בישופות לייז'

תחילת הדרך

עיר הבירה הראשונה של הדיוקסיה הייתה טונגרן, העיר העתיקה ביותר בבלגיה, מצפון-מזרח ללייז'; בתחילה השטח היה שייך לדיוקסיה של טריר, ואז לקלן; אבל לקראת סוף המאה הרביעית קיבלה טונגרן מעמד אוטונומי. גבולותיה היו אלה של העיר הרומית Civitas Tungorum, והם נשארו ללא שינוי עד 1559. בצפון היא גבלה בדיוקסיה של אוטרכט, במזרח בזו של קלן, בדרום בדיוקסיות של טריר וריימס ובמערב בדיוקסיה של קַמְבְּרֶה. כיוון שכך השתרעה הדיוקסיה של טונגרן מצרפת עד אאכן שבגרמניה וקרוב לאנטוורפן בצפון, וכללה בני עמים גרמאניים ולטיניים. 
יש הטוענים שהיו בישופים של טונגרן כבר במאה הראשונה לספירה, אבל הראשון שעליו ידוע לנו הוא סרוואטיוס הקדוש שנכנס לתפקידו ב-344 או 345, השתתף במועצת רימיני (359–360) ומת בסביבות 384. הפלישה של שנת 406 חיסלה את הדיוקסיה, ושיקומה ארך זמן רב. התנצרותם של הפרנקים החלה תחת שלטונו של פַלְקוֹ (תחילת המאה השישית) והמשיכה בידיהם של הקדושים דומיטיאנוס, מונולפוס וגונדולפוס (במאות השישית והשביעית). מונולפוס הקדוש בנה מעל קברו של סרוואטיוס כנסייה מפוארת, שלידה התגוררו הבישופים שבאו אחריו לעיתים קרובות. לכל אורך המאה השביעית נאלצו הבישופים להתעמת מול הפגאניות. אמנדוס הקדוש (647–650) נטש את כיסא הבישוף מרוב תסכול, ובנה מנזרים. רמאקולוס הקדוש (650–660) גם הוא עשה כך. תיאודרדוס מת כקדוש מעונה. 
למברטוס הקדוש (669–700) השלים את ניצורם של הפגאנים; הוא נרצח בלייז' (שנקראה אז Vicus Leudicus), ככל הנראה ב-705, משום שהגן על רכוש הכנסייה נגד צרות עינם של שליטים שכנים, ונחשב בעיני המוני העם כקדוש מעונה. הבישוף שבא אחריו, הוברטוס הקדוש, בנה בזיליקה כדי לשכן בה את שרידיו, והיא הפכה לגרעין שממנו התפתחה העיר ושלצידה קבעו מאז הבישופים את מקום מושבם. אף על פי כן, הם המשיכו לקרוא לעצמם "בישוף טונגרן" או "בישוף טונגרן ולייז'". בין הבישופים המפורסמים יותר מאותה תקופה מוקדמת היו אגילברט (768–784) וגרבלד (785–810) שמונו על ידי שארלמאן, הארטגאר שבנה את ארמון הבישופים הראשון, פרנקו שהביס את הנורמנים והרקליוס (מ-959) שהקים כנסיות ומנזרים נוספים בעיר ובחסותו החל עידן של פעילות אמנותית ערה בשם אמנות מוזאנית (על שם נהר המז העובר בלייז').

השפעה בורגונדית והאבסבורגית

עם מותו של לואי דה מאל, רוזן פלנדריה, ב-1384 החלו ארצות השפלה להתאחד לישות אחת במסגרת ארצות השפלה הבורגונדיות. אף על פי שהנסיכות-בישופות עדיין הייתה עצמאית באופן רשמי, הייתה לדוכסי בורגונדיה, שקיוו לצרף את לייז' לאימפריה שלהם, השפעה הולכת וגוברת על השלטון. תככיו של הדוכס פיליפ הטוב, למשל, הביאו לעלייתו של לואי מבורבון (1456–1482) לכס השלטון בלייז'. שארל האמיץ החריב את דינאן ב-1466 ואת לייז' ב-1468, ובכך שם קץ לעלייתה של הדמוקרטיה בנסיכות. 
קארל החמישי השלים את איחודם של שבעה-עשר המחוזות בשנות הארבעים של המאה ה-16, ובאופן לא-רשמי שלט גם בלייז'. הוא מינה את אראר דה לה מארק כבישוף (1505–1538), והוא הביא עמו תקופה של שיקום ויציבות, שלוותה גם בשגשוג של האמנויות. דה לה מארק החל גם במאבק כנגד הרפורמציה, שאותו המשיכו יורשיו. האפיפיור המחמיר פאולוס הרביעי (שנודע גם בכך שהקים את הגטו ברומא וציווה על היהודים לחבוש את כובע היהודים), בניסיון לסייע במאבק, הקים בישופויות חדשות בארצות השפלה. שינוי זה בא במידה רבה על חשבון דיוקסיית לייז'; קהילות רבות נלקחו ממנה והפכו לדיוקסיות חדשות: רורמונד, דן בוס ונאמור, וכן חלקים ממכלן ואנטוורפן. 
במאה ה-17 היו רוב הבישופים בלייז' זרים; רבים מהם היו בישופים של כמה דיוקסיות בעת ובעונה אחת, מה שהגדיל את תחושת הניכור בינם לבין האוכלוסייה. באמצע המאה ה-18 החלו רעיונותיהם של האנציקלופדיסטים הצרפתים לחלחל לשיח האינטלקטואלי בלייז'; הבישוף דה ולברוק (1772–1784) עודד את הפצת הרעיונות, ובכך סלל את הדרך למה שמכונה מהפכת לייז' (Revolution Liégeoise), מהפכה שנחשבת כחלק מהמהפכה הצרפתית, או כחלק ממהפכת בראבנט שהביאה להקמת המדינות הבלגיות המאוחדות. המהפכה פרצה בעיר ב-18 באוגוסט 1789, בזמן שלטונו של הבישוף דה הונסברוך, שנעדר אותה תקופה מהעיר.

סופה של הנסיכות-בישופות

במהלך המהפכה הצרפתית סופחה הנסיכות לצרפת המהפכנית, ומאותה עת חדלה להתקיים כישות נפרדת; צרפת כבשה את העיר ב-1794, הנהיגה בה משטר דיקטטורי בעל אופי אנטי-קלריקלי מובהק, והחריבה את הקתדרלה של למברטוס הקדוש. ההיסטוריה של לייז' מהמהפכה ואילך אינה שונה מההיסטוריה של שאר ממלכת בלגיה המודרנית. גם הדיוקסיה של לייז' נעלמה במהפכה, ופירוקה של הנסיכות-בישופות אושר שנית בקונקורדאט שחתם נפוליון ב-1801 עם האפיפיור פיוס השביעי. במקום הדיוקסיה הישנה הוקמה דיוקסיה חדשה, קטנה יותר, שעם השנים עוד איבדה מהקהילות השייכות אליה, שעברו להולנד, גרמניה ולחלקים דוברי ההולנדית של בלגיה. הדיוקסיה של לייז' בימינו, הכפופה לארכידיוקסיה של בריסל-מכלן, כוללת 525 קהילות, רובן דוברות צרפתית (ומיעוט קטן מבין הקהילה דוברת-הגרמנית של ולוניה). שטח הדיוקסיה חופף לשטח מחוז לייז' בבלגיה.