google/wiki40b huggingface dataset:
האיגרת אל בן הזאב

האיגרת אל בן הזאב (בפרסית: لوح خطاب به شيخ محمد تقى اصفهانى; באנגלית: Epistle to the Son of the Wolf) היא יצירתו המקיפה האחרונה של מייסד הדת הבהאית, בהאא אללה, בטרם נפטר ב-1892. היצירה היא איגרת ששלח בהאא אללה אל איש דת מוסלמי, שיח' מוחמד תקי נג'פי אצפהאני, בנו של שייח' מוחמד באקר (1819–1883), שאותו כינה בהאא אללה "הזאב", כיוון שהיה ממתנגדיה העזים של התנועה הבהאית, ונמנה עם האחראים להוצאתם להורג של שליח בהאא אללה, סולטאן אל-שהדאא, ואחיו ב-1879. 
בחיבור זה, שאורכו בינוני, ציטט בהאא אללה רבים מכתביו הקודמים, והוא מהווה ריכוז של תפיסותיו המרכזיות.

רקע

בספר פונה בהאא אללה לשיח' מוחמד תקי נג'פי, המכונה בספר "בן הזאב", וקורא לו לחזור בתשובה. אביו, שייח' מוחמד באקר, המכונה בספר "הזאב", ומוחמד חוסיין, האימאם-ג'ומעה מאספהאן, המכונה בספר "הנחשה", היו הקושרים נגד שני אחים, מוחמד-חוסיין נהרי ומוחמד-חסן נהרי.
שני האחים הללו הגיעו ממשפחה אריסטוקרטית ומבוססת באספהאן. האימאם-ג'ומעה של העיר היה חייב כסף לשני האחים, וכאשר הם באו אליו לדרוש את תשלום חובם, הוא הגה תוכנית לפטור את חובו. לאחר שהאחים התעמתו בנוסף עם שייח' מוחמד באקר ועם מסעוד מירזא (אחד מבניו של נאסר א-דין שאה קאג'אר), כל השלושה הגו תוכנית לכלוא את שני האחים, באשמת היותם בהאים.
האחים נהרי נעצרו לאחר מכן, הולכו ברחובות אספהאן לקול ההמון השואג, והוצאו להורג בצורה משפילה. בהאא אללה כתב מספר לוחות על האובדן של שני האחים, והוקיע את הבגידה שהביאה לרצח שניהם. אגרת אחת שכזאת הייתה ממוענת לשייח' מוחמד באקר, בה האשים בהאא אללה אותו ואת שותפו מוחמד חוסיין ברדיפת הבהאים.
בהאא אללה היה שבור ממותם של שני האחים. הוא הספיד את שניהם, בקראם להם "מלך השהידים" ו"אהוב השהידים", וגם "שני האורות הזוהרים".

תוכן

בספר זה בהאא אללה מתאר אירועים היסטוריים, כמו מעצרו בניארוואן, סוג השרשראות שכבלו אותו, ועל המזימות שרקחו נגדו אנשי השגרירות הפרסית בקונסטנטינופול. בנוסף לכך כתב בהאא אללה על הצעתו לכמאל פאשה, פקיד טורקי, שממשלתו תקיים כנס עבור תכנון שפה וכתב עולמיים. בספר "הנה ה' עובר", שוגי אפנדי תיארך את הפגישה הזו לשנת 1863.
באגרת מצטט בהאא אללה בהרחבה מכתבי הקודש הקודמים שלו. ובכך יצירה זו מהווה ריכוז של תפיסותיו החיוניות, כמו גם הרחבה וסיכום של מושגים קריטיים בדת הבהאית, שבאו לידי ביטוי בחיבוריו בצורה תמציתית בלבד.
באיגרת קרא בהאא אללה לצוואה שלו, "כתאב-י עהדי", בשם "ספר הארגמן". במסמך זה בהאא אללה ממנה את בנו, עבד אל-בהאא', ליורשו בהנהגת הדת הבהאית.
פונקציית גרין

במתמטיקה, פונקציית גרין היא פונקציה המשמשת לפתרון משוואות דיפרנציאליות ליניאריות לא-הומוגניות עם תנאי שפה נתונים, והיא שימושית לפתרון בעיות בפיזיקה ובהנדסת חשמל. הפונקציה נקראת על שם ג'ורג' גרין, מתמטיקאי בריטי אשר פיתח את הרעיון בשנות ה-30 של המאה ה-19.
Syndicate

