google/wiki40b huggingface dataset:
גוסטבו גוטיירס

גוסטבו גוטיירס (Gustavo Gutiérrez; נולד ב-8 ביוני 1928 בלימה) הוא כומר פרואני אינטלקטואל והאיש שביחד עם לאונרדו בוף פיתח רעיונות וטבע את המונח "התאולוגיה של השחרור", המתייחס לחובתה של הכנסייה לעמוד לצד העניים במאבקם לשחרור, לתת להם אמפתיה, אך גם לחיות עימם בעוני מבחירה ולהילחם יחד כקהילה על זכויותיהם. 
הסולידריות היא ערך חשוב ומשמעותי. זו הייתה הפרשנות המקומית שלו ושל אנשי דת נוספים באמריקה הלטינית לקריאה של האפיפיור יוחנן ה-23 לאנשי הכנסייה לבדוק בכל עת במה הם רלוונטיים לזמנם וסביבתם. עוד נטען במסגרת התאולוגיה של השחרור שהכנסייה באמריקה הלטינית לוקה באירופוצנטריות ומפסידה מאמינים, שכן לא טרחה להתאים את עצמה למציאות המקומית. 
גוטיירס חונך באירופה, בדומה לקאמילו טורס הקולומביאני, אך בשונה ממנו לא תמך מעולם במאבק מזוין להשגת המטרות הללו. שניהם הסכימו שהאלימות של העניים ניתנת להבנה, שכן היא מענה לאלימות המובנית בסדר החברתי הקיים.
אק קויונלו

היסטוריה

אק קויונלו השתייכו לשבט האוע'וזי ביאנדור (בגנדור) וייחסו עצמם לאב הקדמון המיתולוגי אוע'וז ח'אן. לפי מקורות ביזנטיים, כבר בשנת 1340 הייתה נוכחות של אק קויונלו באנטוליה. המדינה הראשונה של אק קויונלו, אשר שכנה באזור דיארבקיר, הוקמה בשנת 1402, בשטח שהוענק לאק קויונלו בידי טימור לנג. התפשטותם של האק קויונלו נמנעה בגלל עוצמתה של פדרציית השבטים היריבה קארה קויונלו (בעלי הכבשה השחורה). בשנת 1467, בהנהגת אוזון חסן (חסן הגבוה), שנחשב לגדול מנהיגיהם, הצליחו לגבור על שבט הקארה קויונלו, שהונהגו בידי ג'האן שאה. בנוסף על כך גבר אוזון חסן על המנהיג הטימורי אבו סעיד. 
אק קויונלו התפשטו על חשבון הטימורים לאזור בגדאד, חופי המפרץ הפרסי. בנוסף, הם התפשטו לאיראן עד מזרח ח'וראסאן. התפשטות העות'מאנים ממערב הביאה את אק קויונלו לחתום ברית עם אויביהם הקרמאנים ממרכז אנטוליה. בשנת 1463 ביקש אוזון חסן את עזרתה של ונציה, יריבתם של העות'מאנים, אולם העזרה הוונציאנית לא יצאה לפועל. בשנת 1473 הובסו האק קויונלו על ידי העות'מאנים בטרג'אן, אבל המשיכו להתקיים.
בתקופת שלטונו של יאקוב (1478-1490) המשיכו בני אק קויונלו להתקיים, אולם מאבקים פנימיים גרמו להתפוררותם. בנוסף על כך היה איום מבחוץ. הספווים השיעים נלחמו נגד אק קויונלו, שהיו ברובם סונים. בקרב נחיצ'יבאן הובסו האק קויונלו בהנהגת אלואנד בידי הספווים בהנהגתו של שאה אסמאעיל הראשון. כך הקיץ הקץ על מדינת אק קויונלו האוטונומית שישבה במרדין. מנהיג האק קויונלו האחרון, מוראד, הובס גם הוא בידי הספווים, אך הצליח לזמן קצר, בשנת 1508, להקים מדינה בבגדאד. לבסוף נאלץ לסגת לדיארבאקר, וכך בא הסוף על שלטונם של האק קויונלו.
הנדריק לורנץ

