ראדוולד, מלך מזרח אנגליה

מקורות היסטוריים

המקור ההיסטורי הקדום והמקיף ביותר המתאר את חייו של ראדוולד הוא ספרו של בדה ונרביליס, "ההיסטוריה הכנסייתית של האומה האנגלית" המציין את תקופת שלטונו בין הקמת המיסיון האוגוסטיני בקנט בשנת 597 לבין נישואיו והתנצרותו של אדווין, מלך נורת'מבריה בשנת 625 או 626. 
כרונולוגיות מאוחרות יותר מציינות תאריכי פטירה חלופיים: 599 או 624, אולם ייתכן שהתאריך הראשון מציין את פטירתו של טיטילה, אביו של ראדוולד, ומועד עלייתו לשלטון.

רקע

התקופה שקדמה לעלייתו לשלטון של ראדוולד, הייתה התקופה בה התבססו בתי המלוכה בהפטרכיה. אתלברט מלך בממלכת קנט (בין השנים 560 לערך - 616), ואף נשא לאישה את ברתה, בתו של שאיבר מלך פריז. קיוולין מלך ממלכת וסקס היה החזק במלכים דרומית לנהר ההאמבר, אולם במהלך השנים נחל תבוסה לאתלברט. בממלכת מרסיה שלט באותה עת קרודה.
צפונית לנהר ההאמבר הייתה ממלכת דיירה (שבירתה הייתה יורק) וצפונית לה הייתה ממלכת ברניקיה (שבירתה במבורג). 
בתקופה זו שלט אלה בדיירה עד מותו בשנת 588. לאחר מותו החל מאבק ירושה בין ביתו אכה, לבין בנו, אדווין. אדווין נאלץ להימלט לגלות, וגדל בחצרו של קאדפארן אפ איאגו מגווינד. אתלפירת הצליח לאחד את ממלכת נורת'מבריה בשנת 604 והשתלט למעשה על כל ממלכת דיירה.

ילדותו של ראדוולד ומשפחתו

ראדוולד נולד בין השנים 560–580. השנה המדויקת אינה ידועה. ככל הנראה היה אחיו הבכור של אני, אשר לימים מלך לצידו. כנראה בשנת 590 נשא ראדוולד לאישה אישה פאגאנית, אולם שמה אינו ידוע. נולדו להם שני בנים: ראגנהרה (Rægenhere) ואוארפוולד, אשר לימים ירש את ראדוולד.
לראדוולד היה בן נוסף, או בן חורג בשם סיגברט, אשר לימים מלך בממלכה. בכתביו של ויליאם ממאלמסברי מצוין כי סיגברט היה בנה של רעייתו של ראדוולד, מנישואיה הקודמים.

תקופת שלטונו

בראשית שלטונו הגיע אוגוסטינוס מקנטרבורי מרומא במצוות האפיפיור גרגוריוס הגדול, במטרה לנצר את תושבי מזרח אנגליה. אוגוסטינוס המיר את דתם של אתלברט וסאברט, והקים בישופויות בממלכת קנט ובממלכת אסקס.
ראדוולד קיבל את הסקרמנט בקנט (ככל הנראה הוזמן לשם על ידי אתלברט, מלך קנט, אשר יזם את התנצרותו של ראדוולד). מועד הטקס לא ידוע, אולם משוער שמדובר בתקופה בה הקים כנסייה באילי שבקיימברידג'שייר. בדה מציין כי ראדוולד המיר את דתו לנצרות, וכרת ברית עם אתלברט.
ככל הנראה אשתו של ראדוולד לא המירה את דתה, ואף קיבלה את ההמרה בעין רעה, ולכן במקדש שבארמונו היו שני מזבחות - האחד מזבח נוצרי והאחר מזבח פאגאני.

