google/wiki40b huggingface dataset:
סרחיו אסנחו

קריירה

אסנחו נולד בפלנסיה, קסטיליה ולאון, החל לשחק בריאל ואיאדוליד, ועד מהרה בלט במועדון. הוא התחיל את עונת 2007/2008 עם קבוצת המילואים של ויאדוליד, בליגה השלישית של ספרד, כאשר הקבוצה ניצלה מירידת ליגה בעונה שלפני זו. עם זאת, בעקבות הופעות מאכזבות של שוערי הקבוצה הבוגרת קיבל אסנחו את ההזדמנות הראשונה שלו בלה ליגה, נגד ויאריאל, ב-12 בדצמבר 2007. המשחק נגמר בניצחון 2:0 לויאדוליד, כאשר אסנחו שמר על רשת נקייה.
בעקבות הופעותיו המוצלחות של אסנחו בחמשת המשחקים הראשונים שלו, נשאר אסנחו בשער ויאדוליד עד סיום העונה, והיה השוער הצעיר בליגה, בן 19 בלבד. בסיום עונה זו חתם אסנחו על החוזה המקצועני הראשון שלו, כאשר חתם עד סוף עונת 2010/2011.
בעונת 2008/2009 שמר אסנחו על מעמדו כשוער הראשון של הקבוצה, אך החמיץ שלושה חודשים בעקוצה פציעה בברכו, פציעה טורדנית שחזרה על עצמה בהמשך הקריירה של השוער.
ב -8 ביולי 2009, עבר אסנחו לאתלטיקו מדריד תמורת סכום של 5 מיליון אירו, כאשר חתם על חוזה לארבע שנים. אסנחו החל את העונה כשוער הראשון, אך לאחר מספר טעויות משמעותיות של השוער בחודש נובמבר 2009, ולאחר שזומן למשחק הנבחרת הצעירה של ספרד, איבד את מעמדו לטובת השוער הצעיר דויד דה חאה.
ב-8 במאי 2010 לאחר עונה בה המעיט אסנחו להופיע, נפצע השוער, שנית בברך, כאשר זאת הייתה פציעה רצינית שהשביתה אותו עד חודש נובמבר אותה שנה. לאחר שחזר מהפציעה, הושאל אסנחו למלאגה, לאחר שלא מצא את מקומו בהרכב אתלטיקו.
ב-6 בפברואר 2011, במשחק של מלאגה מול סביליה, נפצע פעם נוספת באותה הברך, פציעה שהשביתה אותו עד לסיום העונה.
בעונות 2011/2012 ו-2012/2013 מצא עצמו אסנחו כשוער שני באתלטיקו, כאשר השוער הבלגי הצעיר טיבו קורטואה הגיע בהשאלה מצ'לסי.
בתחילת עונת 2013/2014 הושאל אסנחו לוויאריאל, העולה החדשה ללה ליגה. ב-28 ביוני 2014 חתם באופן קבוע בוויאריאל לחמש שנים.

קריירה בינלאומית

בשנת 2006 אסנחו זומן לנבחרת ספרד עד גיל 17, לקראת טורניר אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 17. הנבחרת זכתה בטורניר, כאשר בכל המשחקים פתח אסנחו בהרכב.
אסנחו זומן לנבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה לנבחרות 2007. תפקידו בנבחרת בטורניר זה היה חסר משמעות, כאשר שימש כשוער מחליף. אך זה השתנה בחצי הגמר נגד צרפת. אחרי 0-0 במשחק ובהארכה, המשחק הוכרע בקרב בעיטות עונשין. אסנחו הציל שני פנדלים, וספרד עלתה לגמר נגד יוון. בגמר הראה אסנחו תצוגת שוערות מצוינת, וספרד ניצחה 1:0 והוכתרה כאלופת אירופה עד גיל 17 לשנת 2007.
אסנחו שיחק לראשונה בנבחרת הצעירה של ספרד אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009, שם פתח בכל המשחקים. בנוסף הוא גם שיחק בנבחרת ספרד עד גיל 20 באליפות העולם לנבחרות, שנערכה באותה שנה במצרים.
אסנחו ערך את הופעת הבכורה שלו ב-29 במאי 2016, בניצחון 3-1 על בוסניה והרצגובינה במשחק ידידות.
קפיטליזם מדיני