קורות חייו

לורנץ נולד בעיר ארנהם שבמזרח הולנד. את לימודיו האקדמיים החל באוניברסיטת ליידן, שם למד מתמטיקה ופיזיקה. הוא הושפע רבות ממורהו, האסטרופיזיקאי פרדריק קייזר. לאחר שסיים את התואר הראשון שב לעיר הולדתו כדי לעסוק בהוראת מתמטיקה בבית ספר תיכון, ובמקביל המשיך ללמוד באוניברסיטת ליידן, עד קבלת התואר השלישי ב-1875. כותרת התיזה שלו הייתה "על התאוריה של שבירה והחזרה של אור (בהולנדית: Over de theorie der terugkaatsing en breking van het licht), ובה שיפר את התאוריה האלקטרומגנטית של ג'יימס קלרק מקסוול. ב-1878, והוא בן 24 בלבד, מונה לתפקיד שאך נוצר, פרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת ליידן, משרה בה החזיק במשך 34 שנים, עד פרישתו ב-1912. לאחר הפרישה ניהל את מוזיאון טיילרס (Teylers) בעיר הארלם, אך המשיך לשמש כיועץ חיצוני לאוניברסיטת ליידן וכן המשיך להרצות. ממשיכו בתפקיד היה פאול אהרנפסט ותחת ניהולו הוקם המכון לפיזיקה תאורטית הנקרא גם מכון לורנץ. בנוסף לעבודתו כפיזיקאי ותאורטיקן, בשנים 1918-1926 היה לורנץ יושב ראש הוועדה שהוקמה כדי לתכנן את הסכר אפסלוטדייק.
ב-1881 נישא לאלטה קתרינה קייזר, אחייניתו של פרדריק קייזר, מורהו לשעבר, ובתו של יוהאן וילהלם קייזר, מנהל בית הספר לחרטים של אמסטרדם והמעצב של בולי הדואר הראשונים של הולנד. בתם גרטרוידה הייתה לימים לפיזיקאית בעצמה. בנוסף לפרס נובל זכה לורנץ במדליות ופרסים נוספים, ביניהם מדליית רמפורד היוקרתית (1908).

עבודתו


בעבודתו בליידן עיקר עיניינו היה התאוריה האלקטרומגנטית בכל הנוגע לקשר בין חשמל, מגנטיות ואור. ממאמרים שפרסם, ניתן לראות כי בנוסף לעיסוקו הראשי בנושא זה עסק ותרם גם לתאוריות במכניקה, תרמודינמיקה, הידרודינמיקה ופיזיקת מצב מוצק. תרומותיו העיקריות היו בתחום האלקטרומגנטיות, האלקטרון ותורת היחסות.
בתאוריות שלו הציע לורנץ כי אטומים עשויים להכיל חלקיקים טעונים וכי התנודות של חלקיקים אלו הן שמייצרות את האור. כאשר קולגה שלו ותלמידו לשעבר, פיטר זימן, גילה את אפקט זימן ב-1896, סיפק לורנץ את ההסבר התאורטי לאפקט. השניים זכו על הישג זה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1902. 
ב-1892 הציע הסבר לתוצאות ניסוי מייקלסון-מורלי והוא כי הגופים הנעים מתכווצים בכיוון התנועה.
אקורד

אָקוֹרְד (מאנגלית: Chord, בעברית: תַּצְלִיל) הוא צירוף של שלושה צלילים או יותר המנוגנים יחד. מספר אקורדים ברצף, היוצרים מתח והרפיה נקראים מהלך הרמוני.

היפוכים של אקורדים

בצליל הבס של האקורד יכול להופיע גם צליל אחר מצליל השורש (הוא הצליל היסודי ממנו בנינו את האקורדים המשולשים הבסיסיים). אם צליל הטרצה של האקורד מופיע בבס, מכונה האקורד סקסטאקורד (או היפוך ראשון) ומסומן 
, מאחר שהמרווחים המופיעים מעל הבס הם טרצה וסקסטה. כאשר מדובר באקורד מז'ור או מינור, נהוג לחשוב על הסקסטאקורד כבעל אופי קליל וזורם יותר מאשר האקורד במצבו היסודי. סקסטאקורד מוקטן יציב יותר מהאקורד המוקטן במצבו היסודי, מאחר שכך אין יחסי טריטון עם הבס.
ניתן לבנות את האקורד גם על צליל הקווינטה, ואז מתקבל קוורטסקסטאקורד (מכונה גם היפוך שני), והוא מסומן . גם במקרה זה האקורד נקרא כך משום שאלה המרווחים שמופיעים מעל הבס. לפי כללי ההרמוניה והולכת הקולות הבסיסיים, מדובר באקורד דיסוננטי המחייב פתרון (מאחר שקוורטה, כאשר היא מופיעה מעל הבס, נחשבת דיסוננס).

ספטאקורדים

ספטאקורדים (מלשון ספטימה) הם אקורדים המכילים לא רק טרצה וקווינטה, אלא גם ספטימה. הספטימה של האקורד הופיעה לראשונה כתוצאה של הולכת קולות כצליל זר לאקורד – צליל עובר או צליל שוהה. כך למשל צליל הספטימה בדומיננט ספטאקורד (ספטאקורד הבנוי על הדרגה החמישית) הופיעה כצליל עובר בין מדרגה 5 למדרגה 3 של הסולם.
שמם של הספטאקורדים נגזר מהאקורד המשולש עליו הם מבוססים, ומשם הספטימה. כך למשל הדומיננט ספטאקורד הוא אקורד מז'ור עם ספטימה קטנה ייקרא לעיתים אקורד "מז'ור-קטן", או למשל אקורד מינור עם ספטימה קטנה ייקרא "מינור-קטן". 
גם בספטאקורדים צליל הבס לא חייב להיות צליל השורש, וניתן ליצור היפוכים של האקורד. ההיפוך הראשון מכונה קווינט-סקסטאקורד (  ), ההיפוך השני מכונה טרצ-קוורטאקורד (   ), וההיפוך השלישי מכונה סקונדאקורד (  ). גם במקרה זה שמות ההיפוכים נובעים מהמרווחים המופיעים מעל הבס.
תזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה

