google/wiki40b huggingface dataset:
איליה סגלוביץ'

קורות חיים

הוא נולד ב-13 בספטמבר 1964 בעיר גורקי (כיום ניז'ני נובגורוד). אביו, ולנטין איליץ' סגלוביץ' (נולד ב-1936), היה גיאו-פיזיקאי, חתן פרס ברית המועצות על תגליות בשטחי קזחסטן הסובייטית של אבני כרומיט.
הוא בוגר בית הספר הרפובליקני לפיזיקה ומתמטיקה באלמטי, לאחר מכן למד במוסקבה במכון מחקר גאולוגי (1981-1986), בפקולטה הגיאופיזית.
לאחר סיום הלימודים, סגלוביץ' עבד כמתכנת במכון הסובייטי למשאבים מינרליים, היכן שכתב על מערכות מידע גיאופיזיות בפורטרן. ב-1991, הוא החל לעבוד עם ארקדי וולוז'.
יחד עם אשתו, מרי, איליה היה עוסק באופן פעיל בפילנתרופיה (באמצעות ארגון "ילדי מריה"), ארגן את ביקורו ברוסיה לצורך בידור הילדים החולים של הצוות הבינלאומי של הליצנים פאץ' אדמס ולעיתים קרובות הוא עצמו היה מופיע עם הקבוצה.
הוא היה גם חבר מועצת המנהלים של קרן "שושלת", אשר עד לשנת 2015 עסקה בפופולריזציה של המדע ברוסיה.
בספטמבר 2012 הוא אובחן בסרטן הקיבה ואז נתגלה כחולה בגידול מאוד אגרסיבי וממאיר במוחו. ב-25 ביולי 2013 ארקדי וולוז' הודיע על מות ידידו, אבל אחר-כך המידע הזה הופרך: הובהר כי סגלוביץ' נמצא בלונדון בתרדמת, אך לא נצפתה פעילות מוחית. איליה נשאר מונשם במשך יומיים, בתקווה לאבחון שגוי. עם זאת, לא חל שיפור במצבו וב--27 ביולי 2013, איליה סגלוביץ' הלך לעולמו.
הוא נקבר בבית הקברות טרויקורובסקי שבמוסקבה.
עזרא דניאל

עזרא מנחם דניאל (בערבית: عزرا مناحيم دانيال; 1874, בגדאד - 3 במרץ 1952, בגדאד) היה פילנתרופ וסנטור יהודי עיראקי, בנו של הסנטור מנחם צאלח דניאל.

ביוגרפיה

נולד בבגדאד בשנת 1874 והיה לחבר המועצה המנהלית של הוילאייט של בגדד מ-1901. ב-1932 ירש את מקומו של אביו כסנאטור וכיהן שם עד פטירתו. היה גם חבר פעיל של ארגון הסהר האדום, אגודת התעופה העיראקית, והאגודה למלחמה בשחפת. בנוסף להקמת מועדון ספורט לסטודנטים יהודים, המודרני ביותר באותה העת בבגדאד (שנתפס בידי הממשלה אחרי מלחמת ששת הימים ומאז משמש מועדון צבאי), הפעיליות הפילנתרופיות של דניאל כללו פתיחת בית חולים בבית משפחתו, ופרויקט להצגת שיטות חקלאות חדשות. כסנטור, הוא התנגד להרחבת סמכויות המלוכה, וגינה את דרישת הממשל כלפי היהודים שעזבו את המדינה לוותר על אזרחותם.
נצרב בזיכרון של יהודי עיראק, על שהיה בין היחידים שיצא בנאום פומבי בסנאט כנגד הממשל בנושא היהודים. דניאל נאם נאום חריף ואף העז לגדף את ממשלת נורי א-סעיד וסאלח ג'בר, על אשר בגדו באזרחים העיראקים היהודיים ומכרו אותם. הנאום בן 4 עמודים הופיע בעיתון "אלאהלי".
נפטר ב-1952.
אסנת שירן

אסנת שירן (נולדה ב-10 בינואר 1941) היא היסטוריונית, מחנכת וחוקרת ישראלית שהתמחתה בחקר תקופת המערכה לעצמאות וההתיישבות הביטחונית. במהלך פעילותה היא כתבה וערכה ספרים על תולדות כוח המגן העברי, ובמשך שנים רבות היא עוסקת בייזום פרסומים מחקריים בנושאים אלה.