קפיטליזם מדיני הוא מערכת כלכלית שבה המדינה מתחייבת בפעילות כלכלית מסחרית (כלומר, למטרות רווחיות), כאשר אמצעי הייצור מאורגנים ומנוהלים כמפעלים עסקיים בבעלות המדינה (כולל תהליכי צבירת הון, עבודה בשכר ניהול ריכוזי), או כאשר קיימת דומיננטיות אחרת של רשויות ממשלתיות (סוכנויות המאורגנות על פי נוהלי ניהול עסקים) או של תאגידים הרשומים לציבור, בהם המדינה שולטת במניות.
הספרות המרקסיסטית מגדירה את הקפיטליזם של המדינה כמערכת חברתית המשלבת קפיטליזם - מערכת השכר של ייצור והפקעת ערך עודף - בעלות או בשליטה על ידי מדינה; לפי הגדרה זו, מדינה קפיטליסטית ממלכתית היא מדינה שבה השלטון שולט בכלכלה, ופועל למעשה כחברה ענקית אחת, תוך הפקת ערך עודף מכוח העבודה לצורך השקעתה בהפקה נוספת. ייעוד זה חל ללא תלות במטרות המדיניות של המדינה (גם אם המדינה היא סוציאליסטית), דבר שהוביל להעלאת טיעונים לכך כי הרפובליקה העממית של סין המודרנית היא סוג של קפיטליזם ממלכתי, או לחלופין לטיעונים כי ברית המועצות נכשלה במטרה להקים סוציאליזם, אלא הקימה קפיטליזם ממלכתי.
מונח זה שימש לעיתים קרובות לתיאור הכלכלות הנשלטות של המעצמות הגדולות בזמן מלחמת העולם הראשונה. גם הקפיטליזם המדיני מתייחס למערכת כלכלית שבה אמצעי הייצור נמצאים בבעלות פרטית, אך למדינה יש שליטה ניכרת על הקצאת האשראי וההשקעה, כמו במקרה של צרפת בתקופה של דיריגיזם לאחר מלחמת העולם השנייה. ניתן להשתמש בקפיטליזם המדיני (לעיתים בחילופין עם הקפיטליזם המונופוליסטי של המדינה) כדי לתאר מערכת שבה המדינה מתערבת במשק כדי להגן על האינטרסים של עסקים בקנה מידה גדול ולקדם אותם; נועם חומסקי, סוציאליסט, מיישם את המונח "קפיטליזם מדיני" לכלכלות כמו זו של ארצות הברית, שבה ארגונים גדולים הנחשבים "גדולים מכדי להיכשל" מקבלים מימון ממשלתי שממומן על ידי הציבור, ומפחית את הנחת הסיכון של החברות ומערער חוקי השוק, ובמקומות בהם המדינה מממנת בעיקר את הייצור הפרטי על חשבון הציבור, אך הבעלים הפרטיים מקוצרים את הרווחים.
ישנן תאוריות וביקורות שונות על הקפיטליזם של המדינה, שחלקן היו קיימות לפני מהפכת אוקטובר 1917. הנושאים המשותפים ביניהם מזהים כי העובדים אינם שולטים באופן משמעותי באמצעי הייצור ומגלים כי יחסי הסחורות וההפקה למטרות רווח עדיין מתרחשים בתוך הקפיטליזם של המדינה. ולדימיר לנין תיאר את הכלכלה של האימפריה הרוסית כקפיטליזם של המדינה. פרידריך אנגלס, בסוציאליזם: אוטופי ומדעי (1880), טען כי בעלות המדינה אינה מבטלת את הקפיטליזם כשלעצמה, אלא היא השלב הסופי של הקפיטליזם, המורכב מבעלות וניהול של ייצור ותקשורת בקנה מידה גדול בורגנית. הוא טען כי הכלים להפסקת הקפיטליזם נמצאים בקפיטליזם של המדינה.

מקורות ושימושים מוקדמים של המונח

המונח שימש לראשונה על ידי וילהלם ליבקנכט ב-1896, שאמר: "איש לא נלחם בסוציאליזם של המדינה יותר מכפי שאנחנו הסוציאליסטים הגרמניים, אף אחד לא גילה באופן מובהק יותר ממני, כי הסוציאליזם הממלכתי הוא באמת קפיטליזם ממלכתי!"
יש הטוענים כי מושג הקפיטליזם הממלכתי ניתן לייחס לביקורתו של מיכאיל באקונין במהלך האינטרנציונל הראשון של הפוטנציאל שאותה ביקר כניצול של המדינה תחת הסוציאליזם בהשראת המרקסיזם, או לטיעון של יאן ווקלב מאג'אסקי ב"אינטלקטואל וורקר" ב-1905, כי הסוציאליזם הוא תנועה של האינטליגנציה כמעמד, וכתוצאה מכך סוג חדש של חברה הוא כינה קפיטליזם ממלכתי. עבור האנרכיסטים, הסוציאליזם הממלכתי שווה לקפיטליזם של המדינה, ומכאן דיכוי ורק מעבר מקפיטליסטים פרטיים למדינה, המעסיק היחיד והקפיטליסטי.
לויד פרדנדאל

ראשית חייו

פרדנדאל נולד ב-28 בדצמבר 1883 בשאיין, ויומינג, לאירה פרדנדאל שהיה חייל במלחמת ארצות הברית-ספרד, ומונה לשריף של העיירה לאראמי. בשנת 1907 התגייס פרדנדאל לצבא ארצות הברית, והצטרף כלוטננט משנה לחיל הרגלים של צבא ארצות הברית.

קריירה צבאית

לאחר שירות בפיליפינים ובעוד מקומות, שבמהלכם הועלה לדרגת קפטן, נשלח פרדנדאל לצרפת כחלק מחיל המשלוח האמריקני. פרדנדאל שירת ברגימנט הרגלים ה-28, ואף הועלה לדרגת לוטננט קולונל, אולם לא השתתף באופן מעשי בלחימה.
לאחר המלחמה מילא פרדנדאל תפקידי מטה והדרכה שונים, וב-1 באוגוסט 1935 הועלה לדרגת קולונל. ב-1 בדצמבר 1939 הועלה פרדנדאל לדרגת בריגדיר גנרל, וב-1 באוקטובר 1940 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-4.

