google/wiki40b huggingface dataset:
Samsung Galaxy Note 3 Neo

חומרה

העיצוב של ה־Galaxy Note 3 Neo נועד לשאת את אותו המראה היוקרתי וה"פרימיומי" עם הדור החדש של מכשירי סמסונג. אף על פי שהוא נושא עיצוב מכוון של פוליקרבונט הדומה למכשירי סמסונג האחרונים האחרים, ל־Galaxy Note 3 Neo יש מלבן מטאלי פו וכיסוי אחורי עשוי עור פלסטי עם תפרי פו. בעובי של 8.6 מילימטרים (0.34 אינץ'), הוא מעט דק יותר מ־Galaxy Note II, והוא גם מעט קל יותר. המכשיר כולל גם 2GB RAM, 5.5 אינץ' 720p בתצוגת AMOLED Super, מצלמת 8 מגה פיקסל אחורי פונה מסוגלת לצלם וידאו ב־720 p ב60 פריימים לשנייה, 1080p ב30 פריימים לשנייה ורזולוצית 4K ב־30 פריימים לשנייה (רק 5 דקות, רק בדגם עם מודל Snapdragon 800 אחסון פנימי בלבד), 16 או 32 ג'יגה-בייט וסוללה של 3100 מיליאמפר / שעה.
בדומה למכשירים אחרים מסדרת Galaxy Note, גם ה־Galaxy Note 3 Neo נשלח עם עט סטיילוס S Pen שעודכן לשימוש בצורה סימטרית יותר. ה־Galaxy Note 3 Neo חזר לחיבור המקובל של USB 2.0, על מנת לחסוך בעלויות.
ה- Galaxy Note 3 Neo יוצר לראשונה בצבעים שחור, לבן וירוק. סמסונג מוכנה להציג תוכניות צבע נוספות לשווקים נבחרים.

תוכנה

ה- Galaxy Note 3 Neo מגיע עם אנדרואיד 4.3 "Jelly Bean" וממשק המשתמש והתוכנה הקנייניים של סמסונג. לתוכנה של ה־Note 3 Neo נוספו תכונות נוספות המכוונות לעט; הסרת הדפוס מהתא שלו (או לחיצה על כפתורו תוך כדי ריחוף מעל לתצוגה) מפעילה תפריט פאי "פיקוד אוויר" המספק קיצורי דרך לתכונות מונחות עט כמו תזכירי פעולה (פתקיות דביקות על המסך המשתמשות בזיהוי ממוחשב של כתב יד כדי לזהות את הכתוב ולספק פעולות רלוונטיות, כמו חיפוש כתובות במפות Google ומספרי טלפון לחיוג), כתיבת מסך (כלי ביאור), חלון עט (המאפשר למשתמשים לצייר חלונות קופצים כדי להפעיל אפליקציות מסוימות בפנים), כלי החיפוש S Finder ו־Scrapbook. הפונקציונליות המרובת חלונות הועברה גם עם תמיכה מורחבת באפליקציות, היכולת להריץ מספר אפליקציות ויכולת גרירה ושחרור של תוכן בין אפליקציות. המכשיר נשלח גם עם אפליקציית צובר חדשות הידועה בשם My Magazine, הנגישה באמצעות החלקה מתחתית המסך, וגרסה מעודכנת של S Note.

עדכוני תוכנה

כל הדגמים של Galaxy Note 3 Neo קיבלו את עדכון אנדרואיד 5.1.1 למעט הדגמים הבלגיים במרץ 2017.
מכשיר ה- Galaxy Note 3 Neo Duos (SM-N7502) מעולם לא קיבל עדכוני מערכת הפעלה, ועד היום הוא מריץ את אנדרואיד 4.3.

שחרור

המכשיר הוכרז רשמית ב־1 בפברואר 2014, ושוחרר החל ממרץ 2014.
אצטדיון א-סלאם

היסטוריה

האצטדיון נבנה בשנת 2009 על מנת לארח את משחקי גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 2009  שנערך באותה השנה במצרים ואירח את משחקי בית ב'.
ב-2019 במסגרת גביע אפריקה לאומות 2019 אירח את משחקי בית ד' ונבחר לארח משחק בשמינית הגמר, ברבע הגמר ואת המשחק על המקום השלישי.
אברהם בן-יעקב (חוקר)

אברהם בן-יעקב (30 בספטמבר 1914, י' בתשרי תרע"ה  – 2 בנובמבר 2005, ל' בתשרי תשס"ו) היה היסטוריון, סופר, מחנך וחוקר יהודי בבל באלף השנים האחרונות.

