google/wiki40b huggingface dataset:
קונג פו פנדה (זיכיון)

קונג פו פנדה 4

ב2018 ג'ק בלאק שמדבב את פו לאנגלית, הודיע על פרישה ואמר כי הוא מתכנן לעשות עוד שני סרטים. את ג'ומנג'י 3 שיצא בדצמבר 2019 ואת קונג פו פנדה 4 שצפוי לצאת בסוף 2020 תחילת 2021

המשכים נוספים

מנכ"ל דרימוורקס אנימציות, ג'פרי קצנברג, אמר כי לאחר הסרט השלישי צפויים שלושה המשכים נוספים. תאריך מדויק עדיין לא נקבע לאף אחד מהסרטים הבאים.
מעריב אונליין

היסטוריה

בשנת 2014, לאחר המשבר שפקד את עיתון מעריב, פעל האתר תחת המותג דה-פוסט מבית הג'רוזלם פוסט. לאחר איחודם של שבועון האקטואליה "מעריב סופהשבוע" והעיתון "מעריב" שינה האתר את שמו והחל לפרסם את תכניו תחת המותג מעריב.
האתר פועל בשם המתחם "www.maariv.co.il" בעקבות הכרעת השופט דוד מינץ, בבית המשפט המחוזי בירושלים ביוני 2014. זאת לאחר דרישתו של העיתון ישראל היום להפעיל את אתר nrg, תחת שם זה.

TMI

האתר מפעיל את אתר חדשות הרכילות והסלבס "TMI" המכיל בתוכו פינות שונות כגון OMG, WTF, Bling, Style, The Lounge.
באוגוסט 2017 פורסם באייס כי האתר לוקה בחוסר רגישות עקב פרסום לפיו הדוגמנית שלומית מלכה היא הנפצעת בתאונת הקורקינט, לפני קבלת אישור רשמי ממשפחתה, לצד המשפט "היא פונתה לאיכילוב שם תפגוש את השחקנית לוסי דובינצ'יק". בהמשך הסיר האתר את שמה.

שיתופי פעולה

לצד החומר המקורי שכותבים ומפיקים עובדי האתר, מעריב אונליין משתף פעולה עם האתרים האחרים בקבוצת ג'רוזלם פוסט ומשלב בתכניו גם את תוכני הספורט של אתר ספורט1 ותכני הרדיו של התחנות 103FM ו־99FM.
דן יקיר (מדען)

ביוגרפיה

בוגר בית הספר כפר הנוער כנות. למד באוניברסיטה העברית בירושלים שבה קיבל תואר ראשון (1978), תואר שני (1980) ותואר דוקטור (1987) בביוכימיה חקלאית ובחקר הפוטוסינתזה, על עבודה שכותרתה "השפעת צינה על המנגנון הפוטוסינתטי בעגבניות". יצא לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) ובאוניברסיטת דיוק. ב-1991 הצטרף במלגת אלון לסגל המחלקה למדעי הסביבה (כיום המחלקה למדעי כדור הארץ וכוכבי הלכת) במכון ויצמן למדע, והתקדם לדרגת פרופסור מן המניין. בשנים 2003–2009 כיהן כראש המחלקה וכראש מרכז זוסמן למדעי הסביבה.
הוא כיהן כחבר הוועד המנהל של המעבדה הימית הבין אוניברסיטאית באילת (2009–2015), מכון הערבה ללימודי הסביבה (החל מ-2013), מכון דוידסון לחינוך מדעי (החל מ-2010), והאגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה (2010–2016), והוא יו"ר מועצת הפרופסורים של מכון ויצמן.
בשנת 2006 הוענק לו פרס לנדאו למדעים ולמחקר.
פרופ' יקיר הוא חתן פרס ישראל בתחום חקר מדעי כדור הארץ, גאולוגיה ומדעי האטמוספירה לשנת תשע"ט. בנימוקי ועדת הפרס נכתב:
"פרופ׳ יקיר חוקר את יחסי הגומלין בין הביוספרה והאטמוספרה, ובמיוחד את הדרכים בהן הצמחייה משפיעה על הסביבה ועל האקלים. מחקרו אפשר פיתוח שיטות חדשניות לשימוש באיזוטופים יציבים להערכת תרומת הפוטוסינתזה היבשתית לאקלים כדור הארץ וזיהוי תהליכים כימיים וביולוגים במערכת הקרקע-צמח-אטמוספרה המשפיעים עליה. פרופ׳ יקיר הקים את תחנת המחקר ביער יתיר בגבול המדבר באזור הצחיח למחצה. התחנה משולבת ברשת תחנות עולמית באזורי אקלים שונים ומספקת נתונים יחודיים על השפעת המערכת האקולוגית החצי מדברית על אקלים כדור הארץ תחת שינויי אקלים."
פרמטרים של פלזמה