תיאור המשחק

המשחק מתבסס על גרפיקה איזומטרית המזכירה את זו של משחקים דוגמת Simcity ו-וורקאפט. 
השחקן מגלם ארגון פשע הפועל בעולם עתידני אפל בסגנון הסייברפאנק ועליו להוביל את הארגון לצבירת כסף וכוח רב במטרה להשתלט על העולם. השחקן מפעיל חוליית סוכני סייבורג בתוך ערים עתידניות ברחבי העולם, בהם הסוכנים מבצעים משימות שונות כגון התנקשויות במנהלים של ארגוני הפשע היריבים ובסוכני האויב, הצלת שבויים ו"שכנוע" אזרחים ומדענים להצטרף לעבור לצד של ארגון הפשע באמצעות מכשיר מיוחד בשם "Persuadertron" אשר מסוגל לשטוף את מוחם של אנשים על מנת שיצייתו לפקודות השחקן באופן עיוור. המטרה האולטימטיבית של המשחק היא להפוך לארגון הפשע השולט בעולם, תוך כדי חיסול ארגוני הפשע היריבים.
ככל שהשחקן מתקדם במשחק, הוא חייב לנהל במקביל גם את המחקר והפיתוח של כלי נשק חדשים ושדרוגים ביוניים לצוות הסוכנים. לשחקן יש מקורות מימון מוגבלים - מצב המחייב מיסוי של תושבי הטריטוריות שנכבשו תוך הקפדה שהם לא ימוסו במידה כה רבה שתוביל למרד. בתחילת המשחק הסוכנים מצוידים באקדחים פשוטים בלבד, ובהמשך מצטיידים בכלי נשק מתקדמים והרסניים בהרבה, בהם רובי עוזי, להביורים, רובי צלפים, פצצות, רובי לייזר, ורובה סלילי.
הרעלת בירה המונית במוזמביק

הרעלה

ב-11 בינואר 2015 דיווח רדיו מוזמביק על 69 בני אדם שנספו ועל עוד 196 שאושפזו לאחר השתתפותם בטקסי קבורה בעיירות צִ'יטִימַה (Chitima) וסוׂנְגּוֹ (Songo). למחרת מספר המאושפזים ירד ל-169 וב-13 בינואר ל-35, אולם במקביל מניין הנספים עלה ל-72.
לאחר בדיקה ראשונית עלה כי כל מי שנפגע באירוע צרך במידה זו או אחרת בירה מתוצרת מקומית שנהוג להגישהּ במהלך טקסי הקבורה המסורתיים. כל מי שהפגין את סימני ההרעלה התלונן על תסמינים זהים אשר כללו: שלשול, כאבי שרירים והתכווצויות חריפות בבטן. בסך הכל מתוך 256 המשתתפים בטקסי הקבורה, 232 לקו בתסמיני ההרעלה, ומתוכם נפטרו 75.

חומצה בונגקרקית

חומצה בונגקרקית היא רעלן חזק ביותר בתהליך הנשימה התאית. הרעלן חוסם לגמרי את תהליך שחרור מולקולות ה-ATP מהמטריקס המיטוכונדריאלי וגורם בכך לעצירה מוחלטת בפעילות ATP סינתאז. מחקרים אף דירגו רעלן זה כחזק יותר מהציאניד, אשר גם הוא פוגע בתהליך הנשימה התאית. הרעלות מרעלני Burkholderia gladioli מתת-המין cocovenenans תועדו זה מכבר בדרום-מזרח אסיה ובמיוחד במרכז ג'אווה שבאינדונזיה, שם הן מתרחשות כתוצאה מאכילת טמפה בונקרק (מאכל סויה שמעורבב בתהליך הכנתו עם פרי הקוקוס (ציפת פרי הקוקוס נוטה להזדהם בחיידקים מתת-מין זה ולגרום להרעלה בעת אכילתה).
צוות החקירה הממלכתי הגיע למסקנה כי שיטפון שפקד את האזור גרם להצפה שהובילה לריקבון מאגרי קמח התירס ולזיהומם בתת-מין זה של חיידקים. תושבי האזור סברו כי חרף אי התאמתו של הקמח לאכילה, הוא עדיין ראוי לבישול של הבירה. בנוסף לכך נחשף קשר ישיר בין כמות צריכת הבירה לחומרת ההרעלה, שכן משתתפי טקסי הקבורה שצרכו מעט מאוד בירה (כ-50 מ"ל) היו בין 24 האנשים שלא לקו בתסמיני ההרעלה כלל.
הסיפור שאינו נגמר

חלק א': הסיפור החיצוני

עלילת הספר מתמקדת בילד בן 10 בשם בַּסטיאן בַּלתָאזָר בּוּקס. בסטיאן איננו מקובל מבחינה חברתית, ותלמיד גרוע שנשאר כיתה. בנוסף, מאז שנפטרה אמו הרגיש בסטיאן כי לאביו לא אכפת ממנו כלל.

בתחילת הספר גונב בסטיאן מחנות ספרים קטנה, ספר עתיק בשם "הסיפור שאינו נגמר", משום שהוא חש, כקורא נלהב, שזה בדיוק הספר שהוא מחפש כל חייו. עלילתו של ספר זה עוסקת במסע להצלת פנטזיה, ארץ שבה מתקיימות כל הפנטזיות והאגדות האנושיות.
חלק זה של הסיפור מודפס בספר בצבע אדום (כתב מוטה בגרסת הכריכה הרכה באנגלית).

חלק ג': הסיפורים מתאחדים

חלקו השני של הספר מספר את הרפתקאותיו של בסטיאן בתוך ממלכת פנטזיה. כאן זוכה בסטיאן להיות כל מה שאי פעם רצה להיות: חזק, יפה, אמיץ, מקובל. אך הוא מגלה ששני צדדים למטבע; לכמה מרצונותיו יש השלכות שליליות. בנוסף, עם כל משאלה שמתמלאת הוא שוכח עוד פרט מחייו הקודמים. לבסוף הוא שוכח אפילו את שמו וכמעט נתקע לעד בפנטזיה, שכן ניתן לצאת מפנטזיה רק דרך מי-החיים. אלה מסכימים להעבירו רק אם יסיים את כל סיפוריו שהתחיל בפנטזיה, אך הוא אינו מסוגל לכך. לבסוף, אטריו ופוכור מסכימים להשלימם במקומו.

