google/wiki40b huggingface dataset:
מרק ביברשטיין

מרק ביברשטיין (בפולנית: Marek Bieberstein;‏  ? - 14 במאי 1944) ראש היודנראט הראשון בקרקוב.
עוד בטרם מלחמת העולם השנייה היה מורה ואיש ציבור בולט בקהילה היהודית בעיר קרקוב. 
יומיים לאחר כיבוש העיר, ב-8 בספטמבר 1939, התפרצו לביתו אנשי אס אס ובידם כתב מינוי לראשות היודנראט. הוא הצטווה למנות תוך יומיים 12 חברי יודנראט ולהציגם לאישור משטרת הביטחון הגרמנית. 
במסגרת תפקידו כפוי הטובה, ביברשטיין עשה רבות כדי להקל על היהודים. עזר לנזקקים והתערב בשחרור בני הקהילה שנתפסו על ידי הגרמנים. ביברשטיין סולק מתפקידו במאי 1940, עם פקודת הגירוש הראשונה של הנס פרנק והוחזק בכלא בטרנוב עד סוף יולי 1942. הוא נכלא לאחר שהואשם בעבירה של קבלת שוחד. הסיבה האמיתית למאסרו הייתה אי עמידה במכסת היהודים שאותם נדרש לגרש מקרקוב, לרוב לכפרים ועיירות מהסביבה. בעוד הנאצים אישרו רק ל-15,000 יהודים להישאר בגטו, ביברשטיין אישר ל-21,000 יהודים להישאר. 
עם שחרורו מהכלא חזר לגטו במצב בריאותי ירוד ולאחר מספר שבועות הועבר עם משפחתו למחנה פלאשוב שם נרצח על ידי הנאצים. 
אחיו היה ד"ר אלכסנדר ביברשטיין, מנהל בית החולים בגטו קרקוב.
אלון פנקס

אלון פנקס (נולד ב-6 באוגוסט 1961) הוא דיפלומט ויועץ פוליטי ישראלי. שירת כקונסול הכללי של ישראל בניו יורק בשנים 2004–2000.

ביוגרפיה

פנקס נולד בתל אביב וגדל ברחובות. את שירותו הצבאי עשה בחיל השריון. הוא סיים תואר ראשון במדע המדינה בהצטיינות יתרה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן השלים תואר שני בממשל ופוליטיקה באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון.
הוא כיהן כראש מטה שר החוץ במהלך כהונתם של שלמה בן עמי ודוד לוי כשרי חוץ. לאחר מכן היה יועץ מדיניות חוץ לאהוד ברק ויועץ פוליטי לשמעון פרס. ב-2006 התמודד בפריימריז של מפלגת העבודה, אך לא נבחר למקום ריאלי לכנסת.
פנקס הוא בין הכותבים הבולטים למגזין הגברים "בלייזר", וכן בעל טור בנושא ארצות הברית באתר ynet. משמש כפרשן חדשות חוץ לערוץ "פוקס ניוז" האמריקאי ולעיתים מופיע בערוצי החדשות המרכזיים ובתחנות הרדיו בישראל כפרשן בדיונים בנושא ארצות הברית.
בנובמבר 2009 אושרה מועמדותו לתפקיד שגריר ישראל באו"ם, אך לבסוף המינוי לא יצא אל הפועל בשל מחלוקת בעניין בין ראש הממשלה בנימין נתניהו לשר החוץ אביגדור ליברמן.
פנקס נשוי לרויטל, ואב לשני ילדים.
שפריץ

יין שפריץ

במזרח אירופה (בעיקר ברומניה, מולדובה והונגריה) קיימת גרסה שונה של המשקה, אשר מורכבת מיין מקומי או גרמני. יינות אלו מכילים לעיתים מעט פחמן דו-חמצני, אשר גורם ליין לתסוס. דבר זה נקרא בפי יוצאי מזרח אירופה "שפריץ"- על שם יין הנתזים הנוצר כתוצאה מכך. (בגרמנית: שפריץ - נתז).
כשהוא מופיע בצורתו הטבעית, הפחמן מעיד על כך שהבקבוק לא נחשף לחמצן ולא נפגם. ניתן ליצור שפריץ גם על ידי הוספה מלאכותית של פחמן דו-חמצני בזמן הביקבוק.
בישראל של שנות ה-60 נהגו יוצאי מזרח אירופה להכין את המשקה מיין לבן מסוג כרמל הוק (יקבי כרמל מזרחי) המעורבב עם מי סודה מסיפון או מסיפולוקס.
אסון פתע רב-נפגעים