פרמטרים של פלזמה מגדירים את התכונות השונות של פלזמה.
בפירוט הבא, כל הערכים המספריים מתייחסים למערכת יחידות cgs, למעט הטמפרטורה המוצגת ביחידות של אלקטרון וולט, ומסת יונים המוצגת ביחידות של מסת פרוטון ,  הוא מצב היינון,  קבוע בולצמן,  הוא מספר גל,  המקדם האדיאבטי ו- הוא לוגריתם-קולון. הפרמטרים מקובצים על-פי יחידות המידה, והיחידות מצוינות בסוגריים מרובעים.
סוג דם

סוג דם הוא תכונה של דם הנקבעת בהתאם לסמנים הסוכריים (קבוצה גדולה של אנטיגנים) הנמצאים על פני כדוריות הדם האדומות.
עירויים בין סוגי דם לא תואמים עלולים לגרום לתוצאות חמורות ואף למוות, ומכאן חשיבותה הרבה של ההבחנה בין סוגי הדם השונים. שני הסיווגים העיקריים של דם אנושי, קבוצות ABO וגורם Rh, פותחו על ידי הרופא האוסטרי קרל לנדשטיינר, שקיבל על כך פרס נובל ב-1930.
ויויאן טייכברג

ויויאן טייכברג (Vivian I. Teichberg;‏ 1945– אפריל 2011) היה ביוכימאי ישראלי ופרופסור במחלקה לנוירוביולוגיה במכון ויצמן למדע.
ויויאן יצחק טייכברג נולד בשווייץ להורים ניצולי השואה, וגדל בבלגיה. אביו היה רופא אשר עשה את הכשרתו באוניברסיטת וינה, ואמו רופאת שיניים. טייכברג למד לתואר ראשון ושני (1967) בכימיה באוניברסיטה החופשית בבריסל. לאחר מכן עלה לישראל. בשנת 1972 סיים דוקטורט בכימיה של חלבונים וביופיזיקה במכון ויצמן, ואחר כך המשיך במשך שנתיים למחקר במסגרת פוסט-דוקטורט. בשנת 1974 המשיך את המחקר במכון פסטר בפריז, ושנה לאחר מכן חזר לישראל והצטרף לסגל מכון ויצמן. בשנת 1981 מונה לפרופסור חבר, ובשנת 1991 לפרופסור מן המניין. שימש כפרופסור אורח באקול נורמל סופרייר בפריז.
בשנת 1975 גילה טייכברג את הגלקטין (Galectin) (סוג של לקטין) הראשון.
היה נשוי למדענית והסופרת ד"ר מיה לויטה ואב לשתיים. התגורר בסביון.
נפטר בשנת 2011.
סנט'אאוסטאקיו (רובע)