ברגע האחרון מנסה בסטיאן להביא לאביו את מי החיים, למרות שנאמר לו כי אין אפשרות להוציא אותם מממלכת פנטזיה.

חלק ד': הסוף

בסטיאן חוזר לחיים האמיתיים, ומסתבר שהוא השתנה: הוא אמיץ יותר, בוגר יותר. הוא מגלה, שהצליח להביא לאביו את מי החיים.

כחלק מהשינוי שעבר עליו, מחליט בסטיאן לקחת אחריות ולהודות בפני בעל החנות על גניבת הספר. להפתעתו, מסביר לו בעל החנות כי הספר לא שייך לחנות אלא לממלכת פנטזיה, וכי אף הוא עצמו ביקר בממלכה.
וולפגנג הופמן

וולפגנג הופמן (גרמנית: Wolfgang Hoffman; נולד ב-1914), פושע מלחמה נאצי.
וולפגנג הופמן נולד בשנת 1914. בשנת 1930 הצטרף לאיגוד הסטודנטים הנציונל-סוציאליסטים כנער בן 16, בשנת 1932, בגיל 18, הצטרף להיטלריוגנד, ולאס-אס הצטרף שנה לאחר מכן – כל זאת לפני שסיים את הגימנסיון (תיכון המכין ללימודים בקולג') בשנת 1934. הוא התגייס לכוח המשטרה בברסלאו (Braslau) בשנת 1936 והצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1937, השנה בה סיים קורס קצינים ומונה לסגן במשטרה העירונית. הוא התגייס לגדוד 101 באביב 1942. בחודש יוני באותה שנה, בגיל 28, קודם לדרגת סרן ופיקד על פלוגה ג' בבטליון המשטרתי 101 של הצבא הנאצי.
במהלך השואה היה הופמן רוצח נלהב של יהודים. ההיסטוריון פרופ' דניאל גולדהגן מספר עליו בפתח ספרו הגדול "תליינים מרצון בשירות היטלר", שבהיותו מפקד אחת משלוש הפלוגות בבטליון 101 המשטרתי הנהיג, כיתר עמיתיו הקצינים, את פקודיו – שלא היו אנשי ס"ס אלא גרמנים מן השורה – במלאכת הגירוש והטבח הנורא שביצעו בעשרות אלפי גברים, נשים וילדים יהודים בפולין.
כך למשל, בתחילת אוקטובר 1942 הגיעה לקונסקובולה יחידה מגדוד המילואים 101 של "משטרת הסדר" הגרמנית מפולאווי, בפיקודו של וולפגנג הופמן, ועמה יחידה של כוח עזר אוקראיני. אנשי כוח זה הובילו 1,100 מיהודי העיירה קונסקובולה (Końskowola) במחוז לובלין לבורות שנחפרו ביער הסמוך לעיירה ורצחו אותם שם ביריות. כ-100 מהיהודים התקשו לעמוד בקצב ההליכה ונורו בדרך. יהודים מסתתרים וחולים נורו מיד. יהודי הגטו האחרים, כ-500 נפש, נשלחו למחנות עבודה באזור לובלין.
ח'רבת חרד'אן

ח'רבת חרד'אן היא חורבה ארכאולוגית הנמצאת כקילומטר וחצי ממזרח לתחום השיפוט של ירושלים, וכשניים וחצי ק"מ דרומית לאבו דיס.
החורבה נמצאת על גבעה תלולה ברום 609 מטר מעל פני הים, מעל נקודת העיקול של נחל קדרון מכיוון דרום לכיוון מזרח.
החורבה מזוהה כיום עם אתר הנזכר במשנה בהקשר למצוות השלכת השעיר לעזאזל. לפי מסכת יומא: "והלא סימן גדול היה להם מירושלים ועד בית חדודו שלשה מילין הולכין מיל וחוזרין מיל ושוהין כדי מיל ויודעין שהגיע שעיר למדבר".
השם "בית חדודו" מופיע בנוסחים שונים בדפוסים השונים של המשנה והתלמוד, וכך גם מופיעות הגרסאות "בית חרורו" ואף "בית חורון". מיקום זה, בו מגיע השעיר למדבר, שאז הכהן הגדול יכול להמשיך את עבודתו, מתאים לנתוניה של ח'רבת חרד'אן. זאת, מכיוון שמרחקה מירושלים הקדומה הוא כ-5 ק"מ, השווים לשלושה מיל רומיים, ומכיוון שבמיקומה מתחיל מדבר יהודה. חיזוק לכך שהשם המקורי שבמשנה היה בית חרודן, וכי המדובר באתר זה, נמצא לדעת החוקרים באזכורו של השם "חרודן" בשטר כתובה עתיק שנתגלה במדבר יהודה.
הר אנדרסון (אנטארקטיקה)

גילוי ההר

ההר התגלה על ידי משלחת החקר חוצת ארץ מארי בירד, שנערכה בין השנים 1958–1957.

