משה תמיר

ביוגרפיה

תמיר נולד ב-1964 לאב סגן-אלוף בצה"ל ששירת בשייטת 13 ובמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. סבו, משה דובדבני, נהרג במלחמת העצמאות ודודו הוא תא"ל (מיל') יהודה דובדבני.
לאחר לימודים בפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה, התגייס בנובמבר 1982 לצה"ל לחטיבת גולני ושובץ בגדוד 13 (גדעון). בגולני עבר תמיר מסלול הכשרה כלוחם ולאחר מכן השלים קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר, אותם סיים בהצטיינות. לאחר קורס קצינים שירת תמיר כמפקד מחלקה בבסיס האימונים החטיבתי, ולאחר מכן עשה שורת תפקידי פיקוד בגדוד 12 של גולני ובהם תפקיד סמ"פ, במהלכו לחם לראשונה במחבלי החזבאללה, ומפקד פלוגה בשנים 1986–1987. ב-1989 מונה למפקד סיירת גולני ופיקד עליה בפעילות מבצעית בדרום לבנון. ב-1992 שימש כקצין אג"ם של עוצבת חירם, החטיבה המרחבית המזרחית של עוצבת הגליל. ב-1993 הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד 12 (ברק) של גולני. שני חיילים מהגדוד שעליו פיקד, ערן חודדה ואביקם הופמן, התחשמלו למוות וארבעה אחרים נפצעו, במהלך פעילות מבצעית במוצב טייבה. יחד עם מפקד החטיבה יצחק גרשון ומפקד הפלוגה אופק בוכריס, הואשם תמיר בגרימת מוות ברשלנות. בסיום התהליך המשפטי, הורשעו השלושה בהתרשלות במילוי תפקידם, אך זוכו מגרימת מוות ברשלנות.
ב-1995 התמנה לקצין המבצעים של פיקוד הצפון ושימש בתפקידו בין היתר במבצע ענבי זעם. ב-1997 קיבל את הפיקוד על יחידת אגוז. תקופתו באגוז התאפיינה בלחימה נחושה נגד חזבאללה. בין המבצעים הבולטים בתקופת פיקודו על היחידה היה מבצע נוף פראי, בו הרגו לוחמי היחידה בקרב את האדי, בנו של מזכ"ל החזבאללה, השייח' חסן נאסראללה, תמיר מתאר בספרו כיצד בשל ההתנהגות החריגה של המחבלים בקרב עלתה בפיקוד צפון ההשערה כי בקרב השתתף פעיל בכיר של ארגון החזבאללה. בעקבות זאת, ובשל אסון השייטת שאירע בתחילת החודש, פקד סא"ל תמיר, ששהה בכל העת בעמדת הפיקוד במוצב ריחן, על הכוח להעמיס את הגופות על אלונקות ולשאתן עִמו בחזרה לשטח ישראל. באומרו ללוחמיו כי הם חייבים זאת לחללים הנעדרים מאסון השייטת. לאחר הקרב התברר כי אחד המחבלים ההרוגים הוא האדי נסראללה, בנו של מזכ"ל הארגון. גופתו, ביחד עם גופות לוחמי חזבאללה אחרות, הוחזרה ללבנון בתמורה לחלקי גופתו של לוחם שייטת 13 איתמר אליה, שנהרג באסון השייטת. כן מתאר תמיר בספרו את התחושות הקשות שחווה בעקבות אסון השייטת, אירוע אשר תמיר גרס שהתרחש בשל מידע מוקדם על הפעולה המתוכננת שהגיע לחזבאללה, אשר בתורו ארב ללוחמי הקומנדו הימי. מבצע בולט אחר היה מבצע "מהלך מבריק" בו הוביל תמיר, מפקד היחידה, כוח לוחמים מיחידת אגוז במבצע בלבנון כנגד חולית אבטחה של חזבאללה בכפר ע'נדוריה. במבצע נהרגו כשמונה מחבלים. על תקופת שירותו ביחידת אגוז עוטר תמיר בצל"ש אלוף פיקוד הצפון. בתום שנתיים בתפקיד, יצא ללימודים בבית הספר למלחמה של צבא ארצות הברית בקרלייל שבפנסילבניה, בשובו מונה ב-1999 למפקד עוצבת חירם והשתתף במבצע שבר ענן.
בשנת 2001 מונה למפקד חטיבת גולני. תמיר, יחד עם קבוצת מפקדים נוספים מיחידות השדה, ובהם מח"ט הנח"ל יאיר גולן ומח"ט הצנחנים אביב כוכבי וכן מפקדי החטיבות המרחביות בגדה גל הירש ונועם תיבון, היה מהדוחפים לפעול כנגד מקורות הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, בקסבות ובמחנות הפליטים, למרות היותם מרחבים אורבנים צפופים ומסובכים ללחימה, וזאת למרות היסוסי הפיקוד הבכיר של צה"ל. תמיר הוביל את החטיבה בהצלחה במבצע חומת מגן ובמבצעים נוספים ברחבי יהודה ושומרון כנגד תשתיות הטרור הפלסטיני. תפקידו הבא היה ראש מטה פיקוד המרכז, בו עסק בין השאר בקידום בניית גדר ההפרדה.
באוגוסט 2006 מונה למפקד אוגדת עזה, תקופתו התאפיינה בהגברת היוזמה נגד הטרור וחתירה למגע. עם התגברות ירי הקאסמים מרצועת עזה יצא צה"ל למבצע חורף חם ולאחריו הוסכם על הפסקת אש עם חמאס. זמן קצר בטרם החל מבצע עופרת יצוקה סיים תמיר את תפקידו, לאחר שמילא תפקיד מרכזי בהכנת האוגדה אליו ובתכנון המבצע כולו. במבצע עצמו שימש כעוזרו של אלוף פיקוד הדרום, יואב גלנט. ב-2009 מונה למפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, אך לאחר קבלת גזר הדין ב"פרשת הטרקטורון" (ראו פירוט בהמשך), השעה את עצמו מהפיקוד. ב-28 בפברואר 2010 הודיע הרמטכ"ל, רא"ל גבי אשכנזי, על סיום שירותו  בצה"ל. בשירות המילואים משמש תמיר כסגן מפקד הגיס הצפוני וכמדריך ומרצה בקורס מפקדי חטיבות.
ב-2005 יצא ספרו "מלחמה ללא אות" (הוצאת מערכות) המספר את סיפור הלחימה בלבנון מנקודת ראותו כלוחם וכמפקד מאז גיוסו ועד הנסיגה מרצועת הביטחון. הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וכשי לבוגרי מסלול הלוחם ביחידת אגוז. תמיר הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה. לאחר שיחרורו מונה לראש החטיבה הביטחונית בחברת התקשורת גילת רשתות לווין.
תמיר נשוי, מתגורר במטולה ואב לארבעה ילדים.