היסטוריה

בעת העתיקה היה השטח בו ממוקם הרובע חלק משדה מרס, ולימים חלק מהרובע התשיעי של רומא מבין 14 רובעי רומא כפי שאלה נקבעו על ידי הקיסר אוגוסטוס. בתקופת הקיסר נירון נבנו בשטח הרובע מרחצאות.
בימי הביניים נקרא הרובע בשם "רובע אאוסטאקיוס הקדוש ואחוזת טדמאריי" (Regio Sancti Eustachii et Vinee Tedemarii) תוך התייחסות לכנסיית סנט'אאוסטאקיו ולאחוזת משפחת טדמאריוס שהייתה ממוקמת ברובע. מרבית המבנים שנבנו בתקופה הרומית הקדומה נהרסו ברבות השנים. הרובע נותר מיושב בימי הביניים (בניגוד לאזורים אחרים של רומא העתיקה, אשר, בשל המרחק מנהר הטיבר והריסת אמות המים הרומאיות, התרוקנו מיושביהם), ולכן נבנתה בו בנייה צפופה עבור המעמדות הכלכליים הנמוכים שהתגוררו בו.
בשנת 1303 נוסדה ברובע האוניברסיטה הראשונה של העיר רומא. האוניברסיטה נותרה ממוקמת ברובע עד שנת 1935.
במהלך המאה ה-20 נבנו מספר רחובות רחבים ברובע, אשר שינו את אופיו הביניימי.

אתרים בעלי חשיבות

במרכז הרובע ממוקמת כנסיית סנט'אאוסטאקיו על שמה נקרא הרובע. בראש הגמלון שבחזית הכנסייה פסל בדמות אייל שעל ראשו צלב - סמלו של אאוסטאקיוס הקדוש. 
הגבול המפריד בין הרובע לרובע פיניה עובר במרכז כיכר הרטונדה (פיאצה דלה רוטונדה - piazza della Rotonda). הגבול עובר דרך האובליסק שבמרכז הכיכר, כאשר מבנה הפנתאון הנמצא בדרום הכיכר, שייך לרובע פינייה, וחלקה הצפוני של הכיכר, שייכת לרובע סנט'אאוסטאקיו.
מקורו של האובליסק במקדש האלה המצרית איסיס שעמד ברובע קולונה הסמוך.
הכיכר מהווה אתר תיירות פופולרי, ומצויים בה בתי קפה, פאבים ומסעדות רבות.
כיכר נוספת ברובע היא כיכר לה ספיינצה (La Sapienza) ובה בניינים רבים מהמאה ה-16 ובסמוך לה כנסיית סנט'איבו אלה ספיינצה בתכנונו של פרנצ'סקו בורומיני. מבנים אלה וכנסייה זו שימשו את אוניברסיטת רומא מאז הקמתה ועד שעברה מהרובע בשנת 1935. לימים המבנים סביב הכיכר הפכו לארכיב הלאומי של איטליה. מזרקת הספרים שנבנתה בסמוך לאוניברסיטה מסמלת את חשיבות האוניברסיטה ברובע.
ברובע ממוקם ארמון מאדאמה שנבנה עבור משפחת מדיצ'י במאה ה-16, ומשמש כיום כמשכן הסנאט האיטלקי.
ברובע ממוקמת כנסיית סנט'אנדריאה דלה ואלה הידועה בכיפתה הגדולה, ובחוסר הסימטריה שבחזיתה (הפסל ג'אקומו אנטוניו פנצ'לי נעלב מהביקורת שהוטחה בפסל השמאלי שיצר, וסירב לפסל את הפסל בצד הימני של המבנה). כמו כן ממוקמות ברובע הכנסיות סן לואיג'י דיי פרנצ'סקי שנבנתה במאה ה-16 וכנסיית סנט'אגוסטינו שנבנתה בשנת 1483 בסגנון הרנסאנס, ובה ציור קיר מעשה ידי רפאל.
תום בומבדיל

תום בומבדיל (באנגלית: Tom Bombadil) היא דמות המופיעה בספר שר הטבעות מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין. לעומת תפקידה המזערי בעלילה של הספר, מהווה דמותו המסתורית של תום בומבדיל כר נרחב לפרשנויות והשערות מצד חובבי הטרילוגיה.