מקור השם

ההר נקרא על שם ורנון ה. אנדרסון (Vernon H. Anderson) חוקר קרחונים בתחנת בירד בשנת 1957, שהיה חבר משלחת החקר.

הטיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו על ההר היו ג'ד בראון (Jed Brown) מארצות הברית, ודמיאן גילדאה (Damien Gildea) מאוסטרליה, ב-7 בינואר 2007.

לקריאה נוספת

• Damien Gildea, Antarctic Peninsula - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
לוטננט (חיל ים)

לוּטֶנֶנְט (באנגלית: Lieutenant), בהגייה בריטית – לֶפְטֶנֶנְט, היא דרגת קצונה בציי המלחמה של ארצות הברית ובריטניה ובחילות הים של מדינות רבות נוספות. קיצורה הוא Lt‏, LT‏,  (LT(N‏, ,Lieut‏ ו-LEUT. זו הדרגה הגבוהה ביותר של הקצונה הזוטרה. סימן הדרגה מורכב בדרך כלל משני פסי מקלעת זהב ברוחב בינוני, כשלעיתים קרובות נוספת לפס העליון לולאה.
דרגת הלוטננט קומנדר, הנמצאת בסולם הדרגות מעל לוטננט, הייתה לפנים דרגתו של לוטננט ותיק. בציים רבים נהוגה גם דרגה נמוכה יותר - לוטננט-משנה (sub-lieutenant). את התפקיד של "לוטננט ראשון" מחזיק בציי מלחמה רבים לוטננט ותיק.

היסטוריה

באנגליה, מ-1580 לכל המאוחר, היו הלפטננטים שניים בדרגתם אחרי הקפטן. לפני הרסטורציה באנגליה (1660) מונו הלפטננטים על ידי הקפטנים של אוניותיהם, פרקטיקה שהביאה בהכרח למינויים לא ראויים רבים. סמיואל פיפס, מזכיר האדמירליות, הנהיג ב-1667 בפעם הראשונה בחינה לקבלת דרגת לפטננט, והוותק באותה דרגה חושב ממועד הבחינה.
הלפטננטים דורגו על פי הוותק שלהם באונייה, כך שבפריגטה שהייתה רשאית להחזיק שלושה לפטננטים הם נקראו לפטננט ראשון, לפטננט שני ולפטננט שלישי. באוניית קו, בה היו שישה לפטננטים, הם דורגו באותה שיטה. בתחילה היה המינוי ללפטננט תקף רק באונייה בה שירת, אך לאחר אובדן אה"מ "וֵייגֶ'ר" ב-1741 והמרד שפרץ בעקבותיו, הוענק ללפטננטים מינוי מלא אחרי שעברו את הבחינה.
עם התייצבות מערכת הדרגות בציי המלחמה ומאז הונהגו הדרגות של קומנדר, לפטננט-קומנדר ולפטננט-משנה, מקבילה דרגתו של לפטננט בצי לדרגת קפטן בצבא (NATO OF-2  או US O-3).

"לוטננט ראשון" בציים מלחמתיים

לפטננט ראשון (first lieutenant, 1st Lt or 1LT) בצי המלכותי ובציי מלחמה נוספים של מדינות חבר העמים הבריטי הוא תפקיד או מינוי ולא דרגה צבאית. מבחינה היסטורית, לפטננטים באונייה דורגו על פי הוותק, כשהוותיק ביותר נקרא "לפטננט ראשון" ושימש כסגן מפקד (second-in-command). אומנם לפטננטים לא ממוספרים יותר על פי הוותק, אך התפקיד של "לפטננט ראשון" מוסיף להתקיים.
בכלי שיט מלחמתיים קטנים, משחתות ופריגטות, הלפטננט הראשון (בין אם הוא לפטננט או לפטננט-קומנדר) הוא סגן המפקד וקצין המבצעים; באוניות גדולות יותר, בהן מפקד מחלקת הנשק משמש כסגן מפקד, הלפטננט הראשון (על פי רוב בעל דרגת לפטננט קומנדר) הוא ממלא מקומו. התפקיד של לפטננט ראשון במתקן חוף מקביל מבחינת האחריות ללפטננט ראשון באונייה ראשית.
לוטננט ראשון בצי האמריקני ובמשמר החופים של ארצות הברית הוא הקצין האחראי על מחלקת הסיפון או על תת-מחלקה שלה, תלוי בגודל האונייה. באוניות מלחמה קטנות שבהן קיימת מחלקת סיפון אחת בלבד, ממלא את התפקיד סגן משנה (ensign), ואילו באוניות גדולות יותר עם מחלקת סיפון הכוללת כמה תת-מחלקות, ממלא את התפקיד לוטננט-קומנדר. בצוללות ובספינות משמר חופים קטנות יכול למלא את התפקיד נגד (petty officer).
דביר שרייבר

ביוגרפיה

נולד וגדל בנתניה. למד בישיבת בני עקיבא בנתניה ולאחר מכן בישיבת ההסדר במעלות. שירת בצבא כלוחם בחיל התותחנים. נשוי לסיגלית, אב לחמישה וסב לנכד. החל משנת 1998 מתגורר בבית שמש.