ספרי-מחקר

1. תולדות הרב עבדאללה סומך (הוצאת "מטמון", ירושלים תש"ט)
2. קהילת יהודי כורדיסתאן (הוצאת מכון בן צבי, ירושלים תשכ"א; מהדורה שנייה, הוצאת "קריית ספר", ירושלים תשמ"א)
3. יהודי בבל מסוף תקופת הגאונים עד ימינו (הוצאת מכון בן צבי, ירושלים תשכ"ה; מהדורה שנייה, "קריית הספר", ירושלים תשל"ט)
4. חוברת מילואים- לספר הנ"ל (הוצאת "קריית ספר", ירושלים תשל"ט)
5. שירה ופיוט של יהודי בבל בדורות האחרונים (הוצאת מכון בן צבי, ירושלים תש"ל)
6. קיצור תולדות יהודי בבל (הוצאת ראובן מס, ירושלים תשל"א)
7. קברים קדושים בבבל (הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים תשל"ד)
8. ירושלים בין החומות- לתולדות משפחת מיוחס (הוצאת ראובן מס, ירושלים תשל"ז)
9. הרב יהודה אלקלעי מבשר הציונות (הוצאת משרד החינוך והתרבות, ירושלים תשל"ט)
10. יהודי בבל בתקופות האחרונות (הוצאת "קריית ספר", ירושלים תש"ם)
11. יהודי בבל בארץ ישראל (הוצאת ראובן מס, ירושלים תש"ם)
12. השליח הנודד [הרב יוסף חיים שרים] (הוצאת נוריאל שרים, ירושלים תשמ"ב; חלק ב, ירושלים תשמ"ט)
13. הרב יוסף חיים מבגדאד (הוצאת מרכז מורשת יהדות בבל, אור יהודה תשמ"ד)
14. יהודי בבל בתפוצות (הוצאת ראובן מס, ירושלים תשמ"ה)
15. עברית וארמית בלשון יהודי בבל (הוצאת מכון בן צבי, ירושלים תשמ"ח)
16. פרקים בתולדות יהודי בבל על ענף אחד במשפחת ששון הבגדאדית (ירושלים תשמ"ט)
17. גלות וגאולה במשנת רבינו המהר"ל מפראג (הוצאת נזר דוד, ירושלים תשמ"ט)
18. אוצר הסגולות של יהודי בבל בדורות האחרונים (הוצאת "ישן נושן", ירושלים תשנ"א)
19. הרפואה העממית אצל יהודי בבל (הוצאת "יריד הספרים", ירושלים תשנ"ב)
20. מחזור השנה במנהגי יהודי בבל (הוצאת מכון בני יששכר, ירושלים תשנ"ג)
21. חיי האדם במנהגי יהודי בבל (הוצאת מכון בני יששכר, ירושלים תשנ"ג)
22. הווי ומנהגים בקרב יהודי בבל (הוצאת מכון בני יששכר, ירושלים תשנ"ג)
23. הרב ששון ב"ר מרדכי שנדוך (הוצאת מכון הכתב, ירושלים תשנ"ד)
24. אוצר השירים, החיבורים והדרשות של הרב יוסף חיים (הוצאת מכון הכתב, ירושלים תשנ"ד)
25. בית זבידה (הוצאת מכון בני יששכר, ירושלים תשנ"ד)
26. אוצר המשלים והפתגמים של יהודי בבל בדורות האחרונים, ב חלקים (הוצאת "יריד הספרים", ירושלים תשנ"ח)
27. אנציקלופדיה של חכמי יהודי בבל באלף השנים האחרונות (הוצאת "שיח ישראל", ירושלים תשס"ג)
הדוקטורט:
28. הגירת יהודי בבל להודו והשתקעותם בה (האוניברסיטה העברית בירושלים, ניסן תשמ"ז)

ספרי-לימוד וספרות יפה

29. מפי העם- ספר הבדיחה והחידוד (הוצאת א' רובינשטיין, ירושלים תשמ"ז)
30. תורת הקרבנות (הוצאת ראובן מס, שש מהדורות, ירושלים תרצ"ט-תשל"ו)
31. תורת התרומה והמעשר (הוצאת ראובן מס, שלוש מהדורות, ירושלים תש"ב-תשל"ב)
32. מאשפות ירים אביון- סיפור פולקלורי (הוצאת א' לוסטימאן, ירושלים תש"ו)
33. ילקוט מנהגים (הוצאת משרד החינוך והתרבות, שלוש מהדורות, ירושלים תשכ"ז-תשל"ז)
34. פרקי תפילה, ברכות ודינים לכיתה א' (הוצאת מנצור, ירושלים תשכ"ט)
35. האוצר - חמישים סיפורי עם ואגדות (הוצאת "יבנה", תל אביב תשכ"ט)
36. הרב יוסף חיים (הוצאת המחלקה לתרבות תורנית במשרד החינוך והתרבות, שתי מהדורות, ירושלים תשל"ב-תשל"ז)
37. חבר טוב- סיפור פולקלורי (הוצאת משרד החינוך והתרבות, המרכז לתוכניות לימודיות, ירושלים תשל"ט)
38. מרכזי תורה ורוח בבגדאד (הוצאת משרד החינוך והתרבות, תל אביב תשמ"ב)
39. חבלי עליה- סיפור (הוצאת מטמון, ירושלים תשמ"ז)
נחל עקרון

נחל עקרון הוא נחל באורך כ-12 ק"מ, הנמצא במישור החוף הדרומי. הנחל הוא נחל אכזב, אחרי גשמים משמעותיים באזור הנחל זורם, כמות המים השנתית בנחל מסתכמת בכ-5 מיליון קוב מים. בהמשכו הוא נשפך לנחל שורק, ומשם הוא ממשיך ונשפך לים.

