2003 התחתנה עם הזמר הצרפתי ג'רמי שאטליין (Jérémy Chatelain), ממנו נולדה ילדתה אננילי ב-27 באפריל 2005.
כיום אליזה חיה בקורסיקה.

תחילתה של הצלחה

סינגל הבכורה של אליזה Moi...Lolita שוחרר במאי 2000 בצרפת, וב-2001 באירופה ובאסיה. הסינגל זכה להצלחה מסחררת בצרפת, למרות שלא הגיע למקום הראשון, ובמצעד כל הזמנים במדינה הוא ממוקם במקום ה-31 עם מכירות של מעל 1,200,000 עותקים. השיר הצליח גם באסיה ובאירופה והגיע למקום הראשון בספרד ובאיטליה, ולמקום השני בבלגיה, גרמניה והולנד. בישראל השיר הגיע למקום הראשון במצעד בגלגלצ וסיים במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי לשנת 2001 במקום השמיני.

המשכה של הקריירה

בסוף 2000 יצא אלבום הבכורה Gourmandises ממנו יצאו הסיגלים L'Alizé, Parler tout bas ושיר הנושא Gourmandises .
אלבומה השני של אליזה, Mes courants électriques, יצא ב-2003 וממנו שוחררו הסינגלים J'en ai marre ! / I'm fed up! ו J'ai pas vingt ans ! / I'm not twenty!. האלבום הצליח באירופה אך פחות מאלבומה הראשון.
ב-2007 ראה אור אלבומה השלישי Psychédélices אותו הפיקה בעצמה. האלבום יצא רק בשווייץ, בלגיה, צרפת ובמקסיקו, שם נחל הצלחה כשהגיע לראש מצעד המכירות.
בתחילת 2010 יצא אלבומה הרביעי Une enfant du siècle (ילדת המאה). האלבום לא הצליח יחסית לקודמיו אף שהגיע למקום ה-13 במצעד האלבומים הצרפתי.
ב-2013 השתתפה אליזה בגרסה הצרפתית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" (Danse avec les stars) והגיעה למקום הראשון. כמו כן, באותה שנה יצא גם אלבומה החמישי "5".
ב-2014 יצא אלבומה השישי Blonde.
המדפיסים בני פואה

היסטוריה

המניע לפתיחת בית הדפוס בסביונטה היה סגירת בתי הדפוס העבריים בוונציה. אחדים מעובדיהם עברו לעבוד בדפוס פואה. דפוס שהיה ממוקם בבית פרטי ורק אך לאחר מכן הוקם בניין מיחוד עבורו. שני הספרים הראשונים שהודפסו בדפוס פואה היו: בשנת 1551 "מרכבת משנה" - פירושו של דון יצחק אברבנאל על ספר דברים. ובשנת 1552 "חזות קשה" - ספרו של רבי יצחק עראמה מספרד.
בדפוס סביונטה הייתה מקובלת השיטה של הזמנה מראש של הדפסת הספר, אשר הייתה מוקדשת לאדם מסוים. כאשר נאספו די חותמים מראש לספר החדש, נאספו התשלומים מהמשתתפים והדפסת הספר החלה. אם בין התורמים היו כאלה נדיבים במיוחד, שמם הופיע בהבלטה בעמודים הראשונים של הספר.
ברוב הספרים שהודפסו על ידי בני המשפחה הופיע סמל המשפחה: שני אריות נשענים על דקל משני צדדיו ובענפי הדקל משולב מגן דוד. הדגלים נקבעו: בשער, העמוד הראשון ולעיתים בסוף הספר. מסביב לדגל הופיע הפסוק: "צדיק כתמר יפרח טוביה פואה יצ"ו", או השם בראשי תיבות "ט.פ.י." לפעמים המדפיס הוסיף פסוקים מתהילים ובכולם המילה "מגן". במשך הדורות היה שינוי במבנה הדגלים.
בדפוס טוביה פואה - המדפיס הראשון מבני המשפחה, הודפסו סך הכל 26 ספרים, העתקים מרובם נמצאים בבית הספרים הלאומי בירושלים ובספריית שוקן. נתנאל פואה - הבן הבא למשפחת פואה, פעל באמסטרדם במשך 14 שנה בין השנים 1702–1715, ובמאה ה-18 ומאה ה-19 פעלו בני המשפחה בונציה ובפיזה והדפיסו 121 ספרים. אחרון בני פואה שעסק בהדפסה פעל בטורינו ושמו לא ידוע. הוא הדפיס את הספרים "סדר חג הזיכרון לחברת חבד" ו"אמת ברג'יו" שנכתב לזכר חללי מגפה.
אוון טיל

