google/wiki40b huggingface dataset:
שמעיה סמילן

שמעיה סמילַן (סמילנסקי) (1 במרץ 1919 - 23 ביולי 2013) היה דיפלומט ישראלי, מראשוני משרד החוץ, לשונאי ומתרגם ומזכיר המועצה להשכלה גבוהה. בנו של דוד סמילנסקי ממייסדי "אחוזת בית".

ביוגרפיה

שמעיה סמילן (סמילנסקי) נולד ב-1919 בתל אביב הקטנה, בן יחיד לשרה בלומה לבית בילוצרקובסקי ולדוד סמילנסקי, שהיה מחמשת מייסדי תל אביב (אחוזת בית). ביתו ברחוב יהודה הלוי 30 היה אחד מארבעת הבתים הראשונים של העיר, שנבנו ב-1910. הסופר ס. יזהר היה בן דודו של שמעיה (בן אחיו של אביו, זאב).  למד בגימנסיה העברית הרצליה (מחזור כ"ד) בינואר 1937 נסע ללמוד בלונדון ב"קינגז קולג" אך בשל  פרוץ מלחמת העולם השנייה נאלץ להפסיק לימודיו.עם שובו ארצה ב-1939, החל ללמוד באוניברסיטה העברית וכעבור זמן מה התגייס לצבא הבריטי. ולאחר הקמת הבריגדה  הוא הצטרף אליה ונשלח  במסגרתה לצפון איטליה. באוגוסט 1944 נשא לאשה את רות שפירא, לימים קריינית ידועה ומדריכת קריינים בקול ישראל. במלחמת העצמאות שרת ב"ההגנה". לאחר קום המדינה שרת בצה"ל בחזית השכונות הדרומיות של ירושלים ואחר כך במפקדת ירושלים ברחוב זבוטינסקי.
בדצמבר 1949 סיים לימודיו באוניברסיטה העברית לתואר שני במדעי הרוח במקצועות היסטוריה, אנגלית ופילוספיה. ב-18 בנובמבר 1949 הצטרף למשרד החוץ, וברוח הימים ההם שינה שם משפחתו מסמילנסקי לסמילן. תחילה עבד במחלקה המדינית באגף החקר. בהמשך שימש עוזר ראשי למנכ"ל המשרד  ולטר איתן והופקד על העריכה הלשונית של דיווחי השגרירים בעולם ופרסומים שונים במשרד.
בספטמבר 1953 קיבל סמילן מלגה מטעם משרד החוץ ללימוד השפה האיטלקית ומדע המדינה באוניברסיטת פירנצה שבאיטליה,כששב ארצה למשרד החוץ בשנת 1954 מונה לעוזר ראשי במב"ר (המחלקה לחבר העמים הבריטי). ביוני 1956 נשלח לשרת בהולנד בצירות ישראל בהאג כמזכיר שני. בשנים 1958–1961 כיהן כקונסול ישראל הראשון במילאנו.
ב-1962 הושאל למשרד החינוך למשך כשנה לשמש מזכיר המועצה להשכלה גבוהה. כעבור שנה, בינואר 1963, חזר למשרד החוץ. בשנים 1966 – 1963 שימש בתפקיד  עוזר ראשי במחלקה לאמריקה הלטינית(מל"ט). בנובמבר 1965 נפטרה רעיתו רות ממחלה. בשנים1966-1968 שימש סמילן בתפקיד יועץ מדיני בשגרירות ישראל בדנמרק שבראשות אסתר הרליץ. 
ב-26 בספטמבר 1967 נשא לאישה את חנה כהן עובדת משרד החוץ. 
בשנים 1970–1969 עבד במחלקה לשיתוף בינלאומי (מש"ב), ובשנים 1976–1970 היה עוזר ראשי במחלקת לקשרי תרבות ומדע (קשתו"ם).
בשנים 1976–1981 שימש סמילן בתפקיד יועץ לענייני תרבות ומדע בשגרירות ישראל ברומא. באוגוסט 1981, שב ארצה משליחותו ברומא ומונה לתפקיד סגן מנהל המחלקה לקשרי תרבות ומדע במשרד החוץ בירושלים, תפקיד בו כיהן עד לפרישתו לגמלאות ב-31 במרץ 1984. 
לאחר  פרישתו לגמלאות עסק בתרגום מאיטלקית לעברית. כמו כן, כתב מספר ערכים באנציקלופדיה העברית על מדינאים איטלקים. 
נפטר ב-23 ביולי 2013, בגיל 94, ונקבר בבית העלמין גבעת שאול בירושלים. הותיר אשה, חנה, שתי בנות ובן, נכדים ונינים.