פרשת הטרקטורון

על הקריירה הצבאית של תמיר מעיבה "פרשת הטרקטורון", לאחר שביולי 2007, בזמן כהונתו כמפקד אוגדת עזה, אפשר לבנו הקטין לנהוג בטרקטורון צבאי ללא רישיון נהיגה. לאחר שהבן התנגש ברכב אזרחי חתם תמיר על דו"ח תאונה בו נכתב כי בטרקטורון נהג נהגו האישי, ופיצה את בעל הרכב האזרחי במזומן, במטרה לסיים את התקרית ללא השלכות נוספות. לאחר שהתגלה העניין הועמד תמיר לדין משמעתי ובעסקת טיעון הודה בשימוש ברכוש הצבא שלא למטרות צבא, נהיגה בכלי רכב ללא רשות בעלים, עבירה במסמכים צבאיים והתנהגות שאינה הולמת. ביוני 2009 גזר עליו בית הדין הצבאי הורדה לדרגת אלוף-משנה, שלילת רישיון נהיגה לשלוש שנים ושלושה חודשי מאסר על תנאי. תמיר ערער לבית הדין הצבאי לערעורים על ההחלטה וטען שגזר הדין שגוי, וכי העונש שנגזר עליו לא מידתי ביחס לחומרת המעשה. ב-10 בנובמבר 2009 התקבל ערעורו, והרכב מיוחד של חמישה שופטים בהם האלוף שי יניב, הפרקליטים הצבאיים במילואים אילן שיף ואמנון סטרשנוב, והאלופים במילואים עמרם מצנע וגיורא רום, קבע כי תמיר יישאר בדרגת תת-אלוף, אך הומלץ לעכב את קידומו בשנתיים, שכן הקצין "חטא בנורמות היסוד, דוגמה אישית, משמעת ואמינות"; כמו כן המליצו השופטים כי לא ימלא בשנתיים הקרובות תפקיד פיקודי.
ב-28 בפברואר 2010 למרות פסיקת בית הדין הצבאי המיוחד לערעורים, הודיע הרמטכ"ל, רא"ל גבי אשכנזי, כי החליט לא למנות את תמיר לתפקיד נוסף, ובפועל להדיחו משירות בצה"ל, "לאור חומרת המעשה והפגיעה בערכי צה"ל ובראשם ערכי המשמעת והדוגמה האישית".