ביוגרפיה

טיל נולד בסוונסי שבוויילס. למד בבית הספר למשחק גילדפורד . הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה ב-"The Mimosa Boys" בשנת 1984. לאחר מכן הופיע ב-"Knights of God" (1989), "תקוות גדולות" (1989) ו"בון" (1990). ב-1991 לוהק לתפקיד ויל סקרלט בסרט הטלוויזיה "רובין הוד".
הוא השתתף בתפקיד אורח בסדרות טלוויזיה כמו "דנג'רפילד", "באליקיסנג'ל", "The Thin Blue Line" בכיכובו של רואן אטקינסון, ובסדרה "Belonging". עוד הופיע ב"ספוקס" וב"חוק מרפי". ב-2005 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "Marian, Again" כבעל המכה של מריאן.
בקולנוע הופיע לראשונה בסרט "War Requiem" בשנת 1989. ב-1999 גילם את דמותו של לופכין בעיבוד למחזה "גן הדובדבנים" לצידם של שרלוט רמפלינג בדמות רנייבסקיה ואלן בייטס כגאייב. בסרט "הפתרון הסופי" גילם את דמותו של רולנד פרייזלר, השופט הנאצי הנודע לשמצה.
ב-1985 שיחק בפרק "Vengeance on Varos" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". ב-2006 שיחק בסדרת הבת של "דוקטור הו", טורצ'ווד, בפרק "Countrycide". עוד ב-2006 השתתף בסרט הטלוויזיה "אחרי הצונאמי" של HBO. ב-2007 שיחק בתפקיד אורח בתסכית של "דוקטור הו" בשם "The Mind's Eye". באותה שנה כיכב בסרט "הלגיון האחרון". ב-2011 החליף בהתראה קצרה את השחקן דרק האליגן בתפקיד אליסר ת'ורן בסדרה "משחקי הכס" עיבוד לסדרת ספרי הפנטזיה "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין. הוא שב וגילם את אותה דמות בעונות הרביעית והחמישית של הסדרה.
ב-1997 זכה טיל בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר על משחקו כטורוולד במחזה "בית בובות" מאת איבסן לצידה של ג'נט מק'תיר. ב-2012 שיחק בתפקיד דאי קוש בסדרת הטלוויזיה "סטלה", ואת רוברט הולנד, שר החוץ הבריטי הבדיוני, בסדרת הדרמה "Kidnap and Ransom". בסדרה המשטרתית "שחיתות" ("Line of Duty") גילם את דמותו של המפקח פיליפ אוזבורן.
בשנת 2015 שיחק במיני-סדרת הפשע הבריטית "ריבר" ברשת BBC One בכיכובם של סטלאן סקארסגארד, ניקולה ווקר ואדי מארסן.

חיים אישיים

טיל התחתן פעמיים: אשתו הראשונה הייתה דיליס ווטלינג, ואשתו השנייה היא השחקנית סילבסטרה לה טוזל. לטיל יש שלושה ילדים.
פליקס ונקל

היסטוריה

ונקל נולד במדינה ההיסטורית באדן בגרמניה (כיום באדן-וירטמברג) בשנת 1902. 
ונקל החל לפתח עניין בתכנון מנועים כבר בגיל צעיר כאשר בגיל 17 תכנן מודל חדש למנוע בעירה פנימית, בשנת 1924 כאשר הוא בגיל 22 הקים ונקל מעבדה קטנה משלו שם החל במחקר ובתכנון מנוע הבעירה הפנימית החדש. בשנת 1951 הציע את רעיונו לחברת NSU שם החל בפיתוח המנוע כאשר בשנת 1954 השלים את פיתוח המנוע באופן סופי. בשנת 1957 נבחן דגם אבטיפוס ראשון של מנוע ונקל.
מימייה

מימייה היא מיכל או בקבוק המיועד למי שתייה ומעוצב באופן המאפשר את נשיאתו ושימושו על ידי מטיילים, חיילים או עובדים בשטח. לרוב מחוברת למימייה רצועת כתף או רצועה המאפשרת את נשיאתה על החגורה. לעיתים קרובות המימייה מכוסה בבד או תרמיל נשיאה קטן מותאם, שנועד להגן עליה ולבודד את המשקה שהיא מכילה מפני חום או קור. 
מימיות עתיקות היו עשויות לרוב מעור או מסוג של דלעת שתוכנה רוקן. בהמשך יוצרו המימיות מבקבוקי זכוכית שנישאו בתוך סל ארוג מותאם. מכסה המימיות היה לרוב פקק שעם. עד אמצע המאה ה-20 הוכנו המימיות מפח, פלדת אל-חלד או אלומיניום, עם פקק מוברג שלרוב אובטח לגוף המימייה באמצעות שרשרת או רצועה קצרה כדי שלא יאבד. מימיות אלו היוו שיפור לעומת מימיות הזכוכית, אך הן היו פגיעות ליצירת חורים ודליפות במקרה של נפילה. כיום המימיות המודרניות עשויות כמעט תמיד מסוג כלשהו של פלסטיק, במיוחד פוליאתילן או פוליקרבונט. הן לרוב קלות משקל כמו מימיות המתכת ואף יותר מהן, והן עמידות יותר בפני דליפות.
בצה"ל, מסדר מימייה הוא מסדר שבו החיילים נדרשים לשתות ממימיותיהם במהלך פעילות, לבל יתייבשו.
האנדרטה לזכר החיילים היהודים בצבא האדום במלחמת העולם השנייה