תפקיד בעלילה

כאמור, תפקידו בעלילה אינו גדול. תום מופיע בספר "שר הטבעות" לראשונה בתחילת מסעם של פרודו וחבריו לריבנדל, כשהוא מציל את מרי ופיפין ממלכודת של עץ ערבה ביער העתיק שליד בוקלנד שפרודו וחבריו הסתבכו בו, לאחר מכן מארח את ההוביטים בביתו, לאחר שההוביטים יוצאים לדרכם, הם נלכדים על ידי "צלמי התילים" (רוחות רפאים מאנגמאר), אז שוב נחלץ תום לעזרתם ומשחררם משפלות התילים.

מראהו

הוא לבוש בגדים צבעוניים בוהקים, כמעיל כחול ומגפיים צהובות ואף גרביים ירוקים. קומתו גדולה מקומת הוביט, אך נמוכה מקומת "האנשים הגדולים". זקנו ארוך ועיניו כחולות.

תיאור דמותו

דמותו של תום בומבדיל היא חידה, לא ניתן הסבר לאיזה מין הוא שייך, מה מוצאו, ומהם כוחותיו. עם זאת ניתן לגלות מהספר כמה פרטים עליו: תום הוא היצור החי העתיק ביותר המסתובב על האדמה. כוחותיו הגדולים מתבטאים כאשר הוא מתמודד ללא קושי עם צלמי התילים ועם עץ הערבה. כמו כן הטבעת האחת - לא רק שאינה מפתה אותו אלא אף אינה משפיעה עליו, לזה יש להוסיף שבמועצת אלרונד הועלתה הצעה למסור לו את הטבעת האחת למשמורת. לעומת זאת הוא מתואר כיצור עליז המפזם כל היום פזמונים להנאתו, מסתובב עם בגדים צבעוניים, טיפוס קל דעת ולעיתים אף טיפשי ואין אף דבר המטרידו.
הניגוד הזה באופיו העלה השערות רבות בנוגע למהותו, מקובל לתארו כסוג של מימוש כוח הטבע - גילדור רואה את כוחו ככוח האדמה,  גנדלף אומר עליו כי : "משול הוא לאבן שאין לה הופכין" - כוח נייטרלי תמידי מעל להווית העולם.
תום נשוי לגולדברי שאף היא דמות חידה, המתוארת כ"בת הנהר".
פאוורבול

ניתוח התשלום עם אפשרות הפאוורפליי (PowerPlay)