בתחום התיאטרון

בין השנים 1997–2000 למד משחק ותיאטרון בבית הספר לתקשורת מעלה. ראש המגמה היה שולי רנד.
בשנת 2000 היה בין מקימי תיאטרון תאיר שפעל עד שנת 2012. במסגרת התיאטרון שיחק בהצגות רבות, ביניהן: בדרך למעלה, מחכים לכבודו, טופל'ה טוטוריטו, יודפת ועוד. כתב וביים מספר הצגות לתיאטרון תאיר, ביניהן: חבר מרחוב אחר, בעקבות המנורה האבודה, היתקלות ועוד.
בהפקה עצמאית כתב וביים את המחזמר "אביהם של ישראל" על הרב מרדכי אליהו.
כתב מספר הצגות לתיאטרון אספקלריא, ביניהן: סוף הדרך, ארבעה אבות, מעורבות, יוצא מן הכלל ועוד. כמו כן כתב מחזות נוספים לתיאטראות קטנים (פרינג').
בשנת 2012 הקים עם ישי מאיר ואייל ניידורף את תיאטרון מפתח הלב, המתמחה בהצגות ילדים.
ב-2017 העלה יחד עם ד"ר עליזה בלוך (כיום ראש עיריית בית שמש) את המופע "לבנות את הגשר הזה" על פי ספר באותו שם שבלוך כתבה על חוויותיה כמנהלת בית הספר ברנקו וייס בבית שמש.

בתחום העיתונות

החל את דרכו העיתונאית ככתב נוער בבטאון בני עקיבא "זרעים", בעריכתו ובהדרכתו של אורי אורבך. כתב גם כמה כתבות בעיתון "נקודה".
בין השנים 1997 ל-2001 עבד ככתב חדשות במקומון "תמורה" בבית שמש. בשנת 2001 החל לעבוד ככתב מגזין וכעורך חדשות במקור ראשון.
מ-2002 ועד 2018 כתב בעיתון "נשים" טור הומוריסטי קבוע שעסק בזוגיות ומשפחה. 
בין השנים 2008 ל-2012 כתב לסירוגין גם טור במוסף דיוקן.
משנת 2016 כותב טור במוסף אתנחתא של בשבע, שמחליף את הטור הוותיק של אבי סגל שפרש.
החל משנת 2019 מכהן כמנהל תחום תוכן וקריאייטיב במשרד הפרסום "פאסי.קראוס".
דיר אל-מדינה

הכפר

שמו הקדום של הכפר היה "סת מע'ת" שפירושו "מקום של אמת". הפועלים והאומנים שחיו במקום נקראו "המשרתים במקום של אמת". בתקופה הקופטית, הוסב המקדש לאלה חתחור לכנסייה. ממנו נגזר השם הערבי של המקום דיר אל-מדינה שפירושו "המנזר של העיר".
החפירות באתר העלו ממצאים ייחודיים מתועדים של חיי קהילה בעולם העתיק, בתקופה המשתרעת על פני כמעט 400 שנים. המידע שהתקבל בחפירות כלל ממצאים מפורטים בדבר הארגון, הסדר החברתי, הקשרים חברתיים, תנאי העבודה וחיים של קהילה. הממצאים כוללים תיעוד של שביתת פועלים שהיא כנראה השביתה המתועדת הראשונה בהיסטוריה. קהילת הכפר הייתה  קהילה סגורה ומיוחסת, מצבם הכלכלי היה טוב, ומצבם כנראה לא מייצג את מצבם של פשוטי העם באותה תקופה. רבים ידעו לכתוב. מצבם הכללי בא לידי ביטוי בקברים שהם בנו לעצמם.
האתר שוכן על הגדה המערבית של הנילוס מול העיר המודרנית לוקסור. הכפר שוכן במקום הנראה כמו אמפיתיאטרון טבעי, במרחק הליכה לעמק המלכים הנמצא מצפונו, כשמדרום מזרח נמצאים מקדשים, ועמק המלכות ממערבו. ייתכן והכפר נבנה במקום זה רחוק ממגורי שאר האוכלוסייה, בגלל האופי הרגיש של עבודתם, ובכדי לשמור בסודיות את העבודות שבוצעו על ידי הפועלים בבניית קברי המלכים.

החפירות באתר

בשנת 1840 התגלתה בקרבת הכפר כמות גדולה מאוד של פפירוסים. ממצאים רבים נוספים נמצאו במהלך המאה ה-19. החפירה המקצועית הראשונה התקיימה בין השנים 1909-1905 על ידי האגיפטולוג האיטלקי ארנסטו שיאפארלי (Ernesto Schiaparelli) ‏ (1928-1856). בחפירותיו גילה כמות גדולה של אוסטרקונים. בין השנים 1951-1922 נחפר האתר שוב במלואו על ידי משלחת ארכאולוגית בראשות האגיפטולוג הצרפתי ברנרד ברויאר (Bernard Bruyère)‏ (1971-1879). החפירות כללו את כל הכפר, המזבלה ובתי הקברות. הממצאים מהחפירות כללו מעל 5,000 אוסטרקונים העוסקים בספרות, שיר אהבה, ועסקאות כלכליות שונות וגם רשימות כביסה.