מבנה האנדרטה

האנדרטה משופעת מכיוון דרום אל צפון על גבי צלע ההר ומעוצבת בתור קיר שגובהו 3 מטרים המחולק לשלושה חלקים: בצידו הימני קיר שגובהו 5 מטרים העשוי אבן ערד אדומה הניצב בצורה אופקית ובראשו מנורה בעלת שבעה קנים ובתחתיתו חקוקה הכתובת: לזכר מאתיים אלף הלוחמים היהודים שנפלו בשורות הצבא האדום במלחמת העולם השנייה. בחלקו האמצעי של הקיר חומה המצופה אבן ירושלמית מעובדת ועליה כתובות באותיות מתכת הפסוק: למען דעת דורות בני ישראל - שופטים ב', מתחת לפסוק כתוב ברוסית: "לוחמים יהודים שנפלו בקרבות נגד הנאצים בשורות הצבא הסובייטי". בחלקו השמאלי של הקיר מעוצבות בשש אבני ערד אדומות הספרות "200,000". לפני הקיר ניצבת רחבת טקסים ובצדה השמאלי קבועות אבנים מסותתות ההולכות ונעשות קטנות - סמל לאנשים שהיו לעפר ולידה קסדה עם רובה, לידו מצוי תא ובו ספר עם שמות הנופלים. בסמוך לרחבה ניצב גרם מדרגות ולצידם שתי אבנים מוגבהות ועליהן מסותתות הכתובת "1941-1945 תש"א-תש"ה" מתחת לתאריך מצויים סמלי חילות הצבא האדום עשויים מתכת.  
אתר הנצחה נוסף לזכר חללי הצבא האדום מצוי בעיר נתניה.
NGC 4394

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.9, והיא התגלתה ב-14 במרץ 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.55, וציין רק שהיא צמודה ממזרח ל-M85. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1251, כשהיא מתוארת כדי בהירה, מעט מאורכת, עם מרכז בהיר ובאותו שדה הראייה עם M85. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2957 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4394, כאשר היא מתוארת כדי בהירה, מעט מאורכת ועם מרכז בהיר.

תצפית

הגלקסיה נמצאת בקצה הצפוני של צביר הבתולה שגולש לתוך קבוצת הכוכבים שערות ברניקי, כ-7 דקות קשת ממזרח למרכזה של M85, הגדולה ממנה בהרבה, והמרחק בין שולי M85 ושולי NGC 4394 הוא כ-3 דקות קשת בלבד. שתיהן נמצאות כ-9.5 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לכוכב הבולט דנבולה וכ-10.5 מעלות ממערב ל-α בשערות ברניקי. כ-1.6 מעלות וכ-2.5 מעלות מדרום-דרום-מערב להן נמצאות בהתאמה NGC 4350 ו-M100, כ-1.3 מעלות וכ-4 מעלות מדרום-דרום-מזרח להן נמצאות בהתאמה NGC 4450 ו-M88, כ-4 מעלות מדרום-דרום-מערב להן נמצאת M99 וכ-1.1 מעלות ממערב להן נמצאת NGC 4293, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4394 הוא כ-3.6 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של מעט יותר מ-60,000 שנות אור, כ-60% מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎8.3×10¹⁰‎ מסות שמש, כ-15% מסת שביל החלב, כאשר כשליש ממנה או כ-‎2.6×10¹⁰‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. הגלקסיה מכילה גם מימן מולקולרי ואטומי שמסתו מוערכת בכ-‎1.7×10⁹‎ מסות שמש, שמאפשר יצירה של כוכבים חדשים בקצב מתון שמוערך בכ-0.7 מסת שמש בשנה, רובה מתרחשת בזרועות הספירליות של הגלקסיה בעוד שבמרכזה קצב יצירת הכוכבים נמוך בהרבה. לגלקסיה מהירות רדיאלית של כ-922 קילומטר בשנייה, מאותו סדר הגודל של המהירות הרדיאלית של M85 הסמוכה, שעומדת על כ-730 קילומטר בשנייה, וגם המרחק המוערך אל שתיהן הוא סביב 60 מיליון שנות אור, כך שסביר להניח שהן קשורות כבידתית זו לזו.
תחנת הרכבת כפר חב"ד