תזמורת הרדיו של דרום מערב גרמניה (בגרמנית: Sinfonieorchester des Südwestrundfunks או SWR Sinfonieorchester) היא תזמורת רדיו, שמקום מושבה בערים הגרמניות באדן-באדן ופרייבורג. התזמורת הוקמה לראשונה בשנת 1946, וחברי תזמורת הספא העירונית שהתפרקה, היו לגרעין נגניה של התזמורת החדשה. הקמתה מחדש של תזמורת הספא כעבור שנתיים כפתה ארגון מחדש על תזמורת הרדיו, שמינתה את הנס רוזבאוד למנצח הראשי הראשון שלה. רוזבאוד כבר עשה לו שם כמי שמצדד בביצועי מוזיקה מודרנית והיינריך שטרובל, המנהל המוזיקלי של התזמורת, היה שותף לאהדתו זו למוזיקה עכשווית. אחדות דעים זו הציבה את המוזיקה המודרנית במרכז תוכניותיה של התזמורת, אז כמו היום.

לקריאה נוספת

Potts, Joseph E., "European Radio Orchestras: Western Germany" (September 1955). The Musical Times, 96 (1351): 473-475.
רוי אלדרידג'

חייו

אלדרידג' נולד בפנסילבניה והחל לנגן בתופים, בטובה ובחצוצרה, אך במהרה נטש את שני הראשונים לטובת החצוצרה. הוא הושפע מאוד מקולמן הוקינס ואף ניסה ללמוד לנגן את האלתורים של הוקינס, שהיה גם הוא הרפתקני למדי.
בשנות השלושים ניגן במגוון הרכבים, והקליט גם בתור מוביל. סגנונו הקצבי ויכולות האלתור שלו התפרסמו עד מהרה, והוא נהיה לאחד מסמלי הג'אז של התקופה. נאמר אפילו כי "מאמצע שנות השלושים והלאה, הוא הדיח את לואי ארמסטרונג והיה לחצוצרן המוביל בג'אז ה"חם"".
זריזות ודיוק בכל הסקלה של התווים הם מהמאפיינים הבולטים בנגינתו של אלדרידג', כאשר לפניו מעטים השתמשו בתוים הגבוהים ביותר של החצוצרה. מאפיין נוסף של נגינתו הוא שימוש בזמן כפול, הוא היה עובר לזמן כפול, לעיתים יחד עם כל הלהקה, ולעיתים כששאר ההרכב נשאר בקצב הרגיל. הטכניקה ההרפתקנית הזו השפיעה מאוד על החצוצרן דיזי גילספי שלימים יחד עם צ'ארלי פרקר ייסד את הביבופ. כאשר מקשיבים לסטנדרטים של הבופ, כולל הסטנדרט ביבופ ניתן לשמוע בבירור את השפעתו של אלדריג' על הסוגה.
אלדרידג' עבד בימי חייו עם מוזיקאים רבים, תקופה ארוכה הוא בילה בתזמורת של ג'ין קרופה, שם גם ניגן מספר קטעים עם הזמרת אניטה אודיי. המפורסם שבקטעים הללו הוא "Let Me Off Uptown" יצירה הבנויה כדיאלוג בין אודיי לאלדרידג', היצירה מסתיימת בסולו חצוצרה שנחשב ליוצא מן הכלל, הן מבחינת היכולת והן מבחינת המקוריות. בשנותיו המאוחרות עבד אלדריג' גם עם הוקינס, גיבור ילדותו, ועם אלה פיצג'ראלד.
שבתי לוי