 הערות שוליים

הודעה על הולדת בנו, דבר, 17 באפריל 1952 (מודעה);
האנטר (סדרת טלוויזיה)

הפקה

בסדרה השתתפו פרד דרייר כסמל ריק האנטר וסטפני קריימר כסגן די די מק'קול, בלשים במחלק הרצח של משטרת לוס אנג'לס. הסדרה נוצרה על ידי פרנק לופו, יוצר סדרות אחרות משנות ה-80 כצוות לעניין וסוכן סמוי. הסדרה הופקה בשנתה הראשונה על ידי סטיבן ג'יי קאנל. 
במקור יוצר הסדרה פרנק לופו רצה ש"האנטר" תהיה סדרה משטרתית עם יותר פעולה מאשר דרמה, בסגנון "הארי המזוהם", אבל משום תלונות על האלימות המגוחכת ואחוזי צפייה מאכזבים בעונה הראשונה, יוצרי הסדרה החליטו לשנות את הנוסחה ושתהיה יותר בסגנון הדרמה משטרתית שהייתה בולטת באותה תקופה. 
בשנים 1995, 2002 ו-2003 יצאו שלושה סרטי טלוויזיה המבוססים על הסדרה, ולאחריהם סדרה מחודשת בת חמישה פרקים בלבד.
פח'ר א-דין השני

פח'ר א-דין אל-מעני השני (ערבית فخر الدين المعني الثاني 1572–1635), היה אציל דרוזי ששלט במחצית הדרומית של לבנון ובצפונה של ארץ ישראל בסוף המאה ה-16 וברבע הראשון של המאה ה-17.
הוא היה בנו של פח'ר א-דין הראשון, אמיר ממשפחת בית מען הנכבדת ושליט הרי השוף במרכז לבנון של ימינו. בסוף המאה ה-16 היה פח'ר א-דין למושל הרי השוף וזכה לתמיכה מקומית של דרוזים ושל מרונים ולאישורה של הממשלה העות'מאנית. הוא הרחיב את שטח שליטתו והשתלט על הרי הלבנון והגליל העליון. בתחילת המאה ה-17 קשר קשרים עם תושביו הדרוזים של הר הדרוזים וב-1610 השתלט על הגליל התחתון. לאחר מכן המשיך וכבש גם את עמק יזרעאל וצבאו הגיע עד בית שאן וג'נין בדרום. צעדיו אלה גרמו לו להסתכסך עם שליטיהם המקומיים של השומרון והשרון, והשער הנשגב באיסטנבול צידד באחרונים בשל חששו מכוחו המתגבר של פח'ר א-דין. 
ב-1613 נאלץ פח'ר א-דין להימלט מפני הסולטאן העות'מאני, והוא עזב את ארץ ישראל והפליג אל בני מדיצ'י שליטי פירנצה שהיו בעלי בריתו ושם התקבל בכבוד על ידי קוזימו השני, הדוכס הגדול של טוסקנה. פח'ר א-דין ניסה לגייס לצידו שליטים איטלקים תוך שהוא מבטיח להם אחיזה בחופים המזרחיים של הים התיכון, וביקר בין היתר בנאפולי, במסינה ובפלרמו, כמו גם במלטה. מאמציו לא נשאו פרי והוא שב ללבנון ב-1618. עם זאת, תוך שנים ספורות השתלט מחדש על כל השטחים שהיו ברשותו ב-1613, והסולטאן נאלץ להכיר בשלטונו מחלב בצפון ועד גבול מצרים בדרום. בפועל, הייתה לפח'ר א-דין אחיזה של ממש רק בשטח שבין קו ביירות-ענג'ר בצפון וקו חיפה-בית שאן בדרום. בשנים אלה ביצר פח'ר א-דין את ביירות, צידון, עכו ואת צפת, וכן את דיר אל-קמר מדרום לבירות, בה קבע את בירתו כבר ב-1590. לבסוף באה סבלנותו של מורט הרביעי לסופה, ופח'ר א-דין הובס בשנת 1633 בקרב ליד חאצביא ושלטונו בא לסופו. הוא הוצא להורג יחד עם בני משפחתו באיסטנבול ב-13 באפריל 1635. 
פח'ר א-דין העניק את פסגת התבור והשטח שסביב מערת הבשורה בנצרת לפרנציסקנים לאות הערכה לבית מדיצ'י שאירח אותו בגלותו בפירנצה, בבוא העת הקימו הפרנציסקנים שם את כנסיית ההשתנות. מבצר בני מען בהר ארבל נבנה גם כן, ככל הנראה, על ידו. מצודת פח'ר א-דין שמעל העיר תדמור גם כן מיוחסת לו.
יער ראש העין