בלי לחשב את התשלום של "המשחק הגדול" (Jackpot) ואת התשלום של משחק מספר 5, התשלום המשוער לכרטיס בלי פאוורפליי (PowerPlay) הוא:
.
כדור הפאוורפליי נותן הכפלה של 2,3,4, או 5 עם הסתברות שווה לכל אחד.
התשלום המשוער לכרטיס עם פאוורפליי הוא 3.5 פעמים התשלום המשוער לכרטיס ללא פאוורפליי.
.
הרווח נטו הוא 0.492787861.
מאז שעלה דולר אחד כדי לשחק באפשרות הפאוורפליי, שיעור ההפסד הוא 1-0.493 = 51 סנטים לכל פעם שנבחרת אפשרות הפאוורפליי.
יש אומרים שלהפסיד 51 סנטים לכל דולר באפשרות הפאוורפליי זה לא גרוע כמו להפסיד 80 סנטים לכל כרטיס שהוא לא פאוורפליי.
באריכות, לכל 1000 דולר שהוצאו על כרטיסים רגילים, ההפסד יהיה 803 דולר. לכל 1000 דולר שהוצאו על 500 כרטיסים עם אפשרות הפאוורפליי, ההפסד הוא רק 655 דולר.
משחק הלוטו קרוב לוודאי מסתמך על העובדה שהאדם הממוצע מוציא יותר כסף עם אפשרות הפאוורפליי, אך לא את אותו הסכום. בהתחשב בכך שסיכויי הסדרי התשלום יותר טובים, האדם הממוצע עשוי לנטות להעלות את התקן של 5 כרטיסים להגרלה ל 5 כרטיסי פאוורפליי. אז, במקום להפסיד 8 דולר בשבוע, הוא יפסיד כ 13 דולר. בקצרה, אף על פי שהסיכויים יותר טובים, האדם הממוצע יהיה כמעט תמיד מפסיד מובטח, ואם הוא מהמר על יותר כסף, מובטח לו להפסיד יותר.
לבסוף, אדם עשוי לטעון שהסיבה ההגיונית היחידה לשחק בלוטו היא בשביל סיכוי לזכות בפרס הגדול.
אם היינו חיים לנצח, אסטרטגיה מנצחת הייתה לקנות כרטיסים רק כשהתשלום במזומן לאחר מיסים הוא יותר מ 146 מיליון דולר, שזה נותן לפחות תשלום של דולר אחד בממוצע בעת קניית כרטיס בדולר אחד, בהנחה שאפשרות הפאוורפליי לא פעילה.
בכל זאת, אסטרטגיה כדוגמת זאת כוללת שהשחקן הנצחי משחק רק כשהתשלום, אחרי מיסים, ואחרי חישוב של הסבירות לזוכים אחרים, 146 מיליון דולר.
בהנחה שהמס הפדרלי נוטל בסך הכול 40%, אפילו ההגרלה הכי גדולה של הפאוורבול תתן חזרה רק 75 סנטים בקירוב להשקעה של דולר אחד.
כדי לצאת ברווח נקי יש צורך להרוויח יותר מ "פרס גדול" של 500 מיליון דולר, אפילו אנו מניחים שמספר השחקנים להגרלה נשאר אותו הדבר.
בהתחשב בכך שמספר הכרטיסים שנמכרים בכל הגרלה, ובכך הסבירות לפיצול הפרס הגדול, עולים כשערך הפרס הגדול עולה, "ההזדמנות השווה" לפרס הגדול תהיה אפילו יותר גדולה.
שחקן נצחי המשחק באסטרטגיה "המנצחת" הזאת היה מוצא את עצמו משחק פאוורבול לעיתים נדירות מאוד, כדוגמת שחקן שלא שיחק פעם אחת בכל היסטוריית המשחק.
אם הוא היה, באותו הזמן, משקיע דולר אחד לכל הגרלה שהוא לא נרשם אליה לפני כן בזמן שחלף מאז ההימור האחרון שלו, במטרה להגדיל את הסיכויים של הזכייה בזמן "סביר", הוא היה עדיין, עם שתי הגרלות פאוורבול בשבוע, עם ממוצא של 1.4 מיליון שנים בקירוב בין "פרסים גדולים", למרות שיש לו אפילו סיכוי לזכות ב"פרס הגדול" בפחות מ 930,000 שנים. בכל זאת הנחות אלו שהסיכויים נשארים אותו הדבר מיליוני שנים, ומאז שהחוקים השתנו שלוש פעמים בעשר שנים, כאשר כל פעם ירדו סיכויי הזכייה ב "פרס הגדול", השחקן הנצחי יכול לצפות להפרשי זמן גדולים יותר בין זכיות ב "פרס הגדול".

רישיון מוצרים

במשחקי ה WMS ב 2006 שוחררה שורה של מכונות הימורים תחת שם המותג פאוורבול.
מסכת תמורה

מַסֶּכֶת תְּמוּרָה היא המסכת השישית בסדר קדשים, הסדר החמישי במשנה. יש בה שבעה פרקים. מסכת זו עוסקת בדין מיוחד בדיני קורבנות הנקרא "המרה".
בתלמוד בבלי יש למסכת זו 33 דפים. כמו במסכתות רבות בסדר קדשים גם במסכת זו יש שינויי נוסח וחילופי גרסאות רבים. מסכת זו מאופיינת בחזרות רבות על סוגיות ומהלכים בגמרא שמופיעים תחת המונח לישנא אחרינא. המסכת היא הלכתית ברובה המוחלט והיא כמעט שאיננה עוסקת בענייני אגדה.

