מרב סודאי

ביוגרפיה

סודאי נולדה וגדלה בנהריה. סיימה ב-1995 את לימודי האמנות באוניברסיטת חיפה. לאחר מכן המשיכה בלימודי אמנות במדרשה לאמנות בית ברל ובלימודי קולנוע ותקשורת במכללה להוראה טכנולוגית בתל אביב.
במשך כמעט עשרים שנה חיה ופעלה בתל אביב. עם סיום לימודי התואר הראשון הצטרפה לגלריה ג'ולי מ. כאמנית הבית, והציגה בה תערוכות יחיד, השתתפה בתערוכות קבוצתיות רבות, עבדה עם המאייר דני קרמן ולמדה בסטודיו של הצייר מנחם מזרחי.
בשנת 2005 חזרה לאוניברסיטת חיפה ללימודי M.F.A באמנות יצירה, אותם השלימה בשנת 2007. כיום היא ממשיכה בעשייה אומנותית, ומשתתפת בתערוכות קבוצתיות במסגרות שונות בישראל ובעולם. חיה ויוצרת בקיבוץ גבת שבעמק יזרעאל.

עיסוקה בנושא ילדותה בנהריה

החיים בעיר נהריה, שהייתה במוקד הסכסוך הערבי-ישראלי בשנות ילדותה של סודאי, הביאו אותה, כאמנית בוגרת, לעסוק בתכנים מגוונים הקשורים לסביבתה האישית והבינאישית, החברתית, הפוליטית ולעיתים גם המדינית. סודאי עוסקת בנושאים אקטואליים כגון: חברה, יחסים, טרור, מלחמה ומאבקים, וכן שכול. כמו כן היא מרבה לשלב בעבודותיה פרטים אוטוביוגרפיים שונים השאובים מעולמה הפרטי, העוסקים בהתבגרות, במעבר שבין ילדות לנשיות, התפכחות, וכן ביחסים בינתרבותיים בחייה שלה ושל משפחתה. את הדימויים היא שואבת מהתבוננות בסביבתה האישית, החברתית והלאומית. לרוב הם מבוססים על חומרים תיעודיים מזירות אירוע, על צילומי עיתונות, על צילומים מהאלבום המשפחתי ועל חוויות אישיות.

פריצה לתודעה

בשנת 2003 פרצה סודאי לתודעה עם עבודה בשם "קו 32 א'", אותה הציגה בתערוכה "אוברקראפט" שאצרה תמי כץ-פרימן בבית האמנים בתל אביב. בעבודה זו ניסתה סודאי להעביר את התחושות והאווירה שסבבו אותה ואת ישראל בתקופת האינתיפאדה השנייה.
העבודה מתארת סצנה המבוססת על צילום עיתונות, המתעד את אחד מאירועי הדמים של האינתיפאדה – זירת פיגוע ההתאבדות בקו 32א' בירושלים (יוני 2002). היא עשויה בטכניקת רקמה ותפירה של פאייטים בשלל צבעי הקשת, שביצועה מחייב אורך רוח ושקט נפשי. באמצעות טכניקה זאת, סודאי מתארת את המציאות הקשה באופן אסתטי ודקורטיבי, דבר המעלה שאלות ומעניק לה פרשנות חדשה לגבי המציאות הישראלית התקופתית המתוארת ואופן ההתמודדות עמה.
שנה מאוחר יותר, ב-2004, עדיין תחת הרושם וההשפעה התקופתיים של אירועי האינתיפאדה השנייה, הציגה סודאי את "המתאבדות למתאבדים", בתערוכה "LOVE IS IN THE AIR” ב"זמן לאמנות" בתל אביב (אוצרת: תמי כץ-פרימן). בעבודה זו יצרה ויטראז' מדומה על חלון זכוכית המבוסס על אלמנטים של פיתוי אירוטי בסגנון אר נובו מסוף המאה התשע-עשרה, בהקשר של תעמולה פלסטינית המבטיחה פרס רומנטי כחלק מגיוס מחבלים מתאבדים למלחמת ג'יהאד.

אלמנטים ביוגרפיים ומשפחתיים

בשנת 2005 החלה סודאי להכניס לעבודותיה אלמנטים ביוגרפיים ומשפחתיים; בעבודה "אינשאללה", המבוססת על צילום שנלקח מהאלבום המשפחתי של האמנית, הפכה סודאי קיר שלם במתחם בית בנמל שבמתחם נמל תל אביב למעין שטיח קיר אוריינטלי דקורטיבי, הנתון במסגרת קישוטית שבה מופיעה המילה "אינשאללה" בקליגרפיה עברית-ערבית הלקוחה מכתבי הקודש המוסלמיים. בעבודה נראה סבה של האמנית לבוש טלית וחובש כיפה וכובע, מברך אותה. הדימוי הפיגורטיבי שמצוי בעבודה משתלב ומובלע לסירוגין בתוך אורנמנטיקה מזרחית ושלל דקורציות דמויות שטיח קיר מזרחי, שמתפקדות כגריד הסוואה. השטיח הדקורטיבי מבליע בתוכו ניגודים, לכאורה, שמשתלבים זה בזה לכדי שיח תרבותי, דתי, עדתי, ולשוני אינטגרטיבי עשיר. המילה "אינשאללה" היא מיצוי של כל המגולם בברכה, ומבטאת את הכמיהה להגשמת הבקשה שבה.
העבודה "אינשאללה" היוותה בסיס לעיסוק נרחב ומעמיק של סודאי בסוגיית האינטראקציה בין מזרח ומערב, הדומה והמנוגד. בסדרה "ברכות" שהוצגה בתערוכה "אוריינטד" (2008) ובתערוכה "הולכת כמו מצרייה" (2011), עוסקות עבודותיה ביחסים גדושים בניגודים תרבותיים וערכיים בחברה הישראלית, וביחסיה המורכבים של ארץ ישראל הקדומה והעכשווית עם סביבתה התרבותית, הגאוגרפית, המדינית והפוליטית.
בשנת 2008, כחלק מאירועי יום העצמאות ה-60 למדינת ישראל, נבחרה סודאי להציג את עבודותיה בתערוכה "AS IS - אמנות ישראל בת ימינו" ב-Complesso Del Vittoriano בכיכר ונציה שברומא, איטליה. בתערוכה, שהופקה בשיתוף שגרירות ישראל ובחסות מוסדות ממשלתיים, הוצגו העבודות "קו 32 א'", "המתאבדות למתאבדים" ו"קורבנות", עם עבודותיהם של 20 אמנים ישראלים נוספים, בהם סיגלית לנדאו, ניר הוד, אלי שמיר ויעל ברטנא, שעוסקים, לדברי האוצרת רות כץ, "במציאות הישראלית - לטוב ולרע - ומייצגים את הפן האנושי של החברה הישראלית, את המורכבות והפחדים שלה".