התרעה

המערכת למתן התרעה קצרת מועד על רעידת אדמה מנצלת את פרק הזמן בין שני סוגים של גלים ססמיים, גל ה-P, המהיר יותר שאינו גורם להרס הנקלט על ידי חיישני המערכת ומפעיל, בין שאר יכולותיו, כריזה קולית, המקדימה, בתלוי במרחק ממוקד הרעש ובעוצמתו, בכמה עשרות שניות בודדות את גל ה-S ההרסני, ובכך מגדיל את סיכויי השרידות באפשרו, בכפוף לאתר בו הוא מותקן, ותרגול, הימלטות לשטח פתוח, כניסה למרחב מוגן וכיוצא בזה. החל בספטמבר 2017 נפרסת לאורכו של העתק ים המלח (הערבה, בקעת ים המלח ובקעת הירדן) מערכת ההתרעה הארצית "תרועה" למתן התרעה קצרת מועד לרעידת אדמה בישראל. במקביל לפיתוח המערכת הארצית, התקין משרד החינוך 2900 מערכות התרעה מקומיות בבתי ספר שגם הן אמורות לזהות גלים לא הרסניים של רעידות אדמה. כמו כן הוחלט שבכל מוסד חינוכי חדש תותקן מראש מערכת כזאת. הכוונה היא להתקין מערכות מקומיות בכל 1,600 בתי הספר שהוקמו לפני 1980, השנה שבה נכנס לתוקף התקן הישראלי לבנייה עמידה בפני רעידות אדמה, ובבוא היום לאחר כיול המערכת הארצית לחבר אליה את המערכות המקומיות.

ביקורת

המישור העקרוני עליו נסמכת הביקורת הנשמעת כנגד התנהלותן של ממשלות ישראל בנושא המוכנות הלאומית לאפר"ן הוא שהממשלות מחשבות את ההסתברות לקרות אירוע אפר"ני אל מול ההשקעה הכלכלית הדרושה להתכוננות סבירה (עשרות מיליארדים) בעוד מומחי האפר"ן טוענים שהשיקול המרכזי לאורו על הרשויות להתכונן היא הוודאות המוחלטת שאפר"ן בוא יבוא ואת ההשקעה הכלכלית של התכוננות יש להשוות להשקעה הכלכלית שתידרש לשיקום מדינה שלא התכוננה לאפר"ן כראוי (מאות מיליארדים), כאשר את עשרות אלפי ההרוגים לא יהיה ניתן להשיב ושורות שכבת גיל דור העתיד לא יתמלאו אלא לאחר שניים או שלושה דורות.
עמרי קרונלנד

ביוגרפיה

קרונלנד נולד בישראל לאם מורה ואב כלכלן. הוא גדל ברמת גן ולמד בתיכון בליך. החל את דרכו העיתונאית בנעוריו כאשר הגיש את מהדורת החדשות "שקוף" בטלוויזיה החינוכית לצדו של גיל קופטש.
קרונלנד שירת בחטיבת דובר צה"ל בשנים 2010–2014 ומילא מספר תפקידים כחייל וקצין, בהם סגן ראש מדור עיתונות משודרת וראש מדור הכשרות תקשורתיות, תפקיד שבמסגרתו היה אמון על בניית ההכשרות התקשורתיות למפקדי צה"ל הבכירים.
לאחר סיום שירותו הצבאי שימש כדובר בהתנדבות של מיזם "עולמים" - מיזם הנצחה וירטואלי בעבור משפחות חללים שידם אינה משגת.
בשנת 2014 הצטרף קרונלנד לחברת החדשות של ערוץ 2 כתחקירן בתוכנית אולפן שישי.
בין כתבותיו הבולטות נמנות כתבתו על אודות כוח צביקה במלחמת יום הכיפורים; ריאיון עם עמוס לוינברג, "הקב"ר המזמר"; ראיון עם מרגל האטום מרדכי ואנונו; וחשיפת האפליה נגד הומוסקסואלים בקבורה על ידי חברה קדישא. ריאיון של קרונלנד עם נעמה בוכריס בעת שהאשמות בעבירות מין היו תלויות כנגד בן זוגה אופק בוכריס, הפך מושא לביקורת ציבורית בגלל אופיו האוהד ואי השמעת קולן של המתלוננות.
במאי 2017 שודרה כתבתו של קרונלנד על מסיבות רווקים של ישראלים בעיר בוקרשט, בירת רומניה. הכתבה ספגה ביקורות נוקבות על כך שהציגה ניצול מיני של נשים במבט לא ביקורתי. בנוסף התגלה כי קרונלנד ביים את האירועים המוצגים בכתבה. בעקבות חשיפת המקרה, הושעה קרונלנד מתפקידו לשלושה חודשים.
באוקטובר 2017 יצא לאור בהוצאת גוונים ספרו הראשון של קרונלנד, "המקום שבו השמש מתחיל".
קרונלנד לומד בתוכנית המצטיינים של בית הספר רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה.
אורגנט בערב

