google/wiki40b huggingface dataset:
מקדש העם

"מקדש העם" (באנגלית: Peoples Temple) הייתה כת נוצרית-מרקסיסטית שיוסדה על ידי ג'ים ג'ונס ב-1955. בשנות ה-70 הכת הקימה קומונה בגיאנה שבדרום אמריקה ועלתה לידיעת הציבור בעקבות סופה הטראגי, עת חבריה נטלו ציאניד והתאבדו.
ג'ונס הקים את מקדש העם ופתח כנסייה בשכונה מעורבת באינדיאנפוליס וכמחצית מחברי הקהילה היו אפרו-אמריקאים. ג'ונס נהג לזייף ניסים של ריפוי באמצעות האמונה על מנת למשוך אנשים ולהגדיל את הכנסות הכנסייה, ששימשו למימונה ולתרומה לעניים. ג'ונס היה אתאיסט ומעולם לא הוסמך ככומר, והוא השתמש בכנסייה על מנת לקדם את מטרותיו החברתיות.
הכנסייה שמה דגש על שוויון, הן בין הגזעים והן בין המעמדות, וחבריה התבקשו להתלבש בצניעות. היא סיפקה מקלט לחסרי בית והפעילה בית תמחוי, וסייעה לעניים על ידי השתתפות בשכר דירה, מציאת תעסוקה, ביגוד ופחם בחורף. ג'ונס הפציר בחברי הקהילה להימנע מקיום יחסי מין ולאמץ ילדים. הוא הציג את ישו כקומוניסט ויחד עם זאת תקף את רוב הרעיונות בתנ"ך ובברית החדשה כצידוקו של האדם הלבן לשלוט בנשים ולשעבד את השחורים. ג'ונס הציע לחברי הכנסייה עסקה בה הם יתרמו את כל רכושם לכנסייה, וזו תספק בתמורה את כל צורכיהם. הוא המשיך להרחיק אותם מהנצרות ולקרב אותם לקומוניזם.
ג'ונס ראה בעצמו את התגלמותו של ישו וטען שהקפיטליזם האמריקאי הוא האנטיכריסט. הוא סיפר שהיו לו חזיונות בהם ראה מתקפה גרעינית על ארצות הברית, שאחריה השורדים יקימו גן עדן סוציאליסטי. ב-1965 הוא הוביל לקליפורניה כ-140 חברים, מחציתם שחורים. בשנות השבעים הוא הקים כנסיות בלוס אנג'לס ובסן פרנסיסקו ומספר החברים גדל לכ-3,000.
דוד אלרואי

דוד אלרואי, נולד בשם מנחם בן שלמה אלרואי או מנחם בן שלמה אלרוג'י (אלרוג' הוא שם של מחוז בסוריה), היה יהודי משיח שקר בן המאה ה-12; הוא חי בצפון עיראק והכריז על עצמו כמשיח.
המקורות העיקריים לסיפורו של אלרואי הם כתביו של בנימין מטודילה, מגילת עובדיה הגר, וכן ספר דברי יוסף של יוסף סמברי אשר פעל במאה ה-17.
התנועה המשיחית בראשו של אלרואי פעלה במחצית הראשונה של המאה ה-12, במזרחה של הח'ליפות העבסית, ומשכה אליה המוני יהודים מרחבי החליפות, כולל כזריה, אזרבייג'ן, כורדיסטן, פרס ועיראק. תנועה משיחית זו התייחדה בכך שקראה למרד בשלטון המוסלמי.

