דייב גרוהל

שנותיו הראשונות

כשהיה גרוהל ילד עברה משפחתו מאוהיו לוירג'יניה. שלוש שנים לאחר מכן, הוריו התגרשו והוא עבר לגור עם אימו.

בגיל 12, גרוהל החל לקחת שיעורי גיטרה, אך לאחר זמן מה הוא החליט שנגינה עם הרכבים יתרמו
לו יותר מאשר שיעורים והוא עבר לנגן עם להקות שונות.
שנה לאחר מכן, בשנת 1982, גרוהל ואחותו ליסה, נסעו לבלות את הקיץ באילינוי אצל בת דודתם.
היא לקחה אותם למספר הופעות פאנק רוק של להקות מקומיות ומאז גרוהל החל להתעניין במוזיקה זו.

כאשר גרוהל היה בחטיבת הביניים, הוא הצטרף ללהקה בשם "Freak Baby" בתור גיטריסט. באותה תקופה, הוא החל ללמד את עצמו תופים כאשר ניגן על מספר חפצים בחדרו. כאשר הלהקה החליטה להוציא את הבסיסט,
גרוהל ניצל את ההזדמנות ועבר לתופף בלהקה. כעבור זמן קצר הלהקה שינתה את שמה ל"Mission Impossible".

במהלך השנים כאשר גרוהל פיתח את עצמו כמתופף, הוא מספר שג'ון בונהם (לד זפלין) היה
ההשפעה הכי גדולה שלו, וכיום יש לו קעקוע על זרועו של הסמל המפורסם של בונהאם.
לאחר זמן קצר, להקת "Mission Impossible" התפרקה וגרוהל הצטרף ללהקת הפוסט פאנק "Dain Bramage".
בגיל 17, גרוהל ניגש לאודישן ללהקת "Scream" ועבר אותו בהצלחה. כדי להצליח באודישן, הוא שיקר בנוגע לגילו ואמר שהוא בן 20. להפתעתו הרבה, הלהקה הסכימה לצרף אותו.
זמן קצר לאחר מכן, הוא נשר מהתיכון כדי לנגן בתופים באופן מלא.
 באחד הראיונות הוא סיפר: "הייתי בן 17 והתרגשתי מאוד לראות את העולם. אז עשיתי את זה."

במשך ארבע השנים הבאות, יצא גרוהל עם הלהקה לסיבוב הופעות, הקליט איתם מספר אלבומי הופעה חיה
ושני אלבומי אולפן בשם "No More Censorship" ו-"Fumble".

נירוונה

כמה חודשים לאחר מכן, להקת "Scream" התפרקה באופן מפתיע וגרוהל התקשר לחברו באז אוסבורן לעצה.
אוסבורן נתן לגרוהל את הטלפון של קריסט נובוסליץ' והוא הזמין את גרוהל לבוא לסיאטל לראות את נירוונה מופיעים. גרוהל נבחן להיות המתופף של נירוונה והתקבל.

בזמן שגרוהל הצטרף, הלהקה כבר הקליטה מספר שירי דמו והם בילו את רוב זמנם כדי למצוא חברה שתחתים אותם. לבסוף הם הוחתמו בDGC Records ובאביב 1991, הם נכנסו להקלטות. בספטמבר 1991, האלבום "Nevermind" יצא והשיג הצלחה עולמית ונירוונה הפכה לאחת הלהקות המשפיעות בסצנת הגראנג'.

במשך השנים כתב גרוהל שירים וסירב להציג אותם ללהקה אותם בטענה שהם יפגעו בכימיה של הלהקה. במקום להציג את השירים לנירוונה, בשנת 1992 הוא הקליט את השירים לבדו והוציא קלטת שנקראה "Pocketwatch". גרוהל לא ציין את שמו בקלטת, אלא נתן לעצמו את הכינוי "Late!".

בשנים המאוחרות של נירוונה, כתיבת השירים של גרוהל התעצמה. באחד הימים בסיאטל, קורט קוביין שמע את גרוהל עובד על שיר שנקרא "Color Pictures of a Marigold", והשניים החלו לנגן את השיר ביחד. בסופו של דבר, הלהקה הקליטה את השיר בעבודות על האלבום "In Utero" כאשר גרוהל שר, מנגן בגיטרה ומתופף (באותה צורה שבה הקליט את אלבום הבכורה של הפוו פייטרס) וקריסט נובוסליץ' על התופים. השיר יצא כB-side לסינגל "Heart Shaped Box" בשם "Marigold". ולאחר מכן יצא באלבום של הפוו פייטרס Skin and Bones ובכך הפך לשיר היחיד שיצא תחת שתי הלהקות.