פורמט ומבנה

התוכנית משודרת מדי ערב מיום שני ועד יום ששי (מאז אפריל 2012) בשעה 23:30 שעון מוסקבה (בעבר שודרה מ-22:30 או 23:45 שעון מקומי). התוכנית נפתחת במעין מופע הקדמה המהווה טיזר לתוכנית עצמה ולעיתים מופיעים בה אורחי התוכנית.
את הליווי המוזיקלי בתוכנית מבצעת להקת "פירות" (Фрукты)‏. המוזיקה המושמעת בפתיח אינה מוקלטת והלהקה מבצעת אותו בכל פעם מחדש בפני קהל התוכנית, בחלק גדול מהפעמים, מבצעים אורחי התוכנית שירים בסיום התוכנית. מה-17 בספטמבר 2012 ועד 28 ביוני 2013 לצד אורגנט הופיע גם הקומיקאי אלכסנדר גודקוב, מה-2 בספטמבר ועד ה-15 בנובמבר 2013 הופיע אלכסנדר אולייניקוב, והחל מ-25 בנובמבר 2013 מופיע הסטנדאפיסט דמיטרי חרוסטליוב. בזמן שידור פתיח התוכנית, מכריז אלכסנדר גודקוב, קריין התוכנית, על אורחי התוכנית.
בתוכנית מתארחים כוכבי קולנוע ומוזיקה, אנשי ספורט ואישי בידור שונים, פעמים רבות מתארחים בתוכנית גם כוכבי קולנוע זרים שמגיעים לביקור במוסקבה.
קוקו (גורילה)

חיות המחמד של קוקו

קוקו הייתה אחת מבעלי החיים היחידים בעולם הידועים כמי שמגדלים חיית מחמד. לכבוד חג המולד 1983, קוקו ביקשה ממטפליה מתנה חתול. כאשר נקנה לה בובת חתול, קוקו סירבה לשחק עמה והמשיכה לבקש חתול. ליום הולדתה ב-1984 קיבלה קוקו גור חתולים זכר מסוג מנקס, שנקרא אול בול ("All Ball"). קוקו טיפלה בגור בחמלה, כאילו היה צאצאה. כמה חודשים לאחר מכן, גור החתולים ברח ונדרס על ידי רכב. על פי דיווחי פטרסון, קוקו התאבלה על מותו של הגור. מאוחר יותר גידלה קוקו שני גורי חתולים נוספים, אף הם מזן מנקס.
פודלסיה

מקור השם

הוויוודה פודלסיה נושאת את שמו של האזור ההיסטורי עליו היא יושבת, אזור פודלסיה. הדעה הרווחת באשר למקור השם היא שבשפה הפולנית מכונה האזור Podlasie, צירוף של שתי מילים: pod, שמשמעה "מתחת", ו-les, שמשמעה "יער". בתרגום חופשי אפשר לתרגם את שם האזור לעברית כ"אזור הנשלט על ידי היער". מכל מקום, שמו של האזור מעיד על כך שבעבר ליערות הייתה אחיזה נרחבת בפודלסיה.

גאוגרפיה

למרות המישוריות היחסית של פודלסיה, האזור הררי במעט בהשוואה לשפלת מזוביה שממערב לו. פודלסיה כוללת בעיקר גבעות כאשר הגובה הממוצע של הוויוודה הוא כ-220 מטרים מעל גובה פני הים. בעוד בעבר היה האזור מיוער במיוחד, כיום יערות מכסים בעיקר את הקצה המזרחי שלו, סביב אזורי הגבול עם בלארוס. שאר השטח כולל בדרך כלל שדות חקלאיים רחבי ידיים. בקצה המזרחי של פודלסיה נמצא המקור של נהר הנרב. הנהר מרכז את מימי האזור, והוא מוזן ביובלים רבים. במרכז הוויוודה הוא יוצר עמק רחב ומתון אשר נמשך לאורכו של הנהר. הנרב זורם לכיוון מזרח, ובשטחי מזוביה הוא מלכד על עם נהר הבוג המערבי ולבסוף נשפך על נהר הויסלה.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בביאליסטוק, בירת הוויווידה, היא 7.3 מעלות צלזיוס. החודש הקר ביותר הוא ינואר (עם טמפרטורה ממוצעת של -3.1 מעלות צלזיוס), והחודש החם ביותר הוא יולי (עם טמפרטורה ממוצעת של 18.0 מעלות צלזיוס). הגשמים יורדים בעיקר בקיץ, כאשר כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 576.6 מ"מ.
בפודלסיה המערבית יש ארבעה פארקים לאומיים (Park Narodowy), שבעה פארקי נוף (Park krajobrazowe) ו-93 שמורות טבע (Rezerwat przyrody).
מינרט

מִינָרֵט (מערבית: مَنَارَة, תעתיק: מַנָארַה, תרגום: מגדלור) הוא סוג של צריח וחלק אדריכלי בולט של מסגד מוסלמי. מינרט הוא מבנה גבוה עם חרוט מחודד, שבקצהו כתר בצורת בצל או בצורות מעוטרות אחרות. המינרט עומד לבדו או שהוא גבוה מכל מבנה סביבו. בניית המינרטים החלה בתקופה העבסית משנת 750 לערך. בתחילה, המינרט היה בדגם לולייני וגרם מדרגות חיצוני איפשר עליה לראשו, כאשר המינרט עצמו אטום מבפנים.
תפקידו העיקרי של המינרט הוא לספק עמדה גבוהה ממנה יכול המואזין לשיר את האד'אן, הקורא למאמינים לבוא לתפילה. לכן נקרא הצריח בערבית גם מִאְדַ'נַה (مِئْذَنَة).