תולדות חיים

אסנת (קלימן) שירן נולדה בי"א בטבת תש"א, 10 בינואר 1941, בקיבוץ עין-גב, להוריה שולמית לבית זילבר ויוסף קלימן. בפרוץ מלחמת העצמאות פונתה עם ילדי הקיבוץ, השוכן בחוף המזרחי של הכנרת, לחיפה. בקרב שניהלו חברי עין-גב להדיפת הכוחות הפולשים מצבא סוריה בימים 10–11 ביוני 1948 נפל אביה בהגנה על קיבוצו. בשנת 1954 נישאה אמה ליצחק טוכמן, אלמן המלחמה. בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד עברה המשפחה בפסח 1954 לקיבוץ גבעת-ברנר, שבו השלימה אסנת שירן את חוק לימודיה. בסיום לימודיה בבית הספר יצאה עם בני כיתתה לשנת שירות לפני הגיוס לצה"ל בקיבוץ הצעיר בית-גוברין. בשירותה בצה"ל שימשה מפקדת כיתה ולאחר מכן מפקדת מחלקה בבה"ד 12, בסיס ההדרכה של הח"ן (חיל הנשים). 
לאחר שירותה הצבאי נישאה לניסן שירן והזוג הקים את הבית המשפחתי בגבעת-ברנר, שם נולדו שלושת בניהם – יוס, עמוס ושאול שירן. לאחר שנת לימוד אחת במדרשת "אורנים" (1965) המשיכה את לימודיה לתואר "בוגר" בהיסטוריה כללית, תנ"ך, ותעודת הוראה באוניברסיטת תל אביב, וסיימה בשנת 1971 בהצטיינות. בה בעת היא לימדה עד שנת 1977 בחטיבה העליונה בבית הספר המקומי בגבעת-ברנר ואחר כך בבית הספר האזורי "ברנר". 
בשנת 1977 עברה משפחת שירן למדרשת שדה-בוקר, ובשלוש שנותיה במקום עבדה אסנת שירן במכון למורשת בן-גוריון ולימדה בבית הספר לחינוך סביבתי. בשנת 1980 השתקעה המשפחה ברמות-השבים בשרון. שנתיים לימדה בבית הספר ע"ש כצנלסון בכפר-סבא והחלה לימודים לתואר "מוסמך" בהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב, שהסתיימו ב-1992. בשנת 1983 התחילה את עבודתה במרכז לחקר כוח המגן על-שם ישראל גלילי באפעל. במהלך עבודתה הייתה אסנת שירן שותפה לכתיבת חומרי למידה, למחקר היסטורי, לעריכת פרסומים מחקריים במדיה הדיגיטלית ובמִרשתת, להנחיית חוקרים, לעריכת כתב העת "עלי זית וחרב", ולפעילות בצוות ההיגוי האקדמי ובצוות הדידקטי. בשנת 2012 הייתה שותפה ליוזמת חידוש הארכיון של רמות השבים, נוסף על פעילותה במרכז גלילי לחקר כוח המגן.
לואיס אלוורז

חייו

אלוורז נולד בסן פרנסיסקו, בן לשושלת של רופאים. את לימודיו החל באוניברסיטת שיקגו, עד לקבלת תואר הדוקטור ב-1936. במהלך מלחמת העולם השנייה השתתף בפרויקט מנהטן ואף הוטס כצופה מדעי בגיחה שנשאה את הפצצה שהוטלה על הירושימה. אלוורז ותלמידו לורנס ג'ונסטון תכננו את הנפצים שבהם השתמשו בפצצות האטום בניסוי טריניטי ובנגסאקי. בנוסף לעבודתו בפרויקט עסק במחקר הקשור למכ"ם וטכנולוגיות ניווט. ב-1945 זכה בגביע קוליר (Collier Trophy) מטעם הממשלה האמריקאית על פיתוח ה-GCA ‏ (Ground Controlled Approach system, מערכת ניווט הנשלטת מהקרקע), בעזרתה יכולים טייסים להנחית מטוס בתנאי ראות גרועים.
לאחר המלחמה פנה להמצאת הסינכרוטרון, סוג של מאיץ חלקיקים. אלוורז זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1968 "על תרומותיו לפיזיקת החלקיקים, ובפרט על גילוי מספר גדול של מצבי תהודה, שנתאפשר בזכות פיתוח טכניקה של תא בועות מימני וניתוח הנתונים". בעזרת הגילוי התאפשר למדענים ללמוד את החלקיקים קצרי-החיים שנוצרו במאיצי חלקיקים. 
ביחד עם בנו הגאולוג, וולטר, הציע אלוורז בשנת 1980 את התאוריה לפיה התנגשותו של אסטרואיד בכדור הארץ היא שגרמה להיעלמות הדינוזאורים באירוע הכחדת קרטיקון-שלישון, וכן סיפק את ההסבר לכמויות הגדולות של היסוד אירידיום הקשורות ל"גבול K/T": ה"קו" הגאולוגי שמעבר לו אין בנמצא מאובני דינוזאורים. עשר שנים לאחר העלאת התאוריה, התגלו ראיות במכתש ענק בשם "צ'יקשולוב" בחצי האי יוקטן במקסיקו כי במקום פגע אסטרואיד ענק, והפגיעה תוארכה לתקופה בה נכחדו הדינוזאורים. תאוריה זו הייתה מקובלת על חוקרים רבים כסיבה להכחדת הדינוזאורים, אולם בשנים האחרונות התגלו ממצאים המערערים על נכונותה.
אלוורז הציע אף פתרון לבעיה שהטרידה את חוקרי רצח קנדי. בסרט הצילום של הרצח, שצילם אברהם זפרודר, רואים את ראשו של קנדי נע באופן אלים לשמאל ולאחור, מיד לאחר שנפגע בכדור שהגיע, על פי ועדת וורן, משמאל ומאחור, כאשר על פי חוקי התנע היה צריך לנוע קדימה ולימין. מחקרו של אלוורז, שכלל הדגמה באמצעות ירי במלון, הראה כי קיים אפקט נוסף שאותו יש לקחת בחשבון, והוא אפקט "הנעת הסילון" לפיו לחץ הדם והמוח המותזים אל מחוץ לחור היציאה שנוצר מיציאת הכדור מהגוף, יוצר אפקט סילון לכיוון ההפוך מזה שממנו בא הכדור, והודף את ראשו של הקורבן לירי אל הכיוון ממנו הגיעה הירייה.
גז'גוז' רסיאק