ביוגרפיה

שבתי לוי נולד באיסטנבול בטורקיה, למשפחה שמקורה במגורשי ספרד. משפטן במקצועו. עלה לארץ ישראל בשנת 1894. לימד טורקית בבית ספר פיק"א בפתח תקווה, וכן היה עוזר למזכיר ולגזבר בפקידות המקומית של הברון. נישא לרבקה בת דוד ישראלית, מבנות פתח תקווה. מ-1901 נמנה לוי עם סגל הפקידים של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד בזכרון יעקב והפך לאחד מרוכשי הקרקעות הבכירים בחברה. כאשר החברה העתיקה את משרדיה לחיפה בשנת 1905, עבר אף הוא לחיפה וניהל את מחלקת המשפטים והקרקעות של פיק"א ויק"א, במסגרת תפקידו זה היה האחראי על רכישת הקרקעות בצפון ארץ ישראל.
ב-1907 היה לוי מיוזמי ומקימי שכונת הרצליה בחיפה. ב-1908, סייע לפנחס כהן לייסד את בית הספר "אבטליה", בית הספר העברי הראשון בחיפה, (שממנו צמח ב-1913 בית הספר הריאלי). בשנת הלימודים הראשונה התקיימו הלימודים בדירתו של לוי.
מונה כחבר מועצת העיר, יחד עם רפאל חכים, כאשר זו הוקמה על ידי השלטון הבריטי בשנת 1920 ובשנת 1924 נבחר יחד עם דוד הכהן ברשימה על-מפלגתית. היה מיוזמי המרכז המסחרי הראשון בחיפה שהוקם בעיר התחתית בשנות ה-20 של המאה ה-20. שימש כסגן ראש עיריית חיפה משנת 1934. בשנת 1940, כאשר נפטר ראש-העיר חסן שוכרי, מונה לראש עיריית חיפה והיה ראש העיר היהודי הראשון שלה.
בתחילת 1943 התכנסו חבריה הערבים של מועצת העיר ותבעו את הדחתו מראשות העירייה, בטענה כי תפיסת משרה כזו על ידי יהודי מהוה פגיעה בערביותן של חיפה ושל הארץ, אולם הממשלה לא נכנעה ללחצים הללו.
בימי מלחמת השחרור ניסה להפעיל את השפעתו על ראשי הציבור הערבי בחיפה שלא לעזוב את העיר.
כיהן כראש העיר חיפה עד שנת 1951, בה הוחלף בתפקידו על ידי אבא חושי. כיהן כחבר במועצת העיר עד מותו ב-1956.
על שמו רחוב שבתאי לוי בחיפה, בו שוכן מוזיאון חיפה לאמנות ובית שבתי לוי.
היה חבר בלשכות שונות של מסדר הבונים החופשיים וכיהן כנשיא בלשכת "ראובן" מס' 1. בשנת 1953, עם ייסודה של הלשכה הגדולה למדינת ישראל, נבחר להיות נשיאה הראשון.
ז'אק דוידסון

ביוגרפיה

לפני מלחמת העולם הראשונה התגורר דוידסון בלונדון במשך מספר שנים. דוידסון שיחק עם אביו שחמט על סכומי כסף, והגם שלא קיבל את התמורה, הבין שהמשחק יכול לשמש לו מקור פרנסה וכך החל לשחק נגד אנגלים עשירים. הוא התקדם ברמתו השחמטאית בעזרת הולנדי אחר, רודולף לומן. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הגיע דוידסון למקום השני בשתי אליפויות הולנד לשחמט, בשני המקרים ניצח בתחרויות אלוף העולם לעתיד מקס אויבה שבעת ההיא היה כבר החזק שבשחמטאי הולנד.
בשנת 1911 ניצח דוידסון דו-קרב נגד אדוארד סרג'נט 2.5-0.5 בלונדון. הוא חלק מקום 3-5 בתחרות טונברידג' ולס בשנת 1911 (ניצח: פרדריק ייטס), הגיע למקום ה-15 בתחרות קלן (ניצח: משה לובצקי), חלק מקום 2-3 בתחרות לונדון 1912 (ניצח: הרולד קול), הגיע למקום השישי בתחרות לונדון 1912 (ניצח: ג'ורג' אלן תומאס) וחלק מקום 4-7 בתחרות לונדון 1913 (ניצח: אדוארד לאסקר). 
בשנת 1921 הגיע דוידסון למקום השני בתחרות נימיכן (ניצח: מקס אויבה), הגיע שמיני בתחרות האג (ניצח: אלכסנדר אלכין), הגיע למקום ה-16 בתחרות שבינגן בשנת 1923 (ניצחו: פאול יונר ורודולף שפילמן) , בשנים 1923 ו-1924 הגיע דוידסון למקום השני בשתי אליפויות הולנד לשחמט, בשני המקרים ניצח בתחרויות מקס אויבה. דוידסון ניצח בתחרות אמסטרדם 1925, הגיע למקום ה-16 בתחרות זמרינג 1926 (ניצח: רודולף שפילמן), הגיע שמיני בתחרות ספה 1926 (ניצחו: פרידריך זמיש וג'ורג' אלן תומאס), הגיע שני בתחרות אוטרכט 1927 (ניצח: מקס אויבה), חלק מקום ראשון בתחרות אמסטרדם 1927 עם הרטינגסבלט וחלק מקום 5-6 בתחרות אמסטרדם 1929 (ניצח: מקס אויבה).
דוידסון קיים מספר דו-קרבות: סיים בתיקו עם ריצ'רד טייכמן בברלין, בשנת 1922, הפסיד למקס אויבה בשנת 1924 ובשנת 1927, והפסיד לרודולף שפילמן בשנים 1932 ו-1933. כל ארבעת הדו-קרבות הללו התקיימו באמסטרדם.
נוסח פרס