מינרטים שוברי שיאים

המסגד בעל המינרטים הרבים ביותר הוא גם המסגד הגדול בעולם: מסגד הנביא, שנמצא בעיר מדינה שבערב הסעודית, ומתהדר בעשרה מינרטים.
המינרט הגבוה בעולם מתנשא לגובה של 210 מטרים והוא נמצא במסגד השני בגודלו בעולם, מסגד חסן השני, שבעיר קזבלנקה שבמרוקו.

איסור על בניית מינרטים

בשנת 2006 התפתח בשווייץ דיון ציבורי ער לגבי בניית מינרטים בשטחה. מפלגת העם השווייצרית השמרנית השיקה קמפיין תקשורתי רחב היקף שקרא לאסור בניית מינרטים, בטענה כי אלה מסמלים את שלטון האסלאם וכן כי קיים קשר ישיר בין בנייתם לבין דיכוי נשים, נישואים כפויים, חוסר סובלנות דתית והתאסלמותה של אירופה.
ב-29 בנובמבר 2009 נערך משאל עם שיזמה המפלגה, ולאור תוצאותיו נוסף לחוקה השווייצרית סעיף האוסר על בנייתם של צריחי מסגדים. ההחלטה עוררה ביקורת ציבורית וטענות כי שווייץ מפרה זכויות אדם, ואכן ארגונים מוסלמים שווייצרים הגישו ערעור על ההחלטה לבית המשפט האירופי לזכויות אדם בשטרסבורג. כיום נמצאים בשווייץ ארבעה מינרטים בלבד.
מיתולוגיה גאורגית

סיפור גיזת הזהב

סיפור גיזת הזהב המהווה חלק מהמיתולוגיה היוונית מתרחש בתקופה בה היו שתי ממלכות גאורגיות: קולכיס וממלכת איבריה, כיום כרתלי. יאסון הפליג לקולכיס על סיפון הספינה ארגו כדי להביא את גיזת הזהב, שהוצבה בחורשה תחת השגחתו של נחש ענק. מלך קולכיס לא שש להיפרד מהגיזה, והטיל על יאסון ואנשיו משימות קשות בהן עמדו בהצלחה בזכות אהבת מדיאה, בת המלך, ליאסון. אף על פי שאהבה זו הובילה בעיקר לאסונות, שכן בגללה היא בגדה באביה, רצחה את אחיה וכשיאסון עזבה אף הרגה את כלתו ואת בניה שלה, מדיאה היא דמות פופולרית מאוד בגאורגיה ובחורות רבות נושאות את שמה. הפילוסוף היווני סטרבו הסביר שבאזור אכן יש גיזת זהב, ומקורה בשיטה עתיקה לסינון עפרות הזהב מן הנחלים, שנעשתה בעזרת צמר כבשים (גיזה) ושיצרה גיזות מוזהבות.

כלבים

מספר ישויות אלוהיות גאורגיות החזיקו בכלבים. כך, במיוחד, הלוחם האטי (h'ati) בצפון הקווקז, שהיה בעליו של "כלב צייד" - "מצבר" (mts'ever), שהתלווה אליו במסעותיו. לתיאור הכלבים נלווה תיאור טפרים מדממים ושרשרות זהב בהן הם קשורים. הכלבים נזכרו גם ברשומותיו של סטרבו, וכן בשירו של המשורר ולריוס פלאקוס, בו הוא מתאר קבוצות כלבים קווקזיים שחורים הנלחמים לצד הלוחמים מהים הכספי וזוכים לחלקם בכבוד של המנצחים.

סיפור המיתולוגיה בחבסורתי

האלים הגיעו לאדמת החבסורים, שנשלטה על ידי דויס, יצור מרושע שהשתמש בהם כבעבדים.
עד שיום אחד פנו הם לאל הבכיר מוריג, וזה, שלח לארץ את בניו, האלים הלוחמים, קופלה וקביריה.
(קביריה בגאורגית מציין את יום ראשון הקשור לשמש, בדומה לאנגלית, sunday.
זוהי דוגמה לדמיון לנצרות, הגם שמדובר במיתוס עתיק יותר.)
נערך קרב גדול בו הובס הדוויס, והאדמה הפכה לקדושה.
לחבסורים היו כמה אלים שלעיתים הופיעו על פני האדמה.
אלים אלה יכולים לעבור בחופשיות בין הגיהנום, הארץ והעולם שמעל לארץ.
גודאני (gudani) הוא אחד מהם. עם בוא הנוצרים הוא נקשר לסט. ג'ורג'.
כנסיית החבסורים היא המקום בו בני האל מופיעים על פני הארץ.
הם בונים 'חטיס' - אזור קטן ומכוסה בו הם מניחים חפצים כפעמון, כפית, וכדומה. כך למשל כשהאל מגיע הוא יכול לצלצל בפעמון.
החבסורים האמינו כי לחפצים אלה יש השפעה כלשהי, הם למשל יכלו להפוך אותם לדווים וכן הלאה.
אליזבת הרטמן

ביוגרפיה

הארטמן נולדה ביאנגאסטאון, אוהיו, שם עסקה בתיאטרון תחת הכינוי "ביף".
בגיל 21 עברה להתגורר בניו יורק כדי לקדם את קריירת המשחק שלה והחלה את דרכה בברודוויי.