יער ראש העין הוא יער ושטח ירוק השוכנים בחלקה הצפון-מזרחי של ראש העין, לאורך יובלו של נחל רבה. היער ננטע על ידי קרן קיימת לישראל בין 1976 ו-1980 והוא מיוער בעצי אקליפטוס, אורן, ברוש, חרוב, שקד, אלה אטלנטית, שיזף מצוי, כליל החורש ועצי בוסתן. שטחו 1,050 דונם, והוא נושק לשכונות החדשות של העיר. ביער מספר אתרים ארכאולוגיים, בין היתר עזבת צרטה המזוהה עם היישוב המקראי אבן העזר וח'רבת א-דאוויר, שרידי יישוב קדום, שבסמוך לה ניצב "מצפור אילן" הצופה לנחל רבה, לשומרון ואל כביש 5.
עד פעילות קק"ל ועיריית ראש העין בנושא בשנת 2001 הוזנח היער ושימש אתר להשלכה בלתי חוקית של פסולת. המשך טיפוחו המשיך בשנת 2006 עת סולקו ממנו מיני צמחים פולשים ובוצע שיקום נופי. היער אומץ על ידי שני בתי ספר יסודיים בעיר ("אפק" בית הספר ניסוי לקיימות) ומוגדר על ידי קק"ל כ"יער קהילתי". ליער כניסה אחת לכלי רכב וכניסות נוספות להולכי רגל או רוכבי אופניים. בנוסף, מסומנים מסלולי טיול ורכיבה ביער.
הכניסה העיקרית לכלי רכב היא מרחוב קיבוץ גלויות מול רחוב נחל רבה. בחלק זה נמצא שביל מעגלי-"שביל פרחי הבר" העובר בתוך שלל פריחה ומגיע לתצפית מראש הגבעה בח'רבת א-דווייר. חלק אחר של היער נמצא בחלק הצפוני של שכונת גבעת הסלעים. בחלק זה נמצא האתר הארכאולוגי עזבת צרטה. הכניסה לחלק זה היא מקצה רחוב נתן שאול ומשם עולה "שביל אבן העזר" שנפרץ על ידי ילדי בית ספר, ומגיע לפסגה שם נמצא האתר הארכאולוגי ושלטי הסבר. כניסה נוספת נמצאת בשכונה הצבאית נווה אפק ברחוב קשת והיא משמשת הולכי רגל.
יער ראש העין, שביל פרחי הבר והשדות המקיפים אותם, ידועים בפריחה השוטפת אותם בסוף החורף והאביב. כלניות מצויות בצבעי אדום ולבן פורחות בכל שטחי היער והשדות שמסביב, ובגבעת שביל פרחי הבר פורחות גם רקפות. בשדות פורחים גם פרחי כתמה עבת-שורשים צהובים. באביב ניתן למצוא מגוון פרחים רב ביער, ובהם כלניות, צבעונים, נוריות, דבורניות.
יומנו של חנון - קולות מהעבר

עלילה

בתחילת שנת הלימודים, לגרג הפלי נמאס לשמוע את המבוגרים מספרים כמה טוב היה פעם. בסוף חודש ספטמבר אמא של גרג מארגנת לכל העיר סופשבוע "כמו פעם", בלי מכשירים אלקטרוניים. בחודש אוקטובר, לאחר שקלקל את המכונית המשפחתית וגרם לסתימה בביוב, גרג נוסע למקום הכי רחוק שרק אפשר — מחנה עבודה של בית הספר. כשהוא מגיע הוא שומע שמועות על סיילס רוט, מחורפן שמסתובב בלילה, וכולם מתחרפנים. במהלך הסרט קורים דברים לא נעימים לחבריו למחנה של גרג: לראולי ניתקע השן של גארת, רוברט ג'פרסון מורעל, ג'וליאן אוכל דואנדורנט, חוטפים בגדים של בנות הצופים, (שמתגלים של גברת גרציאנו) ועוד. במהלך הספר החליף את רוברט פרנק, אבא של גרג, שהיה גם במחנה הזה בילדותו. גרג נכנס ל"בקתה של סיילס רוט" ומגלה שסיילס רוט לא קיים, אלא שזה הבקתה של פרנק.גרג מסתיר את זה בסוד ומותח את חבריו. בסוף בגלל הגשם, פרנק מגלה לשאר חברי המחנה על הבקתה, וכולם יושנים בנעימים.

התרגום לעברית

הספר ראה אור באנגלית ב-3 בנובמבר 2015. התרגום לעברית ראה אור בהוצאת כנרת בתירוגמו של ארז אשרוב ב-27 במאי 2016.
קווין בראדשו

קריירת מכללות

בראדשו שנולד בגיינסוויל שבפלורידה, מתנשא לגובה של 1.95 מטר ושיחק בעמדת הסמול פורוורד. קלע 2,804 נקודות בקריירת המכללות שלו (מקום 15 בכל הזמנים בכל המכללות בארצות הברית), הוא מחזיק עדיין בשיא מכללות למשחק אחד בליגה הבכירה: 72 נקודות במשחק משנת 1991 בין יו.אס אינטרנשיונל (קבוצתו בעבר) לבין לויולה מרימאונט.

קריירה בישראל

בראדשו החל את דרכו בישראל בקבוצת מכבי גבעת שמואל, בה שיחק במשך שתי עונות (1992–1994) והיה מלך הסלים של הליגה השנייה כשקלע 38.1 נק' למשחק כולל 100 נק' במשחק אחד. בסך הכל בראדשו הוא פעמיים מלך הסלים של הלאומית.
לאחר מכן שיחק עונה אחת בעירוני נהריה ועונה אחת במכבי חיפה.
בעונת 1996/97 הגיע להפועל תל אביב ששיחקה אז בליגת העל, איתה הוא הספיק לרדת ליגה, להעפיל חזרה לליגה הבכירה ולהישאר עוד שליש עונה, שבהמשכה עבר לליגה הלאומית לקבוצת מכבי אשדוד.
בעונת 1999/00 שיחק באליצור אשקלון ועזר לה להעפיל לראשונה בתולדותיה לליגת העל. 
בעונת 2000/01 חזר למכבי אשדוד למשך שתי עונות, כשבעונה השנייה עזר לה להישאר בליגה הלאומית באופן דרמטי במחזורים האחרונים.
בעונת 2002/03 חזר לאליצור אשקלון ועזר לה להעפיל בפעם השנייה לליגת העל. 
מאז עונת 2004/05 שיחק ואימן בקבוצת הפועל אילת בליגה הארצית במשך ארבע עונות. בשנת 2008 עזב את ישראל וחזר לארצות הברית והחל לשמש כעוזר מאמן במכללת "פוינט לומה" בסן דייגו.
הרבי מאן

קריירה

מאן נולד להורים יהודים בברוקלין, ניו יורק, ובתיכון נכשל בשיעורי המוזיקה. הוא הופיע לראשונה בגיל 15. בשנות ה-50 עסק רבות במוזיקה ברזילאית, בסוף שנות ה-60 עבר לסגנונות הפאנק והנשמה ובאמצע שנות ה-70 הוציא להיטי דיסקו.