קריירה

רסיאק חתם בטוטנהאם ב-31 באוגוסט 2005, לאחר שטוטנהאם שילמה עבורו 2 מיליון פאונד לקבוצת דרבי קאונטי. בדרבי הוא ראה הצלחה גדולה כאשר כבש 17 שערים בעונה, ועזר לקבוצה להגיע לפלייאוף. המאמן הקודם שלו בדרבי, ג'ורג' בארלי, כיום בסהות'המפטון, החתים אותו מחדש בקבוצה לאחר שהשאילו מטוטנהאם ב-8 בפברואר 2006, בחוזה שקבע שהשחקן יושאל למועדון לתקופה של שלושה חודשים, אבל מאוחר יותר הוחלט להחתימו סופית בסהות'המפטון, בעסקה שקבעה שבקיץ 2006, השחקן יצטרף לקבוצה סופית תמורת סכום של 2 מיליון פאונד.
כאשר הגיע לטוטנהאם, אמר עליו המאמן, מרטין יול, "רסיאק הוא שחקן מטרה גבוה, עובד קשה, שחקן הוגן עם יכולת כיבוש טובה". עם גובהו הרב, היה אמור לחפות על שחקן המטרה מידו, וכאשר זה שיחק עבור נבחרתו בגביע אפריקה לאומות, רסיאק קיבל את מקומו.
רסיאק שיחק 37 משחקים עבור נבחרת פולין בכדורגל, כבש 8 שערים, והיה שותף להצלחת הנבחרת להעפיל למונדיאל 2006 בגרמניה.
בלקניזציה של האינטרנט

בלקניזציה של האינטרנט (באנגלית: Cyberbalkanization, Cyber-Balkanisation, Internet Balkanization או Splinternet) הוא ביטוי המתאר את ההיבדלות של האינטרנט לקבוצות קטנות בעלות תחומי עניין דומים או אינטרסים משותפים עד לכדי מצב שהן מציגות גישה צרת-אופקים לאנשים שאינם שייכים אליהן ולכאלו המחזיקים בדעות מנוגדות להן.
מכיוון שהאינטרנט וטכנולוגיות מידע מקשרים בין אנשים המופרדים זה מזה גאוגרפית לרוב מייחסים להם את היכולת לגשר על פערים, לאחד בין קהילות, להרחיב את הדיון והחלפת המידע בתחומים שונים ולתרום לגלובליזציה. עם זאת, האינטרנט גם מאפשר לקבוצות שוליים בעלות השקפות לא סובלניות להתחבר זו לזו ובכך לשמש ככלי שמעודד אפליה.
הביטוי "בלקניזציה של האינטרנט" משלב את המונחים "אינטרנט" ו"בלקן". ההתייחסות לאזור הבלקן במקרה זה, היא בהקשר לשינויים הגאופוליטיים שהתרחשו בחצי האי הבלקני לאחר התמוטטות האימפריה העותמאנית במאה ה 19 וראשית המאה ה-20, אשר הובילה לפיצול האזור למדינות קטנות שהלכו והתבדלו זו מזו בהיסטוריה, בתרבות, בשפה ובדת.
לכאורה, הרושם שמתקבל לגבי האינטרנט הוא שהוא פתוח, מתופעל באופן שיתופי ומאוחד. הדבר מתבטא באפשרות לשלוח דואר אלקטרוני לביליוני משתמשי רשת, להשיק שירותים שיכולים להפוך לעסקים מאוד רווחיים (למשל Amazon), לקשר בין אנשים מכל העולם לצורך שיתוף ברעיונות ולהשפיע על ממשלים באמצעות רשתות חברתיות. אך בשני העשורים האחרונים, אנו עדים למספר שינויים שתורמים לתהליך הסגרגציה של האינטרנט.
אחד השינויים הבולטים הוא הגדילה המשמעותית של האינטרנט: בין השנים 2000 ל 2018 שיעור המשתמשים עלה ב 1,052% ומספר המשתמשים בעולם הנאמד הוא 4.157 מיליארד בקירוב. כמו כן חל שינוי במרכז הכובד של השימוש באינטרנט. אם בעבר רוב המשתמשים היו מארצות הברית ומדינות עולם דוברות אנגלית, הרי שכיום, מספר המשתמשים באזור אסיה הרבה יותר גבוה. בנוסף, חלה עלייה בעצמת רשתות המחשבים, בהתפשטות קישוריות הפס הרחב, במחשוב הענן ובאינטרנט של הדברים. כתוצאה מאלו ומשינויים מהותיים נוספים באינטרנט, ההשפעה השלילית של הפוליטיקה והכלכלה על השימוש המשותף באינטרנט ועל טבעה הגלובלי הולכת ומחריפה.
השימוש במילה "בלקניזציה" בהקשר של האינטרנט נעשה לראשונה, כפי הנראה, על ידי מארשל ואן אלסטין (Marshall Van Alstyne) ואריק ברינג'לפסון (Erik Brynjolfsson), צמד חוקרים מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס במאמר שפרסמו בשנת 1996. מספר שנים לאחר מכן, בשנת 2001, השתמש קלייד ויין קרוז (Clyde Wayne Crews), חוקר במכון קאטו, במונח זה כדי לתאר את הרעיון של "רשתות אינטרנט מקבילות שיכולות להתקיים כיקומים נבדלים, פרטיים ואוטונומיים." בניגוד לואן אלסטין וברנינג'לפסון, שהשתמשו במונח לתאר תופעה שלילית, קרוז השתמשו במונח זה באופן חיובי.
TUI איירווייז