היסטוריה


לפני הקמת הרציף הראשון במקום, עוד בימי המנדט הבריטי הייתה התחנה "נקודת עצירה" בלבד (באנגלית: Halt) שזה מקום מוסכם לעצירת רכבת לצורך העלאת והורדת נוסעים, ללא רציף או מבנה כלשהו, שנקראה "סאפארייה" על שם הכפר הערבי ששכן במקום, על קו מסילת הרכבת לירושלים, בקום המדינה עם החזרת קו הרכבת לירושלים, נקראה התחנה על שם היישוב כפר חב"ד. במרוצת השנים, הוקם בנקודה רציף עץ קצר באורך של כ-50 מטר, עם סככה קטנה מפח. עם השלמת העבודות להכפלת המסילה בין לוד לתל אביב בשנת 1999, החליטה רכבת ישראל להרוס את התחנה, והוציאה מכרז לבניית תחנה מודרנית בכפר חב"ד.

מבנה התחנה

מבנה התחנה הנוכחי הוא מבנה מודרני, הכולל שני רציפים ארוכים עם ספסלים לישיבה ומעבר תת-קרקעי המחבר את הרציפים. בתחנה אמצעי נגישות שונים וחניה חינם ל־40 מכוניות ו־5 אופניים.
רונית ויגלר

רונית ויגלר (נולדה בשנת 1970) היא דוגמנית ועורכת דין ישראלית. הייתה אחת הדוגמניות הבולטות בישראל בשנות ה-80 של המאה ה-20.

ביוגרפיה

ויגלר נולדה וגדלה בתל אביב כאחת משלושה ילדים לאבא מורה ומנהל בית ספר, ואמא מנהלת חשבונות. היא החלה לדגמן בגיל 14. היא הופיעה תחילה במגזין של גדעון אוברזון ואחר כך הוזמנה על ידי מארגן תצוגות אופנה להשתתף באירועים שלו באופן קבוע.
היא למדה בתיכון עירוני א' ובמקביל דגמנה לחברת בגדי הים פלפל והופיעה על שערי מגזינים רבים. בשנות ה-90 נודעה בפרסומת שהופיעה לסנו. ב-2004 הופיעה בסרט "בלאק ג'ק".
בגיל 35 החלה ללמוד משפטים. היא בעלת תואר ראשון ממכללת שערי משפט, וכיום היא עורכת דין לדיני משפחה, בעלת משרד עורכי דין.
ויגלר גרושה. בנה, סאן מייליך, הוא דוגמן, יוצר ומוזיקאי.
באדי (כלב)

ביוגרפיה

באדי נולד במזרח מדינת מרילנד שבארצות הברית באוגוסט 1997. בדצמבר של אותה שנה, אומץ באדי על ידי משפחת קלינטון ועבר לבית הלבן. באדי נקרא על שם דודו מדרגה שנייה של ביל קלינטון, הנרי אורן "באדי" גרישם, שנפטר חודשים ספורים קודם לכן. ביל קלינטון ציטט את דודו המנוח בתור מי שהשפיע רבות על חייו.
באדי וסוקס, החתול שהיה בבעלותה של משפחת קלינטון באותה עת, הופרדו זה מזה, מכיוון שסוקס לא הסתדר עם באדי. בשנת 2001, לאחר שעזב ביל קלינטון את הבית הלבן, המשיך באדי להתגורר אצל משפחת קלינטון, בעוד סוקס עבר לגור אצל מזכירתו של ביל קלינטון, בטי קורי.
ב-2 בינואר 2002 נדרס באדי על ידי מכונית, כאשר רדף בהנאה אחרי קבלן שעזב את בית משפחת קלינטון בניו יורק. משפחת קלינטון לא הייתה בביתה עת נדרס באדי. סוכני השירות החשאי של ארצות הברית מיהרו להביאו לבית חולים וטרינרי, שם נקבע מותו.

בתרבות

באדי כיכב בספר סוקס היקר, באדי היקר - מכתבי ילדים לחיות המחמד הנשיאותיות שנכתב על ידי הילרי קלינטון, ופורסם בשנת 1998. הספר כלל 50 מכתבים שנכתבו על ידי ילדים לסוקס ולבאדי, וכמו כן 80 תמונות שלהם.
גיטרה