מלחמת העולם השנייה

בשנת 1941 מונה פרדנדאל למפקד הקורפוס ה-9, ובשנת 1942 נבחר לפקד על כוח המשימה המרכזי בצפון אפריקה. פרדנדאל פיקד על כוח המשימה המרכזי שנחת בחופי אלג'יריה במסגרת מבצע לפיד ב-8 בנובמבר 1942, במהלך השלבים הראשונים של המערכה בתוניסיה פיקד פרדנדאל על הקורפוס ה-2. במסגרת זו נחלו כוחותיו של פרדנדאל תבוסה בקרב מעבר קסרין בפברואר 1943, אך הסבו אבידות קשות לקורפוס אפריקה הגרמני בפיקודו של הפילדמרשל ארווין רומל. לאחר התבוסה החליף אותו דווייט אייזנהאואר בגנרל ג'ורג' פטון. עם זאת, עם שובו לארצות הברית זכה לקבלת פנים של גיבור, הועלה לדרגת לוטננט גנרל, ומונה למפקד הארמייה השנייה של ארצות הברית, שעסקה בעיקר באימון הכוחות האמריקאיים לקראת הפלישה לנורמנדי.

לאחר המלחמה

ב-31 במרץ 1946 פרש פרדנדאל מהצבא, וב-4 באוקטובר 1963 מת בביתו שבסן דייגו, קליפורניה.
אליהו דלמדיגו

הרב אליהו בן משה אבא דלמדיגו (1458, כרתים - 1493). פילוסוף אריסטוטלי ותאולוג יהודי רציונליסטי, מחבר ספר בחינת הדת - בו מתח ביקורת על תורת הקבלה, ופיקפק באותנטיות של ספר הזוהר.

קורות חיים

דלמדיגו היה צאצא למשפחת רופאים מושרשת באיי כרתים. הוא זכה לחינוך רבני בבית אביו, ובצעירותו חיבר קונטרסים בענייני הלכה. דלמדיגו היה תלמיד חכם, ובעיקר העמיק בספרות הפילוסופיה. בתקופתו הפכה כרתים לכפופה למלכות ונציה - אליה הוא הגיע ושם (וכן בעיר פדובה) עסק בפילוסופיה ונשא הרצאות על משנתו האריסטוטלית של אבן רושד. החשוב והמפורסם בין תלמידיו היה הפילוסוף האיטלקי ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה, מראשי ההומניזם . דלמדיגו נרדף על פתיחותו הפילוסופית והתאולוגית, וכן על התקפותיו כנגד הקבלה, מידי המהגרים היהודים שהגיעו לאיטליה מאשכנז. אחד מברי הפלוגתא שלו היה המהר"י מינץ.
אחד מצאצאי משפחתו המפורסמים של דלמדיגו היה היש"ר מקנדיה. הלה חיבר ספר בשם "מצרף לחכמה" אשר משיב על טענותיו ופקפוקיו של אליהו דלמדיגו על תורת הקבלה ומשבח אותה. אמנם יש סוברים כי הטענות ב"מצרף לחכמה" נגד טענות "בחינת הדת" חלשות בכוונה תחילה מהמחבר, ושגם יחסו שלו לקבלה היה מסויג. לפי דעה זו חיבורו של הספר בעצם רק שימש עילה להפצתו והפצת איגרת ר' שאול אשכנזי המצורפת לו, שאילולא הפרסום שהעניק להם ספר מצרף לחכמה כבר נשכחו ואבדו. ולחיזוק טענה זו מועלית ההשוואה לספר הוויכוח על שיטת קופרניקוס שחיבר גלילאו, שאצלו יש"ר מקנדיה למד, שכביכול התיימר לסתור אותה בראיות אורתודוקסיות של אריסטו ושל הכנסייה הקתולית. 
ספרו של דלמדיגו "בחינת הדת" זכה לההדרה וביאור בתקופתה של תנועת ההשכלה היהודית המודרנית (על ידי יצחק שמואל רג'יו), ששאפה להבליט את הפילוסופיה היהודית הרציונלית של ימי הביניים ואת הביקורת כנגד הקבלה וכנגד האותנטיות של ספר הזוהר. בשנים האחרונות זכה חיבורו של דלמדיגו למהדורה ביקורתית ומבוארת של יעקב יהושע רוס, בהוצאת אוניברסיטת תל אביב.
דלמדיגו חיבר ספרים נוספים שנדפסו בלשון רומי - ביניהם: ספר 'אחדות השכל', ספר 'מניע ראשון' וספר 'מהות המציאות', ביאורים על אבן רושד ועוד. אך מבין כל חיבוריו לא נתפרסם אלא ספר בחינת הדת.
שותפות ים תטיס

שותפות ים תטיס (מכונה לעיתים גם פרויקט "ים תטיס") היא מיזם לחיפושי נפט וגז טבעי במדף היבשתי של ישראל. בעלי הזכויות בשותפות ים תטיס הם: נובל אנרג'י (47%), וקבוצת דלק 53% (דלק קידוחים 25%, אבנר חיפושי נפט 23% ודלק השקעות ונכסים 4%). במסגרת הפרויקט פותחו שתי תגליות הגז הטבעי הראשונות במימי הים התיכון של ישראל, מאגרי מרי ונועה.