תולדות החברה

בשנת 1989, התמזגו שלוש חברות תעופה לחברה אחת בשם "בריטניה איירוויז"; Euravia שנוסדה בינואר 1962, בריטניה איירווייז שנוסדה בדצמבר 1964, ואוריון איירווייז שנוסדה בשנת 1979.
בשנת 2004 רכשה חברת TUI AG את בריטניה איירוויז, ושינתה את שמה ל"תומאסון פליי". בספטמבר 2007 רכשה TUI את פירסט צ'ויס איירווייז, ובמאי 2008 טסו שתי החברות תחת הרישיון של תומאסון פליי. ב-1 בנובמבר 2008, הושקה חברת התעופה המשולבת; תומאסון איירוויז.
במאי 2012 הציגה החברה את הצביעה המחודשת למטוסיה, שנשארו מאז המיזוג בצביעת תומאסון פליי. הצביעה שמכונה "דרימליינר", על שם מטוס הדגל החדש של החברה הדרימליינר.
פסטיבל הקולנוע האפריקאי בקורדובה

פסטיבל הקולנוע האפריקאי בקורדובה (לשעבר  פסטיבל הקולנוע האפריקאי בטריפה או FCAT) הוא פסטיבל שנתי המוקדש לקולנוע אפריקאי, שנערך העיר הספרדית קורדובה. הוא מאורגן על ידי עמותת אל טאראב (Al Tarab).
האירוע נוסד בשנת 2004 תחת השם "תצוגת הקולנוע האפריקאי בטריפה" ושינה את שמו ל"פסטיבל הקולנוע האפריקאי בטריפה" בשנת 2007. מאז 2012, הוא ידוע בתור "פסטיבל הקולנוע האפריקאי בקורדובה", לאחר שקורדובה החליפה את טריפה בתור העיר המארחת.

היסטוריה

הפסטיבל נוסד ב-2004 ביוזמתו של העמותה אל טאראב, שבסיסה בטריפה שבמחוז קדיס. במהלך שלוש השנים הראשונות האירוע יועד להציג דגימה של הפקות הקולנוע הטובות ביותר מאפריקה; בשנה הרביעית שבה נערך האירוע הפך הפסטיבל לתחרות. הפסטיבל נוסד במטרה להציג לציבור הספרדי מבט חדש על אפריקה, בלי כל הסטריאוטיפים שסיפקו אמצעי התקשורת. טריפה הייתה נקודת מפגש ומרחב גאוגרפי סמלי למפגש ולחילופי תרבויות. בשנתו התשיעית של הפסטיבל הוא עבר להתקיים בקורדובה, העיר המארחת החדשה שלו, ושם הציג 94 סרטים שמקורם מאפריקה, כמו גם ממדינות ערב, לראשונה בפסטיבל.
עם השנים, מלבד קולנוע, פיתח הפסטיבל מגוון רחב של פעילויות בעלות קשר, כגון תערוכות אמנות חזותית, הופעות וסדנאות לילדים. תוכנית הפסטיבל כוללת גם הקרנות מיוחדות עבור בני נוער. מאז 2007, הפסטיבל כולל גם אזור המוקדש לתעשיית הקולנוע. הוא כולל פורום הפקה אפריקאית לייצור משותף של סרטים, ונועד להקל על הסכמים חדשים בין מפיקים ויוזמות משותפות מיבשות אפריקה ואירופה. הוא כולל גם דיונים ו'שולחנות עגולים', שמטרתו סיעור מוחות על הזדמנויות חדשות למימון בין גופים ציבוריים של שתי היבשות.
טימותי אדס