קריירת משחק

בשנת 1964 קיבלה הארטמן הצעה לשחק בסרטו של הבמאי האנגלי המוערך גיא גרין "טלאי כחול" לצידם של סידני פואטייה ושלי וינטרס.
הופעה זו בתפקיד הצעירה העיוורת סלינה דארסי הייתה להופעת הבכורה של הארטמן בהוליווד.
הארטמן, בת 22 באותה שנה, הייתה לשחקנית הצעירה ביותר עד אז שנה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. בטקס גלובוס הזהב קיבלה את פרס פריצת השנה והועמד לפרס השחקנית הטובה ביותר.
בשנת 1966 שיחקה הארטמן בסרטו החמישי של פרנסיס פורד קופולה כבמאי "אתה ילד גדול עכשיו" בתור רקדנית הגו גו ברברה דארלינג. הארטמן הועמדה על הופעתה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי בפעם השנייה ברציפות.
בנוסף השתתפה בסרטו של סידני לומט "הקבוצה" ובסרטו של ג'ון פרנקהיימר "המתקן".
ב-1971 הופיעה בדרמה של דון סיגל "נקמניות" לצידו של קלינט איסטווד
וב-1973 בסרט הקאלט "בראש מורם" בתפקיד פאולין אשתו של המתאבק בופורד פוסר.
התפרסמה בפעם האחרונה בתחילת שנות ה-80 בקומדיית האימה "ירח מלא" ובסרט האנימציה המפורסם "סודה של נים" בו דיבבה את קולה של גברת בריסבי.

חיים אישיים

הייתה נשואה לתסריטאי הסרט "הולך בדרכי" גיל דניס ממנו התגרשה לאחר 16 שנים. שמה קץ לחייה לאחר התמודדות ממושכת עם דיכאון.
גרניט (רכב תצפית)

גרניט הוא כלי רכב תצפית לאיסוף מודיעיני שמפותח על ידי חברת אלתא מערכות.

מפרט טכני

הגרניט מבוסס על קרקל שהוא רכב שטח ממוגן שתוכנן על ידי חברת פלסן סאסא הישראלית. הגרניט מיועד להיות רכב התצפית העיקרי של גדודי האיסוף בחיל האיסוף הקרבי של צה"ל שנכנס לשירות מבצעי בתחילת 2012. 
בגרניט מותקן מכ"ם "בוהה" מסוג "רוזן",שהוא מתקדם יותר ממכ"ם ה"עפרוני" שמותקן ב"רקון" (שבו הסריקה מתבצעת מקטע אחר מקטע). בנוסף מותקנת בו מצלמה מסוג "ספיידר" (SPIDER) של חברת קונטרופ, שמשמשת את בלוני האיסוף של מודיעין שדה וכלי טיס בלתי מאוישים מסוימים, ונחשבת למצלמת ביטחון השוטף הטובה ביותר בצה"ל. 
לכלי יכולת להתחבר למערכת השליטה והבקרה הצה"לית - תוכנת "משואה", מה שידוע כצי"ד – צבא יבשה דיגיטלי. דבר שיאפשר לתקשר עם שאר חילות היבשה של צה"ל באופן אופטימלי. המצלמה, המכ"ם ומערכת השליטה והבקרה מופעלים ב"גרניט" בידי איש צוות אחד.
לרכב יכולת ניטור וחקירה ביום ובלילה, בכל תנאי מזג אוויר, ועלות אחזקתו נמוכה משל כלי רכב אחרים. הרכב ממוגן יותר ובעל יכולת עבירות גבוהה יותר משל ה"רקון", דבר שיאפשר לרכב ולצוותו להצטרף לפעילות מבצעית. כמו כן, ניתן לבצע את התצפית מבלי לצאת מהרכב בלחיצת כפתור בלבד. ברכב הושם דגש גם על הנדסת אנוש, והוא אמור להיות נוח יותר לשימוש מהכלים הקודמים. ]
בגרניט יש ארבעה אנשי צוות, והוא יפעל בצמדים בפיקוד של קצין.
ליז קאר

ביוגרפיה

קאר נולדה בפורט סנלייט וגדלה בבבינגטון. היא למדה בבית הספר אפטון הול באפטון שבמרזיסייד, ובבית הספר התיכון בבירקנהד. קאר למדה משפטים באוניברסיטת נוטינגהאם.