תולדותיו

אלרואי נולד כנראה בעיר עמרייא (או עמדיה) שבצפון עיראק. לאחר שהכריז על עצמו כמשיח, החל אלרואי לקרוא לעצמו דוד, שם היאה למי שרואה את עצמו כמלך ישראל העתידי. הוא התחנך בישיבות בבגדד, ולפי בנימין מטודילה אף למד אצל ראש הגולה ואצל רבי עלי ראש ישיבת גאון יעקב. לפי המקורות אלרואי הצטיין בחוכמה ובכושר מנהיגות, והיה בעל ידע נרחב ומעמיק בדת היהודית, בהלכה ובתלמוד, בנוסף לחוכמה חיצונית ואף כישוף.
כדי לממש את יומרותיו המשיחיות קרא אלרואי ליהודי הקווקז וליהודי הארצות הסמוכות להתקבץ לכיבוש ירושלים. הוא נרדף בקווקז ולכן עבר מאוחר יותר להרי הכורדים.
כיוון שאלרואי קרא למרד במשטר הסלג'וקי ששלט בח'ליפות העבסית, הורה הסולטאן לכלאו. על פי האגדה, אותה מספר בנימין מטודילה, עשה אלרואי שימוש בכוחותיו העל-טבעיים כדי להיחלץ ולהופיע מחדש לעיני הסולטאן ושריו. חכמי היהודים התגייסו כדי לרסן את אלרואי עקב דרישת השליט המוסלמי, ואיומו בהרג של יהודי החליפות אם אלרואי לא יעצר. ראשי היהודים ניסו לשכנע את אלוראי לוותר על המרד, באומרם לו ששעת הגאולה עוד לא הגיעה, אך הם לא הצליחו להשפיע עליו.
אחת מהאגדות שקשורות באלרואי מספרת על רמאים שכתבו מכתב בשמו, שבעזרתו הצליחו להשפיע על יהודי בגדד למסור לידיהם את כל כספם, ללבוש בגדי חג ולעלות על הגגות, בציפייה שתגיע רוח סערה שתביאם ירושלימה.
למרות שפרשת שחרורו של אלרואי מהמעצר מוטלת בספק, נראה שהוא הצליח, אם הוא באמת נכלא, להשתחרר מהכלא, ולחזור לעיר עמרייה. בשלב מסוים הצליחו אלרואי ותומכיו להשתלט על מצודת העיר, דבר שהביא לתגובה מקרב השלטונות הסלג'וקים, ולהריגתו של אלרואי. 
לפי גרסאות רבות, המושל של אזור מוסול, סיף אלדין גאזי הראשון, שיחד את חמיו של אלרואי, וזה חדר למצודת עמרייא, שיכר את חתנו, והרגו במיטתו לאחר שנרדם. ההתארגנות של המרד התפוררה לאחר מותו של אלרואי, אולם רק לאחר שהסולטאן הסלג'וקי גבה מס גבוה מהיהודים, שככה חמתו.
מותו של אלרואי, גרם לסיום ההתארגנות הפוליטית של תנועתו, אך לא לקץ האמונה בו. בקרב חלק מהיהודים שהאמינו בו קמה תנועת המשך משיחית בשם "מנחמיים" אשר שרדה זמן רב, על שם שמו המקורי של אלרואי, ועל שם השם המיועד למשיח.
יש המעריכים שמקור הסמל היהודי המפורסם ביותר, מגן דוד, הוא בשימוש שעשה בו אלרואי.

יצוגיו בתרבות

בשנת 1833 פרסם ראש ממשלת בריטניה, בנג'מין ד'יזראלי, ספר בשם "אלרואי", המבוסס על דמותו של דוד אלרואי.
 על שמו שכונה בשם אלרואי, בקריית טבעון, מעיין אלרואי באותה מועצה מקומית, וכן רחובות בתל אביב, בראשון לציון, ברמת גן, בהרצליה ובירושלים.
האריסון שמיט

השכלה

נולד בסנטה ריטה, ניו מקסיקו, וגדל בעיר הסמוכה סילבר סיטי. 
בוגר במדעים במדע מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) בשנת 1957, למד שנה גאולוגיה באוניברסיטת אוסלו, נורווגיה, והשלים את התואר דוקטור בגאולוגיה מאוניברסיטת הארוורד בשנת 1964.

פעילות אקדמית

ביצע עבודה גאולוגית עבור הסקר הגאולוגי הנורווגי בחוף המערבי של נורווגיה, ועבור הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בניו מקסיקו ומונטנה. עבד במשך שני קייצים כגאולוג בדרום מזרח אלסקה. בשנת 1961 היה מרצה בהרווארד, ושימש כעוזר הוראה בקורס במשקעי עפרות.
עבד במרכז לאסטרוגאולוגיה של הסקר הגאולוגי האמריקאי בפלאגסטאף, אריזונה. היה ראש המיזם לשיטות שדה גאולוגיות ירחיות והשתתף במיפוי צילומי וטלסקופי של הירח. היה אחד המדריכים של האסטרונאוטים של נאס"א מטעם הסקר הגאולוגי במהלך אימוני השדה של האסטרונאוטים.

שירות בנאס"א

נבחר כאסטרונאוט מדען לנאס"א ביוני 1965. לאחר מכן השלים קורס טיס בן 53 שבועות בבסיס חיל האוויר ויליאמס, באריזונה.
מילא תפקיד מכריע באימוני האסטרונאוטים בניווט על הירח, גאולוגיה וזיהוי תופעות גאולוגיות. השתתף גם בניתוח גאולוגי של דגימות קרקע שהוחזרו מן הירח.
במרץ 1970 נבחר שמיט להצטרף אל ריצ'רד גורדון וונס ברנד לטוס במשימת אפולו 18 ולשמש כטייס גיבוי של מודול הירח באפולו 15. לאחר ביטול משימת אפולו 18 בספטמבר 1970, רבים ציפו שיצורף למשימת אפולו 17, המשימה האחרונה לירח. ההחלטה לצרפו לאפולו 17 הוכרזה באוגוסט 1971.

לאחר אפולו

בפברואר 1974 מונה לאסטרונאוט-מדען ראשי. במאי אותה שנה מונה לעוזר מנהל נאס"א לתוכניות אנרגיה. בתפקיד זה היה אחראי לתיאום בין נאס"א לסוכנויות פדרליות אחרות בנוגע לתמיכת נאס"א במחקרים בתחום האנרגיה שבוצעו על ידיהן, ויישום טכנולוגיות חלל לייצור והובלת אנרגיה על הקרקע.