היסטוריה

יש המסבירים את מקורה של הגיטרה כהתפתחות מהכלי היווני העתיק הקיטרה, הקרוב מבחינת השם לגיטרה (מילה ספרדית). אחרים גורסים כי הגיטרה "הושפעה" מן הלאוטות ארוכות הצוואר אשר נמצאו במסופוטמיה ובאנטוליה. המחלוקת העיקרית היא בין אלה התומכים בסברה שהתפתחות הגיטרה היא למעשה מאירופה (בהשפעת הלאוטות) לבין אלה הגורסים כי היא התפתחה מן העולם הערבי (בהשפעת העוד).
אף על פי שבתקופות מוקדמות בהיסטוריה הגיטרה לא נחשבה לכלי "קלאסי", היא תמיד תפסה מקום נכבד ככלי פופולרי. עם הזמן הגיעה הגיטרה גם למוזיקה הקלאסית ולאולמות הקונצרטים.
היסטוריה של הגיטרה באירופה שייכת לתקופת הרנסאנס. מבנה הגיטרה היה בדומה לויולה וללאוטות העתיקות מתקופות מאוחרות יותר. השם "גיטרה" הגיע מספרד, אשר הבחין למעשה בין גיטרת הרנסאנס לבין הגיטרה הספרדית.

סוגי גיטרות

ישנם סוגים רבים של גיטרות, המשמשות למטרות שונות ובסגנונות שונים ועונות על צרכים שונים.
הגיטרות הנפוצות ביותר הן גיטרות בעלות שישה מיתרים, אם כי ישנם גם מוזיקאים שמשתמשים בגיטרות בעלות שבעה מיתרים (מיתר בס נוסף) ואף שמונה. ישנן גם גיטרות 11 מיתרים, הנקראות "גיטרות וואר", אך בניגוד לגיטרות אחרות, טכניקות הפריטה בהן שונות עקב ריבוי המיתרים. וישנן גם גיטרות בעלות יכולת להחזיק מיתרים כפולים - גיטרות 12 מיתרים (בעיקר אקוסטיות). כמו כן, קיימות גם גיטרות בס בעלות 4, 5 או 6 מיתרים, ואף בעלות 13 מיתרים (צ'אפמן סטיק).
למרות הבדלים בבנייה ובסגנון הצליל אותו הם מפיקים, הגיטרות השונות, בהנחה שהן מכוונות באותו אופן, יפיקו את אותו התו בנגינה על אותם המיתרים והסריגים, ועל כן צורת האקורדים ביניהם אינה משתנה.
קיימות אף גיטרות בעלות צוואר (שחיף) כפול, במטרה להרחיב את טווח הצלילים האפשרי, או כדי להוסיף צלילים להרמוניה באקורדים, תוך ניגון ריף או סולו. בדרך כלל בשחיף העליון יהיו 12 מיתרים, ובתחתון 6–7 מיתרים, קיימות גם גיטרות בהן שחיף אחד הוא בעל 6–7 מיתרי גיטרה והשני ארוך יותר ובעל 4–5 מיתרי בס.
נהוג לשייך את הגיטרות השונות תחת שתי קטגוריות־על - הגיטרות האקוסטיות והגיטרות החשמליות:
פתילה

פתילה היא רצועת חוט או בד קלוע בסיבים מפותלים הנתון בתוך נר, כלי שמן, מנורת נפט, תנור חימום או בכלי נשק ישנים בתור מנגנון השהייה. 
הפתילה מודלקת בקצה לאחר שהיא מיוצבת מעל חומר הבעירה, כאשר הלהבה האוחזת בה שואבת מהסיבים כמות קבועה של שמן, באמצעות דיפוזיה כנגד כוח המשיכה. 
החומרים הנפוצים ליצירת פתילה הם סיבי זכוכית או כותנה (סיבי הזכוכית נפוצים יותר משום יתרונם על פני הכותנה שמתכלה בתהליך הבעירה), ובנוסף מכילה הפתילה גרעין נוקשה שבאופן מסורתי היה עשוי עופרת או אזבסט, אך עקב איסור השימוש בעופרת בארצות הברית מחשש להרעלה ועקב סכנותיו הרפואיות של האזבסט הם הוחלפו באבץ הבטיחותי יותר לשימוש.
הראשון שהתקין פתילה גלילית היה הפיזיקאי והכימאי השווייצרי עמי ארגנד, שהחליף בה את המנורה המוצקה שהפיצה עשן רב והפיקה אור מועט.
פתילות בעלות קוטר גדול דולקות מהר יותר וגם מפיקות בדרך כלל להבה גדולה יותר, אך גם חומר שטוח יכול לשמש כפתילה.
הפרק "במה מדליקין" במסכת שבת עוסק בין היתר בסוגי הפתילות הכשרים להדלקת נרות שבת ונרות חנוכה.
למצוא את ארץ לעולם לא

השחקנים וצוות ההסרטה

הסרט בוים על ידי מארק פורסטר על פי תסריט של דייוויד מגי המבוסס על המחזה "האיש שהיה פיטר פן" (The Man Who Was Peter Pan) - מחזה מאת אלן ני.
שיר הנושא של הסרט נכתב על ידי אלטון ג'ון.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר וזכה בפרס עבור הפסקול.
בסרט פגש השחקן ג'וני דפ את הילד פרדי היימור והתלהב מאיכות משחקו, על כן שכנע את טים ברטון ללהק אותו לסרט צ'ארלי בממלכת השוקולד.