מוזיקה עולמית

מאן היה חלוץ בחיבור הג'אז למוזיקה עולמית. הוא הוסיף יסודות של מוזיקה אפריקאית לאחר סיור ביבשת, צירף נגן קונגאס ללהקתו והקליט את האלבום "פלאוטיסטה", ובו ג'אז אפרו קובאני. ב-1961 סייר בברזיל ובחזרו לארצות הברית הקליט עם אומנים ברזילאים כמו אנטוניו קרלוס ג'ובים והגיטריסט באדן פאואל. תקליטים אלה תרמו רבות להפצת הבוסה נובה, ומאן חזר פעמים רבות להקליט נושאים ברזילאיים. הוא הקליט רגאיי בלונדון ב-1974, מוזיקה מזרח תיכונית (ב-1966 ו-1967 עם עוד ודרבוקה), וכמו כן מוזיקה מזרח אירופאית.
באמצע שנות ה-60 הוא צירף את צ'יק קוריאה הצעיר לנגן בלהקותיו, בטעם לטיני, ועבודתו עם אמן זה כונסה באוסף "כל המפגשים של הלהקה הלטינית". בסביבת שנת 1980 ניגן דואטים בניו יורק עם נגן הסארוד (כלי הודי) ואסאנט ראי.

הקשר למוזיקת פופ

לאחר אלבום הלהיט שלו מ-1969 "Memphis Underground" הוא הוציא כמה אלבומים נוספים של ג'אז "רך" בשנות ה - 70, כך שהוא ספג ביקורת מאוהדי ג'אז טהור, אך התאפשר לו להיות פעיל בתקופה בה העניין בג'אז דעך. הוא ניגן עם הרבה מוזיקאי ג'אז ונשמה ידועים, ואיתם יצר קטעים שהעפילו למקומות גבוהים במצעדי הפזמונים. ב-1983 הקליט גרסה אינסטרומנטלית לשיר "נואיבה" של שלמה גרוניך.

קריירה מאוחרת

מאן הקים חברת תקליטים.
בשנת 2003 הופיע בפעם האחרונה בפסטיבל הג'אז של ניו אורלינס. באותה השנה מת מאן ממחלת הסרטן. בסך הכל, הקליט כ-100 תקליטים.
מקדש פאהארפור

היסטוריה

לפי חותמים שנמצאו באתר, המקדש נבנה על ידי המלך דהארמאפאלה, השליט השני של האימפריה הפאלית שמלך בשנים 781-821. במאה ה-11 חרב המקדש בשריפה בעת כיבוש המקום על ידי ממלכת ונגה. כמאה שנים לאחר מכן חודש המקדש, אולם במחצית השנייה של המאה ה-12 החל שוקע, ולבסוף נינטש במהלך המאה ה-13, כאשר האזור נשלט על ידי המוסלמים.
האתר התגלה מחדש בתחילת המאה ה-19 ונערכו בו מחקרים מוגבלים בשנת 1879 בשל התנגדות בעליו של השטח. בשנת 1919 הוכרז המקדש כאתר מוגן, ומאז 1923 נערכו בו חפירות ומחקרים משך כעשור שנים. בשנות השמונים של המאה ה-20 המשיכו עבודות המחקר באתר תחת פיקוחה של מחלקת הארכולוגיה של בנגלדש.

המקדש

המקדש משתרע על פני תא שטח רבוע ששטחו 75,000 מ"ר, ואורך כל אחת מצלעותיו הוא כ-274 מטר. השטח מוקף בחומה ברוחב של 5 מטר ובגובה של 3.6 עד 4.5 מטר, שבה קבועות שתי כניסות - הראשית בצידו הצפוני של המתחם, והאחרת בצידו המזרחי. 177 תאים ששימשו את הנזירים למגורים ולמדיטציה משתרעים לאורך פרוזדורים הקבועים בחומות המקדש. בצד הצפוני 45 תאים וביתר 44 תאים בכל צד. גודלו של כל תא הוא 4.26 על 4.11 מטר והגישה אליהם היא באמצעות גרמי מדרגות מהחצר המרכזית.
בשטח המקדש עצמו שוכנים מקדשים משניים, סטופות ומבנים אחרים, ובהם קבוצה של חמש סטופות ודגם קטן של הסטופה המרכזית הניצבים כולם בפינה הדרום-מזרחית של המתחם, וקבוצת מבנים ששימשו לצרכים מנהלתיים בפינתו הצפון-מזרחית. בחלקו המערבי של המתחם כמעט ולא הוקמו מבנים. מבנים נוספים כוללים מטבח, חדר אוכל ובארות.
במרכזו של המתחם ניצבת הסטופה המרכזית שצורתה כשל צלב שבין זרועותיו בליטות מרובעות. הסטופה היא מבנה מדורג בן שלוש טרסות הנישא לגובה של 21 מטר. בשתי הטרסות התחתונות שבילים עגולים היקפיים ותו לא (השביל ההיקפי של הטרסה התחתונה מכוסה כעת באדמה), אך קירותיהן של שתי הטרסות מכוסים בתבליטי טרקוטה. בטרסה העליונה ניצבים ארבעה מקדשי משנה הקבועים בכל אחד מצדדיה ואל כל אחד מהם מוליכה מבואה.
במתחם נמצאו ממצאים רבים המתוארכים למאה ה-5 עד המאה ה-12, בהם: 63 פסלים שכולם למעט אחד מוקדשים לפולחן ברהמה, כ-2,800 לוחות טרקוטה ש-2,000 מהם עדיין קבועים בקירות המקדש, כלי בית, מטבעות, חותמות וכיוצ"ב. הממצאים מוצגים במספר מוזיאונים ברחבי המדינה.
מכבי שלומי/נהריה