לאחר נאס"א

באוגוסט 1975 פרש מנאס"א על מנת לרוץ מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט. ב-1976 הוא נבחר לסנאטור מטעם מדינת ניו מקסיקו, שם כיהן קדנציה אחת. הוא כיהן בוועדת המסחר, המדע והתחבורה כנציג הבכיר של המפלגה הרפובליקנית; ועדת הבנקאות, השיכון והעניינים העירוניים; וועדת האתיקה. הוא שימש כסנאטור עד ההפסד בבחירות 1982 למועמד הדמוקרטי ג'ף בינגאמן.
מאז 1982 שימש כיועץ, דירקטור, וכותב ודובר בענייני מדע, חלל, טכנולוגיה ומדיניות ציבורית. ב־1994 התמנה לפרופסור להנדסה באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, ונשיא מרכז אנאפוליס לאיכות הסביבה.
מתגורר כיום באלבקרקי, ניו מקסיקו.
מטריצת לפלסיאן

בתורת הגרפים, מטריצת לפלסיאן (לעיתים מטריצת קירכהוף) היא מטריצת המתארת גרף. למטריצת הלפלסיאן שימושים רבים והיא מאפשרת למצוא תכונות שונות של גרפים. בין היתר באמצעות משפט קירכהוף ניתן לחשב את מספר העצים הפורשים בגרף. שימוש חשוב נוסף של מטריצת הלפלסיאן הוא בהקשר של גרפים מרחיבים, שבהם אי שוויון צ'יגר קושר בין הערך העצמי השני של מטריצת הלפלסיאן לחתך המינימלי בגרף.

שימושים

למטריצת הלפלסיאן שימושים רבים בתורת הגרפים ובאלגוריתמים.

אי שוויון צ'יגר

קבוע צ'יגר (Cheeger) הוא מדד מספרי האם גרף מכיל "צוואר בקבוק". הקבוע מוגדר על ידי  (מהי קבוצת הקודקודים בגודל של עד חצי ממספר הקודקודים, שעבורה מספר הקשתות שיצאו ממנה ביחס לגודל שלה יהיה מינימלי).
הערך העצמי הקטן ביותר של מטריצת לפלסיאן L שאינו 0 נקרא הפער הספקטרלי. עבור גרף G שהוא d רגולרי קיים קשר בין הפער הספקטרלי לקבוע זה, שהוכח על ידי טנר, ובאופן בלתי תלוי על ידי נוגה אלון וויטלי מילמן:

אשכול ספקטרלי

בתחום של ניתוח אשכולות (Clustering), מתעניינים בבעיה שבהינתן דוגמאות  (כאשר ), מספר k ופונקציית דמיון רוצים למצוא חלוקה הדוגמאות ל-k קבוצות כך שהדוגמאות בכל קבוצה יהיו דומות זו לזו. 
אחת ממשפחות האלגוריתמים הנפוצה לפתרון בעיות מסוג זה היא אלגוריתמים של אשכול ספקטרלי (Spectral clustering). אלגוריתמים אלו מבוססים עלת בניית גרף דמיון, גרף שבו כל דוגמה היא קודקוד, וכל קשת מחברת בין דוגמאות דומות (בחירה אפשרית לכך היא חיבור קודקודים שעבורם פונקציית הדמיון החזירה ערך קטן מערך מסוים). על פי הגרף מחשבים מטריצת לפלסיאן (קיימות גרסאות שונות של אשכול ספקטרלי העושות שימוש במטריצת לפלסיאן מנורמלת), ותוך שימוש בווקטורים העצמיים שלה מחפשים חלוקה לקבוצות באמצעות אלגוריתם k-מרכזים (k-means).
יהודה יהב

יהודה יהב (נולד ב-1948) הוא אדריכל, פסל וצייר ומעצב אנדרטאות וחדרי מורשת ישראלי.

ביוגרפיה

יהב נולד בחיפה שם גם למד אדריכלות בטכניון. לאחר גמר לימודיו האקדמים בשנת 1975 עבד מספר שנים בפתח תקווה ובשנת 1979 פתח משרד אדריכלים עצמאי. יהב הוא אדריכל פעיל שתיכנן מבני מגורים פרטיים, מבני חינוך ומסעדות, אך תרומתו המשמעותית ביותר היא תכנון חדרי מורשת ואנדרטאות בכל רחבי הארץ, ובמיוחד אנדרטאות לזכר קרבות ופעולות בהם השתתפו חיילי חטיבת אלכסנדרוני.
לנטאו

היסטוריה

חפירות ארכאולוגיות באי גילו כי האי היה מיושב החל מהתקופה הנאוליטית. תושבי האי התפרנסו בעיקר מדייג. וכן עד המאה ה-19 האי שימש בסיס לשוד ימי ולהברחות. בשנת 1817 נבנה באי מבצר טאי צ'ונג במטרה לעצור את השוד הימי באזור.
מתיישבים אירופאים פורטוגזים התיישבו באי בראשית המאה ה-16 אולם נטשו את ההתיישבות לאחר שנים ספורות, בשנת 1517, בעקבות מתקפה סינית. במהלך המאה ה-17 הפך האי לעמדת מסחר בריטית, קודם להקמת המושבה בהונג קונג. במקביל נבנו באי שתי מצודות: מצודת פאן לאו ומצודת טונג צ'ונג על ידי הממשל הסיני במטרה להגביר את שליטת באזור.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש האי ההררי אתר מסתור לפרטיזנים שלחמו ביפנים אשר כבשו את הונג קונג.