נוסח פרס הוא נוסח תפילה בו נהגו להתפלל בעבר יהודי פרס ובוכרה. הנוסח מבוסס רובו ככולו על סידור רב סעדיה גאון.
לקראת סוף המאה ה-18 הגיע לפרס השדר הירושלמי ר' יוסף מאמאן, שהזדעזע לראות את חוסר בקיאותם של יהודי פרס בנושאי יהדות בכלל ובתפילה בפרט. סידורים בנוסח פרס היו רק בכתבי יד בודדים, ויהודים רבים כלל לא ידעו להתפלל. ר' יוסף מאמאן שכנע את יהודי פרס לעבור לנוסח הספרדים ודאג להפיץ סידורים מודפסים. מאז, בתהליך דומה לזה שעבר על יהודי המשריק, נשתרש הנוסח בקרב יהודי פרס ובוכרה.
גניה גבנדה

ביוגרפיה

גבנדה נולדה וגדלה באוזבקיסטן. היא עלתה לבית השיטה.
בינואר 1960 זכתה גבנדה בגיל 16 בלבד, בתואר אלופת ישראל השלישית בשחמט לנשים.
באליפות שהסתיימה בתחילת ינואר 1962 סיימה גבנדה במקום שלישי אחרי קלרה פרידמן ומרים חיימוביץ.
בשנת 1968 נישאה גבנדה בקנדה לדוידסון וזכתה באליפות קנדה לנשים.
לי ראיין

חייו

ראיין נולד בצ'טהאם, קנט, אנגליה. הוריו נפרדו כשהיה בן 5. לרוב התגורר ראיין עם אמו, אחותו גימה וסבתו.
בגיל 5 התגלה כי הוא לוקה בדיסלקסיה. למד בבתי ספר לאומנויות הבמה.
ב-2001 הצטרף ללהקת הבנים "בלו". ב-2005 עזב את הלהקה ופתח בקריירת סולו. ב-18 ביולי 2005 הוציא את הסינגל הראשון שלו, "Army of Lovers", וב-1 באוגוסט יצא אלבום הבכורה, "לי ראיין". באותה שנה עסק ראיין גם בדוגמנות ודיגמן עבוא המותג "דולצ'ה וגבאנה".
ב-10 בדצמבר 2007 הוציא ראיין סינגל בשם "Reinforce Love". ראיין סיפר שהסינגל לא יופיע באלבום הבא שלו, אלא הוא משמש כסינגל עצמאי וכל הכנסותיו ילכו לצדקה.
ביוני 2008, הודיע ראיין על אירוסיו למעריצה בת 20, סמנתה מילר. הם הכירו כאשר היא כתבה לו בעמוד המייספייס שלו. לאחר מכן הם נפגשו לארוחת ערב, והחלה מערכת יחסים ביניהם. לאחר שמילר נכנסה להיריון החליטו השניים להתארס, הם נישאו ב-2009.
ביולי 2010 שוחרר סינגל הקאמבק של ראיין, "I Am Who I Am / Secret Love", ששוחרר כסינגל דאבל A סייד. במקור תוכנן להשתחרר כסינגל רק השיר "Secret Love" אולם מכיוון שהשיר לא התקבל בברכה על ידי מעריציו של ראיין והמבקרים, כשהשיר היה שינוי סגנון משמעותי של ראיין- מסול ובלדות פופ להאוס ומוזיקת דאנס. שחרור הסינגל נדחה וראיין שחרר את השיר ביחד עם הבלדה "I Am Who I Am", קאבר ללהקת הרוק האנגלית Ben's Brother. השיר התקבל בברכה על ידי מעריציו של ראיין והמבקרים בטענה שהוא חזר לסאונד האמיתי שלו. הסינגל, שכלל את 2 השירים, נכנס למקום ה-33 במצעד הבריטי ונכשל, כששחרור אלבומו השני "Confessions" בוטל, כשמאוחר יותר אושר שהוא נדחה בעקבות כישלון הסינגל וגם בעקבות החזרה של בלו לעבודות על אלבום חדש.
Christmas Memories

רקע והפקה

האלבום הופק על ידי ברברה סטרייסנד, ג'יי לנדרס, וויליאם רוס ודייוויד פוסטר. גרסתו הרגילה של האלבום מכילה בתוכה כ-12 רצועות, וגרסת הטרגט והאייטונס מכילה את השיר "God Bless America".
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי הכריז כי מכירותיו של האלבום בארצות הברית מסתכמות בכ-1,100,000 עותקים.
Component video