מקור השם

שם המיזם נגזר משם האוקיינוס הקדום - ים תטיס שתפקיד חשוב לו בעיצוב הגאולוגיה של ארץ ישראל וסביבתה הימית ושהפריד בין היבשות לאוראסיה וגונדוונה, שהתפצלו מהיבשת הקדומה פנגיאה בתור היורה (לפני כ-200 מיליון שנה). הים התיכון נחשב לו לשריד אחרון.

אפיון השדה ומודל החיפוש

מודל החיפוש של שותפות ים תטיס מול חופי אשדוד ואשקלון, 20 עד 30 קילומטרים מקו החוף, מתבסס על הימצאות מלכודות שכבה בים רדוד - עומק של מאות מטרים, כאשר הגז צפוי להימצא מתחת למלכודות בעומק של 1.5 עד 2 קילומטרים.

היסטוריה

שותפות ים תטיס הוקמה בשנות ה-90 של המאה ה-20, כאשר קבוצת דלק חיפשה שותפות מקצועיות כדי להפעיל את הקידוחים ברישיונות הימיים שבהם היא החזיקה, והגיע להסכם עם החברה האמריקאית נובל אנרג'י. 
בידי השותפים בפרויקט ים תטיס שני מאגרי גז - מאגר הגז "נועה", שהתגלה ב-1999, ומאגר הגז "מרי", שהתגלה ב-2000. מאגר מרי הוערך ב-32 מיליארד מ"ק ואילו מאגר נועה הוערך ב-2 מיליארד מ"ק בלבד. מתחילת שנת 2004 שימש הגז ממאגר "מרי" את חברת החשמל להפעלת אחדות מתחנות הכוח שלה, במקום המזוט ששימש בעבר דלק לייצור חשמל. שינוי זה הקטין את חלקן של תחנות הכוח בזיהום האוויר. באפריל 2004 הסתיימה הסבת כל ארבע יחידות הייצור ב"תחנת הכוח אשכול" שבאשדוד להפעלה באמצעות גז טבעי. המחיר שבו מכרה לחברת החשמל את הגז היה 2.47 דולר ליחידת חום. 
במאי 2005, אישר משרד הבטחון לבריטיש גז לבצע את קידוח "עזה מרין 3" בשדה הגז נועה, שבמבנה גיאולוגי משותף לישראל ולפלשתינאים, הנמצא משני צדי הגבול הימי. במקביל קיימה משא ומתן עם שותפות ים תטיס, שהחזיקה במאגרים מצידו הישראלי של הגבול, על הפקה משותפת של גז מהמאגר. הפרויקט לא יצאה לפועל ובריטיש גז הודיעה שהיא מפסיקה את קידוחיה בישראל ועזה (כולל הפרויקט שהביא לתגלית של שדה הגז התמר).
מאגר "מרי" היה צפוי להתכלות לקראת סוף שנת 2012. לכן, פותח שדה "נועה צפון", שממנו הוזרם גז בשנים 2012 ו-2013.
בשנת 2010 סיפקה ים תטיס 60% מצריכת הגז הטבעי של ישראל לצד אספקת הגז ממצרים. עקב הפסקת הזרמת הגז המצרי לישראל בפברואר 2011, הפך ים תטיס לספק בלעדי של גז טבעי לישראל.
בספטמבר 2014, הפסיקה חברת החשמל לקבל גז ממאגר "ים תטיס". לפי נתוני חברת החשמל במסגרת ההסכמים מול שותפות "ים תטיס" סופקו לה 23 מיליארד מ"ק גז, כמות ששקולה לכ-87% מנפח המאגר כולו ודומה לרכישת 142 מיליון חביות נפט. 
חברת החשמל חתמה על שני הסכמי רכש, הראשון לקבלת 18 מיליארד מ"ק (BCM) במהלך 15 שנה והשני בשנת 2009 לרכישה של עוד 5 מיליארד מ"ק. בשל חסרונו של הגז המצרי, ובשל תקנות שהוטלו על החברה מצד המשרד להגנת הסביבה להשתמש בעיקר בגז לייצור חשמל, הצריכה בפועל הייתה גבוהה מהתחזיות ובמקום לסיים את כל הרכש עד שנת 2017 בפועל חברת החשמל סיימה לקבל את כל הכמויות שרכשה כבר בסוף דצמבר 2013.
מאגר "ים תטיס" מיועד להפוך למאגר אכסון אסטרטגי לאומי.
קלפי המיקוח הלבנונים