גאוגרפיה

ראשיתו של הנחל ממזרח למושב פדיה ומשם הוא יורד מערבה בערוץ רדוד דרך "שמורת עינות גבתון" ו"מזכרת בתיה".
מעט מצפון לצומת תל נוף פונה הנחל לכיוון צפון מערב, ומכאן והלך הוא נקרא נחל גמליאל.
בנוסף, הנחל חוצה את היישובים "קריית עקרון" ו"תל עזרי".

מקור השם והיסטוריה

הנחל נקרא על שם עקרון הקדומה, שייתכן ששמה השתמר בכפר הערבי "עקיר".

שיקום הנחל

כיום היישוב "מזכרת בתיה" עושה מאמצים רבים לשמר ולשקם את הנחל.
קטע הנחל המשוקם הוא כ 2 ק"מ הזורם בתוך היישוב, בנוסף מתחיל פרויקט שכולל בניית פארק אקולוגי על שטח של כ 120 דונם.
הנחל הורחב ופותח על מנת שיזרום בצורה בריאה וטובה יותר ובנוסף על מנת למנוע שיטפונות.
הנחל הונגש לציבור, למטיילים ולמשפחות בזכות זה שנסללו שבילים לכל אורכו הכוללים פינות ישיבה, עצים ומסלעות. בנוסף, החלה תוכנית של חיבור הקהילה לנחל.
זוהי תוכנית שתשלב ילדי גן ובית ספר, מבוגרים וגמלאים בתהליך שיקום הנחל.
הקהילה תלמד איך להתניע את התהליך האקולוגי ואיך להפוך את הנחל לבית גידול לח שוקק חיים, איך ליצור עושר ביולוגי ויחד עם הקהילה נבצע את התהליך של הלימוד והביצוע בנחל ובפארק
האקולוגי.
רצח תומר חזן

רצח תומר חזן הייתה פרשת רצח על רקע לאומני של חייל צה"ל בן 20 מבת ים שגופתו התגלתה סמוך לכפר סינריא ב-20 בספטמבר 2013. הפרשה עוררה עניין תקשורתי עקב זהותו של הרוצח - פלסטיני תושב הכפר בית אמין, שעבד יחד עם חזן במסעדה בבת ים.
מחקירת המשטרה עלה כי ביום חמישי לאחר שכנועים חוזרים ונשנים מצידו של הפלסטיני נדאל עמאר נענה החייל תומר חזן והתלווה אליו אל שטח פתוח סמוך לכפר סניריא, שם הושלך חזן לתוך בור מים ועל פי ההערכות נהרג מעוצמת הנפילה. בערב יום שישי דווחו הוריו של החייל על היעלמותו, ומספר שעות לאחר מכן הגיעו לשב"כ דיווחים אודות אפשרות על אירוע חטיפת חייל. במשטרה ובשב"כ פתחו בחיפושים אחר החייל, ולפנות בוקר יום שבת עצרו כוחות הביטחון את נדאל עמאר ואת אחיו. בחקירתו סיפר עמאר כי תכנן לסחור בגופת החייל, בתמורה לשחרור אחיו, פעיל תנזים המרצה מאסר בכלא הישראלי. 
נגד הפלסטיני נדאל עמאר ושני אחיו נור ואסלאם אשר סייעו לו הוגשו כתבי אישום אל בית הדין הצבאי בשומרון בעוון חטיפה ורצח בכוונת תחילה.
נגד בעל מסעדת "צחי בשרים", צחי אנטבי, הוגש כתב אישום בעוון העסקת תושב זר שלא כדין, בין חודש מרץ לחודש ספטמבר 2013 ובעוון הלנת הרוצח בדירתו בבת ים. אנטבי הורשע ונגזרו עליו 6 חודשי עבודות שירות.
הפרשה עוררה בישראל הדים לאור העובדה שעמאר הועסק במסעדה ללא האישורים המתאימים. בעקבות הפרשה התקיימה בבת ים הפגנת זעם שקראה לבעלי עסקים לא להעסיק ערבים ולנקמת מוות. שר הכלכלה והמסחר נפתלי בנט הגיב בחריפות וטען כי הפרטנר הפלסטיני לא השתנה ויש להילחם בו בעוצמה. לעומתו יו"ר האופוזיציה דאז שלי יחימוביץ' קראה לראש הממשלה בנימין נתניהו שלא להיכנע לטרור ולהמשיך את המשא ומתן מול אבו מאזן והעם הפלסטיני.
מרקוס ליקיניוס קראסוס הצעיר