גאוגרפיה ואוכלוסין

האי הררי ברובו, ומרבית שטחיו הן שמורות טבע בלתי מיושבות. הנקודה הגבוהה באי היא פסגת לנטאו, שגובהה 934 מטרים מעל פני הים (הפיסגה השנייה בגובהה בהונג קונג, לאחר טאי מו שאן).
באי מתגוררים 45,000 תושבים (לעומת 1.4 מיליון תושבים באי הונג קונג הסמוך), מרביתם באזור טונג צ'אנג שהתפתח מאז הקמת שדה התעופה הבינלאומי. באזור זה גורדי שחקים שגובהם מגיע ל-50 קומות, ובו מתגוררים כ-25,000 תושבים. הבנייה הצפופה והרבה באזור זה צפויה להגדיל את אוכלוסיית האי ל-200,000 תושבים בתוך שנים ספורות.
באזור מפרץ התגליות בדרום מזרח האי מתגוררים כ-14,300 תושבים.

תחבורה

הקמת שדה התעופה הבינלאומי באי לנטאו הביא לקישורו של האי למערכת התחבורה של הונג קונג. שדה התעופה מקושר באמצעות גשר קאפ שוי מון, אמת מא וון וגשר צינג מא.
רכבת מהירה מקשרת את שדה התעופה עם אזור סנטרל.
קו טונג צ'אנג של הרכבת התחתית מגיע אל טונג צ'אנג (נקודת המוצא של רכבל נגונג פינג). קו אתר הנופש דיסנילנד מתפצל מקו זה בסאני ביי.
קו מעבורות מקשר את האי לסנטרל ולמוי וו.
ג'ון ת'ון

ביוגרפיה

ת'ון נולד בעיר פיר שבדקוטה הדרומית וגדל בעיירה מורטו. ב-1983 סיים תואר ראשון באוניברסיטת ביולה בקליפורניה וב-1984 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת דרום דקוטה. שימש עוזרו של הסנאטור ג'יימס אבדנור בוושינגטון ולאחר מכן כעוזרו של אבדנור בעת שכיהן כמנהל הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים. ב-1989 שב לדרום דקוטה ומונה למנכ"ל המפלגה הרפובליקנית במדינה. ב-1991 מונה למנהל שירותי הרכבת במדינת בדרום דקוטה וב-1993 למנהל איגוד הרשויות המוניציפליות במדינה.
ב-1996 התמודד ונבחר לראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית, הוא נבחר לתפקיד שוב ב-1998 וב-2000. הוא כיהן בתפקיד עד ינואר 2003. בנובמבר 2002 התמודד לסנאט של ארצות הברית, הוא הפסיד לסנאטור המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית, טים ג'ונסון בפער של 524 קולות (0.15%).
ב-2004 התמודד שוב לסנאט, הפעם מול הסנאטור המכהן טום דשאל שהיה מנהיג המפלגה הדמוקרטית בסנאט. ת'ון ניצח בבחירות ברוב של 50.6% והושבע לתפקידו בינואר 2005. בנובמבר 2010 נבחר לתקופת כהונה נוספת, מבלי שהוצב מועמד מולו בבחירות בשל הפופולריות הרבה לה זכה וב-2016 נבחר לכהונה שלישית רצופה. הוא מכהן בסנאט כיו"ר ועדת הסחר, מדע ותחבורה, כחבר בוועדת החקלאות, תזונה ויערנות וחבר בוועדת הכספים. בנוסף הוא כיהן כראש ועידת חברי הסנאט הרפובליקנים, התפקיד השלישי בחשיבותו בסיעה לאחר מנהיג הסיעה והמצליף. ב-3 בינואר 2019, עם התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, החל לכהן כמצליף מפלגת הרוב.
ת'ון נשוי ואב לשתי בנות.
רמים

רמים (בלטינית: Remi) היו שבט בלגי מאזור העיר ריימס הצרפתית שקיבלה את שמה משבט הזה. הרמים היו שבט גדול וחזק ונלחמו בתדירות גבוהה נגד הפאריסים והסנונים. נודעו כפרשים טובים. היו בעלי קשרים חזקים לגאליה קלטיקה ותרבותם דומה לתרבות הגאלית, בניגוד לתרבות הבלגית שהושפעה רבות מהתרבות הגראמנית.
במהלך מלחמת גאליה (58 לפנה"ס - 50 לפנה"ס) קשרו את גורלם בקיסר ונותרו נאמנים לו גם ברגעים הקשים כמו מרד אמביוריקס וורקינגטוריקס. נאמנותם השתלמה והאופידום העיקרי שלהם (דורוקונטורום; כיום ריימס) היה לבירת גאליה בלגיקה.
מאלדן (אי)