קלפי המיקוח הלבנונים הוא כינוי לקבוצה של 21 אזרחים לבנונים שנחטפו מביתם ונכלאו בישראל לתקופות של בין 10 ל-14 שנים, כבני ערובה האמורים לשמש "קלפי מיקוח" במשא ומתן עתידי לשחרורו של רון ארד. המוכרים מבין "קלפי המיקוח" הם עבד אל-כרים עובייד, בכיר בחזבאללה שנחטף ב-1989, ומוסטפא דיראני, שהיה פעיל באמל, החזיק ברון ארד לתקופה מסוימת, ונחטף ב-1994. שניהם הוחזקו במתקן הכליאה 1391.
שאר בני הערובה נחטפו בין השנים 1994-1986, רובם בגיל 22-17. שניים מהחטופים היו בני 15, וחטוף נוסף היה מפגר בשכלו. כולם נכלאו באגף מיוחד בכלא רמלה. במשך השנים, עשרה מהם הועמדו למשפט בגין "חברות בארגון עוין", וקיבלו עונשי מאסר קצרים של בין שנה וחצי לארבע שנים. לאחר תום תקופת העונש לא שוחררו העשרה מהכלא, אלא נותרו בו במעצר מנהלי. שאר "קלפי המיקוח" לא הועמדו מעולם למשפט.

הביקורת כלפי המאסר

במהלך השנים ארגוני זכויות אדם שבו והעלו את הטענה כי החטיפה והמאסר אינם חוקיים ואינם מוסריים. ארגונים אלו עשו את ההבחנה בין עובייד ודיראני לבין שאר בני הערובה, אשר רובם - לטענתם - שמעו על רון ארד לראשונה בכלא הישראלי. לטענתם, העובדה כי במהלך השנים חזבאללה מעולם לא הביע בהם התעניינות ולא דרש את שחרורם - גם במסגרת עסקות חילופי שבויים - מעידה על חוסר התועלת שבהחזקתם. לפי גישה זו, פרשת "קלפי המיקוח" לא רק שלא הצליחה לפתור את תעלומת רון ארד, אלא גם יצרה 19 אנשים נוספים במצבו. 
מתוך גישה זו הגיש צבי ריש, עורך דינם של הלבנונים, מספר עתירות לבתי המשפט בישראל, הנוגעות לחוקיותם ומוסריותם של המאסרים. ב-1999 אמר עמי איילון, ראש השב"כ דאז, כי "המשך החזקתם במעצר מנהלי של 19 לבנונים כקלף מיקוח כדי לשחרר שבויים ונעדרים לא תרם או יתרום לכך. מדובר בהחזקה בלתי מוסרית שאין בה תועלת". איילון לא התייחס בהודעתו זו אל עובייד ודיראני. גם אליקים רובינשטיין, היועץ המשפטי לממשלה דאז, תמך בשחרורם של בני הערובה.

השחרור

בדצמבר 1999 שוחררו שישה מהחטופים, ובאפריל 2000 פסק בג"ץ כי גם המשך מאסרם של השאר אינו חוקי, מאחר שאינם מהווים סכנה מיידית לביטחון המדינה. בעקבות פסיקה זו שוחררו רוב העצורים, אך המדינה, שהייתה מעוניינת להמשיך ולהחזיק בדיראני ועובייד, העבירה בכנסת בדיעבד חוק בשם "חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים", שאפשר לה להמשיך ולהחזיק בהם. בסופו של דבר שוחררו גם הם במסגרת עסקת חילופי שבויים ב-2004, בתמורה לאלחנן טננבוים ולגופותיהם של שלושת החיילים שנחטפו בהר דב.
שום סקוטי אמיתי

שום סקוטי אמיתי הוא כשל לוגי שביסודו ניסיון אד הוק להגן על טענה אוניברסלית לא מנומקת מדוגמה נגדית שהועלתה נגדה. את המונח טבע לראשונה הפילוסוף אנטוני פלו. במקום לדחות את הדוגמה הנגדית, הדובר משנה את הטענה באופן שיוציא מהדיון את הנושא הנדון על ידי הכללה טאוטולוגית ללא התייחסות למקרה נדון עצמו. ואולם הנכונות או השקריות של הטענה החדשה אינן נובעות מקיומו או מהעדרו של כשל זה.
הכשל הלוגי כאן הוא האמירה האוניברסלית ("שום סקוטי אמיתי לא יעשה דבר כזה"), במקום התמודדות, הכחשה או דחייה של הטענה המקורית. כשל זה משנה את הנושא של הקביעה בכך שאינו מאפשר מלכתחילה ביקורת על הקבוצה, ומוציא מהדיון כל מקרה של חריגה, באופן שרירותי, ללא התייחסות להקשר וללא הנמקה.
לדוגמה:
מורה: כל סקוטי אוהב האגיס.

תלמיד: הדוד שלי שהוא סקוטי לא אוהב האגיס.