מכבי עירוני שלומי/נהריה הייתה קבוצת כדורגל שהורכבה כתוצאה מאיחודן של מכבי עירוני שלומי ועירוני נהריה בשנת 2005, והתפרקה בשנת 2009.

היסטוריה

ההיסטוריה של הקבוצה מתחילה ביישוב שלומי, ביישוב שלומי פעלו בעבר שתי קבוצות כדורגל: הפועל שלומי ובית"ר שלומי אשר שיחקו שנים רבות בליגה ג'. בשנת 1996 שודרה בערוץ 2 תוכנית בשם קטן עלינו, בהנחייתו של אברי גלעד, אשר מטרתה הייתה לעזור לקהילות השונות, בתוכנית רצו לקחת עיירה קטנה ולהשקיע בה כסף כדי לקדם את קבוצת הכדורגל שלה מתוך תקווה להביא אותה תוך כמה שנים לליגות הגבוהות בישראל. אחרי מספר בדיקות והתלבטויות הוחלט בצוות התוכנית ללכת על היישוב שלומי, אך הייתה להם דרישה - לאחד את שתי קבוצות הכדורגל בעיר לקבוצה אחת כדי לרכז את המשאבים על קבוצה אחת, ושתי קבוצות הכדורגל בעיר אוחדו לקבוצה אחת בשם מכבי עירוני שלומי. מדי שבוע היה עוקב צוות התוכנית אחרי הקבוצה והוא יצר את הסיסמה "שלומי עולה, שלומי עולה ללאומית" (הליגה הראשונה דאז).
למרות הקמפיין הרב לא הצליחה הקבוצה לעלות לליגה ב', וסיימה במקום השני בלבד.
בתום אותה עונה ביקשה הקבוצה מצוות התוכנית להמשיך ולתמוך בה אך נענתה בשלילה ומאוחר יותר אף ירדה התוכנית מערוץ 2. בשנת 1999 הצליחה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לעלות לליגה ב' לאחר שסיימה במקום הראשון, בשנת 2001 בעונתה השנייה בליגה ב, הצליחה הקבוצה לסיים במקום הראשון ולרשום עלייה היסטורית לליגה א' ובכך עלתה הקבוצה שתי ליגות בשלוש שנים בלבד. בשנת 2004 הייתה הקבוצה אמורה לרדת לליגה ב' חזרה אחרי שסיימה במקום הלפני האחרון בליגה א', אך הקבוצה ניצלה לבסוף בגלל התפרקותה של מכבי חדרה ובכך התפנה מקום נוסף בליגה א'. בשנת 2005 נאבקה שלומי על העלייה לארצית וכמעט עלתה ליגה אך הקבוצה סיימה לבסוף במקום השלישי ולא הצליחה לעלות.
בקיץ 2005 אוחדה הקבוצה עם עירוני נהריה, ומאז נקראת הקבוצה מכבי עירוני שלומי/נהריה, ושיחקה בליגה א' צפון. בחודש יוני 2009 גזר בית הדין המשמעתי של ההתאחדות לכדורגל על הקבוצה קנס בפועל בסך 50,000 ש"ח והורדת ליגה. העונש הקשה נגזר על הקבוצה בעקבות ניסיון "מכירת משחק" מול מכבי השקמה/רמת חן. בעונת 2009/2010 הייתה אמורה מכבי שלומי/נהריה להשתתף במסגרת משחקי ליגה ג' אך הקבוצה התפרקה.
תומר קאפון

נעוריו

קאפון גדל בחולון ובראשון לציון, בן שני להורים "אנשי עסקים", להגדרתו. בגיל 12 הוריו נקלעו למצוקה כלכלית, דבר שהוביל להידרדרות בלימודים. קאפון הרבה להיעדר מלימודים כדי לעבוד ולסייע להורים. הוא קרוב משפחה של הבמאי שי קפון.
בשנת 2004 התגייס לצה"ל והיה לוחם ומפקד כיתה בחטיבת הצנחנים בגדוד 202. במהלך שירותו הוא השתתף בהתנתקות ובמלחמת לבנון השנייה.