מרקוס ליקיניוס קראסוס הצעיר, שהיה ידוע גם בכינויים "החסכן" ו"העשיר", היה נכדו של קראסוס חבר הטריאומווירט הראשון, שנפל בחרן במסעו נגד הפרתים. הוא נולד בשנת 60 לפנה"ס והיה למצביא רומי. כמו רבים מן האצולה, החליף קראסוס מחנות מספר פעמים במהלך מלחמות האזרחים הרומיות, והצטרף למחנה אוקטוויאנוס (לפני קרב אקטיום). בשנת 30 כיהן קראסוס כקונסול לצידו של אוקטוויאנוס, אך הוא ידוע בעיקר בהצלחותיו הצבאיות שלא זיכו אותו בעיטורים שהיו נהוגים באותה עת.

פעילותו הצבאית

קראסוס הצעיר היה מצביא רומי אשר לחם בראשית מלחמות האזרחים הרומיות במחנות סקסטוס פומפיוס ומרקוס אנטוניוס (החל משנת 36 לפנה"ס). לאחר שחבר לאוקטוויאנוס ומונה לקונסול לצידו, יצא קראסוס בקיץ שנת 30 לפנה"ס, לפני סיום כהונתו כקונסול, נגד הבסטרנים, בני שבט גרמאני שישבו מעבר לגבולות הפרובינקיה מקדוניה ואיימו לפלוש לאימפריה. קראסוס יצא נגדם עם כוח צבאי, ובתחילה הניס אותם לאחור מבלי להילחם בהם כלל. הוא רדף אחריהם במנוסתם למואסיה והבסטרנים שלחו אליו שליחים במטרה לפייסו, וטענו כי טרם עשו לרומאים דבר-מה שיצדיק את רדיפתו. קראסוס עיכב את השליחים במחנהו בטענה שיתן להם את תשובתו ביום המחרת, ואירח אותם ביד נדיבה באוכל ובמשקאות. לאחר שהשתכרו למד מהם את תוכניתם. כך הצליח בעזרת תחבולות להפילם במלכודת ולערוך בהם טבח גדול ליד אחד מיובלי הדנובה. במהלך הקרב הרג קראסוס במו-ידיו את מלך הבסטרנים. הוא לא שב מיד לרומא ובשנת 29 המשיך קראסוס בפעולות דיכוי אויבי רומא במחוז מואסיה ובניהם גם התראקים שהתנכלו לו ברדיפתו אחר הבסטרנים.

אותות ועיטורים

לאחר ניצחונו, הסנאט העניק לקראסוס ואוקטוויאנוס את הכבוד הגדול של עריכת טריומף כבר בחורף שלסוף שנת 29 לפנה"ס. אוקטווינוס ויתר על השתתפות בטריומף, על אף שכבוד זה היה שיא הקריירה שאזרח רומי היה יכול לקוות לו. תהילת הטריומף נמשכה לאורך כל חייו של האזרח ואף יורשיו נהנו מפירותיה. ברומא תהילה צבאית הייתה ונשארה, לאורך כל ההיסטוריה, מרכיב חשוב ביותר של כוח פוליטי. עריכת תהלוכת הניצחון ברומא לא הייתה רק ציון והוקרה על השירותים הגדולים של המצביא המנצח, אלא הרבה מעבר לכך. במהלך התהלוכה המצביא היה מקושט וכמעט מחופש לאל. הוא שימש כנציג של האל מארס ואפילו כהתגלמותו.
עם זאת, לאחר ששב לרומא, לא הסתפק קראסוס בטריומף, אלא דרש גם כבוד נוסף של ספוליה אופימה המוענק למצביא רומי שהצליח תוך כדי קרב להרוג במו ידיו את מנהיג האויב. כבוד זה הוענק קודם לכן רק 3 פעמים בכל תולדות רומא. דרישתו של קראסוס, בנוסף לטריומף שכבר הוענק לו, קוממה את אוקטוויאנוס. הנימוק לפסילת התואר היה שהספוליה אופימה הוענקה רק למפקד העליון של הכח הצבאי ובמקרה המדובר היה אוגוסטוס המפקד, וקראסוס היה רק בחזקת שליח (legatus). תקרית זו הייתה אחד מביטויי השינוי שחל במעמדה של האריסטוקרטיה ברומא עם כינון הפרינקיפט. גם התואר "אימפרטור" שהיה נהוג לתת לאזרח רומי אשר כובד בטיורמף לא חל על קראסוס. ערכם של ניצחונותיו הוקטן ככל הנראה מפאת חששות של אוקטוויאנוס שהיוקרה שיקבל קראסוס תפגע במעמדו.