שביתת העובדים

בשל החשיבות שייחסו המצרים הקדמונים לבניית קברי המלכים, התנהל שירות הבנייה המלכותי בדרך כלל באופן יעיל. חלק מהקוד של האלה מע'ת שהייתה אלת הצדק והאמת, היה לשלם שכר ראוי לעובדים ולאומנים, זו הייתה חובה דתית. אי קיומה הביא לתסיסת העובדים על רקע צפייתם לקיום הקוד של האלה. תקופת הברזל הייתה תקופה של קריסת ממלכות ברחבי המזרח התיכון עם פלישת גויי הים שהביאה לחוסר יציבות כלכלית. אי תשלום שכר העובדים מהווה במחקר את אחת האנדיקציות למשבר ברחבי הממלכה. 
בשנת המלכות ה-29 של רעמסס השלישי, ארעה שביתה של העובדים שהיא אולי השביתה המתועדת הראשונה בהיסטוריה. הפועלים סבלו מעיכובים באספקת המזון, ולאחר שכעסם גבר הם זרקו את כלי העבודה שלהם ועזבו את המקום. הם התאספו במקדש של תחותמס השלישי במדינת האבו. העובדים כתבו מכתב לשר הממונה בתלונה על מחסור במנות חיטה. ראשי הכפר ניסו להרגיעם ולשכנע אותם לחזור לעבודה, אבל הם סירבו לעשות זאת לפני שתלונתם תטופל. תגובתם לפנייה לחזור לעבודה הייתה "אנחנו רעבים", 18 ימים עברו מתחילת החודש ועדיין מנת הדגן לא הועברה אליהם, ולכן נאלצו לקנות חיטה בעצמם. לאחר שהאחראי חזר אליהם והבטיח שההתחייבויות של פרעה יקוימו, הפועלים חזרו לעבוד ביום המחרת. לאחר מכן לא בטחו יותר העובדים באחראי עליהם שתמך בשלטונות  שייצג אותם והם בחרו נציגים משלהם. לאחר שביתה זו היו מספר שביתות נוספות. בשנים שלאחר מכן המשיכה ההחמרה במצב הכלכלי והשלטון המרכזי נחלש. כתוצאה מכך היו בעיות נוספות בהספקת המזון שגרמו לשביתות נוספות. הבעיות הנמשכות באספקת המזון הביאו את העובדים לשדוד את הקברים שהם בנו. קיים תיעוד על תלונות בנושא שכר גם בתקופתם של רעמסס התשיעי ורעמסס העשירי.
בנימין גלאי

ביוגרפיה

בנימין גלאי נולד לחיים ופועה בת יקותיאל קרשן בולדיבוסטוק שבברית המועצות. כשהיה בן חמש, בשנת 1926, עלתה משפחתו עמו לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב, העיר שבה גדל והתחנך. היה חבר בתנועת הנוער "השומר הצעיר". במלחמת העולם השנייה התגייס לחיל האוויר המלכותי ושירת במשך שש שנים בצפון אפריקה. את השירים שכתב בתקופה זו פרסם בספר שיריו הראשון, "עם הרוח", שיצא לאור בשנת תש"ו. במלחמת העצמאות שירת בצה"ל כסופר צבאי ובמבצע סיני היה קצין חינוך.
גלאי היה בעל טור שבועי, בשם "על קפה הפוך", בעיתון "מעריב", שהתאפיין בסגנון ייחודי. על טורו חתם בשם העט "ג בנימין". במהלך השנים פרסם גם רומן, ספרי ילדים, ספרי שירה, מחזות ועוד.
יצירותיו זכו להכרה והוענקו לו פרסים שונים ובהם: פרס ברנר (1961), פרס אנה פרנק, פרס פיכמן, פרס שווימר ופרס ראש הממשלה ליצירה. על ספרו "עטלפי עכו" זכה בפרס למדן.
גלאי נישא לרחל בת יוסף ישובי ונולד להם הבן שאול.

הנצחה

בנובמבר 2010 הציבה עיריית תל אביב שלט הנצחה על הבית שבו התגורר המשורר, ברחוב אמיל זולא 3 במרכז תל אביב.
מסע בין כוכבים 5: הגבול האחרון