קורות חיים

אביו היה איש העסקים ואספן האמנות רֶמון (רימונד) עדס (1915 - 1993), יהודי יליד קהיר, בן למשפחה שמקורה בחלב, סוריה.
אמו, סטלה וורלי, הייתה אנגליה, בת של סר ארתור וורלי, איש עסקים ידוע בתחום הביטוח.
טימותי אדס, יליד אלכסנדריה, גדל בדת האנגליקנית ולמד בילדותו במכללת ויקטוריה בעיר עד שנת 1949 כשהמשפחה נאלצה לעזוב את מצרים. באנגליה טימותי אדס סיים לימודים קלאסיים ושל מינהל עסקים בינלאומיים.
הצטיין במיוחד בתרגומיו מהשירה הצרפתית, הגרמנית והספרדית. בעבודתו נודע בהקפדתו על המקצבים ועל החרוזים. הוא נוהג לדלקם שירים בתרגומו בערבי ספרות ובפסטיבלים לשירה וכותב בקורות על תרגומים בכתבי עת כמו 
Translation and Literature של אוניברסיטת אדינבורו ואחרים. הוא חבר פעיל בחברה הבריטית לשירה "Poetry Society". 
אדס נשוי להיסטוריונית האמנות, דון אדס, ואביו של המלחין והפסנתרן תומאס אדס.
גורילת שפלה מערבית

תיאור פיזי

גורילת השפלה המערבית היא מין הגורילה הקטן ביותר, כאמור. גובהו של זכר בוגר עומד בממוצע על 1.5-1.8 מטרים, ומשקלו על 140-270 ק"ג.
גובהן של הנקבות עומד בממוצע על 1.5 מטרים, ומשקלן על חצי מזה של הזכרים.
קוראי התיגר על זכרי האלפא בקבוצות הגורילות המונות בדרך כלל כ-30 פרטים, עתידים לקבל הופעה פיזית מרשימה הכוללת עמידה על שתי רגליים, דפיקה על החזה ושחרור שאגה מפחידה. למרות זאת, הגורילות הן רגועות בדרך כלל ולא אגרסיביות.
גורילת השפלה המערבית היא צמחונית, כמו כל שאר מיני הגורילות. בטבע אוכלות הגורילות שורשים, סלרי פראי, קליפות עצים ופירות.

מצב שימור

הגורילות מצויות בסכנת הכחדה ומהוות מטרה לצייד למטרות מאכל. קיים הרס בתי גידול באזורים בהם הגורילות חיות- כריתת היערות על מנת לשתול גידולים חקלאיים, הקמת שדות מרעה לחיות משק והרחבת יישובי אדם גם הם מאיימים על בית הגידול של הגורילות.
בשנת 1980 העריכו החוקרים שחיו בטבע כ-100,000 גורילות. מאוחר יותר התאימו החוקרים את השערתם להימצאות ציידים לא חוקיים ומחלות והעריכו שמספרן של הגורילות עומד על חצי ממספר ההערכה המקורי.
בין השנים 2006 ו-2007 נמצאו עוד 125,000 גורילות שפלה מערבית ביערות הביצה של אגם טלא (Télé) שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בגני החיות בעולם יש כ-550 גורילות שפלה מערבית.
דעיכה (פסיכולוגיה)

דעיכה היא מושג מתחום הפסיכולוגיה הביהביוריסטית, המתאר הפחתה הדרגתית בהופעת התגובה לגירוי מותנה, בהתניה קלאסית ואופרנטית, עד להפסקתה.

דעיכה בהתניות שונות

בהתניה קלאסית, האדם או החיה לומדים תחילה שגירוי בלתי מותנה (כמו מזון) מופיע תמיד לצד גירוי מותנה שהוצמד אליו (למשל צלצול פעמון) ולכן הם לומדים להגיב בתגובה מותנית (למשל ריור) מיד עם השמעת צלצול הפעמון, מתוך ציפייה להופעת המזון בצמוד אליו. אך כאשר הגירוי הבלתי מותנה מפסיק להופיע לצד הגירוי המותנה באופן קבוע, מתרחשת הפחתה הדרגתית בתגובה של האדם או החיה - הם לומדים למשל לא לצפות עוד להופעת המזון לאחר צלצול הפעמון, ולפיכך לא מריירים עוד. 
בהתניה אופרנטית, האדם או החיה לומדים תחילה שחיזוק (כמו מזון) מופיע תמיד לאחר ביצוע פעולה מסוימת (כגון לחיצה על דוושה), ולכן לומדים לבצע את הפעולה עוד ועוד מתוך ציפייה לקבל את החיזוק. אך כאשר החיזוק מפסיק להופיע באופן קבוע לאחר ביצוע הפעולה, מתרחשת הפחתה הדרגתית בביצוע הפעולה של האדם או החיה - הם לומדים למשל לא לצפות עוד להופעת מזון לאחר לחיצות על דוושה, ולפיכך מפסיקים ללחוץ עליה.

