מיכל היימן

ביוגרפיה

מיכל היימן נולדה בתל אביב בשנת 1954 לאב מהנדס בניין ומכונות ואם עקרת בית. ב-1977 החלה ללמוד תולדות האומנות באוניברסיטה העברית ירושלים ובמקביל לעבוד בחנות הצילום פוטו פריזמה. היימן הפסיקה את הלימודים באוניברסיטה והחלה ללמוד צילום במכללת הדסה בירושלים בשנים 1979-1978. היא המשיכה את לימודיה במדרשה בין השנים 1984-1982. במקביל לעבודתה האמנותית עבדה כצלמת דיוקנאות. היא צילמה את יהודה פוליקר בתחילת דרכו כסולן להקת בנזין, הצילומים הביאו לה פרסום רב. בידיעות אחרונות עבדה לצדו העורך והסופר אדם ברוך ושימשה כאוצרת של גלריה "קמרה אובסקורה".
היימן שואפת להבנות דיסציפלינה חדשה בין צילום לדיאגנוזה, בין אמנות לפסיכואנליזה, ובין תאוריה ופרקסיס. יצירתה מבוססת על מחקר, בעיקר בתחומי הפסיכולוגיה והפילוסופיה, הניזון ממחקרים קליניים, מתולדות האמנות, ומהשיח הפוליטי והמגדרי. בשנת 2008 הציגה היימן בביתן הלנה רובינשטיין (מוזיאון תל אביב), את תערוכת היחיד “התקפות על חיבור”.

פעילותה האמנותית

היימן צברה מוניטין רב בזירה המקומית והבינלאומית בעקבות עבודות המבחן שלה, הצילום, הווידאו והציור. כשהיא נטועה עמוק בתוך הפוליטי והחברתי.

מבחן מיכל היימן

ב-1997 הציגה היימן בתערוכה "דוקומנטה X", בקאסל שבגרמניה, (אוצרת: קתרין דוד). בבניין ה-Otteneum, הפעילה היימן לראשונה את המבחן שחיברה, "מבחן מיכל היימן" (M.H.T.), המבוסס על מבחן מבחן ההשלכה הפסיכולוגי הקלאסי TAT - Thematic Apperception Test (מבחן התפסת נושא) אשר פותח בשנות ה-30 של המאה ה-20 באוניברסיטת הארוורד. הצופים הוזמנו לקחת חלק במבחן שלה באמצעות מאבחנת שביקשה מהם לדבר או לכתוב על תצלומים מתוך קופסה, שצולמו ברובם על ידי צלמים לא ידועים, בהם צילומי כיבוש, ונלקחו מתוך אלבומי משפחה הפרטיים וארכיונים ציבוריים. מבחן מיכל היימן מס. 2 (M.H.T. No. 2) המיועד לנשים, הופעל לראשונה ב-1998, במרכז לאמנות עכשווית "Le Quartier" בקמפר שבצרפת. נשים התבקשו לשכב על ספות ולדבר עם מאבחנת על צילומים בהם הופיעו דימויי נשים מתוך קופסה. מבחני היימן 1 ו-2 נערכו בחללים שונים בדקו, בעזרת מאבחנים ומאבחנות, מונחים כמו הכלה, השלכה, הפעלה, קריאה ועוד. המבחן השלישי נערך ב-2004 בעזרת מבנה מיוחד שנבנה עבור המבחן. במהלך המבחן המשתתפים התבקשו לצפות בסרטים מז'אנרים שונים של אמנים ואמניות שנבחרו על ידי היימן. שיש המתנדבים היו צריכים להחליט על הסרטון שראו בעזרת מנחים פסיכולוגים. ב-2010 הציגה במוזיאון ואן אבה בהולנד, את "מבחן היימן מס. 4". מבחן מס. 4 מבוסס על מבחן סונדי כאשר הדיוקנאות הן ממשפחתה המורחבת של האמנית. בהמשך הוצגה היצירה גם בקונסטהאלה בברגנץ שבאוסטריה ובגלריה וייטצ'אפל בלונדון.

צילום


הצילום של מיכל היימן נמצא בדיאלוג עם הילדות ואלבום התמונות המשפחתי. היימן מחפשת עקבות בתמונות שנמצאות, לא פעם, בצד האחורי של התמונה. היימן בודקת את יחסי הכוח בין המצלם למצולם שבאים לידי באלבומים משפחתיים שאב המשפחה הוא הצלם שמצלם את משפחתו.
בדצמבר 2005 פתחה היימן את תערוכת היחיד הראשונה שלה, "I Was There", בגלריה "Andrea Meislin" בניו יורק. הדף המצורף לתערוכה שנכתב על ידי אריאלה אזולאי סיכם את דרכה האמנותית עד אז: "במהלך השנים היימן אספה וצילמה חומרים מתוך מגוון רחב של מקורות, כאלה הנעים בין ציורים קאנונים מן המאה ה-19 לבין דימויים אנונימיים מתוך עיתונים יומיים [...] העבודות מתייחסות לנושאים אמנותיים, תרבותיים, חברתיים, לאומיים, ופסיכולוגיים ומאפשרות סוגי קריאה מרובדים לפרשנות האישית של כל אחד מהצופים."
בשנת 1995 אצרה היימן את התערוכה "לא פה ולא שם" בגלריה גורדון בתל אביב ואת תערוכתו של הצייר אורי שטטנר בגלריה בוגרשוב 2. בשנת 2005, אצרה את תוכנית הסרטים "מה את שותקת?" מטעם הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. הפרויקט הוצג במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית (בהשתתפות יעל ברתנא, קרן רוסו, אריאלה אזולאי, בועז ארד, רונה יפמן, גלעד רטמן ואחרים).
בנובמבר 2008 עד פברואר 2009, הציגה מיכל היימן תערוכת יחיד בשם "התקפות על חיבור" בביתן הלנה רובינשטיין בתל אביב (אוצר: פרופ' מרדכי עומר).

הוראה

היימן מרצה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל וכן במספר תוכניות וחוגים באוניברסיטת תל אביב: בתוכנית הפקולטית לתואר שני במסגרת התוכנית הבין–תחומית למטפלים, הפקולטה לאמנויות, במסגרת הלימודים המתקדמים של התוכנית לפסיכותרפיה, הפקולטה לרפואה, החוג לקולנוע וטלוויזיה, התוכנית הבינתחומית לתואר שני באמנויות, ותוכנית המצטיינים המשולבת במדעי הרוח ובאמנויות.