מורה: טוב, שום סקוטי אמיתי לא היה מתנגד להאגיס.
דוד טביל ממינסק

הרב דוד טביל (טעביל, בכתיב יידי) הוא בנו של הרב משה רובין. נולד בערך בשנת תקנ"ד 1794 בליטא. היה מגדולי תלמידיו של ר' חיים מוולוז'ין. שימש בראשית דרכו כרבה של סטויבץ, ואחר כך כרבה של העיר מינסק ונחשב אחד מגדולי הדור. נפטר בשנת תרכ"א 1861. בחייו הספיק להדפיס רק את ספר השו"ת והדרשות בית דוד בעיר ורשה בשנת תרי"ד 1854.
ספרו המפורסם הוא נחלת דוד, הכולל חידושים חריפים על מסכת בבא קמא ובבא מציעא, נדפס לראשונה בווילנה בשנת תרכ"ד 1864, ואחריו נדפסו חידושיו על המסכתות בבא בתרא וחולין, ועל ברכות, מועד קטן ומעט על פסחים בשם דברי דוד בווילנה בשנת תרמ"ו 1886.
כל חידושיו על התלמוד הבבלי יצאו במהדורה חדשה ומתוקנת בירושלים בשנת תשס"א 2001, על ידי הוצאת 'מיר' בשני כרכים.
עמותת בית חם

עמותת בית חם היא עמותה ישראלית הפועלת למען רווחתם וזכויותיהם של אוכלוסיית בריאות הנפש.
העמותה הוקמה בבני ברק בשנת 1997 על ידי שמואל מונק. בשנת 2004 מונה בנו, אריה מונק, למנכ"ל העמותה והרחיב את פעילותה. הוא משמש כמשקיף בוועדה לרפורמה בבריאות הנפש.

פעילות העמותה

העמותה פעילה בחמישה תחומים עיקריים: הפעלת מרפאות פסיכיאטריות, הפעלת קו ייעוץ ותמיכה לנפגעי נפש, שיקום תעסוקתי במגוון רמות, טיפול בילדים נפגעי תקיפה מינית, טיפול בנשים ונערות נפגעות תקיפה מינית.
העמותה מפעילה כיום 7 מרפאות פסיכיאטריות בקהילה המספקות שרותי מרפאה בהם ניתנים טיפול פסיכיאטרי, טיפול פסיכולוגי, טיפולים פסיכו תרפויטיים וכן טיפולים בהבעה ויצירה. המרפאות פעילות בערים: ירושלים, בית שמש, מודיעין עילית, בני ברק, אלעד, אשדוד, וזכרון יעקב.
בתחום השיקום, צוות העמותה מלווה כ-1200 מתמודדים עם מחלה נפשית מדי יום וזאת במסלולי תעסוקה מגוונים כמו מועדון תעסוקתי, תעסוקה מעברית ותעסוקה נתמכת.
העמותה מפעילה מגוון תוכניות המסייעות למניעה, לטיפול ולשיקום ונותנות מענה לצרכים השונים של האוכלוסייה: "לב למשפחה" – הפעלת סדנאות ומתן הדרכה בנושא בריאות הנפש לקהל הרחב, בכללם: אנשי הוראה צוותי חינוך, הורים ובני משפחה של מתמודדים. ישנן מגוון תוכניות שיקומיות תעסוקתיות ברמות תפקוד משתנות לכלל המגזרים. עמותת בית חם מפעילים מרכזי הכשרה תעסוקתיים מוגנים, תעסוקה מעברית ותעסוקה נתמכת. תוכניות אלו מדורגות מבחינת רמת התפקוד לה נדרש האדם, מאפשרות לאנשים המתמודדים עם בעיה נפשית לחזור למעגל העבודה ולמעגל החיים בקהילה בכלל.
בנוסף לפעילות בית חם, פתח מונק את מרכז "בלבנו" – סיוע וטיפול בילדים ובני נוער נפגעי תקיפה מינית, בשלושה סניפים ברחבי הארץ, וכן את מרכז "בנפשנו" - סיוע וטיפול בנפגעות אונס.
שלבי הסרטן

דירוג גידול סרטני (באנגלית: Cancer staging) הוא תהליך של קביעת מידת ההתפשטות של מחלת סרטן בגוף האדם. הדירוג המקובל בימינו הוא מתן דרגה המסומנת בספרה רומית I-IV למחלה, כאשר I הוא גידול מבודד ואילו IV היא דרגת מחלת סרטן אשר התפשטה בגוף במידה המרבית. הדירוג נותן משקל לגודל הגידול, לעומק חדירתו לרקמה בה התפתח, למידת חדירתו לאיברי גוף קרובים, למספר קשרי לימפה שנמצאו נגועות בגרורות (אם בכלל), ולמידת התפשטותו לאיברים מרוחקים בגוף.