דעיכה והכחדה

לעיתים קרובות משתמשים במונחים דעיכה והכחדה לסירוגין, לתיאור אותה תופעה של הפחתה הדרגתית בהופעת התגובה בהתניות ביהביוריסטיות. עם זאת, מחקרים מראים כי תגובות לרוב אינן מוכחדות כליל - למשל, לאחר זמן רב בו חיה הפסיקה לרייר למשמע פעמון, אם יושמע שוב צלצול פעמון - היא תשוב מיד לרייר, אם כי בעוצמה מופחתת מאשר בעבר. תהליך זה נקרא החלמה ספונטנית. לפיכך, השימוש במונח "דעיכה" הוא מדויק יותר מאשר המונח "הכחדה".
ניקולאס לומבארטס

קריירה

את כל שנות הנוער שלו עשה לומבארטס בקבוצות הנוער של קלאב ברוז'. אולם הוא לא היה בתוכניות של הקבוצה הבוגרת ולכן חתם בקבוצת גנט והפך מהר מאוד לשחקן הרכב ראשון. במקביל הוא למד תואר במשפטים באוניברסיטת גנט. בעקבות הופעה טובה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2007 הוא חתם בקבוצה הרוסית, זניט סנקט פטרבורג.
עונתו הראשונה בזניט הייתה טובה אולם הוא נפצע בברך בתחילת העונה השנייה. לאחר חודש וחצי הוא שב לשחק אולם ברכו לא החלימה לחלוטין ופציעתו החמירה כך שהוא נעדר 7 חודשים נוספים, בהם זניט זוכה בגביע אופ"א. הוא שב בתחילת עונת 2008/2009 וחזר לכושרו הקודם. הוא זכה לתואר הזר המצטיין של הליגה הרוסית בעונת 2010/2011.
במרץ 2017 הגיע להסכם עם קבוצת אוסטנדה הבלגית על מעבר אליה לאחר סיום עונת 2016/2017 בליגה הרוסית.
לומבארטס שיחק בנבחרת הצעירה של בלגיה מ-2004 ועד לאליפות אירופה לנבחרות צעירות ב-2007. ב-2006 שיחק לראשונה בנבחרת הבוגרת של בלגיה. בשנת 2010 הוא עבר להיות מחליף בנבחרת בעקבות הצלחת הבלמים תומאס ורמאלן-וינסנט קומפני.
דניאל ג'יי. טראוואנטי

ביוגרפיה

טראוואנטי נולד בעיר קנושה שבויסקונסין למשפחה ממוצא איטלקי. היה לתלמיד מצטיין ולאתלט ב"אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון".
טראוואנטי החל את דרכו כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה ופרץ לתודעה בשנת 1981 בזכות תפקיד ראשי אותו קיבל בסדרת המשטרה "בלוז לכחולי המדים". טראוואנטי הופיע בתפקיד קפטן פרנק פורילו במשך כ-6 עוונות שבמהלכן זכה זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה ובשני פרסי אמי.
לאחר שסיים את תפקידו בסדרה שיחק טראוואנטי בתפקיד המנחה ג'ון וולש בדרמה הטלוויזיונית "אדם" והופיע בסרטים זניחים כמו "מילניום" של מייקל אנדרסון בתפקיד הפיזיקאי ד"ר ארנולד מאייר ו"מכשול קטן בדרך לחתונה".
בשנת 2011 השתתף טראוואנטי בסדרת הדרמה "בוס" בתפקיד הנדבן ג'רלד "בייב" מק'נטרי התומך בראש העיר טום קיין (קלסי גרמר).
כריסטיאן פינו

כריסטיאן פינו (בצרפתית: Christian Pineau; ‏ 14 באוקטובר 1904 - 5 באפריל 1995) היה לוחם תנועת ההתנגדות הצרפתית מפורסם שכיהן מאוחר יותר כהונה חשובה כשר החוץ של צרפת בסוף שנות החמישים.