מהי תמורה

"המרה" פירושה "השבת" הקדושה החלה על גבי קורבן והעברתה לבהמת חולין. הלכות תמורה מבוססת על פסוק מספר ויקרא: "לֹא יְבַקֵּר בֵּין-טוֹב לָרַע, וְלֹא יְמִירֶנּוּ; וְאִם-הָמֵר יְמִירֶנּוּ, וְהָיָה-הוּא וּתְמוּרָתוֹ יִהְיֶה-קֹּדֶשׁ לֹא יִגָּאֵל".
הרמב"ם (משנה תורה, ספר הקורבנות, הלכות תמורה) כותב בטעם מצווה זו כי:
"אך על פי שכל חוקי התורה, גזירות הם כמו שביארנו בסוף מעילה, ראוי להתבונן בהן; וכל שאתה יכול ליתן לו טעם, תן לו טעם: הרי אמרו חכמים הראשונים, שהמלך שלמה הבין רוב הטעמים של כל חוקי התורה.
ייראה לי שזה שאמר הכתוב: "וְהָיָה-הוּא וּתְמוּרָתוֹ יִהְיֶה-קֹּדֶשׁ", כעניין שאמר: "וְאִם-הַמַּקְדִּישׁ--יִגְאַל, אֶת-בֵּיתוֹ: וְיָסַף חֲמִישִׁית כֶּסֶף-עֶרְכְּךָ, עָלָיו". ירדה תורה לסוף מחשבת האדם, וקצת יצרו הרע--שטבעו של אדם נוטה להרבות קניינו, ולחוס על ממונו, ואף על פי שנדר והקדיש, אפשר שחזר בו וניחם וייפדה בפחות משווייו; אמרה תורה אם פדה לעצמו, יוסיף חומש.
וכן אם הקדיש בהמה קדושת הגוף, שמא יחזור בו; וכיון שאינו יכול לפדותה, יחליפנה בפחותה ממנה, ואם תיתן לו רשות להחליף הרע ביפה, יחליף היפה ברע ויאמר טוב הוא. לפיכך סתם הכתוב בפניו, שלא יחליף, וקנסו אם החליף, ואמר "וְהָיָה-הוּא וּתְמוּרָתוֹ יִהְיֶה-קֹּדֶשׁ".

מיקומה של המסכת בסדר קדשים

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, לאחר שהסתיים הדיון בענייני הקדושות (זבחים, מנחות ובכורות) ונשנו הדינים של מסכת ערכין, הגיע תור דיני תמורה שהם מדיני הקרבנות. בנוסף, הפסוק עליו מבוססת המסכת ("לֹא יְבַקֵּר בֵּין-טוֹב לָרַע") מופיע בסוף הפרשיה העוסקת בדיני הערכין ולכן נשנתה המסכת אחר מסכת ערכין.
חצי שקל חדש

מטבע חצי שקל הוא אחד מסדרת המטבעות של השקל החדש. בצד הנושא של המטבע מוטבע נבל הלקוח מהחותם העברי הקדום למעדנה בת המלך, חותם המתוארך לתקופת בית ראשון.
המטבע שוקל 6.5 גרם, קוטרו 26 מ"מ והוא עשוי סגסוגת שתרכובתה 92% נחושת, 6% אלומיניום ו2% ניקל.
מבין מחזור המטבעות הנמצאים בשימוש, מטבע חצי שקל מהווה רק 7% מכלל המחזור, פחות מהשימוש במטבעות אחרות בסדרה, כ-10 אגורות ואחרים.
המטבע כונה "חצי שקל" ולא "50 אגורות", בדומה לכינוי המטבע העברי שקל ויחידותיו, בתקופות קדומות.