הכנסות

הסרט הכניס סך כולל של 116,650,613 דולרים מתוכם, בארצות הברית, 51,680,613 דולרים.

הבדלים בין המציאות למתואר בסרט

בניגוד לסרט, היו למשפחה חמישה ילדים ולא רק ארבעה, ארתור לואלן דייוויס היה עדיין בחיים כאשר ברי פגש את סילוויה ובניה, וסילוויה נפטרה בשנת 1910 כשש שנים לאחר בכורת המחזה פיטר פן (1904), ולא במהלכו כמתואר בסרט.
אלברט וונדרליך

ד"ר אלברט (אברהם) וונדרליך (1931-1887) מראשוני הכירורגים בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, איש תנועת הנוער בית"ר ותנועת הציונות הרוויזיוניסטית.

ביוגרפיה

נולד בפרוסיה, עלה לארץ ישראל בתקופת העלייה הרביעית בשנת 1925 והתגורר בחיפה. 
וונדרליך עבר לעבוד כמנתח ראשי בהדסה בירושלים. בהיותו בירושלים היה ממנהיגי גדוד בית"ר בעיר. ד"ר אב"א אחימאיר כיהן פרק זמן קצר כמזכירו האישי. אחר כך חזר לחיפה על מנת לפתוח את המחלקה הכירורגית בבית החולים של ד"ר אליהו אורבך, ברחוב ירושלים בעיר. 
וונדרליך היה פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית בגלוי. ועמד בקשר עם מרכז תנועת הצה"ר בלונדון, והשתתף בפעילות מחאה של היישוב כנגד ממשלת המנדט הבריטי.
הוא נפטר חודשים אחדים אחרי שובו לחיפה. ונטמן בבית העלמין היהודי הישן של חיפה.
על שמו נקרא אולם ההרצאות של 'האגודה להשתלמות במדע' (מיסודו של אהרן צ'רניבסקי) בבית פבזנר.
דורית משלר

ביוגרפיה

דורית משלר נולדה וגדלה בירושלים. בתו של פרופ' למתמטיקה, מיכאל משלר. היא שחתה בקבוצת השחייה של מכבי ירושלים בהדרכתו של עמנואל מימון "מאנו".

אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכתה משלר במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 1:11.61 דקות, לפני שרון אקסלרוד מהפועל עמק חפר/נתניה (1:11.65 דקות) וורד ליברמן ממכבי תל אביב (1:13.87 דקות).

1987

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1987 זכתה משלר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:12.38 דקות, אחרי שרון אקסלרוד מהפועל עמק חפר/נתניה (1:11.27 דקות) ולפני הדס פדה מהפועל נהריה ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:39.63 דקות, אחרי שרון אקסלרוד (2:32.76 דקות) והדס פדה (2:37.67 דקות).

מותה

בשנת 2000 עברה משלר לסינגפור מטעם עבודתה. במשך כחודש היא חשה ברע, ולמרות שהלכה להבדק אצל רופא, הבדיקות לא העלו דבר. יום למחרת הבדיקה הרפואית, היא התמוטטה במשרדה ואושפזה עקב קריש דם, שפגע בריאות. ב-30 באוגוסט 2000 היא נפטרה בסינגפור.
Nightingale

פיתוח

התוכנה כתובה בשפת C++‏ ומפותחת באמצעות מערכת ניהול הגרסאות גיט. המאגר הראשי נמצא בGitHub. גרסה 1.11 מבוססת על גרסה 1.9.2 של XulRunner, שהיה בשימוש בגרסה 3.6 של פיירפוקס וכבר לא נתמכת על ידי מוזילה].
מסדר בני ציון

היסטוריה

בוועידת ההקמה באפריל 1908 אימץ לעצמו המסדר את המטרה הבאה "מסדר בני ציון יעזור לקונגרס הציוני בעבודת השגת בית לאומי בפלשתינה עבור העם היהודי מובטח באופן חוקי, ומקובל על ידי הציבור".
בספטמבר 1910 קיבל המסדר ממחלקת הביטוח של ניו יורק תעודת הכרה כאגודה לביטוח חיים אחוותית התומכת במהגרים המגיעים לארצות הברית. ב-1918 הוקמה החברה לביטוח חיים "יהודה" על ידי Organized Judea Industrial Corp, שהפכה להיות החברה היהודית הראשונה לביטוחי חיים בפלשתינה. ב-1921 תמך המסדר בהקמת קרן היסוד בכינוס ציוני יהדות ארצות הברית. ב-1941 חלק ממנהיגי בני ציון היו ממייסדי ארגון "מגן דוד אדום האמריקני למען פלשתינה", אשר היה מקביל למגן דוד אדום בישראל. הארגון תרם ציוד רפואי ו-125 אמבולנסים. ב-1943 נקרא "מבצר מעופף" (מפציץ B-17) על שם הארגון כהוקרה על עזרתו במלחמת העולם השנייה כולל מכירת אגרות מלחמה.
דו"ח חירות בעולם