Component video היא אחת מהשיטות להעברת אות וידאו אנלוגי.
אות הקומפוננט מכיל בנפרד את אות הבהירות (Y - luminance), ואת אותות הפרשי הצבע (b-y), (r-y). בצורתו הבסיסית ביותר מכיל האות בנפרד את שלושת צבעי היסוד: אדום, ירוק וכחול (RGB). לשם כך משתמשים בשלושה כבלים נפרדים, דבר המאפשר להעביר אותות וידאו באיכות גבוהה יותר מאות Composite video.
אות זה נקרא כך מכיוון שהאות מופרד לחלקיו (קומפוננטות). שיטה זו משמשת להעברת אות החוזי (וידאו) בלבד ללא אות השמע (אודיו).
מכיוון שהאות מורכב מחלקים בסיסיים יותר (צבעי היסוד) עיבוד האות מדויק וטוב יותר ומאפשר לבצע כיוונים וכיולים בצורה מדויקת יותר, לדוגמה הפחתת כמות הצבע האדום. 
חסרונה העיקרי של שיטה זו היא עצם ההפרדה לשלושה כבלים, כלומר יש לפרוס 3 פריסות זהות (במקום אחת בשיטת Composite) וכמו כן לכל מכשיר צריך שיהיה 3 מחברים.
שיטה זו רווחת בתחום הווידאו המקצועי.
אידו (ראש גולת כספיא)

אִדּוֹ היה ראש הגולה של עם ישראל והנתינים בעיר בשם כספיא בקרבת נהר אהוא בתקופת שיבת ציון. הוא נזכר בספר עזרא, פרק ח'.
במהלך עלייתו לארץ עזרא ראה שבין העולים יש מחסור בלווים הדרושים לצורך שיקום עבודת השם בבית המקדש. עזרא שלח משלחת לכספיא לבקש את עזרתו של אידו בבקשה שישלח לו לוויים שיעלו עמו ארצה. אידו שלח אל עזרא שמונה עשר לויים מבני מחלי, עשרים מבני מררי ו-220 נתינים (שהיו צאצאיהם של שבעת עמי כנען שדוד המלך הקצה לעובדים תחת הלווים, ע"פ חז"ל מדובר בצאצאי הגבעונים) שיהיו למשרתים במקדש.
תיאו ג'יימס

ביוגרפיה

ג'יימס נולד באוקספורד, אוקספורדשייר, בנם של ג'ן ופיליפ טאפטיקליס. סבו מצד אביו היה יווני, ומצד אמו הוא סקוטי, אנגלי, וניו זילנדי. הוא הצעיר מבין חמישה אחים.
ג'יימס עשה תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטה של נוטינגהאם.
ג'יימס הופיע לראשונה בטלוויזיה בסדרה "Kay Mellor" יחד עם בילי פייפר. הוא שיחק דיפלומט טורקי בפרק הראשון בסדרה אחוזת דאונטון. בנוסף, שיחק ג'יימס בתפקיד הראשי בסדרה הבריטית המצליחה "בדלאם". ב-2012 הופיע בסרט הטלוויזיה "Room at the Top" בתור ג'ק וייל. התפקיד הבולט ביותר שלו הוא בתור ג'יימס בסרט הנקרא "The Inbetweeners Movie".
ב-2011, נבחר ג'יימס לשחק בתור דייוויד בסרט "מלחמת האופל: התעוררות" אשר יצא לאקרנים ב-2012. באותה השנה, הוא הופיע ב-ITV לצד אוליביה ויליאמס.
ב-13 במרץ 2013 נבחר ג'יימס לגלם את "פור", אחת הדמויות הראשיות בסרט על פי ספרה של ורוניקה רות', "מפוצלים".
שיחק לצד אמבר הרד ובילי בוב תורנטון בעיבוד הקולועי ל"שדות בלונדון" משנת 2014, ובדרמה "Franny", לצד ריצ'רד גיר ודקוטה פנינג.
ב-2016 שיחק בסרט היומן הסודי על פי רב מכר של סבסטיאן גארי. לצד ונסה רדריגייב, רוני מארה ואריק באנה.
בינואר 2017 שיחק בסרט הפנטזיה "מלחמת האופל: מלחמת דמים", הסרט הוא הסרט החמישי בסדרה. שם שיחק לצד קייט בקינסייל, צ'ארלס דאנס ובראדלי ג'יימס.
עסיס

עסיס הייתה חברה ישראלית לייצור מיצים, תרכיזים ושימורים, שנוסדה בשנת 1930. בשנת 1988 נמכרה לאסם השקעות, אשר ממשיכה למכור מוצרים תחת המותג "עסיס".

