הכס הקדוש

הכס הקדוש (בלטינית Sancta Sedes; באיטלקית Santa Sede), מבין שמותיה הרבים נכללים - "הכס של פטרוס הקדוש" ו"הכס האפיפיורי" היא מכלול הישויות הריבוניות והדתיות המחליפות את מקומו של פטרוס הקדוש כראש הכנסייה הקתולית. היא למעשה אחת מהשמות של הדיוקסיה של רומא. יש להבדיל בין הגדרה זו לבין שני מושגים אחרים שאיתם אנשים רבים מתבלבלים והם - האפיפיור כאדם  וקריית הוותיקן כמדינה, שהיא ישות פוליטית הקיימת רק משנת 1929, כשהכס הקדוש הוא הדיוקסיה של רומא, מרכז הכנסייה הקתולית העולמית והרשות הבכירה בעולם הקתולי.

הכס הקדוש - הגדרה

סעיף 361 לקודקס המשפט הקאנוני (Codex Iuris Canonici) מגדיר את הכס הקדוש כדלקמן:
"Col nome di Sede Apostolica o Santa Sede si intendono nel codice non solo il Romano Pontefice, ma anche, se non risulta diversamente dalla natura della questione o dal contesto, la Segreteria di Stato, il Consiglio per gli affari pubblici della Chiesa e gli altri Organismi della Curia Romana."
הכינוי כס אפוסטולי או כס קדוש, מתייחס בקודקס (זה) לא רק לבישוף של רומא, אלא גם, ככל שלא משתמע אחרת מטבעה של השאלה שבדיון או מההקשר, למזכירות המדינה, לוועדה לעניינים ציבוריים של הכנסייה ולגופים האחרים של החצר הרומית."
הגדרתו של המושג "הכס הקדוש" מורכבת מאוד בנצרות, ואנשים רבים נוטים לטעות בה. בצורה מפושטת יותר אפשר להגדיר את הכס הקדוש ואת ההבדל בינה לבין הישות הדתית והישות המדינית של הכנסייה הקתולית כך:
האפיפיור הוא מנהיג הכנסייה הקתולית. שטח הריבונות שלו היא מדינה בשם קריית הוותיקן. האפיפיור הוא אינו הכס הקדוש, הוא רק המנהיג הנבחר לייצג אותו. במידה ואפיפיור יפסיק למלא את תפקידו מכל סיבה שהיא, הכס הקדוש לא יפסיק מלהתקיים. כך גם אם מדינת הוותיקן לא תתקיים יותר, עדיין הכס הקדוש יהיה קיים. הכס הקדוש יהיה קיים, מפני שהוא המכלול שמחליף את פטרוס הקדוש, הוא אינו אדם, והוא אינו מדינה אלא הוא ישות ריבונית.

הכס הקדוש ומדינת הוותיקן

הכס הקדוש הוא בעיקרו ישות דתית והוא אינו זהה למדינת קריית הוותיקן, שקמה כישות פוליטית וכמדינה עצמאית בשנת 1929. לאחר שאיטליה השתלטה על מדינת האפיפיור ב-1870, ניטלה סמכותו הריבונית-גאוגרפית של הכס הקדוש. למרות זאת הוא המשיך לפעול בזירה הבינלאומית, להקביל את פניהם של נציגים דיפלומטים זרים ולשלוח נציגים דיפלומטיים משלו (נונציו). בין היתר שמר הכס הקדוש על יחסים דיפלומטיים עם המעצמות האירופיות העיקריות, ובהן האימפריה הרוסית, הקיסרות הגרמנית ואוסטרו-הונגריה. כאשר נוסדה מדינת הוותיקן בשנת 1929, נאמר במבוא להסכמים הלטרניים כי מטרתה היא:
"per assicurare alla Santa Sede l'assoluta e visibile indipendenza, garentirLe una sovranità indiscutibile pur nel campo internazionale; si è ravvisata la necessità di costituire, con particolari modalità, la Città del Vaticano, riconoscendo sulla medesima alla Santa Sede la piena proprietà e l'esclusiva ed assoluta potestà e giurisdizione sovrana"
"למען הבטח לכס הקדוש עצמאות מוחלטת ונראית, וכדי להבטיח לו ריבונות שאינה ניצבת במחלוקת במישור הבינלאומי; הוכר הצורך להקים את קריית הוותיקן במסגרת תנאים ייחודיים, תוך הענקת הבעלות המלאה עליה לכס הקדוש, כמו גם את השלטון הבלעדי והמוחלט עליה ואת סמכות השיפוט הריבונית בה."
מדינות הוותיקן קמה, אם כן, ככסות גאוגרפית-פוליטית שתאפשר לכס הקדוש ולאפיפיור העומד בראשו, לפעול באופן ריבוני ולהעניק לו אישיות משפטית מוכרת ומוגדרת במישור המשפט הבינלאומי. ההסכמים הלטרניים מסרו לידי הכס הקדוש 23 אתרים ברחבי רומא, ובהם גם קריית הוותיקן, וחמישה נכסים מחוץ לעיר, שהידוע שבהם הוא אחוזת האפיפיור בקסטל גנדולפו. הנציגויות הדיפלומטיות של הכס הקדוש נהנות ממעמד ריבוני דומה. 
הכס הקדוש נחשב כריבון על הכנסייה הקתולית וכדובר בשמה (ונעזר לשם כך במוסדות הקוריה הרומאית), ועל כן הוא זה שנקשר בקשרים דיפלומטיים עם מדינות זרות במסגרת יחסי החוץ של הכס הקדוש ולא קריית הוותיקן, והוא זה שמייצג את הכנסייה הקתולית בארגונים בינלאומיים. בניגוד למדינת הוותיקן שנוסדה מכוח ההסכמים הלטרניים ב-1929, ראשיתו של הכס הקדוש בתקופה הנוצרית המוקדמת, והוא נתפס כשואב את סמכותו משליחות אלוהית. הוא נודע בעבר בעיקר בשם "פטריארכיית רומא" ונמנה עם הפנטארכיה - חמש הפטריארכיות המסורתיות שהיו מרכזן של הכנסייה העולמית בעולם העתיק, לפני הפילוג הגדול ב-1054. 
עם זאת, הכס הקדוש יכול, מכוח ריבונותו במדינת הוותיקן, להקשר בשמה בהסכמים מחייבים.