דו"ח חירות בעולם (באנגלית: Freedom in the World Report) הוא דו"ח המתפרסם מדי שנה על ידי ארגון ה-Freedom House האמריקאי. מטרת הדו"ח לנסות ולהציג מדד כמותי לרמת הדמוקרטיה והחופש הפוליטי במדינות ובטריטוריות שונות בעולם. הדו"ח מדרג את רמת הזכויות הפוליטיות והחירויות האזרחיות במדינות ובטריטוריות השונות בסולם של 1 (הכי חופשי) ועד ל-7 (הכי פחות חופשי). על פי דירוגים אלה, מחולקות המדינות לקטגוריות – "חופשית" (Free), "חופשית חלקית" (Partly Free) ו"לא חופשית" (Not Free). פרסום המדד החל בשנת 1973 על ידי הסוציולוג ריימונד גסטיל. 
חוקרים משתמשים בדו"ח לעיתים קרובות על-מנת לכמת דמוקרטיה, ויש מתאם גבוה בינו לבין מדדי דמוקרטיה אחרים, כמו מדד ה-Polity data series.‏ כמו כן, הושמעו גם ביקורות כנגד חלק מהערכותיו של הדו"ח. 
הדירוגים המוצגים על ידי המדד זוכים לשימוש רב ולעיתים קרובות הם נחשבים לסמכות בתחום. המדד מופיע רבות בתקשורת, זוכה לשימוש רב במחקרים אקדמיים וכן משמש את האומות המאוחדות, הבנק העולמי והסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי של ממשלת ארצות הברית. המדד נחשב בקרב קהילת החוקרים כ"קנה מידה למדידת הדמוקרטיה".
Mi Tierra (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי גלוריה אסטפן ואסטפנו. השיר הוא שיר בסגנון הפופ הלטיני אשר אפיין שירים נוספים מתוך האלבום. בנוסף לכך, יצא השיר כסינגל הראשון מתוך האלבום וכשיר מחווה עבור ארץ הולדתה של אסטפן, קובה.
בארצות הברית זכה השיר להצלחה חסרת תקדים כאשר כבש את פסגת מצעד השירים הלטיניים.

וידאו קליפ

הוידאו קליפ המלא של השיר פורסם לראשונה ביוטיוב ב-4 באוקטובר 2013, כמה עשורים לאחר צאתו המקורית. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את אסטפן לבושה בשמלה שחורה שרה את השיר, תוך שמלווים אותה נגנים רבים.
נכון לאוקטובר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-21 מיליון צפיות.
ארקטיקום

המבנה

הארקטיקום שוכן במבנה מוארך שחלקו הגדול הוא תת-קרקעי. החלק הבולט מעל פני הקרקע הוא "צינור" זכוכית באורך של 172 מטרים המוביל מרחבת כניסה בצורת חצי סהר שנוספה למבנה בצידו הדרומי בשנת 1997. צינור הזכוכית עובר מתחת לכביש ראשי ברוחב של 30 מטרים ומסתיים בצידו הצפוני של המוזיאון לחוף נהר. הצינור מייצג את "השער לצפון" ומאפשר חדירת אור טבעי למבנה. תצוגת המוזיאון ערוכה על פני שתי קומות באולמות תת-קרקעיים משני צדדיו של הפרוזדור, ומחקה מסתור מפני אקלים החורף הקר של הצפון. בבניין נעשה שימוש בחומרים מקומיים.
סטיב פירס