גאוגרפיה

האי מאלדן ממוקם 447 ק"מ (242 מילים ימיים) דרומית לקו המשווה, 2,840 ק"מ (1,530 מילים ימיים) דרומית להונולולו.
האי הסמוך ביותר הוא האי סטרבק הבלתי מיושב, 204 ק"מ (110 מילים ימיים) דרומית מערבית מהאי. האי המיושב הקרוב ביותר הוא האי טונגרבה, 450 ק"מ (243 מילים ימיים) דרומית מערבית לאי.
צורתו של האי משולש שווה-שוקיים שכל אחת מצלעותיו כ-8 ק"מ. האי נוטה לכיוון צפון מערב. במרכז האי מצויה לגונה רדודה ובה מספר איונים. הלגונה מוקפת כולה על ידי האטול, למעט מעברי מים רדודים וצרים בצד הצפוני והמזרחי. רוב שטח האי מצוי דרומית ומערבית ללגונה. שטח האטול 39.3 קמ"ר.
פני האטול נמוכים. גובהו המרבי של האטול - 10 מטרים מעל פני הים. בקרבת חופי האטול החיצוניים האטול גבוה יותר מאשר במרכזו, ופני האטול משתפלים מטה מחופי האוקיינוס לעבר הלגונה שבמרכזו, כך שבאמצע האטול לא ניתן לראות את האוקיינוס.

היסטוריה

האי מאלדן התגלה ב-30 ביולי 1825 על ידי רב החובל לורד ג'ורג' אנסון ביירון, מפקד הספינה הבריטית: "אוניית הוד מלכותה בלונד" בשובה לבריטניה מהונולולו. האי נקרא על שם צ'ארלס רוברט מאלדן (Charles Robert Malden), נווט הספינה, שמיפה את האטול. בעת גילויו, היה האטול בלתי מיושב, אולם התגלו בו שרידים של מקדשים ושרידי מבנים המעידים על כך שהיה מיושב. סברות רבות הועלו באשר למקימי מבנים אלה - החל משודדי ים, וכלה בנווטי אינקה או נווטים סיניים. בשנת 1924 חקר את השרידים הארכאולוג ק. פ. אמורי (K.P. Emory) ממוזיאון בישופ שבהונולולו והסיק כי הם נבנו על ידי תושבים פולינזים שהתגוררו באי.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 עצרו באטול, מספר פעמים, ספינות ציד לוויתנים אמריקאיות. 
בשל מרבצי הגואנו באטול, הוכרז האטול על ידי ארצות הברית כשטח אמריקאי מכוח חוק איי הגואנו משנת 1856, אולם בטרם החלה חברת הגואנו האמריקאית לכרות באטול, השתלטה על האי חברה אוסטרלית על פי רישיון בריטי, שכרתה גאונו באטול החל משנות ה-60 של המאה ה-19 ועד 1927. 
בשנת 1957 ערכה בריטניה באי ניסויים בנשק גרעיני.
ארצות הברית התנגדה לטענת בריטניה לשליטה באי, וטענה לריבונות באי עד שקיריבטי קיבלה עצמאות ביולי 1979. ב-20 בספטמבר 1979 נפגשו נציגי ארצות הברית וקיריבטי באטול טאראווה שבאיי גילברט וחתמו על חוזה טאראווה 1979 לפיו ארצות הברית הכירה בשלטון קיריבטי על האי מאלדן (ו-13 איים נוספים). החוזה נכנס לתוקפו ב-23 בספטמבר 1983.

כלכלה

חשיבותו הכלכלית של האי בכך שבהתאם לחוק הבינלאומי, מי האוקיינוס ברדיוס של 200 מילים ימיים סביב האי נחשבים שטח כלכלי של קיריבטי. שטח זה עשיר בדגי הטונה שבו. כמו כן על האי התגלו מרבצי גבס, אולם אלה אינם נכרים בשל עלויות התחבורה הגבוהות (בשל מרחקו של האי מכל מקום מיושב אחר). 
האי הוכרז שמורת טבע ב-29 במאי 1975 במטרה להגן על ציפורי הים המקננות באי.
IPhone OS 3

היסטוריה

iPhone OS 3 הוכרזה ב-17 במרץ 2009, לצד גרסת בטא אשר הייתה זמינה למפתחים שגם היא הוכרזה באותו יום.
iPhone OS 3 הופצה באופן רשמי ב-17 ביוני 2009.

גזור, העתק והדבק

iPhone OS 3 הוסיפה את האפשרות להעביר תוכן באמצעות לחצני "גזור, העתק והדבק" המופיעים עם ביצוע הקשה כפולה על טקסט המופיע על גבי המסך. לחצן "הדבק" יופיע לאחר שתוכן נשמר בזיכרון המכשיר תוך שימוש באחד הלחצנים האחרים ומאפשר את העברת התוכן הנשמר לתוך אזור מסומן.