עלילה

לאחר מאורעות הסרט הקודם, צוות האנטרפרייז נהנה מחופשה ראויה. קפטן קירק עומד בפני שני אתגרים: לטפס את הר "אל קפיטן" שבפארק לאומי יוסמיטי, וללמד את ספוק שירי מדורה. אולם, מנוחתם השלווה מופרת כאשר הם נשלחים למשימה דחופה להציל בני ערובה מכוכב לכת בשם "נימבוס 3". מפקד קלינגוני בשם קלאא שומע אודות משימתם של צוות האנטרפרייז ורודף אחריהם מתוך כוונה לשבות או להרוג את קירק. פעולתו זו, שנועדה לשם התפארותו כלוחם בלבד, אינה לרוחה של הממשלה הקלינגונית.
כאשר הם מגיעים ל"נימבוס 3", צוות האנטרפרייז מגלה שסייבוק, עריק וולקני שהוא גם אחיו-למחצה של ספוק, לקח כבני ערובה נציגים קלינגונים, רומולאנים ושל הפדרציה. סייבוק מגלה, כי הוא קיווה שפעולתו זו תאפשר לו להשיג ידיו על ספינת חלל, שהרי ממשלתו של אחד מהנציגים תשלח חילוץ. סייבוק מציע לצוות את יכולתו יוצאת-הדופן בדחיקת מצוקותיהם הגדולות ביותר. מק'קוי וספוק נענים להצעה, אך קירק מסרב, באומרו שכאב הוא הדבר שעושה אותם אנושיים.
סייבוק משתלט על האנטרפרייז על מנת לחדור את שדה הכוח המסתורי "המחסום הגדול", שמגן על כוכב לכת מיסטי בשם "שא-קא-רי", היכן שלכאורה ממתינה לו ישות כמעט-אלוהית. סייבוק טוען שהיו לו חזיונות בדבר קיומה של הישות, ומרגיש צורך לצאת בעקבותיה וללמוד מחוכמתה וכוחותיה. אחרי שקירק וסייבוק מגיעים להסכמה הדדית, קירק לוקח את האנטרפרייז לתוך "המחסום הגדול" ומוצא את הכוכב. קירק, ספוק, מק'קוי וסייבוק משתגרים אל פני הכוכב, שנראה בתחילה שומם לגמרי, עד שהישות מתגלה בפניהם. כשהיא מדמה עצמה לאלוהים, היא מבקשת את עזרת האנטרפרייז בפריצת "המחסום הגדול" כדי להפיץ את חוכמתה הרבה על פני היקום. כאשר קירק הסקפטי מפקפק באמינותה ("לשם מה אלוהים צריך ספינת חלל?"), הישות מתקיפה אותו. סייבוק מגלה כי הישות היא למעשה יהירותו העצמית שמבקשת לפרוץ את גבולות "המחסום הגדול".
סייבוק מודה בטעותו ומקריב עצמו כדי להשהות את הישות מספיק זמן כדי שהאנטרפרייז תצליח להשמיד אותו. אולם, הם לא מצליחים וקירק פוקד על סקוטי לשגר חזרה את ספוק ומק'קוי, כאשר הוא נשאר עם הישות מאחור. ספוק מצליח לשכנע את השגריר הקלינגוני להורות לקלאא - שעקב אחרי האנטרפרייז לתוך "המחסום הגדול" - לחלץ את קירק משם. "ציפור הטרף" יוצאת מהסוואתה, משגרת את קירק אליה, ומפוצצת את המקום ואת הישות.
הסרט מסתיים כאשר קלאא מתנצל בפני קירק על פעולותיו, ושניהם מודיעים על דטאנט. קירק, ספוק ומק'קוי שבים לחופשתם בפארק יוסמיטי.

תקציב והכנסות

הסרט, שנעשה בתקציב של קרוב ל-28 מיליון דולר, הכניס מעל 52 מיליון דולר בארצות הברית ו-70 מיליון דולר ברחבי העולם. סרט זה נחשב לנחות מקודמו.
שווייבודז'יצה

היסטוריה

האזכור ההיסטורי הראשון לשווייבודז'יצה הוא מ-1203. בשנת 1293 נכללה העיירה בנסיכות ג'וורסקו שווידניצה וכעבור מאה שנה בצ'כיה. ב-1427 הוטלו שלושה מצורים על שווייבודז'יצה וב-1745 היא הפכה לחלק מפרוסיה. כעבור עשרים שנה פרצה שריפה ענקית בעיירה שכילתה אותה כמעט לחלוטין. אסון נוסף קרה בשנת 2002 כשהחריב את שווייבודז'יצה שיטפון גדול.

גאוגרפיה

העיירה ממוקמת בפרובינציית שלזיה תחתית במחוז שווידניצה. נכון לשנת 2002 השטח בעיירה הוא 30.45 קמ"ר, 4.1% מכלל המחוז, ובו: 11% מיוער ו-69% קרקע חקלאית.
שגור

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לספטמבר 2009, מתגוררים בשגור 31,000 תושבים. האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎2.0%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לדצמבר 2008, לשגור דירוג של 2 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשס"ח (2008-2007) היה 40.8%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2007 היה 4,107 ש"ח (ממוצע ארצי: 6,743 ש"ח).

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
סינת'פופ

סינת'פופ בישראל

בישראל פעילה בעיקר הלהקה מטרופולין. בעבר הייתה פעילה גם להקת אולטראס שהפסיקה את פעילותה לאחר כמה שנים של פעילות.
באלבומה של להקת ג'ינג'יות יש שיר אחד המשויך לז'אנר הסינת'פופ באופן מובהק, והוא מראשוני שירי הסינת'פופ הישראליים.
רם דע-עוז