היסטוריה

המפעל נוסד על פי רעיון של הכימאי מאיר פייבל שפירא, שביקש לשווק תרכיז של מיץ טבעי שישווק באירופה במקום מיצים מלאכותיים. הוא חבר למנהל חברת שמן להקים מעבדה לפיתוח מוצר בחיפה. התרכיז שווק באופן נסיוני וזכה להצלחה והוחלט להקים מפעל ולצורך כך הוקמה חברה, כשאל השותפים חבר ד"ר נגלר. אבן הפינה למפעל ברמת גן הונחה ב-17 בנובמבר 1929 והמפעל החל לפעול ב-7 בינואר 1930 והכין בקבוקי תרכיז תפוזים ולימון. מקליפות הפירות הכינו במפעל שמנים לתמרוקים וסבון. 
לאחר שהחברה נקלעה לקשיים, נרכש המפעל בשנת 1939 על ידי האחים בז'רנו (בהם שמעון בז'רנו) ומרדכי רומנו והחלה בניית בניין מחסנים גדול. המפעל גדל מאוד ומהעסקת כ-40 עובדים עלה להעסקת כ-500 עובדים. בנוסף לייצור מיצים ותרכיזים יוצרו במפעל ריבות ושימורי פרי וירק.
בשנות ה-60 ייצאה עסיס ל-35 מדינות והגיעה להסכמי ידע עם מפעלים במספר מדינות, על פיהם יוצרה ואף שווקה התוצרת תחת השם עסיס.
בשנות ה-70 הוקם מפעל חדש בנתניה והמפעל הישן נסגר, למרות מחאות העובדים שנעלו את מנהלי עסיס במפעל למשך 31 שעות. בבעלות עסיס היו גם חברות הבת "מן" לשימורי דגים ו"ארדי" לאבקות ופודינג. 
באמצע שנות ה-70 נתקל המפעל בקשיים, צבר הפסדים והכניס כשותף את החברה לישראל ב' של אהרן רובינשטיין. ב-1988 רכשה חברת אסם את פעילות החברה. בשנת 1998 הקימה אסם עם קיבוץ בית השיטה מיזם משותף שאיחד את פעילות עסיס עם פעילות המפעל של קיבוץ בית השיטה. רוב קווי הייצור של עסיס הועברו למפעל בבית השיטה שהבעלות בו התחלקה בין אסם והקיבוץ. המפעל של עסיס בנתניה נסגר ובשנת 2001 נמכר המתחם בנתניה לחברת גנדן, שהקימה במקום פאואר סנטר. בשנת 2004 רכשה אסם את חלקה של בית השיטה במפעל והיא עברה לבעלות מלאה של אסם. 
ב-1989 רכשה קבוצת משקיעים פרטיים (בהם קבוצת מנחמוב, אהרונוב ובביוף) את המגרש ברמת גן בו שכן המפעל, תמורת סכום של כ-6 מיליון דולר, והקימה עליו את מגדלי התאומים אשר נחנכו בשנת 1994. 
נכון לשנת 2014 אסם ממשיכה לשווק תרכיזים וסירופים תחת המותג עסיס.
אחד המותגים הידועים של החברה הוא "ויטמינצ'יק"-מותג לתרכיזי מיצים ממותקים.

אזכורים בתרבות הישראלית

בשנת 1966 שרה להקת פיקוד המרכז את השיר "טנגו תורנות" (מילים: יוסי גמזו) המתאר את ההווי בתורנות. השיר פותח בשורה: "תורנות בבסיס, בקבוקים של עסיס".
אהובה בלקין

אהובה בֶּלקין היא היסטוריונית של האמנויות וחוקרת תיאטרון ישראלית, פרופסור אמריטה בחוג לאמנות התיאטרון שבפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה

אהובה בלקין נולדה וגדלה בתל אביב. שירתה בצה"ל בתפקידי פיקוד, הדרכה, ניהול, חינוך וסיימה את שירותה בדרגת רב-סרן. היא בעלת תעודת הוראה מהסמינר למורים לאמנויות. בוגרת החוגים להיסטוריה כללית ולאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב. סיימה תואר שני בהצטיינות בחוג לאמנות התיאטרון בו כתבה את תזת המאסטר בנושא "היבטים בחזות השוטה" בהדרכת פרופ' משה לזר (תשל"ו 1975). בעלת תואר שני בהיסטוריה של האמנות מאוניברסיטת טורונטו, ולימודי תעודה במוזואולוגיה בהצטיינות מאוניברסיטת טורונטו והמוזיאון המלכותי של אונטריו, קנדה. השלימה דוקטורט בחוג לאמנות התיאטרון של אוניברסיטת תל אביב (1982-1979). הדיסרטציה "Non Est Deus: ההתפתחות האיקונוגרפית של האיורים לפרק 52 בתהילים" נכתבה בהדרכת פרופ' משה ברש.
אהובה בלקין השתתפה בצוות ההקמה של הארכיון הישראלי לתיאטרון ("המרכז הישראלי לתיעוד אמנויות הבמה לתיאטרון") באוניברסיטת תל אביב (1970-3). בשנים 1974-6 כתבה למדורי תיאטרון בעיתונים "ידיעות אחרונות" ו"על המשמר". 
מ-1980 אהובה בלקין מרצה וחוקרת באוניברסיטת תל אביב, הפקולטה לאמנויות, החוג לאמנות התיאטרון. היא הנחתה עשרות סטודנטים לתארים מתקדמים. ב-1996 קיבלה תואר פרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב, וב-2002 פרופסור מן המניין. בשנים 1997-2005 הייתה ראש הלימודים העיוניים בחוג לאמנות התיאטרון; הייתה חברת הפורום האקדמי האסטרטגי של האוניברסיטה, חברת סנאט והסנאט הקטן, וחברה בחבר הנאמנים של האוניברסיטה. כיהנה כראש צוות המחקר של המכון האירופאי לחקר התיאטרון, ברצלונה, והייתה נשיאת האגודה הישראלית לחקר התיאטרון (2001 -2006). 
אהובה בלקין התארחה כחוקרת ומרצה באוניברסיטאות בארץ ובעולם: חוקרת אורחת בוודהם קולג', ובמרכז ללימודים עבריים ולימודי היהדות באוקספורד, אנגליה (1991-2); פרופסור אורחת בחוג לספרות השוואתית באוניברסיטת חיפה (1999-2001); בין השנים 2005-7 שהתה כפרופסור אורחת בניו זילנד בפקולטות לאמנויות באוניברסיטת אוקלנד באוקלנד, ובאוניברסיטת וויקאטו בהמילטון; במכון ללימודי תיאטרון באוניברסיטת מינכן, מינכן, גרמניה; בחוג ללימודי היהדות ביוניברסיטי קולג' לונדון, אנגליה, ובפקולטה לפילוסופיה, מרכז ללימודים מתקדמים באוניברסיטה הפדרלית מינס גראס (UFMG), בבלו הוריזונטה, ברזיל. 
מחקרה של אהובה בלקין עניינו הגילויים התיאטרוניים של התרבות העממית באירופה של ימי הביניים והרנסאנס, תיאטרון יהודי, תיאטרון פמיניסטי ותיאטרון והאמנויות החזותיות. 
אהובה בלקין שימשה חברת מערכת של כתבי העת: Assaph: Studies in the Theatre ‏(1984-5), ‏Journal of Theatre and Drama) ‏ (J T D) ‏ (2000-1995) 