Spotlight

Spotlight היא תכונת חיפוש המתפרסת לאורך המערכת המותקנת במכשיר והמסייעת למשתמשים לחפש במכשירם אחר אנשי קשר מסוימים, הודעות דואר אלקטרוני, אירועים בלוח השנה, קובצי מולטימדיה, יישומים ועוד. התכונה נגישה על ידי החלקת האצבע ימינה מתוך מסך הבית.

מסך הבית

iPhone OS 3 מרחיבה את הכמות המרבית של הדפים המופיעים במסך הבית עד ל-11 דפים, ובכך לרכז בסך הכל 180 יישומים.

הודעות

יישום ההודעות קיבל תמיכה בשירות MMS‏ (Multimedia Message Service שירות הודעות מולטימדיה), דבר המאפשר למשתמשים לשלוח ולקבל הודעות הכוללות אף תוכני מולטימדיה כגון תמונות, אנשי קשר, מיקומים, הקלטות קול וסרטי וידאו.

מצלמה ותמונות

המצלמה ב-iPhone 3GS תומכת בביצוע הקלטות וידאו.
iPhone OS 3 הוסיפה ליישום התמונות את האפשרות להעתיק תמונות המאוחסנות במכשיר ואף את היכולת למחוק מספר תמונות בבת-אחת.

תזכורות קוליות

iPhone OS 3 הוסיפה יישום חדש בשם "תזכורות קוליות" המאפשר למשתמשים לבצע הקלטות קול ולשומרן באחסון המכשיר להאזנה בזמן מאוחר יותר.
סם אליוט

ביוגרפיה

אליוט נולד בסקרמנטו לאם שעבדה כמדריכה פיזיולוגית ולאב שעבד במחלקת הפנים של ארצות הברית . 
למד משחק ב"מכללת קלארק" שבונקובר, וושינגטון וב"אוניברסיטת לוס אנג'לס הממלכתית".
לאליוט בת אחת מאשתו השחקנית קת'רין רוס איתה שיחק בסרט "המורשת".

קריירת משחק

אליוט התחיל את הקריירה שלו בתפקיד קטן במערבון "קיד וקסידי", וביסס את מעמדו בסדרה "משימה בלתי אפשרית" ובסרטים "מסכה" בתור גאר בן זוגה האופנוען של פלורנס "ראסטי" דניס (שר) ו"שומר הברים" בתור וייד גארט מורו הרוחני של  שומר הסף ג'יימס דלטון (פטריק סווייזי).
בשנות ה-90 הועמד אליוט לשני פרסי גלובוס הזהב ולפרס אמי על הופעותיו במערבונים "בנות הבאפלו" בתור האקדוחן המפורסם ביל היקוק הפראי ו"קונגר" אותו גם כתב והפיק. המשיך להתפרסם בקולנוע בדרמת הפשע הספרותית "לחץ", במערבונים "טומבסטון עיר ללא חוק" בתפקיד איש החוק וירג'יל ארפ, אחיו של ויאט ארפ (קורט ראסל) ו " ארץ קטנה גדולה" בתור ברון הבקר ג'ים אד לאב, בסרט המלחמה המבוסס על קרב גטיסברג בו גילם את גנרל צבא האיחוד ג'ון בופורד ובקומדיית הקאלט של האחים כהן "ביג לבובסקי" בתור הזר הזקן שמספר את עלילת הסרט.
בשנת -2000 שיחק במותחן הפוליטי "המועמדת" בתפקיד קרמיט ניומן עוזרו הנאמן של נשיא ארצות הברית ג'קסון אבנס (ג'ף ברידג'ס).
ב-2002 גילם את דמותו של הסמל בזיל פלאמלי ימינו של קולונל האל מור (מל גיבסון) בקרב יה דראנג בדרמת המלחמה "חיילים היינו".
ב-2003 שיחק בעיבוד הקולנועי של אנג לי לקומיקס "הענק הירוק" בתור גנרל ת'נדרבולט רוס, שמנסה לצוד את ד"ר ברוס באנר/הענק הירוק, אותו גילם אריק באנה.
ב-2006 דיבב את הפר בן בסרט האנימציה "בלאגן בחווה" ושיחק בתפקיד משני בסאטירה הפוליטית "תודה שעישנתם" בתור איש המרלבורו הגוסס מסרטן לורן לוטץ'.
ב-2007 הופיע בשוברי הקופות "גוסט ריידר" בדמותו של הזקן המסתורי קרטקר ו"מצפן הזהב" בתור לי סקורסבי מומחה האווירונאוטיקה הטקסני שעוזר לילדה היתומה ליירה.
ב-2009 שיחק אליוט בקומדיות "תלוי באוויר" בתור מיינרד פינץ' הטייס הראשי של חברת התעופה "אמריקן איירליינס" ו"על הזוג מורגן שמעתם?".
בשנת 2015 שיחק לצד לילי טומלין בדרמה הקומית "סבתא" של פול וייץ. 
בשנת 2016 דיבב את דמותו של פליטווד בסרט האנימציה "כלב מי שמנגן". בשנה זו גם החל לככב בסדרת הטלוויזיה הקומית של רשת נטפליקס "החווה" בתור בו רוזוולט בנט, אביאם של קולט ורוסטר (אשטון קוצ'ר ודני מסטרסון).
כמטר שמים