ביוגרפיה

רם דע-עוז נולד בשם הרמן יוליוס דַאוּס (בגרמנית: Herman-Julius Daus) בברלין בירת גרמניה ב-1929, וב-1934, לאחר עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל. למד בבית הספר החקלאי בגבעת השלושה. את לימודי הפסנתר החל רק בגיל 15, ובקונסרבטוריון למד נגינה באבוב. מלחמת העצמאות הפסיקה את לימודיו כעבור זמן קצר, ובמהלכה נפצע והתעוור בשתי עיניו. אנדריי האיוש הכין אותו לבחינת הסיום באקדמיה למוזיקה בתל אביב (1953). בשנת 1954 התמחה בכיוון פסנתרים, מקצוע שבו עסק לפרנסתו בחיפה, שם קבע את מקום מגוריו.
ינון מילס

ביוגרפיה

מילס נולד בירושלים. למד בתיכון רנה קסין. בצבא שירת בחיל המודיעין. לאחר שירותו הצבאי למד במשך שנה תרבות צרפת באוניברסיטת סורבון בפריז.
למד ארכיטקטורה באוניברסיטת תל אביב, ובמהלך לימודיו, החל לעבוד ככתב בקול ישראל.
ביוני 2013, לקראת מצעד הגאווה, יצא מהארון, ובמאמר בוואלה! דחק בחבריו העיתונאים הלהט"בים לקחת ממנו דוגמה ולצאת מהארון.
עם סיום לימודיו האקדמיים, הצטרף לסגל ערוץ 10 בתור עוזר במאי, ולאחר מכן בתור כתב חדשות כללי, וכתב תרבות. משנת 2009 החל לשמש כתב בתוכנית "המגזין" בהנחיית אושרת קוטלר. במקביל, מגיש מילס מבזקי חדשות בחדשות עשר. ב-2017 החל להגיש את התוכנית "16:30" לסירוגין, לצד אלי ראכלין, אורי קוואל ועומר ירדני.
היית איתה

רקע

בשל היותו כסינגל הבולט ביותר מן האלבום, צילמה חדד קטע ווידאו שנע בין שלוש לארבע דקות על אופן ההכנה, הבימוי, וההפקה של הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר. חדד אף ציינה כי לא לקחה חלק בכתיבה או ההפקה וכי אלי מזרחי הוא זה שכתב והפיק לה את השיר.

וידאו קליפ

את הווידאו קליפ הנלווה ביים הבמאי אבי בוצ'אצ'קי, ובווידאו קליפ הופיעו ניצבים ושחקנים רבים ביניהם; סיימון טבו, אבי לרנר, מיכאל שניידר, דין אלוש, תמיר סטפר, שובל אופק וכולי.
חדד תיארה את השיר כ-"שיר פאן, קליל וקליט." בוצ'אצ'קי אף הוסיף כי הווידאו קליפ צולם בולנטיין דיי. בווידאו קליפ ניתן לראות את חדד נכנסת לחדר מעוצב בפסים צבעוניים כמו בעטיפת הסינגל, שרה וזזה לצליליו. הווידאו קליפ מתאר סיפור של בגידה כבהתחלה ניתן לראות כמה זוגות מכירים אחד את השני, ולאט לאט קשריהם מתאדקים, ואז כל הזוגות מתחתנים. לאחר מכן ניתן לראות סצנה שבה לכל אחד מהזוגות יש ילד ולבסוף את הגבר דופק על דלת כשבת זוגו בצידה השנייה, דבר שנתן לצופה להבין שהוא בגד בה והוא מבקש מחילה, בכך שהוא דופק בחוזקה על הדלת כדי לשוב חזרה.
הווידאו קליפ זכה להצלחה רבה ונכון לספטמבר 2017, מונה הצפיות שלו עולה על קרוב ל-3 מיליון צפיות.
אירינה דאן

פטרישה אירן (אירינה) דאן (באנגלית: Irina Dunn; נולדה ב-17 במרץ 1948) היא פמיניסטית, פעילה חברתית, סופרת וקולנוענית אוסטרלית. היא שירתה בסנאט האוסטרלי בין השנים 1988 ו-1990. היא מונתה לסנאטורית כנציגת המפלגה לפירוק נשק גרעיני, לאחר שהסנטור שנבחר למושב, רוברט ווד, נפסל כי לא עמד בדרישת אזרחות אוסטרלית. לאחר שווד סידר את נושא אזרחותו, דאן סירבה להתפטר ולאפשר לו לחזור לסנאט. בעקבות סירובה, היא הורחקה מהמפלגה, והמשיכה את כהונתה כעצמאית תוך שהיא ממשיכה לפעול למען אותן מטרות של המפלגה. בבחירות 1990 היא לא נבחרה שנית.
דאן כיהנה כמנכ"לית מרכז הסופרים של ניו סאות' ויילס מ-1992 עד 2008.
דאן זכתה לפרסום בינלאומי בעקבות סיסמה שכתבה בשנת 1970 בשני חדרי שירותים בסידני - "אשה זקוקה לגבר כמו שדג זקוק לאופניים" ("A woman needs a man like a fish needs a bicycle") - אשר מיוחס לפעמים בשוגג לפמיניסטית גלוריה סטיינם. ההשראה שלה הייתה פסקה בטקסט פילוסופי שלמדה באחד הקורסים שלה, "האדם זקוק לאלהים כמו שדג זקוק לאופניים", והיא החליטה להפוך אותו לגרפיטי. להקת הרוק U2 השתמשו בפסוק בשיר "Tryin' to Throw Your Arms Around the World" באלבום Achtung Baby.