תארים ותפקידים נוספים

פרוקונסול של מקדוניה ואכאיה
יחסי בולגריה–מונטנגרו

היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות כוננו לראשונה בעת החדשה בשנת 1896, כאשר מונטנגרו הייתה ממלכה ולבולגריה הייתה מערכת שלטון עצמי מיוחדת כאשר היא בפועל הייתה חלק מהאימפריה העות'מאנית. בולגריה הכירה במונטנגרו בעידן המודרני ב-12 ביוני 2006. היחסים בין שתי המדינות בעידן המודרני כוננו ב-2 באוגוסט 2006.
ג'ון פול ג'ונס (מוזיקאי)

חיים מוקדמים

ג'ון פול ג'ונס נולד בלונדון, אנגליה. אביו היה פסנתרן ג'אז ואימו זמרת ורקדנית, לכן משיכתו למוזיקה הייתה מוקדמת ביותר והחל ללמוד לנגן על אורגן בגיל צעיר. בגיל 14 הוא לקח לידיו גיטרת בס והחל ללמוד אותה לבדו, אף שאביו רצה שילמד לנגן סקסופון. הוא עזב את בית הספר בגיל 17, לטובת קריירה כנגן שכיר, וניגן תפקידים קטנים עם אומנים שונים.

קריירה מוזיקלית מוקדמת

בשנת 1964 ג'ונס הקליט והוציא סינגל רוק אינסטרומנטלי משלו, אך הוא לא זכה להתייחסות רבה.
בשנת 1966 ניגן לראשונה עם דונובן, בהקלטות התקליט "Sunshine Superman". ג'ונס היה אמור לשמש נגן בס בלבד, אך בזמן ההקלטות הפך ביצע גם את רוב התזמורים. בתקליטו הבא של דונובן, "Mellow Yellow", ביצע כבר את כולם. ב-1968 הזמין ג'ונס את הגיטריסט ג'ימי פייג' להקלטות הלהיט הבא של דונובן, "Hurdy Gurdy Man". ב-1967 עשה ג'ונס את עיבוד כלי המיתר בשיר "She's a Rainbow" של הרולינג סטונז. בין היתר ניגן גם בהקלטות "מתבודדי הרמן" של המפיק מיקי מוסט (Mickie Most).

קריירה מוזיקלית מאוחרת

לאחר פירוק הלהקה, חזר ג'ונס לעבוד כנגן שכיר, אך כעת עבד עם מוזיקאים יותר פופולריים, לאחר שצבר פופולריות והערכה משל עצמו. בנוסף, עסק בפרויקטים צדדיים וגם כמפיק.
הוא ניגן בס בשיר של פול מקרטני "Ballroom Dancing", שהוקלט מחדש לפסקול הסרט "Give My Regards to Broad Street" משנת 1984.
אלבום הסולו הראשון שלו משנת 1985, היה למעשה פסקול לסרט בשם Scream For Help, אותו הלחין לבדו.
בשנת 1994, הוציא אלבום רוק אלטרנטיבי משותף יחד עם הזמרת דיאמנדה גאלאס.
בשנת 1999, הוציא את האלבום Zooma, אלבום אינסטרומנטלי לגמרי עם אלמנטים של הבי מטאל ובלוז.
ב-2001 הוציא את האלבום The Thunderthief, בו לראשונה שר ג'ונס בקטעים ספורים, בעקבות צאת האלבום יצא לסיבוב הופעות.

כלי נגינה

חוץ מגיטרת בס וקלידים (פסנתר, אורגן, וסינתיסייזר). ג'ון פול ג'ונס גם מנגן על קונטרבס, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, מנדולינה, צ'לו ועוד כלי מיתרים שונים. בהם הוא מנגן בחלק מהשירים של לד זפלין ובאלבומי הסולו שלו.
דימינואנדו

במוזיקה, דימינואנדו (Diminuendo) הוא סימן דינמיקה שהוראתו להחליש את עוצמת הנגינה בהדרגה.
היפוכו של הדימינואנדו הוא הקרשנדו.
יש שתי דרכים לסימון הדימינואנדו:
- על ידי כתיבת .dim.
- על ידי סימון "מזלג" רחב, ההולך ונהיה צר (סימן הדימינואנדו, בדומה לתווים עצמם, נקרא משמאל לימין).
כאשר כותבים .dim, ההוראה היא לכיוון הדינמי הכללי של המשפט המוזיקלי כולו. לעומת זאת, התייחסות ה"מזלג" היא לקטעים ספציפיים קצרים: אורך ה"מזלג" כאורך הקטע המוזיקלי שמתחתיו הוא מסומן ואליו בלבד הוא מתייחס.
לדימינואנדו אותה המשמעות כמו המונח "דקרשנדו" (Decrescendo).
צ'ימבורסו

מיקום

ההר הוא חלק מרכס האנדים שחוצה את אקוואדור מצפון לדרום. ההר נמצא 150 קילומטרים דרומית מערבית לבירה קיטו. בימים של ראות טובה ניתן לראותו מגואיאקיל ואף מקיטו. את ההר מקיפה שמורת טבע, המשמרת מערכת מערכת אקולוגית שמורה, שהיא בית גידול לויקוניות מצויות, למות ואלפקות.

