אליעזר זוסיא פורטוגל

ילדותו

פורטוגל נולד בעיירה סקולן שבמולדובה לרב ישראל אברהם פורטוגל (שהיה תלמיד הרב ישעיה שור, בסוף ימיו היה רב קהילת העיר סקולן שבבסרביה) ולאמו, לאה ריזל בת הרב חיים שור אב"ד סלפקוביץ, בחבל פודוליה. הרב זוסיא היה חסיד בוהוש וסדיגורה.
הרב זוסיא נחשב כעילוי בבגרותו בשל התמדתו הנדירה שהייתה לו בהשקעת הזמן בלימוד התורני, וכשנפטר אביו בי"ח באייר ה'תרע"ה, והוא היה בן שבע עשרה, הוכתר כממלא מקום אביו במשרת רבנות העיר סקולן.

משרת הרבנות

הרב פורטוגל היה בקיא בש"ס ובשולחן ערוך. כשהתמנה לכהן כרב העיר חשב כיצד יוכל לעזור לבני קהילתו, ולכן הוא החל לעסוק רבות בהלכות השבת ולבסוף כתב קונטרסים בנושא. הרב פורטוגל הקים את תלמוד התורה הראשון בעיר סקולן לילדים ודאג למכירת אוכל כשר עבור יהודי העיר. החל ללחום עם התפשטות ההשכלה גם בחברה היהודית נגד דעות שנשמעו לו 'כופרות' נגד הדת היהודית. ברבות השנים החל לקבץ סביבו חסידים רבים שהעריצו אותו בשל פעולותיו הרבות לחיזוק היהדות בסביבה, הוא הוכתר כאדמו"ר וקרא לחסידותו "סקולען".
הצלחתו בהפצת היהדות בסקולן הוציאה לו מוניטין ברחבי בסרביה ורומניה עד שנתבקש על ידי "עדת יראים" בצ'רנוביץ כי יעבור לפעול בה. לאחר עשרים שנה במשרת הרבנות בסקולן יעץ לו האדמו"ר מסדיגורה, הרב מרדכי שלום יוסף, לעבור לעיר צ'רנוביץ שבאוקראינה שם הוכתר הרב פורטוגל כאחד מרבני העיר וכנשיא אגודת-ישראל.

תקופת השואה ואחריה

בעת מלחמת העולם השנייה החל מצבו הבריאותי להתדרדר באופן משמעותי. לאחר סיום המלחמה החל לפעול למען הצלת יהודים ובעיקר למען הענקת עזרה לילדים יתומים שניצלו. ביתו נהפך לבית יתומים בו התגוררו מאות ילדים יתומים, שבחלק ממסמכי הרישום שלהם אף נרשם כי הם ילדיו הביולוגיים. לאחר החרפת מצב יהודי העיר צ'רנוביץ בשל רדיפות הבולשביקים הבריח הרב פורטוגל את הילדים היתומים לעיר בוקרשט שברומניה.
הקומוניסטים ברוסיה והמשטר עצמו רדף אחרי הרב פורטוגל בשל פעילותו למען הצלת יהודים. המשטר הקומוניסטי אסר את הרב פורטוגל ועינה אותו, לאחר שיחררו מהכלא הקומוניסטי המשיך לפעול למען הצלת הילדים היתומים אותם שלח לרומניה אך בחשאי. לאחר שנכלא בשנית עם בנו, הרב ישראל אברהם פורטוגל, בא' בניסן, ה'תשי"ט, הופסקה פעילותו. הרב ובנו נכלאו בנפרד במשך חמשה חודשים בשנת ה'תשי"ט. בערב שבת 'נחמו' שוחררו, אך נאלצו לשבת בכלא עוד כמה ימים מכיוון שלא רצו לחלל את השבת.
בספר "שם ושארית ישראל" שהוציא בנו של הרב פורטוגל מקובצים דברי תורה של סבו, הרב ישראל אברהם. בספר מובא בקצרה על תקופת המאסר: "וממש היה כפסע ביני לבין המות, כי לא היה דרך הטבע להנצל מהם, ובדרך נס ממש נצלנו ממוות לחיים".
באותה תקופה הלחין ניגון מפורסם לפסוקים מספר תהילים (פרק ע"ט): "יוודע בגויים לעניינו נקמת דם עבדיך. תבוא לפניך אנקת אסיר כגודל זרועך הותר בני תמותה. והשבת לשכנינו שבעתיים אל חיקם חרפתם אשר חרפוך ה'". על פרסום הניגון מסופר כי לצורך תעמולה בינלאומית, שנועדה להציג מצג שוא כביכול מצב יהודי רומניה חיובי, ערכו הקומוניסטים אירוע "מלוה מלכה" בנוכחות אישים מחוץ למסך הברזל, בו אילצו רבנים לנאום על מצבם החיובי של יהדות המדינה. הרבי מסקולען סירב לנאום ואמר שבמקום זאת ישיר ניגון, באמצעותו רמז ליודעי השפה העברית על מצבם העגום של יהודי הגוש הסובייטי.

לאחר היציאה מאירופה

בא' בניסן ה'תש"ך הצליח הרב פורטוגל לצאת מרומניה והוא היגר לשכונת קראון הייטס בעיר ברוקלין שבניו יורק, שם ייסד בית כנסת והמשיך לפעול להצלת יהודים ניצולי שואה. כשנה לאחר מכן, בשנת ה'תשכ"א, נסע בפעם הראשונה בחייו לביקור בארץ ישראל ומאז ביקורו הראשון הרבה לבקר בה. הוא סייר רבות במוסדות חב"ד בישראל כדי לספר לרבי מלובביץ' שגר גם הוא בקראון הייטס על הפצת היהדות בקרב חסידיו. הרב פורטוגל ייסד בישראל את מוסדות "חסד לאברהם" ע"ש אביו, הרב אברהם, להצלת ילדים יהודיים יתומים מהשואה (בעיקר מרומניה).
בשנת 1976 חלה במחלת לב וממנה נחלש מאד. בנו, הרב ישראל אברהם פורטוגל, החל למלא את מקומו בחסידות. בערב ראש חודש אלול, כ"ט באב ה'תשמ"ב, כשהוא בן שמונים וארבע נפטר הרב אליעזר זוסיא פורטוגל. הוא ניטמן בבית העלמין היהודי במונסי ובנו הוכתר להיות האדמו"ר מסקולען.