כמטר שמים - עיונים בדימוי הפואטי הוא ספר עיון מאת פרופ' דוד פישלוב, שיצא לאור בהוצאת מאגנס, ה'תשנ"ו (1996).
בספר מוצגת תמונה מקיפה של פיגורה לשונית מרכזית – הדימוי. בחלק הראשון של הספר מציע המחבר מיפוי של סוגים שונים של דימויים, ובו הבחנה בין, למשל, דימויים שגורים לדימויים פואטיים מורכבים ועשירים, וכן דן ביחס בין הדימוי לבין תופעות שכנות (כמו המטפורה והאלגוריה). בחלקו השני של הספר מציע פישלוב קריאה מחודשת במבחר יצירות מן השירה העברית והעולמית, בהן נעשה שימוש משמעותי בדימויים. בחלק זה נידונות יצירותיהם של משוררים עבריים כמו שמואל הנגיד, יעקב שטיינברג, לאה גולדברג, יהודה עמיחי; יוצרים מן השירה היידית המודרנית – צילה דראפקין וי"ל טלר; וכן יצירות מן השירה העולמית - ורגיליוס, שקספיר, דון, בודלר, לוטריאמון.
נישואין פיקטיביים (סרט)

עלילה

אלדד נפרד מאשתו ומילדיו ויוצא לניו יורק אולם במקום לעלות על המטוס הוא חומק לתל אביב. 
אלדד עובר לגור במלון בתל אביב, שם פקידת המלון ג'ודי טועה לחשוב כי הוא יהודי אמריקני ולכן מחזרת אחריו. במקביל, נקלע אלדד לחברתה של חבורת פועלי בניין פלסטינים המציעים לו להצטרף אליהם, והוא עושה זאת תוך התחזות לאילם. 
המשטרה מיידעת את אשתו של אלדד כי אלדד לא עלה על המטוס לניו יורק. אשתו אינה מאמינה בלב שלם לטענת המשטרה, אך משתפת פעולה עם החקירה. על אף המאמצים המשותפים שלה ושל השוטר הממונה על החקירה הם אינם מצליחים למצאו. 
במהלך שהותו במלון בתל אביב, מתפתחים היחסים בינו לבין פקידת הקבלה, וכאשר הוא מבין כי זו אובססיבית לגבי ארצות הברית הוא מציע לה בבדיחות הדעת כי ינשאו בנישואים פיקטיביים על מנת שתוכל לקבל גרין קארד. ג'ודי אינה מבינה את המושג "נישואים פיקטיביים" וחושבת בטעות שמדובר בחתונה מפוארת.
במקביל, ממשיך אלדד להגיע לעבודה בבניין, שם הוא מתוודע לעולמם של הפועלים הפלסטינים וחווה חוויות בלתי צפויות - יחסי מין עם שכנה בוהמית, לינה משותפת על מזרנים עם שוהים בלתי חוקיים, ואף ביקור בביתו של אחד הפועלים בעזה.

מוזיקה

את המוזיקה לסרט הלחין יצחק קלפטר. את שיר הנושא שנקרא "באמצע הרומן" הלחין ושר שמוליק קראוס למילותיו של יענקל'ה רוטבליט.
שלמה דגן

ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גבעתי. בגבעתי עבר דגן הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בחטיבה ולאחר מכן כמפקד גדוד צבר והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד בא"ח גבעתי. במהלך האינתיפאדה השנייה שימש כמפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, והוביל אותה בלחימה ברצועה עזה כנגד הטרור הפלסטיני. לאחר שבאוגוסט 2001 חדרו שני מחבלים למוצב מרגנית שברצועת עזה והרגו שלושה חיילים, נרשמה בתיקו של דגן הערה פיקודית. בהמשך שימש כראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר. בתפקידו האחרון בצה"ל כיהן כנספח צה"ל ברוסיה.
יחסי טורקיה–סיישל

סקירה כללית

בין הרפובליקה הטורקית לבין רפובליקת סיישל מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
בשנת 2011 הזמין ראש הפרלמנט הטורקי את ראש הפרלמנט הסיישלי להתארח אצלו בטורקיה. ראש הפרלמנט הסיישלי הגיב בחיוב והגיע לטורקיה לביקור רשמי בין התאריכים 18-24 בדצמבר 2011. ב-2009 הגדיר נשיא סיישל את טורקיה כ"פרטנרית חשובה" במכתב שהועבר לנשיא טורקיה עבדוללה גול. סיישל שלחה משלחת לטורקיה להשתתף בוועידה ההומניטרית העולמית באיסטנבול בשנת 2016.
הסחר שבין שתי המדינות הגיע בשנת 2018 לשווי של 22.6 מיליון דולר אמריקאי.
הנרי ריינדרס

הנרי ריינדרס (בפלמית: Henri Reynders,‏ 1903–1981) היה נזיר בנדיקטיני בלגי וחסיד אומות העולם.