פעילות חברתית

במשך עשרים השנים האחרונות הייתה קאר פעילה בקמפיין למען זכויות הנכים בממלכה המאוחדת, ונאמה בעצרות רבות. במאי 2008 הצטרפה לארגון ADAPT, הפועל למען זכויות הנכים בארצות הברית, לגייס כסף בשביל ADAPT, ולמחות נגד סרובו של המועמד לנשיאות ג'ון מקיין לתמוך בזכותם של בעלי מוגבלויות לחיות בבתים משלהם.
ב-2011 היה לקאר חלק בדיון על סיוע להתאבדות שנערך בתוכנית הטלוויזיה "Newsnight". התוכנית שודרה בעקבות הסרט הדוקומנטרי "Terry Pratchett: Choosing to Die" בהשתתפות ג'רמי פקסמן ודייוויד אהרונוביץ'.

חיים אישיים

ב-2010 התחתנה קאר באיחוד אזרחי עם אשה בשם ג'ו. אביה נשא נאום שבו נמנע ממנו להשתמש במילים כגון "אמיץ". קאר ובת זוגה רקדו לצלילי שיר הנושא של הסרט "ריקוד מושחת".
ב-10 באוגוסט 2017 תקף אדם חמוש במספריים את קאר ואת העוזרת האישית שלה. התוקף נעצר לאחר מכן על פי חוק בריאות הנפש.
בארט M95

סקירה

ה-M95 הוא גרסה משופרת של ה-M90 (ה-M מסמל model). הרובה הוא בעל פעולה בריחית ובעיצוב בולפאפ, כלומר: כל מנגנון הירי נמצא בקת כמו ברובה התבור הישראלי. הרעיון מאחורי עיצוב זה הוא לקבל קנה ארוך יותר ברובה קצר יותר. ההבדל הגדול ביותר בין ה-M95 ל-M90 הוא שידית האחיזה וההדק הוזזו קדימה 25 מ"מ בשביל גישה טובה יותר למחסנית. גם ידית הבריח ובית הבליעה עברו שינוי: את הידית הינדסו מחדש ועיקמו לאחור. את בית הבליעה ציפו בכרום. בנוסף עשו שינוי קטן בנוקר ובהדק.

XM107

בשנת 1999 ה-M95 זכה בהתמודדות לשמש כרובה הצלפים הכבד של צבא ארצות הברית וסומן XM107 (ה-X מסמן "ניסיוני"), אך הרובה שלבסוף נבחר היה ה-M82A1 בארט, רובה צלפים כבד חצי-אוטומטי בקליבר 0.5 אינץ'.
רישי סונאק

ביוגרפיה

סונאק נולד בהמפשייר, בנם של הורים ממוצא הודי. אביו שימש רופא כללי בשירות הבריאות הלאומי ואמו ניהלה בית מרקחת בבעלותה.
למד בווינצ'סטר קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד וזכה למלגת פולברייט ללימודי מנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית. הוא מייסדה של קרן הגידור TCI.
בבחירות הכלליות בבריטניה 2015 נבחר מטעם המפלגה השמרנית לנציג מחוז הבחירה ריצ'מונד שצפון יורקשייר בבית הנבחרים הבריטי, לאחר שזכה לרוב של 51.4%. בבחירות הכלליות בבריטניה 2017 זכה לכהונה נוספת ברוב של 63.9%. הוא כיהן כחבר בוועדת הסביבה, מזון ואזורי הכפר.
בינואר 2018 מונה לסגן שר השיכון, קהילות והממשל המקומי בממשלתה של תרזה מיי. ביולי 2019 מונה למזכיר הראשי של האוצר (השר השני בחשיבותו במשרד האוצר הבריטי).
סונאק נשוי לאקשתה מורתי, בתו של מייסד חברת אינפוסיס, נ.ר נאראיאנה מורתי והסופרת סודה מורתי. הם הורים לשתי בנות.
צ'אק טוד

צ'ארלס דייוויד "צ'אק" טוד (באנגלית: Charles David "Chuck" Todd; נולד ב-8 באפריל 1972) הוא עיתונאי יהודי אמריקאי, המגיש את התוכנית "פגוש את העיתונות" ברשת NBC ומשמש ככתב הפוליטי הבכיר של רשת NBC News.

ביוגרפיה

טוד נולד במיאמי שבפלורידה, כבן לאם יהודיה (לבית ברנסטיין) ואב נוצרי. הוא גדל והתחנך כיהודי חילוני, למד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון אך לא סיים את התואר במדע המדינה.
בשנים 1992 עד 2007 עבד במערכת הניוזלטר "The Hotline" ושימש עורכו הראשי במשך שש שנים. ב-2007 גויס על ידי מגיש התוכנית "פגוש את העיתונות" טים ראסרט לרשת NBC, שם הוא שימש פרשן פוליטי ומונה לכתב הפוליטי הבכיר של רשת NBC News. בדצמבר 2008 מונה לכתב הבכיר של הרשת בבית הלבן.
בספטמבר 2014 מונה למגיש "פגוש את העיתונות", בהחליפו את המנחה הקודם דייוויד גרגורי. יחד עם חברי מערכת NBC News זכה פעמיים בפרס אמי על סיקור תקשורתי.
הוא מחברו של הספר: "The Stranger: Barack Obama in the White House" על תקופת כהונתו של ברק אובמה כנשיא ארצות הברית.
טוד נשוי ואב לשניים. הזוג מתגורר במחוז ארלינגטון שבווירג'יניה, בסמוך לוושינגטון. הוא חבר קהילת בית הכנסת הרפורמי "רודף שלום" (Rodef Shalom) בפולס צ'ארץ' (Falls Church), וירג'יניה.
איתן פוקס

