רות הכהן-פינצ'ובר

רות הכהן-פינצ'ובר (נולדה ב-7 בדצמבר 1956) היא חוקרת מוזיקה ותרבות, פרופסור בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים מחזיקת הקתדרה על שם ארתור רובינשטיין וזוכה פרס קינקלדיי לספר הטוב ביותר במוזיקולוגיה בשנת 2012 מטעם האיגוד האמריקאי למוזיקולוגיה. בשנת 2017 הוענקה לה חברות כבוד (corresponding member) באיגוד זה על "הישגים יוצאי דופן בקידום חקר המוזיקה".

ביוגרפיה

רות פינצ'ובר נולדה בירושלים לאליעזר ולאסתר פינצ'ובר. היא סיימה תואר בוגר במוזיקולוגיה ובמחשבת ישראל בשנת 1980, השלימה תואר מוסמך במוזיקולוגיה בשנת 1985 וזכתה לתואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1992. את תאריה השלימה הכהן-פינצ'ובר באוניברסיטה העברית בירושלים בהצטיינות יתרה. החלה לתרגל בחוג למוזיקולוגיה בשנת 1979, התקבלה כחברת הוראה בשנת 1992, קיבלה מעמד של פרופסור חבר בשנת 2008 ומונתה לפרופסור מן המניין בשנת 2013. החל משנת 1995 ועד 2003 הרצתה וכיהנה כיועצת וחברה בוועדה האקדמית לתוכנית "אמירים" לתלמידים מצטיינים.
במסגרת תפקידיה השונים באוניברסיטה העברית, כיהנה רות הכהן כראשת החוג למוזיקולוגיה בין השנים 2001–2004, ושוב מ-2012, ועמדה בראש התוכנית לדוקטורנטים מצטיינים של מדעי הרוח במהלך 2008–2009. בין השנים 2008–2011 פעלה כעמיתה בכירה עמיתה בכירה בסכוליון, מרכז למחקר רב תחומי בלימודי היהדות באוניברסיטה העברית, בקבוצת המחקר: "הדמיון הפרשני: זיקות בין דת לאמנות בתרבות היהודית בהקשריה". החל משנת 2013 ועד 2015 כיהנה כראשת בית הספר לאמנויות. בשנת 2014 מונתה לעמוד בראש תוכנית עמיתי מרטין בובר במדעי הרוח והחברה תפקיד בו כיהנה עד אביב 2017.
הכהן-פינצ'ובר הרצתה בכנסים ומוסדות לאומיים ובינלאומיים רבים, בהם אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אוניברסיטת דיוק, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, אוניברסיטת ראטגרס, אוניברסיטת ניו יורק, האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו  במקסיקו סיטי, פורום איינשטיין (גר') בפוטסדאם שבגרמניה, והאוניברסטאות של אוקספורד, קיימברידג', לונדון, וינה, זלצבורג , אמסטרדם והאוניברסיטה החופשית בברלין. היא שהתה כחוקרת אורחת בקולג' סט. ג'ון באוקספורד בשנים 1996–1997 וכעמיתת מחקר במכון למחקר מתקדם בברלין בשנים 2004–2005, וכן התארחה כחוקרת בכירה במכון קוגוט למדעי הרוח (Cogut Institute for the Humanities) באוניברסיטת בראון באביב 2008 ובמכון מקס פלנק לפיתוח אנושי  בברלין בקיץ 2009. במהלך 2011–2012 שהתה בשבתון במכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון ובמרכז רוקפלר בבלג'יו שבאיטליה.
בין השנים 2003–2009 כיהנה הכהן-פינצ'ובר בוועדה האקדמית של הוצאת רסלינג ובין 2007 ל-2012 שמשה כחברת הוועד המנהל של התזמורת הסימפונית ירושלים רשות השידור. כמו כן, בשנים 2010–2011 הייתה חברת הצוות לקידום מדעי הרוח במכון ון ליר בירושלים. בדצמבר 2016 מונתה כחברת הנהלת מכון ון ליר בירושלים ובינואר 2018 מונתה כחברת דירקטוריון הספרייה הלאומית.