בשנת 1994, קורט קוביין התאבד והלהקה סיימה את דרכה.

פו פייטרס (Foo Fighters)

לאחר התאבדותו של קורט קוביין, גרוהל לא ידע לאן לפנות ומה לעשות. באוקטובר 1994, גרוהל נכנס לסטודיו והחל להקליט דמו של מספר שירים כאשר הוא מנגן על כל הכלים. בנובמבר 1994 הוא יצא לסיבוב הופעות קצר ביחד עם טום פטי, שבסופו הוצע לו להיות המתופף הקבוע, אך הוא הרגיש שזה לא התאים לו ועזב את פטי. לאחר מכן הוא תופף עם מספר להקות שונות, אך גרוהל לא היה בטוח אם הוא רוצה להמשיך את קריירת התיפוף בלהקות אחרות. הוא החל להעביר את קלטת הדמו שלו לחברות תקליטים שונות, ולבסוף הוצעה לו הצעה לחתום בחברת הקלטות.

גרוהל לא רצה להתחיל קריירת סולו לכן הוא צירף אליו את פאט סמיר (שהיה גיטריסט מלווה בהופעות של נירוונה), ווליאם גולדשמיט ונייט מנדל (מלהקת "Sunny Day Real Estate") כדי שיקימו הרכב. במקום להקליט מחדש את הדמו, הוא עבר מיקס מקצועי ובשנת 1995 הוא יצא כאלבום הבכורה של הפו פייטרס.
 הנגן היחיד באותו אלבום למעט גרוהל הוא חברו גרג דולי, סולן להקת אפגן ויגס. הלהיטים מהאלבום היו "Big Me" ו-"This is a Call".
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות של כשנה כשבסיומו גרוהל חזר לביתו ועבד על פסקול לסרט "Touch".
לאחר שסיים את ההקלטות, הלהקה חזרה לאולפן כדי לעבוד על אלבומם השני, אך לאחר סיומו גרוהל
לא היה מרוצה מהתוצאות של האלבום ומתפקודו של המתופף ויליאם גולדשמיט, לכן הוא החליט לנסוע ללוס אנג'לס עם שאר חברי הלהקה (בלי גולדשמיט), ולהקליט את האלבום פעם נוספת כשהוא גם מתופף וגם שר.

האלבום "The Colour and the Shape" יצא במאי 1997. האלבום ביסס את מעמד הלהקה ויצאו ממנו מספר להיטים כמו "Everlong", "My Hero" ו-"Monkey Wrench". זמן קצר לאחר יציאת האלבום, טיילור הוקינס הצטרף ללהקה בתור המתופף, ופט סמיר עזב את הלהקה. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עם הגיטריסט פרנץ סטאל.

ב-1999, יצא אלבומם השלישי "There Is Nothing Left to Lose". האלבום הוקלט במרתף ביתו של גרוהל בווירג'יניה. לאחר יציאת האלבום הצטרף אל הלהקה הגיטריסט כריס שיפליט שנשאר קבוע בלהקה עד היום.

ב-2002, יצא אלבומם הרביעי "One by One". גרוהל סיפר בראיון למגזין ה"רולינג סטונס" שהוא לא אהב את התוצאה הסופית של האלבום: "ארבעה שירים ממנו היו טובים, את השבעה האחרים לא ניגנתי יותר בחיי. מיהרנו יותר מידי בהכנת האלבום". לאחר יציאת האלבום הלהקה יצאה לסיבוב הופעות.

ב-14 ביוני 2005 יצא אלבומם החמישי "In Your Honor". קצת לפני תחילת העבודה על האלבום, הלהקה בנתה סטודיו משלהם בשם "606" הממוקם ליד לוס אנג'לס. באלבום היו שיתופי פעולה עם ג'ון פול ג'ונס מלד זפלין, ג'וש הומי מקווינס אוף דה סטון אייג' ונורה ג'ונס. לאחר יציאת האלבום, הלהקה יצאה בסיבוב הופעות אקוסטי שיצא בDVD הנקרא "Skin and Bones".