קרחונים

ההר מכוסה קרחונים ואלו מספקים את המים עבור מחוז בוליבר ומחוז צ'ימבורסו. הקרחונים קטנים בעשורים האחרונים, ממספר סיבות: ההתחממות העולמית, הצטברות אפר געשי (מהתפרצות הרים אחרים) ותופעות אל ניניו.

פעילות געשית

ההר התפרץ מספר פעמים בתקופת ההולוקן, כאשר מעריכים כי התפרצותו האחרונה הייתה בשנת 550. כיום נחשב הצ'ימבורסו להר געש רדום.

גובה

ההר הוא ההר הגבוה ביותר באקוואדור. גובהו 6,268 מטרים מעל גובה פני הים. הצ'ימבורסו הוא ההר הגבוה ביותר ברכס האנדים שמצפון לפרו. אף על פי שהאוורסט הוא ההר הגבוה ביותר בעולם מבחינת גובהו, הצ'ימבורסו הוא ההר שמרחקו ממרכז כדור הארץ הוא הגדול ביותר. תופעה זו מתרחשת כיוון שכדור הארץ אינו כדור מושלם, אלא פחוס במקצת, ופני השטח הקרובים לקו המשווה, רחוקים יותר מהמרכז מאשר פני השטח הקרובים יותר לקטבים. ההר השני בגובהו לפי הגדרה זו הוא הר וסקראן, ההר הגבוה ביותר בפרו.

היסטוריה

מהמאה ה-16 עד המאה ה-19 נחשב ההר להר הגבוה ביותר בעולם, גורם שמשך אליו מטפסים רבים, במיוחד במאות ה-17 וה-18. אלכסנדר פון הומבולדט, במסעו בשנת 1802, טיפס עד לגובה 5,875 מטרים, לפי יומנו, לפני שנאלצו הוא וצוותו לחזור, כיוון שסבלו ממחלת גבהים. זה היה ניסיון ההעפלה האירופאי המתועד הראשון לגבי ההר. פסגת הצ'ימבורסו נכבשה לראשונה בשנת 1880, על ידי הבריטי אדוארד וימפר. כיוון שהוטלו ספקות רבים האם אכן הגיע לפסגה, טיפס וימפר שנית לפסגה בהמשך אותה שנה, אך מנתיב שונה.
בשנת 1976 נעלמה טיסה מסחרית שטסה בנתיב העובר בסביבת ההר. בשנת 2002, 26 שנים מאוחר יותר, נמצא המטוס ובו 59 גופות הצוות והנוסעים, על ידי מטפסים מאקוואדור שהשתמשו בשביל מזרחי, שלא נעשה בו שימוש.

טיפוס

כהר הגבוה ביותר באקוואדור, ההר מושך אליו מטפסים רבים, וניתן לטפס עליו מרבית השנה, כשהחודשים הטובים הם דצמבר - ינואר ויולי - אוגוסט. הנתיב הקל ביותר הוא הנתיב המערבי.
יחיא הלוי

הרב מארי יחיא (זכריה) הלוי נקרא גם מהר"י הלוי (ה'שע"א 1611 - ה'תנ"ו 1696) היה דיין בבית הדין בצנעא ותלמיד חכם בולט בתקופתו בתימן.
יחיא נולד לרבי אברהם בשנת ה'שע"א (1611) לערך, בצנעא העליונה אשר ברובע היהודי בשכונה הישנה, הנקראת "אלסאיילֵה" שעל יד הרובע המוסלמי.
הרב גלה עם בני עירו למקום הנקרא מוזע. מיד לאחר שוב הגולים מגלות מוזע בשנת ה'ת"מ (1680), הוא הקים את בית הכנסת הראשון בבקעת היהודים ("ביר אלעזאב") בצנעא, בית כנסת מהר"י הלוי, שנקראה בית אלשיך מזמן נינו הרב אברהם בן שלום אלשיך. אל בית הכנסת העביר ספרים ושרידים אחרים ששרדו את הגלות.
ד"ר משה גברא משער שמונה לדיין לאחר הגלות, או לכל המוקדם לאחר ה'ת"ל (1670). שימש דיין שני בבית דינו של מארי שלמה מנזלי, עם מארי זכריה בן יוסף הכהן, שהיה הראב"ד לאחר פטירתו של מנזלי.
היה ממנהיגי הקהילה היהודית בצנעא לאחר הגלות, תקופה שבה היה צורך בהתקנתם מחדש של כל מוסדות הקהילה, ובתקנות שיסדרו את המצב הדתי הקשה שבו היו נתונים יהודי תימן. לצד חכמים אחרים בקהילה שלח לקהילות תימן תקנות שתוקנו לאחר הגלות, למשל לתקוע בשופר מאה קולות, כולל שלושים בתפילת העמידה.
הרב יעקב ספיר כותב בספרו "מסע תימן" עליו: "כבר ספרתי מהמשפחה הנכבדה "בית הלוי אל-שֵיך'" אשר בק"ק [=קהילה קדושה] צנעא בירת תימן, ולפני מאתים שנה חי שמה מארי יחיא הלוי אל-שיך' ראש המשפחה הזאת, נשיא וראש גולה, אדם גדול בתורה ביראה בחכמה ובעושר והוא החזיר גלות צנעא מן התִּהָאמָה אשר הגלו שמה".
הקים שלשלת של משפחת תלמידי חכמים ומנהיגים ליהדות תימן, משפחת אלשיך, שנקראה על שם תפקידו של נינו, מארי אברהם אלשיך בקהילה, נגיד ("שיך").
אסקיאל גאראי