קריירה

בגיל 26 פנה ללמוד בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין אך הפסיק את הלימודים לאחר שנה. באותו זמן התגורר בשכונת התקווה בתל אביב.
הופעתו הראשונה בסדרת טלוויזיה הייתה בשנת 2012, בעונה הראשונה של סדרת הנוער "גאליס" ששודרה בערוץ הילדים למנויי HOT, שם שיחק בתפקיד משנה את בנימין.
בשנת 2013 השתתף בסדרה "בני ערובה" ששודרה בערוץ 10, בה גילם את דמותו של גיא, הצעיר שבחוטפים. הוא המשיך לגלם תפקיד זה גם בעונה השנייה של הסדרה, שזכתה להצלחה ונמכרה לרשתות בכל העולם.
ב-2014 השתתף בדרמה היומית "אניגמה", ששודרה בערוץ ויוה למנויי yes, בה הוא גילם את דמותו של "ספריימן".
בשנת 2015 שודרה בערוץ yes Oh הסדרה "פאודה", בה גילם את דמותו של המסתערב בועז. באותה שנה שיחק בתפקיד חן בסרט הקולנוע "חתונה מנייר". כמו כן בנוסף באותה שנה שיחק תפקיד אורח בסרט הקולנוע "סיפור על אהבה וחושך", סרט הביכורים של השחקנית נטלי פורטמן.
קאפון נסע לקייפטאון להצטלם לפיילוט לסדרה ברשת ABC בשם Of Kings and Prophets, אופרת סבון תנ"כית בה יועד לגלם תפקיד ראשי - שר הצבא של דוד המלך, יואב בן צרויה. אולם הפיילוט לא התקבל.
בשנת 2016, שיחק בסרט הקולנוע, זוכה פרס בפסטיבל קאן, של אסף פולנסקי - "שבוע ויום". בסרט גילם את דמותו של זולר, בן השכנים המתיידד עם דמותו של שי אביבי, עליו זכה בפרס אופיר בקטגוריית "שחקן המשנה הטוב ביותר". באותה שנה החל גם כן לככב בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "תאג"ד", שם גילם את דניאל החוג"ד.
בפברואר 2017 החל לככב בדרמה היומית של הוט בידור ישראלי "פולמון", שם הוא מגלם את עידן פרי. לקראת סוף פברואר של אותה השנה, נפרד קאפון מהסוכנת הוותיקה זוהר יעקובסון ועבר להיות מיוצג בסוכנותו של אריק קנלר.
במאי 2018, החל לשחק את דמותו של אביב, צעיר שנוסע למצוא את אהובתו שחשב שמתה בדרום אמריקה, בסדרה "בשבילה גיבורים עפים". סדרה זו גם זכתה לפרס בפסטיבל קאן. הסדרה, וכן דמותו שאותה הוא מגלם, זכו לפופולריות גבוהה.]
ביוני 2018 לוהק לתפקיד קבוע בסדרה אמריקאית חדשה מבית אמזון פריים בשם "הבנים" שתופק על ידי סת' רוגן ואוון גולדברג. הסדרה מבוססת על סדרת הקומיקס באותו השם מאת גארת' אניס. קאפון יגלם את פרנצ'י, לוחם שחי חיים פרועים המצטרף לחבורת "הבנים" שמטרתה להילחם בגיבורי־על שמעלו בתפקידם ומשתמשים בכוחותיהם המיוחדים לטובתם האישית.
החל מ-2018 משמש קאפון כפרזנטור של רשת האופנה "פוקס".

חיים אישיים

משנת 2012 קאפון בזוגיות עם אורטל בן שושן.
נתן גושן

ביוגרפיה

נולד בשם מתן גושן בלוד, לאבידן חיים ולטובה גושן וגדל במשפחה חילונית. אביו, קצין קרבי וסוכן מוסד לשעבר. בגיל 14 החליט גושן לחזור בתשובה. הוא עזב את הבית לקבר רבי שמעון בר יוחאי שבהר מירון, שם שהה במשך שלושה חודשים ונהג לנגן בגיטרה. לאחר מכן עבר להתגורר בשכונת מאה שערים בירושלים, כשהוא משויך לזרם הברסלב, בו מקובל העיסוק במוזיקה.
בצה"ל שירת כחייל מפקדה בגדס"ר גבעתי, לאחר שנפלט מהמסלול של פלחה"ן גבעתי.