גלותו של אדווין

אתלפירת' מלך ממלכת ברניקיה נשא לאישה את אכה, ביתו של אאלה ובכך הביא לאיחוד ממלכת ברניקיה וממלכת דיירה לממלכה אחת - ממלכת נורת'מבריה. אדווין נאלץ להימלט לחצרו של קירל, מלך ממלכת מרסיה, נשא לאישה את בתו של קירל, ונולדו להם שני בנים. מחשש לחייו מפני מרצחים שנשלחו על ידי אתלפירת' (ואף הרגו את בן דודו של אדווין, הרריק), נמלט אדווין לחצרו של ראדוולד בממלכת מזרח אנגליה.
שד קיבל את אדווין בסבר פנים יפות, הבטיח להגן עליו, ואפשר לו לחיות בחצרו. אתלפירת' שלח שליחים לראדוולד והציע לו ממון רב בתמורה לאפשר את מותו של אדווין, אולם ראדוולד סירב לקבל את השוחד. אתלפירת' שלח שליחים בשנית, ובשלישית, והציע כסף רב מחד, ואיים במלחמה מאידך. ראדוולד, אשר חשש לשלום ממלכתו הסכים, אולם הזהיר את אדווין והציע לו להימלט. אדווין סירב, וראדוולד החליט לסייע לו, מתוך כוונה להקים לו בן ברית מצפון. 
רעייתו הפאגאנית של ראדוולד הבהירה לו כי הכבוד שלו, שיאבד אם יפר את הבטחתו לאדווין, יקר יותר מכל ממון שיוצע לו, ואדווין הבטיח לראדוולד שאם יסייע לו לעלות לשלטון יהפוך לבן בריתו.

קרב הנהר איידל (616)

ראדוולד אסף צבא גדול ויצא במהרה כנגד צבאו של אתלפירת' בטרם היה לאתלפירת' זמן לכנס את צבאו. הצבאות נפגשו על גדת הנהר טרנט, באזור גיינסבורו בלינקולנשייר של ימינו. אתלפירת' נהרג בקרב, כמו גם ראגנהיר, בנו של ראדוולד. אדווין עלה לשלטון במקום אלתפירת' כמלך נורת'מבריה, וגירש את בניו של אתלפירת' לגלות בממלכת הפיקטים.
הנרי מהנטיגנדון מתאר את הקרב ומציין כי צבאו של ראדוולד היה מסודר כצבא לגיון הרומי, בשלושה ראשי תקיפה, שאת האחד מוביל ראדוולד, את השני ראגנהיר, ואת השלישי אדווין. אתלפירת' תקף את הגדוד שהובל על ידי ראגנהיר (שהיה החלש מבין הגדודים), ככל הנראה משום שחשב שגדוד זה מובל על ידי אדווין, והרג את ראגנהיר (ייתכן כי סבר שמדובר באדווין). ראדוולד בזעמו על מות בנו, תקף את אתלפירת' והרגו במו ידיו.

ה"אימפריום" של ראדוולד

זמן קצר לאחר הקרב נפטר אתלברט מלך ממלכת קנט ויורשו, איבלד עלה לשלטון אחריו. איבלד, שהיה פאגאני בדתו, היה שליט חלש.
כמו כן בתקופה זו נפטר סאברט מלך ממלכת אסקס. שלושת בניו הפגניים גירשו את ההגמון מליטוס, ונאבקו ביניהם על השליטה בממלכה.
משמעות אירועים אלה הייתה שראדוולד היה למעשה המלך הנוצרי היחיד באנגליה, ולכן בדה ונרביליס בספרו "ההיסטוריה הכנסייתית של האומה האנגלית" הכיר בו כ"אימפריום" (imperium ) וכינה אותו "רקס אנגלורום" (Rex Anglorum - מלך האנגלים).
לאחר מותו של ראדוולד, השתלט אדווין, בן חסותו של ראדוולד על קנט בכך שהתנצר ונשא לאישה את אתלבורג מקנט, אחותו של איבלד.

סאטון הו

בסאטון הו התגלו מספר קברים מפוארים. היסטוריונים סבורים שתל הקבורה מספר 1 באתר הוא קברו של ראדוולד, אף שאין עדויות חד משמעיות לכך. הקבר נבנה בתקופת מותו של ראדוולד לערך, וברור כי מדובר בקברו של מנהיג רב השפעה. אוצרות הזהב שהתגלו באתר מלמדים על כך כי מדובר במונרך של אחת מממלכות ההפטרכיה. בין הממצאים התגלו קערות וכפות, אשר משערים שמדובר במתנות הטבלה. היותו של ראדוולד המלך הנוצרי היחיד מהווה טיעון רב משקל לעובדה שמדובר בקברו.