שיקולים בדירוג

דירוג מדויק של מחלת הסרטן הוא בעל חשיבות גבוהה כיוון שהוא מהווה שיקול מרכזי בבחירת סוג הטיפול שנבחר: טיפולים טרם הניתוח, או לאחריו, וכן היקף הניתוח הנדרש. לכן, שגיאה בדירוג עלולה להוביל לבחירת שיטה טיפולית שאינה נכונה.
למחלות הסרטן הנפוצות יותר קיים הליך מוגדר היטב שבאמצעותו נערך הדירוג. לדוגמה, במחלות סרטן השד וסרטן הערמונית, רופאים מדרגים את המחלה באופן שגרתי כמחלה בשלב מוקדם ובעלת סיכון נמוך להימצאות גרורות. במקרים כאלה הארגונים הרפואיים המקצועיים ממליצים נגד השימוש בבדיקות הדמיה, טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים, טומוגרפיה ממוחשבת או מיפוי עצמות, כיוון שהסיכונים הכרוכים בביצוע הבדיקה עולים על התועלת הכרוכה בהם. חלק מן הבעיות המתעוררות בעקבות ביצוע בדיקות מיותרות הן ביצוע טיפולים פולשניים מיותרים, בזבוז משאבים במערכת הבריאות, חשיפה מיותרת לקרינה מייננת ואבחנות שגויות.

דירוג פתולוגי

דירוג פתולוגי הוא הליך שבו רופא מומחה בפתולוגיה בוחן דגימות של רקמה. הליך זה עשוי להיות בעייתי משתי סיבות עיקריות: זיהוי ויזואלי ודגימה אקראית. זיהוי ויזואלי משמעותו זיהוי הרקמה הסרטנית בדגימה המתבסס על התרשמות מקצועית של הרופא ממה שרואות עיניו וכרוך ביכולתו להבחין בתאים סרטניים, מקום שבו הם מעורבים בתאי גוף בריאים. אי הבחנה בתא סרטני בודד עלולה להוביל למסקנה שגויה ולהתפשטות לא צפויה ומסוכנת של המחלה. בעיית הדגימה האקראית מקורה בכך שקשרי הלמפה הנכרתות מגוף המטופל נבחרות על ידי המנתח וכך דגימות אקראיות הן שנבדקות. אם בדרך מקרה תאים סרטניים הקיימים בקשרי למפה לא נמצאים בפרוסות הדגימה אותן בוחן הפתולוג במיקרוסקופ הדבר עלול להוביל לדירוג שגוי ולטיפול שאינו מתאים לשלב המחלה.

שיטות דירוג

לכל סוג של מחלת סרטן קיימת שיטת דירוג נפרדת. לחלק ממחלות הסרטן אין שיטת דירוג. אף שלחלק ממחלות הסרטן קיימות מספר שיטות דירוג שונות, השיטה המקובלת ביותר בעולם היא זו של הארגון הבינלאומי לטיפול בסרטן, UICC‏ (Union for International Cancer Control).
אי-שרדות

קבוצות

סנאי הכיס הצורחים (The Screaming Gophers) - גוון, טרנט, הת'ר, קודי, לינדזי, בת', קייטי (החליפה עם איזי), אוון, לשאונה, ג'סטין ונואה.
לברק קטלני (Killer Bass)- ג'ף, ברידג'ט, איזי (החליפה עם קייטי), סיידי ,הרולד, דנקן, קורטני, אווה, די ג'יי, אזיקיאל וטיילר.

מהלך הפרקים

בתחילת הפרק כריס מספר מה קרה בפרק הקודם, ואז רואים את המשתתפים בבוקר, קמים. לאחר מכן הם פוגשים את כריס (ולפעמים גם או רק את שף) לאחר מכן יש ארוחת בוקר בה המשתתפים אוכלים את המאכלים הדוחים של שף. כריס מספר להם על האתגר ולאחר מכן המשתתפים מבצעים את האתגר והקבוצה המפסידה: לברק קטלני או סנאי הכיס הצורחים נשלחת לטקס ההדחה במדורה בו מחולקים מרשמלואים. משתתף שלא קיבל מרשמלו נשלח לאי הבושה.

סרט סיכום אי-אי-אי-שרדות

כל המשתתפים נמצאים באי-הבושה במסיבה לסיום המחנה, אז כריס מגיע ומציע לאוון (הזוכה) במקום סכום זכייתו (100,000 $) מזוודה עם $ 1,000,000 אוון מקבל את האתגר, כריס ושף מחביאים את המזוודה וכל המתחרים מחפשים אותה (חלקם בצוותים) לבסוף חלק מהמשתתפים קופצים לחוף אחרי המזוודה שנטרפת על ידי כריש, המשתתפים שנכנסו למים המשיכו לעונה הבאה אי-שרדות אקשן (מלבד קורטני שהצטרפה לעונה אחר כך) שבה הפרס הוא גם 1,000,000 $ אבל יש כמה מתחרים שלא משתתפים בתוכנית כמו: טיילר, סיידי, קייטי, נואה, קודי, אווה, אזיקיאל. הם עדיין משתתפים, אבל בתור "גלריית הבוטנים" שהם האנשים שנמצאים בפרקי האחרי הדחה.
שלזיה תחתית