מחקריה

ספריה ומאמריה של רות הכהן מבקשים להאיר על תפקידה של המוזיקה בעיצוב ושיקוף של תהליכים והקשרים תרבותיים ופוליטיים רחבים. עמדות המוצא למחקריה הן היסטורית, אסתטית וסמיוטית. מחקריה נעזרים כמו כן בתאוריות מתחומי הפסיכולוגיה, האנתרופולוגיה, חקר הדת וביקורת התרבות. גישתה הפרשנית השוואתית וכוללת התייחסות ליצירות ספרות ואמנות ויזואלית תוך בחינת מושאי מחקרה בזיקה להֶקשרים של דת וחילון ולתפיסות אידיאיות ואידאולוגיות גלויות וסמויות. עבודתה משתרעת מן המוזיקה של הבארוק ועד זו של המאה העשרים, בדגש על סוגות האופרה, האורטוריה והשיר האמנותי, וכן על הַקְשרים שבין המוזיקה היהודית האשכנזית למוזיקה הנוצרית. בין הנושאים שחקרה כלולים "רעש" ו"הרמוניה" כמבנים תרבותיים; דרכי משמוע במוזיקת הבארוק, הקלאסיקה וביצירתו של ואגנר; עלייתן של תאוריות אסתטיות חדשות במאה ה-18, ובתוכן עליית הסימפתיה והחמלה כפרדיגמה תרבותית במוזיקה של הבארוק ובמחשבת התקופה ופיתוחיה המאוחרים במאות ה-19 וה-20 במוזיקה, בספרות ובקולנוע. היא כתבה אודות היבטים פוליטיים ודתיים ביצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך, על ממדים פואטיים ורליגיוזיים ובשיר הישראלי, ועל סוגיות שונות ביצירתו של ארנולד שנברג. מחקריה עוסקים גם בהיבטים מרכזיים של הקשרים בין המוזיקה לפוליטיקה במערב.
ספרה, "עלילת הרעש נגד היהודים" (The Music Libel Against the Jews), יצא לאור באנגלית בשנת 2011 בהוצאת אוניברסיטת ייל. הספר חוקר את הקטגוריזציה ההיסטורית של היהודי כמפיק רעש בעולם נוצרי שנתפס כנשלט על ידי צלילים הרמוניים. המחברת מתמקדת במה שהיא מכנה "עלילת המוזיקה" נגד היהודים – שצמחה בהשראתה של עלילת הדם הידועה, ולפיה יהודים רצחו ילדים נוצרים כדי להשתיק את מזמוריהם "ההרמוניים". תוך בחינת צמיחתה וגלגוליה של עלילה זו, נפרשת יריעה היסטוריה רחבה המשתרעת עד למחצית המאה העשרים, הכוללת את תגובותיהם של אמנים יהודים ושאינם יהודים לעלילה סמויה זו, ביצירות מוזיקליות, ספרותיות וויזואליות ובתיעוד "הרעש" הבוקע מבתי הכנסת. בכל אלה מראה המחברת עד כמה תפיסות אסתטיות-תאולוגיות מושרשות אודות האחר הבלתי-מוזיקלי הגדירו את התרבות המערבית ואת מגמותיה האתיות והפוליטיות.
בעבור הוצאת מחקרה זה זכתה פרופ' הכהן בתמיכה נדיבה של הקרן לקשרי מדע, וכן בפרס פולונסקי ליצירתיות ולמקוריות במדעי הרוח לשנת 2012, ובפרס קינקלדיי לספר הטוב ביותר במוזיקולוגיה מטעם האיגוד האמריקאי למוזיקולוגיה בשנת 2012.
את ספרה האחרון, "להלחין כוח, לשיר חירות: קשרים וגילויים בין מוזיקה לפוליטיקה במערב", כתבה עם בן זוגה, ירון אזרחי. הספר יצא בהוצאת מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד בשנת 2017.‏ ספר זה אף הוא  זכה בפרס פולונסקי למקוריות ומצוינות במדעי הרוח בשנת 2019.

משפחתה

רות הכהן-פינצ'ובר היא בתו של ד"ר אליעזר פינצ'ובר, מורה ומחנך, חתן אות יקיר ירושלים לשנת 1997. אמה, אסתר פינצ'ובר, הייתה אף היא מחנכת בעלת שם. אחיה אינג' רמי פינצ'ובר מתמחה בתכנון ובניה של בתי חולים. אחיה, יהודה פינצ'ובר, הוא פרופסור בפקולטה למתמטיקה בטכניון. אחותה, ד"ר צביה זליגמן, היא פסיכולוגית קלינית, מנהלת לטם - מרכז לטיפול בטראומה מינית במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי. הכהן-פינצ'ובר הייתה נשואה לירון אזרחי, פרופסור אמריטוס במחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית עד פטירתו בינואר 2019, ולה בן יותם הכהן מנישואים קודמים.