ביוגרפיה

איתן פוקס, נולד בניו יורק ב-1964. הוא בנם של שלמה (סימור) פוקס, פרופסור לחינוך ושרה קמינקר, מתכננת ערים וחברת מועצת עיריית ירושלים, אחיו הם עו"ד דוד פוקס והפרופסור לבלשנות דני פוקס. בן דודו הוא תא"ל יהודה פוקס. עלה עם משפחתו לישראל בגיל שנתיים וגדל בירושלים. למד בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. 
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכה פוקס להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב. פוקס חי עם בן זוגו ושותפו ליצירה גל אוחובסקי.

עשייתו הקולנועית והטלוויזיונית

סרטו הראשון של פוקס הוא "אפטר" (1990), סרט קצר שביים כפרויקט גמר באוניברסיטת תל אביב. סיפור העלילה עוסק במתח מיני בין חייל למפקדו, וכבר בסרט זה ניכרים המאפיינים של יצירותיו הבאות: פירוק מיתוס הגבר-מאצ'ו-הלוחם הישראלי, עיסוק בגיבורים הומוסקסואלים ויציאה מהארון, שימוש במוזיקה, בעיקר עברית, כאלמנט בעל תפקיד חשוב בסרט.
בהמשך ביים את הסרטים "שירת הסירנה" (1994) ו"בעל בעל לב" (1997) ואת סדרת הטלוויזיה "פלורנטין" (1997), בהם החל לגבש שיטות עבודה אמריקאיות ולהשתמש בקצב מהיר של צילום ועריכה.
סרטיו הבאים, "יוסי וג'אגר" (2002, עם יהודה לוי ואוהד קנולר) ו"ללכת על המים" (2004, עם ליאור אשכנזי) זכו להצלחה גדולה הן בקרב הקהל והן בקרב המבקרים וקיבלו פרסים בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים. "ללכת על המים" זכה להצלחה גם בגרמניה ונבחר להיות סרט הפתיחה בפסטיבל ברלין. הסרט היה אף מועמד לפרס סזאר הצרפתי ב-2006. בשני הסרטים הסיפורים המרכזיים עוסקים בהומוסקסואליות - נושא הסרט "יוסי וג'אגר" הוא האהבה בין שני קצינים קרביים בגבול הצפון, ואילו ב"ללכת על המים", שדן ביחסים המורכבים שבין גרמנים לישראלים ובענישת נאצים, ישנה עלילה מקבילה של התפתחות היחסים בין שני גיבורי הסרט, סוכן מוסד ישראלי סטרייט ובחור גרמני הומוסקסואל. בשנת 2006 יצר פוקס את הסרט "הבועה", יחד עם אוחובסקי, המתאר את הווית הבועה התל אביבית לאור המציאות בישראל.
בסרטיו האחרונים שיתף פעולה בתחום הפסקול עם עברי לידר.
באוגוסט 2009, בעקבות מקרה הרצח בברנוער, התראיין פוקס לעיתון הארץ, והביע הסתייגות משלושה אומנים מפורסמים, אשר למרות הצלחתם בוחרים להישאר בארון ונמנעו מלהשתתף בעצרת הזיכרון שהתקיימה שבוע לאחר הרצח. פוקס עורר נגדו סערה תקשורתית בעקבות ראיון זה, שהוגדר על ידי רבים כאאוטינג. ביניהם יהודית רביץ שיצאה מהארון ב-23 בדצמבר באותה השנה בדף הראשי של עיתון ידיעות אחרונות ויהודה פוליקר שיצא מהארון ב-2010 בסרט אודותיו ששודר בערוץ 10.
באוקטובר 2009 עלתה לשידור בערוץ 3 של חברת הכבלים HOT סדרת הטלוויזיה בבימויו, "תמיד אותו חלום" - דרמה מוזיקלית אשר במרכזה משולש רומנטי בין נער מתבגר שאימו עזבה אותו, חברת ילדות שלו ובן-זוגה החדש. הסדרה משלבת בתוכה את שיריו המוכרים של הזמר צביקה פיק, שאף מופיע בה בתפקיד אורח. בסדרה משתתפים בתפקידים הראשיים: עידו רוזנברג, אלון לוי ודנה פרידר. כמו כן משתתפים מיה דגן, ידידיה ויטל, שמואל וילוז'ני, אנחל בונני, אמנון וולף, יוליה איגליניק, זאב רווח, שרית וינו-אלעד, תחיה דנון.
במאי 2012 יצא לאקרנים סרטו "הסיפור של יוסי", סרט ההמשך לסרט יוסי וג'אגר.
ב-14 במרץ 2013 יצא לבתי הקולנוע סרטו "בננות".
בנובמבר 2014 עלתה לאוויר הסדרה "משפחה טובה" בערוץ הראשון.
דרום באדן