שחרות

ריינדרס היה החמישי מבין שמונה ילדיהם של בני זוג שהשתייכו למעמד הבינוני גבוה והיו קתולים אדוקים. הוא למד יוונית קלאסית ולטינית בבית ספר קתולי והתקבל בתור נזיר למנזר קייזרסברג  בלוון שבבלגיה. לאחר שסיים את לימודיו בהצלחה קיבל ריינדרס את השם "האב ברונו" (Dom Bruno).
בשנת 1922 החל ריינדרס ללמוד תאולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטה הקתולית של לוון ובאתנאום של סנט אנסלם ברומא. בשנת 1925 הצטרף ריינדרס למנזר מונט-סזאר (Mont-César) ושם חקר את אירנאוס, מאבות הכנסייה. הוא הוסמך לכמורה ב-1928 בלוון, ובשנת 1931 קיבל תואר דוקטור בתאולוגיה. 
ריינדרס שב למנזר מונט-סזאר והיה שם מורה לא קונבנציונלי, למורת רוחו של אב המנזר השמרן. הוא השתמש בהוראתו בתכנים של מרטין לותר. בתגובה קוצצו שעות ההוראה שלו והוטל עליו להיות חונך לבן משפחת אצולה צרפתי שהתגורר בבלגיה. בהתייחסו לאפיזודה הזו העיר לימים ריינדרס בבדיחות הדעת: "אני, אנרכיסט, מלמד נסיך!"
עם הזמן שב ריינדרס למשרת ההוראה שלו ופרסם מספר פרסומים בכתבי עת תאולוגיים שהוקדשו לתאולוגיה של העת העתיקה וימי הביניים.
באישור אב המנזר שלו ביקר ריינדרס ברחבי בלגיה ומחוצה לה והרצה במוסדות קתוליים. בין היתר ביקר בגרמניה הנאצית ונחשף למחזות אנטישמיים שאותם הגדיר "מבחילים".

מעורבותו בפעילות הצלה בתקופת השואה

בשנת 1942 הוצב ריינדרס בבית עיוורים שליד טירת הודבומו (Hodbomont), כ-30 ק"מ מדרום למסטריכט שבבלגיה. התגלה לו שמנהל הבית ורבים מתושביו היו יהודים במסתור. הוא יצר קשר עם מנהליהם של ארגוני עזרה נוצריים שבית העיוורים השתייך להם, וסייע בארגון העברתם של הילדים מבין החוסים אל מקומות מסתור אחרים. בינואר 1943 שב ריינדרס לפעול להסתרת יהודים, בשיתוף עם אלברט ון דן ברג (Van den Berg) ותוך קבלת עזרה פיננסית ממנו ומהבנקאי והכלכלן הבלגי ז'יל דובואה-פלרה (Jules Dubois-Pelerin). ריינדרס נסע על אופניו באזור הכפרי וסייע ביצירת קשרים בין יהודים לבין מסתירים פוטנציאליים. להסתרת יהודים הסתייע ריינדרס בבתיהם של בני משפחתו, בהם אמו ואחיו, וכן במוסדות קתוליים. 
ככל הידוע הציל ריינדרס מאות ילדים יהודיים. במחברתו תעד ריינדרס את מעשי ההצלה, את הכספים שחילק, את אישורי הזהות הקתוליים המזויפים ואת שמותיהם של כל המקומות בהם הסתיר יהודים. בין היתר מופיעות במחברת מספר עדויות כתובות מפיהם של הניצולים. הוא הכניס את חלקם למוסדות קתוליים אך קבע את סידורי ההסתרה כך שהיהודים לא ייאלצו ללמוד ריטואלים קתוליים. 
עם שחרור האזור בספטמבר 1944 הצטרף ריינדרס לכוחות בלגיה החופשית ששירתו עם כוחות בעלות הברית, ככומר צבאי.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה פעל ריינדרס לאיחוד בין הילדים המוסתרים לבין אלה מבין הוריהם ששרדו את השואה. הוא שמר על קשר עם חלק מהניצולים. לגבי אלה מביניהם שביקשו לעבור הטבלה לנצרות, הוא דן בכל מקרה לגופו תוך בדיקת הנסיבות שהביאו לבקשה ובירור אם הבקשה אותנטית ונובעת מתחושה פנימית, או שהיא נובעת מתחושות אהדה למצילים הקתוליים. כמו כן פרסם ריינדרס את המחברת, שבה היו כ-300 אזכורים של מעשי הצלה.
הוא המשיך לעבוד בכמורה בבלגיה, צרפת ורומא. בשנת 154 פרסם ריינדרס מחקר מקיף ולקסיקון בנושא אירנאוס. בשנת 1968 עבר למנזר בעיר אוטינייה (Ottignies) בבלגיה ושם שרת ככומר. בשנת 1975 חלה במחלת פרקינסון וכעבור שש שנים מת.  
ב-1964 העניק יד ושם לריינדרס את אות חסידי אומות העולם.