בשנת 2007 יצא אלבומם השישי של הלהקה, "Echoes, Silence, Patience & Grace". לאחר מכן הלהקה יצאה לסיבוב הופעות, כשבסיומו הם הופיעו באצטדיון וומבלי שבלונדון. הלהקה אירחה את חברי להקת לד זפלין: ג'ימי פייג' ורוברט פלאנט וגרוהל סיפר כי ההופעה הזו הייתה ההופעה הכי גדולה בהיסטוריה של הלהקה והוא היה מאושר להופיע עם חברי לד זפלין.

ביולי 2009, הלהקה הופיעה בהופעה מיוחדת בבית הלבן לכבוד הנשיא ברק אובמה ובהופעה זו
גרוהל חשף כי בסתיו הקרוב יצא אוסף הלהיטים הגדולים של הלהקה ובנוסף שני שירים חדשים הנקראים
"Wheels" ו"word forward".
פו פייטרס הפכה לאחת הלהקות החשובות והמשפיעות בז'אנר הרוק.

פרויקטים נוספים

ב-2002 השתתף גרוהל ביצירת האלבום של "קווינס אוף דה סטון אייג'", Songs for the Deaf". הייתה זו הפעם הראשונה מאז ימי להקת נירוונה בה אחז גרוהל במקלות התופים. לאחר סיום הקלטת האלבום, הקליט גרוהל עם להקתו הפו פייטרס את האלבום One by One, אשר זכה לביקורות נלהבות שטענו כי הזמן שבילה במחיצת מלכות עידן האבן השפיע עליו לטובה.
ב-2004 הוציא אלבום בשם פרובוט שבו סולני מטאל מפורסמים ביצעו שירים חדשים שהם כתבו וגרוהל הלחין (וגם ניגן בכל הכלים), שהתקבל בספקנות רבה בעולם המטאל כשגרוהל הכריז עליו אבל קיבל ביקורות משבחות ביותר לאחר צאתו.
בשנים 2005–2006 דייב תופף עבור הלהקה של חברו ג'ק בלאק, טניישס די, עבור פסקול הסרט "מפרט הגורל" (The Pick of Destiny) ואף שיחק בו כשחקן אורח: השטן.
בשנת 2009 גרוהל תופף בשיר "Run With The Wolves" מהאלבום "Invaders Must Die" של להקת הפרודיג'י.
בחודש יולי נחשף כי גרוהל עובד על פרויקט חדש ביחד עם ג'וש הומי מקווינס אוף דה סטון אייג' וג'ון פול ג'ונס מלד זפלין. להרכב החדש קוראים Them Crooked Vultures ובו גרוהל מתופף.
בחודש אוגוסט ההרכב הופיע בפעם הראשונה במועדון הMetro שבשיקגו, לאחר מכן הלהקה הכריזה
על סיבוב הופעות שהתחיל בארצות הברית וימשיך לאירופה ואוסטרליה. אלבומה הראשון של הלהקה שוחרר
ב-17 בנובמבר 2009 וסחף אחריו את קהל המבקרים והמעריצים, וחשף צד אחר ויותר משודרג של שלושת המוזיקאים. ג'וש הומי תיאר את חווית הנגינה עם גרוהל כ"אתה מנגן ועושה את הקטע שלך ואתה מסתכל אחורה ויש שם את ערימת השיער המתנופפת עם החיוך הענק שפשוט מפרקת לרסיסים את התופים. זה די נהדר, באמת. אני מקווה שנחזור לזה מתישהו."
בשנת 2013 דייב גרוהל השתתף באלבום החדש של קווינס אוף דה סטון אייג', Like Clockwork... בתור מתופף ומשתתף בכתיבת אחד השירים באלבום. באותה השנה נשא את הנאום המרכזי בפסטיבל SXSW.
ביולי 2015 ביצעו 1000 מוזיקאים מהעיר צ'זנה באיטליה את השיר "Learning to Fly" ופנו לגרוהל בבקשה לבוא עם הפו פייטרס להופיע בעירם. בתגובה הוא שלח להם סרטון בו הוא מודה להם באיטלקית על המחווה ומבטיח לבוא.

חייו האישיים

גרוהל היה נשוי פעמיים. בפעם הראשונה הוא היה נשוי לצלמת ג'ניפר יאנגוולד מ-1993 עד 1997. הוא נישא לאשתו השנייה ג'ורדן בלום, מפיקת ה-MTV, ב-2 באוגוסט 2003 בביתם בלוס אנג'לס. ב-15 באפריל 2006 נולדה בתם הראשונה, ויולט מאי.
ב-17 באפריל 2009 נולדה לדייב ולאשתו בת נוספת בשם הרפר וילו (Harper Willow).