קריירה

גושן התפרסם לראשונה בשנת 2010, כאשר כתב לאלבומה של רוני דלומי "קצת אחרת" את המילים העבריות לשירים "קצת אחרת" ו"כך או כך". שני השירים יצאו כסינגלים וזכו להצלחה. בסוף אותה שנה התפרסם השיר "עדיין ריק", שכתב והלחין גושן לזמר לירן דנינו. גם שיר זה זכה להצלחה, והגיע לראש מצעדי הפזמונים.
בשנת 2011 שיתף גושן פעולה עם האמן אשר סוויסה (סקאזי) בסינגל "How to Feel Alive". באותה שנה הוציא סינגלים ראשונים כזמר, שאת כולם כתב והלחין. השירים "כל מה שיש לי" ו"איפה את" זכו להצלחה רבה במצעדי הפזמונים, והביאו לזכייתו של גושן בתואר "תגלית השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של תחנת הרדיו גלגלצ לשנת תשע"א. שירו "גבולות היגיון" זכה במקום הרביעי במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשע"ב. שיר נוסף של גושן שהתפרסם באותה שנה היה "שנייה ועוד אחת", שכתב והלחין לבועז מעודה. אלבום הבכורה של גושן, "נתן גושן", יצא בנובמבר 2011. באלבום נכללים שלושת הסינגלים שהוציא לפני כן, וכן שני סינגלים שיצאו לאחר יציאת האלבום, "יודע" ו"פנים אחרות".
במרץ 2013 יצא אלבומו השני של גושן, "בין כל הרעשים", בהפקתו המוזיקלית של יועד נבו. שני הסינגלים שקדמו ליציאתו הם "עוד" ו"מה אם נתנשק". ב-4 ביולי 2013 יצא הסינגל "למרות הכל".
בפברואר 2015 יצא הסינגל הראשון מתוך אלבומו השלישי, הנקרא "סערה", ואחריו, במאי 2015 יצא הסינגל השני מתוך האלבום, הנקרא "דברי איתי יותר". הסינגל השלישי מהאלבום, "Thinking About it (Let it go)‎", יצא לאור ב-27 ביולי 2015, השיר הגיע למעמד פלטינה בהולנד, ומעמד זהב בנורווגיה דנמרק ושוודיה.
ב-2015 השתתף כשופט אורח בקבוצת הצעירים בתוכנית הכשרונות "אקס פקטור ישראל" בערוץ 2.
ב-4 באוגוסט 2015 יצא לאור אלבומו השלישי של גושן, "דברי איתי יותר".
ב-10 באוגוסט 2015 הוכתר על ידי גלגלצ כ"איש השנה", לצד התקווה 6 ועברי לידר.
ב-4 בפברואר 2016 הוציא נתן גושן סינגל בשם "זה שלנו". ב-21 בנובמבר 2016 הוציא נתן גושן סינגל בשם "חיכיתי". השיר הגיע למקום ה-19 במצעד השני של גלגלצ לשנת תשע"ז ולמקום ה-26 במצעד השנתי של רשת גימל באותה שנה. ב-12 בפברואר 2017 הוציא גושן סינגל בשם "26" שהגיע למקום ה-13 במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשעז. ב-24 במאי 2017 יצא לאור אלבומו הרביעי של גושן- "שלושים".
ב-11 בספטמבר 2017 הוציא גושן את הסינגל "כחומר ביד היוצר", סינגל ראשון מתוך האלבום צמאה 4, פרויקט אלבומי ניגוני חב"ד של נאור כרמי.
ב-24 בספטמבר 2017 הוציא גושן סינגל באנגלית הנקרא "Home".
בשנת 2018 השתתף בסרטו של אבי נשר, "סיפור אחר", שבו גילם זמר חילוני שחזר בתשובה והפך לחרדי, אך ממשיך להופיע בפני קהל חילוני. בנוסף, הוציא את פסקול הסרט כאלבום. אף גם מבצע שיר הנושא של הסרט. בדצמבר הוציא את השיר "באתי לחלום" שזכה להצלחה רבה. יחד עם נטע ברזילי וסתיו בגר כתב גושן והלחין את השיר "Nana Banana".
במהלך חודש מרץ 2019 הוציא גושן את הסינגל "מתגעגעת".
ב-16 ביולי גושן פרסם את השיר "חזרי אליי".

חיים אישיים

לאחר שאביו נפטר, שינה את שמו הפרטי לנתן בעקבות המלצת רבו.]
באוקטובר 2016 ביטל את חתונתו שהייתה אמורה להתקיים עם ארוסתו עמית בן-צור.
גביע המפרץ לאומות

גביע המפרץ עד גיל 23

בשנת 2008 החל איגוד התאחדויות הכדורגל הערביות לארגן טורניר בין נבחרות מדינות המפרץ הפרסי לשחקנים מתחת לגיל 23. התחרות נערכה בערב הסעודית במתכונת של שלב בתים, בו השתתפו חמש נבחרות, כאשר המנצחת הייתה ערב הסעודית, הסגנית בחריין ובמקום השלישי זכתה קטאר.

גביע המפרץ עד גיל 17

בשנת 2008 החל איגוד התאחדויות הכדורגל הערביות לארגן תחרות בו ישתתפו נבחרות הU17 של מדינות המפרץ. הטורניר הראשון נערך בערב הסעודית בהשתתפות ארבע מדינות. הטורניר התקיים במתכונת שלש לב בתים. ערב הסעודית זכתה באליפות, ואיחדו האמירויות הערביות זכתה במקום השני.
רץ אחורי

רץ אחורי (באנגלית: Running Back; בתעתיק לעברית: ראנינג בק) היא עמדה במשחק הפוטבול האמריקאי. העמדה היא חלק מעמדות ההתקפה. תפקידו העיקרי של הרץ האחורי הוא לקדם את משחק הריצה של קבוצתו, כאשר התקדמותו בריצה מותנית בהענקת כדור מוצלחת (האנדאוף) מהקוורטרבק. כמו כן, הרץ האחורי יכול לקבל את הכדור במסירה, ובמקרים מסוימים גם לבצע חסימות על מנת להגן על הקוורטרבק. במערך התקפה ממוצע ישנם בין רץ אחורי אחד לשניים בכל מהלך. דבר זה תלוי במערך ההתקפה שנבחר. עמדת הרץ האחורי, בדומה לעמדות אחרות במשחק הפוטבול היא עמדה מגוונת ובעלת כמה דפוסי משחק.