נבחרת ארגנטינה

מדליה אולימפית: 2007/2008
אדרעי

אֶדְרֶעִי הוא יישוב מקראי שנכבש על ידי בני ישראל מידי עוג מלך הבשן, ומאוחר יותר נכלל בנחלת חצי שבט מנשה שהתיישב בעבר הירדן המזרחי.

היסטוריה

אדרעי הייתה העיר הראשית של תת-מחוז ארגוב הישראלי שהוא חלק ממחוז הבשן, והייתה לפי המסורת עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון (דברים ג', כפתור ופרח פרק ח'). העיר מוזכרת ברשימת ערי כנען המופיעה בפפירוס אנאסטאזי א. בזמן בית שני הייתה אדרעי מעיירות הספר המזרחי של ארץ ישראל שנכבשו על ידי ינאי המלך. היישוב היהודי באדרעי התקיים מאות שנים, ובתלמוד מובאת הלכה בשם האמורא רבי תנחומא אדרעיה.
שבט בני קינוקע היהודי שגורשו על ידי המוסלמים מיתריב (היא העיר מדינה שבערב) התיישבו באדרעי. בדרעא נמצא משקוף מהמאה ה-8 עם כתובת עברית ומנורה. באדרעי הייתה גם מסורת כי נראתה שם האבן הגדולה שרצה עוג מלך הבשן לזרוק על משה (מסכת ברכות, פרק הרואה) ושכל הרואה אותה חייב לברך "שעשה לי נס במקום הזה".
רבי אשתורי הפרחי, שביקר במקום במאה ה-14 מצא בו קהילה יהודית. הוא כתב כי באדרעי נמצאים קברותיהם של אלדד ומידד.

מיקום

שרידי העיר המקראית חבויים בתל שבתוך העיר הסורית דרעא של ימינו, ונמצאו בה חרסים מתקופת הברזל. בסביבה מצויות מערות גדולות. יש הסוברים כי אדרעי המקראית היא העיר אזרע בסמוך לדרעא.
גלנדורה (ניו ג'רזי)

אוכלוסייה

בשנת 2010 היו בגלנדורה 4,750 תושבים.
סמל סקסוניה

סמל סקסוניה (בגרמנית: Landeswappen Sachsens) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית סקסוניה. הסמל נקבע בחוק המדינה ב-25 באוקטובר 1991.

תיאור

הסמל מורכב ממגן בעל עשרה פסים אופקיים בצבעי זהב ושחור לסירוגין. עליהם מוטען כתר ירוק שפרוש מהפינה השמאלית העליונה לפינה הימנית התחתונה (מנקודת מבטו של הצופה).

היסטוריה

מקורו של הסמל בדוכסות סקסוניה-ויטנברג שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה והוא דומה לסמל שהיה ב-1422. מקורם של הפסים בסמלו של בית אסקניה שהיו רוזני העיר בלנסטד (Ballenstedt). בית אסקניה החזיק בכס דוכסות סקסוניה-ויטנברג ובתואר הנסיך הבוחר עד 1422, אז הוחלף על ידי פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה לבית וטין, רוזן מייסן.
סמל בית אסקניה מופיע בשלטי אצולה של נסיכים רבים כדוגמת: נסיך ויילס, הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן וויקטוריה, הנסיכה המלכותית.
פרסי ויליאמס

ביוגרפיה

ויליאמס נולד בונקובר שבקולומביה הבריטית.

אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה ויליאמס בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.8 שניות, לפני ג'ק לונדון מבריטניה (10.9 שניות) וגאורג למרס מגרמניה (10.9 שניות) בשלב רבע הגמר ובשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אולימפי חדש של 10.6 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.8 שניות, לפני וולטר רנג'לי מבריטניה (21.9 שניות) והלמוט קורניג מגרמניה (21.9 שניות). נוסף לכך הוא השתתף בריצת שליחים 4x100 מטר חופשי אך נבחרתו נפסלה בשלב הגמר.