מקור השם

ווייוודת שלזיה תחתית נושאת את שמו של האזור ההיסטורי "שלזיה", אשר הווייוודה יושבת במערבו. בפולנית מכונה האזור בשם Śląsk, בגרמנית שלזית Schläsing, בצ'כית Slezsko ובסורבית Šlazyńska. כל השמות מעידים לדעת רבים שהמקום נקרא על שמם של נהר והר הסלזה (Ślęza) - המצויים בתחומי אזור שלזיה, כארבעים קילומטרים דרומית לוורוצלב. יש חוקרים הטוענים שההר סלזה היה בעת הפרהיסטורית אזור מקודש דתית על ידי האוכלוסייה הפגאנית שבאזור.
סברה אחרת, הפופולרית בעיקר בקרב חוקרים פולנים, קושרת את שלזיה למילה הסלאבית העתיקה ślęg או śląg, אשר משמעותה רטיבות ולחות, עדות אולי לתנאים האקלימים של האזור. ובעוד זאת, בקרב חוקרים גרמנים רווחת במקומות רבים ההנחה שהשם של אזור שלזיה נגזר משמו של שבט בשם "סלינגים" (בלטינית: Silingae, ביוונית עתיקה: Σιλίγγαι), שבט גרמאני ונדלי שלזמן מה התיישב באזור שלזיה.
לשם ווייוודה מתווספת המילה "תחתית" (Dolny), מאחר שהיא יושבת בחבל הארץ הנמוך יותר של שלזיה, ולא בזה הגבוה, המכונה "שלזיה עילית" (Górny Śląsk).

גאוגרפיה

מבחינה גאוגרפית, ההווייוודה שלזיה תחתית חופפת את חבל הארץ הגאוגרפי הנושא את שמה, שלזיה תחתית. חבל ארץ זה כולל את אגן ההיקוות של נהר האודר העליון והתיכון. נהר האודר מגיע אל שלזיה תחתית מהווייוודה השכנה אופולה שממזרח, וזורם מכיוון דרום מזרח לכיוון צפון מערב לאורך שלזיה תחתית. לאורך כל דרכיו הנהר מוזן ביובלים רבים המנקזים את מימי האזור כולו. בהמשכו, הנהר יוצא אל הווייוודה השכנה לובוש הגובלת עם שלזיה תחתית מצפון-מערב. סביב גדותיו של נהר האודר משתרע עמק רחב וארוך, בו מרוכזת עיקר האוכלוסייה של האזור. מצפון ומדרום לעמק נהר האודר אפשר למצוא גבעות רבות, ותנאי השטח המישוריים המאפיינים את כל אזור שלזיה תחתית הופכים לגבוהים יותר. צפונה מהגבעות שמצפון לנהר האודר מצוי המישור הגדול של אזור פולין גדול. דרומה מהגבעות שמדרום לנהר האודר מצוי רכס הרי הסודטים, מקום המנוגד במיוחד לתנאי השטח בשאר האזורים בשלזיה תחתית. הרים אלו הם גבוהים במיוחד ביחס לאזור ומגיעים עד לגובה של כ-1,600 מטר.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בוורוצלב, בירת הוויווידה, היא 9.1 מעלות צלזיוס. החודש הקר ביותר הוא ינואר (עם טמפרטורה ממוצעת של -0.7 מעלות צלזיוס), והחודש החם ביותר הוא יולי (עם טמפרטורה ממוצעת של 19.0 מעלות צלזיוס). הגשמים יורדים בעיקר בקיץ, כאשר כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 536.9 מ"מ.
בן ציון שילה

חייו

שילה, יליד ירושלים, למד לתואר ראשון למדעים ביולוגיים ועשה אחר כך דוקטורט בגנטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. החל משנת 1981 הצטרף לצוות החוקרים של המחלקה לווירולוגיה במכון ויצמן ברחובות.
לאחר מכן עשה לימודי פוסט-דוקטורט ב-MIT בקיימברידג' (מסצ'וסטס).
לקראת סיום לימודיו בקיימברידג' הוכיח שילה לראשונה שרצפי דנ"א בגנום של בעלי חוליות המקודדים חלבונים פרוטו-אונקוגנים, שמורים בגנום של זבוב הפירות (דרוזופילה). בשנים 1993–2001 היה ראש המחלקה לגנטיקה מולקולרית במכון ויצמן. 
במהלך עבודות המחקר שלו בהמשך עסק שילה באמצעות שיטות גנטיות מתוחכמות בחקר הרכיבים והבקרה של מסלולי העברת אותות ושל תפקידם בתהליך ההתפתחות התקין. שילה וצוותו חקרו את הקולטן לגורם הגדילה האפידרמי EGF ואת מסלול העברת האותות שלו. בשנים האחרונות הוא שיתף פעולה עם ביולוגים-חישוביים לצורך גילוי הבסיס הכמותי ליצירת דגמי התפתחותיים מדויקים ובחינת תפקידו של החלבון אקטין ביצירת רקמות. 
בן ציון שילה היה פרופסור אורח באוניברסיטאות ייל וסטנפורד והיה עמית מחקר במכון רדקליף ללימודים מתקדמים באוניברסיטת הרווארד. הוא חבר בארגון האירופי לביולוגיה מולקולרית ובמועצתו. כמו כן הוא חבר במערכת של כתבי עת מדעיים, כולל Development, The EMBO Journal ו-Molecular Systems Biology.
על מחקריו זכה בפרס מיכאל ברונו לגנטיקה (2000) ובפרס א.מ.ת (2013) בתחום הגנטיקה, יחד עם גיורא שמחן וגדעון רכבי.