ביוגרפיה

פינו נולד בשנת 1904 בעיירה שומון שבמחוז מארן-עילית, צרפת. אביו החורג היה הסופר ז'אן ז'ירודו. מאוחר יותר אמר פינו כי ז'ירודו הוא זה שנתן לו את אהבתו לכתיבה.
במלחמת העולם השנייה היה פינו מנהיג תנועת ההתנגדות הצרפתית ובן ברית קרוב של שארל דה גול. הוא נעצר על ידי הגסטאפו ב-1943 וניצל ממחנה הריכוז בוכנוואלד.
פינו ייצג את מחוז סארת מטעם המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית באספה הלאומית הצרפתית מ-1946 עד 1958. לאחר המלחמה הוא כיהן כשר בממשלות צרפת בשנים 1945–1995. הוא היה שר האספקה ​​בממשלתו של שארל דה גול (1945) ושר הביזור, הרפורמה והשירות הציבורי (1947–1950) בממשלות שונות.
הוא היה שר האוצר לזמן קצר ב-1948. פינו מונה לראש ממשלת צרפת על ידי הנשיא רנה קוטי לאחר התפטרותו של פייר מנדס פראנס בפברואר 1955, אך האספה הלאומית סירבה לתת אמונה בממשלתו כאשר 312 הצביעו נגד ממשלתו ו-268 בעד. הוא כיהן כראש הממשלה במשך יומיים, בין 17–19 בפברואר 1955.
כשר החוץ (פברואר 1956 - מאי 1958), היה פינו אחראי על הטיפול במשבר סואץ במסגרת מלחמת סיני ועל חתימת הסכם רומא מטעם צרפת. עם גי מולה, הוא ביקר במוסקבה. באוקטובר 1956 חתם על פרוטוקול הסברה עם בריטניה וישראל בשם צרפת.
בין 22 ל-24 באוקטובר 1956 כינסו הצרפתים מושב משולש וחשאי כדי לדון, יחד עם עמיתיהם, ביוזמה הצבאית נגד מצרים. המפגש נקבע בפרבר על-יד פריז בשם סוורה (Sèvres). מישראל הגיע ראש הממשלה דוד בן-גוריון מלווה ברמטכ"ל משה דיין, ראש לשכתו מרדכי בר און, ראש אגף המבצעים מאיר עמית, ומנכ"ל משרד הביטחון שמעון פרס. הנציגים הבריטים היו שר החוץ סלווין לויד, ותת-מזכיר המדינה הקבוע, הממונה על השירותים החשאיים, סר פטריק דין. בצד הצרפתי השתתפו ראש ממשלת צרפת גי מולה, פינו, שר ההגנה מוריס בורז'ס-מונורי והרמטכ"ל מוריס שאל.
פינו נקבר בבית הקברות פר לשז, פריז.
יחסי גמביה–רוסיה

סקירה כללית

בין שתי המדינות קיימת קרבה פוליטית המבוססת על דעות משותפות בנושאים רבים כגון: הסכסוך הישראלי-פלסטיני (פרו-פלסטיניות), תוכנית האטום של איראן (פרו-איראניות) ומעמדה של סין באו"ם (פרו-קומוניזם). הדעות המשותפות בין השתיים עוזרות לתיאום בין השתיים ורוסיה מצביעה יחד עם גמביה פעמים רבות באומות המאוחדות.
גמביה מעוניינת בביקורים דיפלומטיים מצד רוסיה וברוסיה ומתוכנן ביקור של מזכיר החוץ הגמבי ומזכיר המדינה ברוסיה, על מנת להגביר את שיתוף הפעולה הכלכלי, התרבותי והחקלאי בין שתי המדינות. 
מאז 1996, מקבלת גמביה פעם בשנה מלגות מאוניברסיטאות רוסיות והיא מעניקה אותן לסטודנטים אשר מעוניינים ללמוד ולאחר מכן לעבוד ברוסיה. באוניברסיטאות הרוסיות ברחבי העולם מועסקים כ-100 אנשי מקצוע גמבים.
לממשלת גמביה יש אינטרס לקניית סחורות רוסיות מכיוון שהן זולות יותר מאילו האמריקאיות והאירופאיות. לפיכך, נוהגת גמביה לקנות מרוסיה שלל סחורות: אוטובוסים, משאיות, מכבשים וכו'. שתי המדינות משתפות פעולה בתחום תובלת הסחורות בתעופה, ובשיט.
M86

היסטוריה

M86 התגלתה ב-18 במרץ 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שצירף אותה לקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים" וציין שהיא סמוכה ל-M84, אותה גילה מעט מוקדם יותר, וכן שהן דומות זו לזו. מסיה חיפש ערפילית שעליה דיווח עוזרו פייר מאשן כשבועיים קודם (M85) וגילה באותו הלילה 7 גלקסיות נוספות על זו שגילה מאשן, כולן מצביר הבתולה. (האחרות הן M87 ‏- M91). ויליאם הרשל ציין בהערות של הקטלוג שלו משנת 1786, שזוג הגלקסיות NGC 4435 ו-NGC 4438, שאותן גילה ב-8 באפריל 1784 ושצויינו ביחד כ-I.28, נמצאות סמוך ל-M86. בנו, ג'ון הרשל זיהה בטעות את NGC 4435 כ-M86 כשהוא מניח ש-I.28 מציין רק את NGC 4438, אך על פי רישומי המיקום והתאור של זוג הערפיליות בקטלוג הערפיליות שלו משנת 1833, מדובר ב-NGC 4435. במיקום של M86, מופיעה בקטלוג ערפילית, שכביכול התגלתה על ידיו וקיבלה את הציון 1253. יותר מאוחר הוא זיהה את הטעות ולקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים משנת 1864 הוא הכניס את M86 כ-GC 2961 כשהיא מזוהה עם ערפילית 1253 ומתוארת כערפילית בהירה מאוד, גדולה, עגולה, בהירה יותר במרכזה מאשר בשוליה ושיש לה גרעין (NGC 4435 קיבלה שם את הציון GC 2991). בשנת 1888 כלל אותה ג'ון דרייר בקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 4406 כשהיא מתוארת באותו התיאור של ג'ון הרשל.