מותר: כתב עת של הפקולטה לאמנויות (2000-2011).
אהובה בלקין היא ממייסדי "האקדמיה לאמנויות המופע" בתל אביב (2010). 
בשנים 2007–2013 כיהנה כחברה במועצה האקדמית עליונה וועדת המינויים של "מכון טכנולוגי חולון" (HIT).
לאהובה בלקין שני ילדים: רן בלקין ואן אמריו-בלקין. היא בת זוגו של האדריכל ומתכנן הערים מאיר בוכמן.
לירון וילנר

קריירה

וילנר, יליד נתניה, החל את קריירת המשחק שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה והתקדם בקבוצה הבוגרת בתקופה שזו הייתה בליגה הארצית (אז הליגה השנייה בישראל). את עונת 1998/1999 פתח בקבוצת מכבי חיפה מהליגה הראשונה אך במהלך העונה עבר לקבוצת מכבי הרצליה, אז בליגה הבכירה גם כן.
בעונת 1999/2000, עם חזרתה של נתניה לליגה הראשונה, אז שונה שמה לליגת העל, חזר וילנר לקבוצה ושיחק בה עד עונת 2005/2006, למעט גיחה של כחצי עונה בעונת 2002/2003, במהלכה שיחק בקבוצת בני יהודה תל אביב כיוון שלא זכה למספיק דקות משחק במכבי נתניה.
בשנת 2000 היה מעורב וילנר במה שזכה לכינוי "פרשת הנבחרת הצעירה", במסגרתה הואשם יחד עם עוד שישה שחקנים מהנבחרת הצעירה של ישראל בקיום יחסי מין עם צעירה בת 17 ערב משחק הנבחרת. וילנר הושעה על ידי בית הדין של ההתאחדות לכדורגל לשנתיים בפועל מפעילות בנבחרות הלאומיות ועוד שנתיים על תנאי, אך זכה לחנינה בפברואר 2002.
בסוף עונת 2003/2004 ירדה מכבי נתניה לליגה הלאומית (הליגה השנייה בישראל). וילנר המשיך בקבוצה גם בליגה הלאומית ועלה עם נתניה בחזרה לליגת העל, תוך עונה אחת. בעונת 2005/2006, כשהקבוצה שיחקה בליגת העל, וילנר, שחש שלא זכה למספיק דקות משחק בקבוצה רצה לעזובה במהלך העונה, ביקש לעזוב אך בשל הקשיים שלו לעזוב התבטא אביו, יהודה וילנר, כנגד מאמן הקבוצה באותה תקופה, ראובן עטר, בשל כך שהעדיף בהרכב הקבוצה את פפי קימוטו ולא את וילנר. לבסוף, לאחר מאבק בין הקבוצה למשפחת וילנר, עבר השחקן לתקופת השאלה של חצי עונה להכח עמידר רמת גן ועזר לה בהעפלתה לליגת העל.
בעונת 2006/2007 עבר וילנר לבני סכנין שירדה בעונה שלפני כן לליגה הלאומית, ועזר לה במהלך עונה זו לעלות לליגת העל ובכך השלים שלוש עליות ליגות בקריירה עם שלוש קבוצות שונות. וילנר עזב את סכנין בינואר 2008 ועבר להפועל חיפה, משום שלא קיבל הרבה דקות משחק בבני סכנין. בתום העונה עבר להפועל רעננה, ולאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בליגות הנמוכות, עד שפרש ממשחק פעיל בקיץ 2010.