היסטוריה

דרום באדן הורכבה מחלקה הדרומי של רפובליקת באדן. חלקה הצפוני של רפובליקת באדן צורף למדינת וירטמברג-באדן, שהייתה תחת הכיבוש האמריקני. החלוקה בין החלק הצפוני לדרומי הוגדרה באמצעות נתיב (Autobahnen) שחיבר בין קרלסרוהה למינכן באזור האמריקני.
ב-19 במאי 1947 חוקקה חוקה חדשה לדרום באדן, שקבעה שהמדינה היא היורשת של באדן, ואף אימצה את הדגל והסמל שלה, וב-24 ביולי 1947 נבחר הפרלמנט הראשון של דרום באדן. ב-23 במאי 1949 עם הקמת גרמניה המערבית, הצטרפה וירטמברג-באדן לרפובליקה הפדרלית. 
ב-24 בספטמבר 1950 נערכה הצבעה בדרום באדן, וירטמברג-באדן ווירטמברג-הוהנצולרן בנוגע למיזוג שלוש המדינות. משאל העם התרחש ב-16 בדצמבר 1951 ושלוש המדינות אוחדו ב-24 באפריל 1952 ויצרו מדינה חדשה בשם באדן-וירטמברג. כיום המדינה מהווה אחת מ-16 המדינות הפדרליות שמרכיבות את גרמניה המודרנית.
נפת אוני

גאוגרפיה

שטח הנפה מכסה 1712 קמ"ר. הגובה הממוצע הוא 750 מטר מעל פני הים כשההר הגבוה ביותר מתנשא לגובה של 1,900 מטר מעל פני הים. האקלים בנפה לח כשהטמפרטורות הממוצעות בקיץ נעות בין 18 ל-20 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 900 ל-1100 מ"מ.

כלכלה

אוכלוסיית הנפה היא בבסיסה של איכרים. המגזרים העיקריים של חקלאות הם: גננות, תפוחי אדמה, פירות, גידולי גפן, דגנים (תירס, שעועית) וייצור בשר וחלב. המגזר התעשייתי כולל: עץ, מזון ותעשיית מיחזור.

אתרי נופש

אתר הנופש שוֹבי הממוקם על מדרונות הקווקז, מרוחק 25 ק"מ צפונית למרכז המנהלי אוני. בניית האתר החלה בשנת 1923 ואיחרה את המבקר הראשון שלה 4 שנים מאוחר יותר. בתוך שנה הפכה שובי למפורסמת ופופולרית, ומאוחר יותר נתגלו באזור מים מינרליים טבעיים. האתר נמצא בגובה 1,500 מטר מעל פני הים. וממוקם באזור הררי מוקף בפסגות הרים מושלגות. האתר מכיל 20 מלונות היכולים להכיל כ-1,000 איש לפחות. במרכז האתר מתנוסס פסל של סטלין. במעבר ממיסיוני שנמצא גבוה יותר (2,800 מטר), בגבול עם רוסיה ניתן גם לעשות טרקים. בדרך משובי למעבר ממיסיוני ישנן 10 מעיינות עם מים הראויים לשתייה. היישוב הקרוב לאתר הוא הכפר "גלוֹלה" (מרוחק כ-2 ק"מ).
אתר נופש מפורסם נוסף בנפה נקרא אוּצֶרה והוא מרוחק 10 ק"מ בלבד מהעיר אוני. הוא ממוקם בערוץ ציורי על גדות נהר הריוני בגובה 982 מעל פני הים. ישנם 28 סוגים של מים מינרליים לטיפולים רפואיים.

היסטוריה

העיר אוני היא אחת מהערים העתיקות בעולם בכלל ובגאורגיה בפרט. על פי מקורות כתובים מהמאה ה-15, ההיסטוריה של העיר מגיעה עד למאה ה-2 לפנה"ס. בחלק השני של המאה ה-19 אוני הייתה המרכז של חבל רצ'ה, והקשר העיקרי בין אוכלוסיית רצ'ה תחתית, אימרתי וצפון הקווקז. המסחר היה עסק פורח כתוצאה מריכוז גדול מאוד של יהודים בכל נפת אוני. כתוצאה מכך חלק גדול מהמונומנטים הדתיים בנפה הם בתי כנסת יהודיים וכנסיות ארמניות. מבין הכנסיות הראויות לציון יש את כנסיית גיאורגי הקדוש מהמאה ה-11 במראוואלדזאלי (הושחתה לאחרונה בעקבות רעידת האדמה ברצ'ה שהתחוללה באזור, והוחל בפעולות שחזור הכנסייה).

תרבות

בנפה 14 בתי ספר יסודיים, 5 תיכונים. ו-231 מורים. בית חולים מרכזי בעיר אוני.
בנפה 28 סיפריות, 16 מועדונים, תיאטרון ציבורי מפורסם, אנסמבל רצ'ה, מוזאון, בית ספר למוזיקה ולאומנות.