תצפית

M86 נמצאת במרכז צביר הבתולה והיא מהגלקסיות הכי בהירות שבו. עם דרגת בהירות נראית 8.9 היא ניתנת לצפייה באמצעות משקפת או טלסקופ חובבים, אך מכיוון שאין כוכבים בולטים בסביבתה, לא קל לאתרה. M86 נמצאת כ-4.7 מעלות מצפון-מערב לכוכב ρ (רו) בבתולה ובערך באמצע הקו המחבר את דנבולה שבקבוצת אריה עם הכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה) שבהירותו מדרגה 2.8, כ-9 מעלות מכל אחד מהם. כ-18 דקות קשת ממערב-דרום-מערב ל-M86 נמצאת M84 וניתן לראותן ביחד בטלסקופ עם הגדלה בינונית. M87 נמצאת כמעלה ורבע מדרום-דרום-מזרח ל-M86, ו-M88 נמצאת כ-2 מעלות מצפון-מזרח לה. למעשה ברדיוס של כ-5 מעלות מסביב ל-M86 נמצאות לא פחות מ-13 גלקסיות מתוך קטלוג מסיה. במרחק של כ-0.4 מעלות ממזרח-צפון-מזרח ל-M86 נמצאות זוג הגלקסיות NGC 4435 ו-NGC 4438 שמכונות "העיניים" וכ-0.3 מעלה מדרום-דרום-מערב לה נמצאת NGC 4388.

תכונות

גודלה הזוויתי של M86 הוא כ-9 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-155,000 שנות אור, ומסתה של הגלקסיה מוערכת בכ-3.2x10¹² מסות שמש - פי 5.5 ממסת שביל החלב. צורתה אליפטית, אך לא ברור האם היא אכן גלקסיה אליפטית או שמדובר בגלקסיית עדשה שמישורה נטוי ביחס לקו הראיה אליה. על פי ההסחה לכחול של קרינת הגלקסיה היא מתקרבת אל שביל החלב במהירות של כ-270 ק"מ לשנייה ומבין הגלקסיות שבקטלוג מסיה רק ל-M90 יש הסחה לכחול גדולה יותר. בשל מהירות חריגה זו (צביר הבתולה מתרחק משביל החלב במהירות ממוצעת של כ-1,100 קילומטר בשנייה) שיערו בעבר ש-M86 אינה חלק מהצביר, אבל לאחר שנתגלו גלקסיות נוספות בצביר עם מהירויות חריגות אף יותר, משערים כיום שהיא נמצאת בצידו המרוחק של הצביר ומקיפה את מרכזו במהירות גבוהה, וזאת עקב מסתו הגדולה של הצביר - כ-10¹⁵ מסות שמש.
זנב סוס (אנטומיה)

מבנה אנטומי באדם

זנב סוס באדם הוא קבוצה של עצבים ספינליים ושורשי עצבים ספינליים, המורכבים מזוגות 2 עד 5 של העצבים המותניים (Lumbar), מזוגות 1 עד 5 של העצבים העציים (Sacral) וזוג אחד של עצב עצם הזנב (Coccygeal). כל העצבים הללו יוצאים מהקונוס הַלְּשַׁדִּי של עמוד השדרה (מבנה דמוי חרוט). העצבים שמרכיבים את זנב הסוס מעצבבים מוטורית את הירכיים, הברכיים, הקרסוליים, כפות הרגליים, הסוגר הפנימי של פי הטבעת והסוגר החיצוני של פי הטבעת. בנוסף, הם מעצבבים סנסורית את חיץ הנקביים, וכן מעצבבים פאראסימפתטית את שלפוחית השתן באופן חלקי.

התפתחות

באדם עמוד השדרה גדל ומתפתח, בעוד שחוט השדרה מפסיק לגדול בינקות. לכן, לאחר הלידה, הקצה של זנב הסוס הוא באזור חולייה L3, בעוד שבמבוגרים הוא באזור חוליות L1-L2. אולם, בשל וריאציות אנטומיות שונות, קצה זנב הסוס במבוגרים יכול להיות באזור חוליות L3 עד T12.

חשיבות קלינית

אזור זנב הסוס הוא אזור מועדף להזרקת חומרים (למשל חומרי הרדמה) או לשאיבת נוזלים. בלקיחת דגימה של נוזל מוחי שדרתי באמצעות ניקור מותני, מבצעים זאת באזור זנב הסוס של עמוד השדרה, כדי להימנע מפגיעה אפשרית בעצבים של חוט השדרה העלולה להתרחש בניקור החלקים הגבוהים יותר בחוט השדרה.
טוק פיסין

שם השפה

הסברה היא שהשם טוק פיסין מקורו בטוק - "שפה", ו"פיסין", המילה פידג'ין. בטוק פיסין פירוש המילה פיסין הוא "ציפור", אשר יש להן חשיבות מיוחדת בדתות מקומיות באי, הקשורות לרוחות המת, על כן לעיתים דוברים מכחישים את הקשר עם "דיבור הציפורים"
לדוגמה:
"Ol i kolim tok pisin. i no pisin ol i toktok nogut. Ol i makim nating" (דובר יליד של השפה)
"כולם קוראים (לשפה) שׂפת הציפורים ואין ציפורים בכלל וסתם מתווכחים. זה לא אומר כלום (השם הזה)"