ביוגרפיה

פירס נולד בלמיסה שבמחוז דוסון בטקסס. גדל ולמד בהובס שבניו מקסיקו. ב-1970 סיים תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו וב-1991 סיים תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת מזרח ניו מקסיקו.
בשנים 1970 עד 1976 שירת כטייס בחיל האוויר של ארצות הברית. הוא השתתף במלחמת וייטנאם כטייס מטוסי תובלה לוקהיד C-130 הרקולס, על שירותו עוטר בצלב התעופה המצוינת ושתי מדליות האוויר. השתחרר בדרגת קפטן. לאחר שחרורו הקים חברת שירותים לחברות קידוחי נפט.
בשנים 1997–2000 כיהן כחבר בבית הנבחרים של מדינת ניו מקסיקו. ב-2002 נבחר לנציג המחוז השני של ניו מקסיקו בבית הנבחרים של ארצות הברית, הוא הושבע לתפקיד בינואר 2003 וכיהן במשך שלוש קדנציות עד ינואר 2009.
ב-2008 התמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית. לאחר שגבר על הת'ר וילסון בבחירות המוקדמות של המפלגה הרפובליקנית, הפסיד בבחירות הכלליות לטום יודול מהמפלגה הדמוקרטית. פירס היה מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל ניו מקסיקו במסגרת הבחירות בארצות הברית ב-2018, בהן הפסיד למועמדת המפלגה הדמוקרטית מישל לואן גרישם.
ב-2010 התמודד שוב לבית הנבחרים ונבחר מחדש לנציג המחוז השני של ניו מקסיקו. מאז נבחר עוד שלוש פעמים לתפקיד.
פירס נשוי לסינתיה והם הורים לילד אחד.
אתר כתר

אֶתר כֶתר הוא תרגום מאנגלית של Crown Ether, שמן של תרכובות אורגניות: אֶתֶרים טבעתיים, תרכובות הטרוציקליות שאטומי חמצן מרכיבים חלק מהטבעות שלהן. חשיבותן הגדולה בקומפלקסים שהן יוצרות עם קטיונים. שמן של התרכובות בקבוצה זו נגזר מהדמיון שבין צורתן המרחבית של מולקולות האתר כתר בקומפלקס עם קטיון לבין צורתו של כתר המונח על ראש. רוב תרכובות האתר כתר הן אוליגומרים טבעתיים של אתנול, כך שהיחידה החוזרת בהן היא CH₂-CH₂-O-)ₙ-); תרכובות חשובות הן הטטרמר (עבור n=4), הפנטמר (n=5) וההקסמר (n=6).

נומנקלטורה

שמותיהן של תרכובות האתר כתר מורכבים משני מספרים: המספר הראשון הוא מספר האטומים הכולל בטבעת האתר, והמספר השני הוא מספר אטומי החמצן. לדוגמה: 12-כתר-4 הוא טבעת המורכבת מ-12 אטומי פחמן וחמצן, כשבין כל זוג אטומי פחמן מפריד אטום חמצן. כך ייקראו גם 15-כתר-5 ו-18-כתר-6. באנגלית: 12-‎crown-4 וכו'.

מנגנון

תרכובות האתר כתר קושרות היטב קטיונים שונים. אטומי החמצן שעל הטבעת, בעלי המטען השלילי החלקי, נמשכים אל המטען החיובי שעל הקטיון. כך נוצרת צורת הכתר: אטומי החמצן מופנים פנימה, אל עבר הקטיון המוקף בטבעת האתר, בעוד אטומי הפחמן פונים החוצה, הרחק מהקטיון. למעשה, אטומי החמצן יוצרים סביבה טעונה, הידרופילית, עבור הקטיונים, בעוד אטומי הפחמן יוצרים סביבה הידרופובית, המאפשרת המסה של הקומפלקס אתר כתר-קטיון בתרכובות אורגניות, שברגיל לא היה הקטיון נמס בהן. לתהליך זה יש חשיבות רבה בהפרדת יונים מתמיסות ובקטליזת מעבר-פאזה.

קטיונים אלקליים

הקטיונים החשובים ביותר שנקשרים לאתר כתר הם יונים של המתכות האלקליות ליתיום, נתרן ואשלגן, הנקשרים ל-12-כתר-4, 15-כתר-5 ו-18-כתר-6, בהתאמה. הקישור הוא בררני, ונובע מהתאמה בין היקף הטבעת הנוצרת על ידי אטומי החמצן להיקף הקטיון המתכתי. הקישור הייחודי שנוצר הוא אחת הסיבות לרעילותו של 18-כתר-6, הקושר את יוני האשלגן בגוף ומונע מהם להשתתף בפעילויות חיוניות. קיימות מולקולות טבעתיות טבעיות, כגון ולינומיצין ונונאקטין, שאינן אתר כתר אולם פועלות בצורה דומה.
18-כתר-6 קושר גם קטיונים אחרים, כמו אמינים שעברו פרוטונציה - גודלם מתאים לפתח שבמולקולת האתר, והמימנים הטעונים חיובית נקשרים לחמצנים הטעונים שלילית.

סינתזה ופרס נובל

צ'ארלס פדרסן, מהנדס כימיה וכימאי אורגני מחברת דופונט, פיתח בשנת 1967 את סינתזת הכתר אתר, וחקר את תכונות המסת הקטיונים של מולקולות אלה. בשנת 1987 הוענק לו על תגליותיו בתחום פרס נובל לכימיה, יחד עם שני חוקרים נוספים שהמשיכו במחקריו.