מאפייניו של הרץ האחורי

המאפיינים של הרץ האחורי מגוונים גם-כן, ובעיקר במשחק המודרני, זה המשוחק בליגת ה-NFL, ניתן לחזות בדפוסים פיזיים מגוונים. סוג אחד של רצים אחוריים הוא רצים קטנים, שגובהם נע בין 168-178 סנטימטרים בממוצע. אלו ניחנים בדרך כלל ביכולות תמרון ותנועה מהירות, מה שמאפשר להם יכולת לחמוק בין שחקני ההגנה של הקבוצה היריבה. דוגמה מפורסמת לרצים מסוג זה מסוג זה הוא מאוריס ג'ונס דרו , שחקן NFL לשעבר ששיחק בג'קסונוויל ג'אגוארס ובאוקלנד ריידרס. הסוג ההפוך לאלו הוא הרצים הפיזיים, המכונים גם "פאוורבקס" (Power Backs; רצים חזקים). ראנינגבק מסוג זה ניחן בתכונות פיזיות משמעותיות יותר, בגובה ובמשקל, שאותן הם מנצלים על מנת לחדור דרך תיקולים ולהתקדם גם במידה של היתקלות בשחקן הגנה יריב. משחק הריצה שלהם הוא איטי יותר, אך כוחם החזק מאפשר להם לשבור חסימות ולהתקדם עם הכדור. דוגמה מפורסמת לרצים מסוג זה הוא אדריאן פיטרסון, שחקנה של מינסוטה ויקינגס מליגת ה-NFL.
שמלת קיץ

עלילה

לוק (פרדריק מַנְזֵ'נו (Mangenot)), נער הומוסקסואל בן 18, מבלה את חופשתו ביחד עם חברו סבסטיאן (סבסטיאן שארל), גבר נשי המבוגר ממנו. בבית נופש ששכרו על שפת הים, ריקודו החושני והנשי של סבסטיאן, תוך שהוא עושה ליפ סינק לשיר "Bang Bang (My Baby Shot Me Down)" בביצועה של זמרת הפופ הצרפתיה שילה, במה שנראה דומה למופע דראג, מתסכל ומביך את לוק, אשר חושש שמא השכנים עלולים לראות זאת. לוק המרוגז יוצא על אופניו אל חוף הים, בתקווה למצוא קצת שקט ושלווה.
על חוף הים מוצא לוק סוף סוף שלווה. בחוף מבודד וריק מאנשים הוא הולך לשחות בעירום, ולאחר מכן משתזף בעירום. לאחר זמן מה, ניגשת אליו לוּסִייה (לוסייה סנצ'ס), תיירת ספרדייה הלבושה בשמלת קיץ פרחונית, בערך בת-גילו, המפלרטטת איתו. היא מזמינה את לוק להתלוות אליה לתוך חורשת עצים סמוכה, על מנת לקיים יחסי מין. לוק מתבייש ומהסס בתחילה, אך לבסוף נעתר לבקשתה. לוסייה אוחזת את לוק בידו ומושכת אותו לכיוון החורשה, כשהוא עירום לגמרי, ומותיר מאחור על חוף הים את כל חפציו ואת כל בגדיו.
בחורשה, לאחר שהשניים מקיימים יחסי מין, לוק מגלה ללוסייה כי יש לו בן-זוג, וכי מעולם לפני כן לא קיים יחסי מין עם אישה.
כאשר חוזרים השניים לחוף הים, הם מגלים כי כל חפציו וכל בגדיו של לוק נגנבו. בלית ברירה, ועל מנת שלא ייאלץ לחזור הביתה עירום לגמרי, משאילה לוסייה ללוק את שמלת הקיץ אותה היא לובשת, והיא נשארת בתחתונים ובחזייה בלבד. לוק, כעוס ועצבני, לבוש בשמלת אישה, חוזר לבית הנופש על אופניו. במהלך הרכיבה בדרכו חזרה הביתה, משתפר מצב רוחו של לוק בנוגע לעובדת היותו לבוש בשמלת אישה, כאשר מכונית הנוסעת לצידו מצפצפת בצופר.
לוק חוזר לבית הנופש עם חיוך ותחושה מחודשת של חופש. סבסטיאן מופתע לראות אותו לבוש בשמלת אישה, והשניים מפלרטטים זה עם זה (לוק אף מתייחס אל עצמו כאל "ילדה יפה"). השניים מקיימים יחסי מין חושניים במטבח, במהלכם נקרעת באופן חלקי השמלה.
למחרת, לוק תופר את הקרע שבשמלת הקיץ ומשיב אותה ללוסייה, אשר עוזבת את אתר הנופש על מעבורת. היא מסרבת לקבל את השמלה בחזרה, ומציינת בביישנות כי השמלה עשויה להיות שימושית עבורו שוב גם בעתיד. לוסייה מנשקת לשלום לוק, ובעוד המעבורת שלה עוזבת, לוק נשאר על הרציף ומביט לעברה, כאשר השמלה כרוכה סביב צווארו.

פרסים

הסרט זכה בפרסים בפסטיבל Brest האירופי לסרטים קצרים ובפסטיבל Outfest שהתקיים בלוס אנג'לס.