שיאן עולם

בתחרות שנערכה בטורונטו ב-9 באוגוסט בשנת 1930 קבע ויליאמס בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 10.3 שניות. שבוע לאחר מכן, במשחקי האימפריה הבריטית הראשונים שנערכו בהמילטון, אונטריו, קנדה הוא זכה במדליית זהב בריצת 100 יארד בתוצאה של 9.9 שניות.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) סיים ויליאמס במקום שמיני בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.8 שניות ולא הצליח להגן על תוארו. נוסף לכך הוא סיים במקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 41.3 שניות, ארצות הברית ניצחה בשיא עולם חדש של 40.0 שניות.
לאחר המשחקים האולימפיים הוא פרש מספורט תחרותי ועבד בתור סוכן ביטוח.
ויליאמס חי עם אמו עד למותה בשנת 1977. לאחר מכן חי לבד וסבל מכאב כתוצאה מדלקת מפרקים בה לקה. הוא התאבד בשנת 1982.
יקבי רקנאטי

רקע והיסטוריה

יקבי רקנאטי הוקמו בשנת 2000 בידי לני רקנאטי, ביחד עם יובל גורלי, ושני האחים ד"ר שלומי בן-ארי וד"ר משה בן-ארי, בני משפחת כורמים בהשקעה של 16 מיליון דולר. 
בשנת 2001 נכנס כשותף אורי שקד, מחברת 'האחים שקד'. מספר שנים לאחר הקמת היקב פרש יובל גורלי משותפות ביקב. 
יינן היקב מראשיתו היה לואיס פסקו, בעל תואר שני בייננות מאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, שעזב את היקב בשנת 2007 ושב לקליפורניה. 
בשנת 2008 התמנה גיל שצברג, גם הוא בוגר אוניברסיטת דייוויס, לשעבר יינן יקב אמפורה, ליינן הראשי של רקנאטי. לצידו ניצב עידו לוינסון, בוגר אוניברסיטת מילאנו, איטליה.
יועץ הכרמים הוא ד"ר פיני סריג.

על הכרמים

ליקב כרמים באזורי הגידול האיכותיים ביותר בארץ, והוא מגדל זנים ים תיכוניים ייחודיים: פטיט סירה, מרסלאן וקריניאן, זנים מקומיים (מראווי) במקביל לגידול זנים בינלאומיים קלאסיים, כגון: קברנה סוביניון, סוביניון בלאן, שרדונה וזנים אחרים. 
הענבים המגיעים ליקב באים בעיקר מאזור מנרה וכרם בן-זמרה שבגליל העליון אך ליקב גם כרמים בעמק האלה והגליל התחתון.  
היקב מייצר יינות בסדרת האיכות "רקנאטי ספיישל רזרב", שתי סדרות זניות: "רקנאטי" ו"רזרב" הוסדרה עממית: "יסמין" (על-שם בתו של רקנאטי).
קלמנס השלישי

ביוגרפיה

סקולארי נולד בשנת 1130 למשפחה רומאית, האפיפיור אלכסנדר השלישי מינה אותו לראש בזיליקת סנטה מריה מג'ורה, הקרדינל-דיקון של סרג'י באקו, ולבסוף לקרדינל בישוף של פלסטרינה בדצמבר 1180. הוא מופיע כחתום על הבולות האפיפיוריות שהונפקו בין ה-15 באוקטובר 1179 ו-11 בדצמבר 1187.
זמן קצר לאחר מינויו כאפיפיור לאחר הבחירות בדצמבר 1187, קלמנס הצליח לפתור את הסכסוך אשר היה קיים במשך חצי מאה בין האפיפיורים ובין האזרחים של רומא, עם הסכם שבו האזרחים היו רשאים לבחור את שופטי השלום, ואילו המינוי של מושל העיר נותר בידי האפיפיור. ב-31 במאי 1188, הוא חתם על ברית עם הרומאים, אשר הסירה קשיים ממושכים, ובכך החזיר את האפיפיורות לרומא.
קלמנס ירש גם מועצת חשמנים מדודלדת, בהיקף של לא יותר מעשרים חשמנים. הוא ארגן שלוש סדרות של מינויים (מרץ 1188, מאי 1189 ואוקטובר 1190) שהביא למינויים של מעל שלושים קרדינלים חדשים.
הוא דחף את הנרי השני, מלך אנגליה, ואת פיליפ השני, מלך צרפת לצאת למסע הצלב השלישי. באפריל 1189, קלמנס עשה שלום עם הקיסר פרידריך ברברוסה.
הוא יישב את המחלוקת עם המלך ויליאם הראשון, מלך סקוטלנד לגבי הבחירה של הארכיבישוף של סנט אנדרוס, וב-13 במרץ 1188 הסיר את הכנסייה הסקוטית מתחום השיפוט של הארכיבישוף מיורק, ובכך הפך אותה לעצמאית כלפי רומא.
אף על פי שהסכים להכתיר את היינריך השישי לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, קלמנס הכעיס אותו על ידי הענקת סיציליה לטנקרד, מלך סיציליה, בנו של רוג'ר השלישי, דוכס אפוליה. המשבר היה חריף, והיה בעיצומו כאשר האפיפיור מת ב-20 במרץ 1191.