עיצוב ומשמעותו

עיצוב צד הנושא של המטבע נעשה כבר בשנת 1984 בידי נתן קרפ, ושימש כצד הנושא של המטבע 500 שקלים (ישנים) . את צד הערך עיצב גבי נוימן.
עם החלפת השקל בשקל החדש, בסוף שנת 1985, הועתק העיצוב למטבע של חצי שקל חדש, שהיה שווה בערכו ל-500 שקלים ישנים. במקביל אומץ העיצוב כסמלו של בנק ישראל.
בשנת 2016 פורסמה כתבת תחקיר ובה טענה כי החותם הקדום למעדנה בת המלך הוא זיוף ארכאולוגי, ודמות הכינור שהייתה חקוקה עליו לא הייתה קיימת במציאות ולא שימשה לנגינה. בין אם החותם העתיק מזויף או לא, אין לכך השפעה על ערכו או אמיתותו של מטבע חצי השקל.
קוסה (קבוצה אתנית)

היסטוריה

אבותיהם של הקוסה הגיעו מאזור האגמים הגדולים בנדידה ממושכת דרומה. כשהגיעו המתיישבים ההולנדים (אמצע המאה ה-17) כבר היו בני הקוסה מבוססים במזרח דרום-אפריקה, בין היתר באזור דרבן של היום. הם והלבנים פגשו אלו את אלו לראשונה בראשית המאה ה-18. לקראת סוף אותה מאה כבר ניטש עימות בין הבורים שנדדו מקייפטאון מזרחה, לבין כפריים מבני קוסה באזור נהר הדג הגדול בכף המזרחי. במהלך שנים של לחימה בתחילת המאה ה-19, נדחקו הקוסה מזרחה בידי הכוחות הקולוניאליים הבריטים, ובשנים העוקבות נעו רבים מהם מערבה כתוצאה מלחץ שהפעילה תנועת התפשטות ענפי הזולו שהיגרו מצפון. להיחלשות יכולת העמידה של הקוסה בפני ההתרחבות הקולוניאלית האירופאית תרמו רעב המוני ופיצולים פוליטיים באמצע המאה ה-19.
לדעתם של היסטוריונים, הנסיבות ההיסטוריות האלו משתקפות היום בשיעור ייצוגם הגבוה של בני קוסה בצמרת הקונגרס הלאומי האפריקני, מפלגת השלטון.

תרבות

הקוסה מחזיקים במסורת חזקה של סיפורים בעל-פה, על גיבורים קדמונים. על פי מסורת זו, אוקוסה היה האדם הראשון בעולם. מסורות נוספות גורסות כי כל בני הקוסה הם צאצאי אב אחד בשם צ'אווה.
טקס פולחני שעדיין נהוג הוא טקס המעבר לגבריות, ההפיכה מנער לבוגר (Ulwaluko). הטקס הסודי מתחיל במילת הנער ונמשך בבידודו למשך שבועות מספר, לעיתים בהרים; במשך התהליך הוא מושח את גופו בחימר לבן ומקיים מצוות שונות. בימינו המהלך נתון במחלוקת על רקע מקרי מוות רבים.
בנות גם הן עוברות טקס מעבר לנשיות (Intonjane), ומופרדות מהחברה לזמן קצר יותר מאשר הבנים (הן אינן עוברות מילה). בפולחן אחר - טקס הסיפודו - אימהות טריות שילדו מבוּדדות לעשרה ימים, והשליה וחבל הטבור נטמנים ליד הכפר.
המטבח המסורתי של הקוסה שואב מהתנאים הגאוגרפיים של חבל הארץ שאירח אותם במשך דורות, מהעושר בתצורות טבע כהרים, נחלים וגשם רב, ונשען בעיקר על בקר, אולם גם על כבש הבית, דורה ותירס ודייסות שונות, חלב חמוץ, דלעת וקטניות.
מלאכות אומנות אופייניות כוללות חרוזים, טווייה וקדרות. המוזיקה המסורתית עושה שימוש בתופים, רעשנים, שריקות, חלילים ומעל לכל, מקהלות שמלוּות במחיאות-כף. יש שירים לאירועים פולחניים; אחד המוכרים ביותר מביניהם הוא שיר חתונה בביצועה של מרים מקבה. הבית הראשון של המנון דרום אפריקה, Nkosi Sikelel' iAfrika, הוא מזמור קוסה משנת 1897.
העיתונים ויצירות הספרות הראשונים בקוסה הופיעו במאה ה-19.

קוסה והחברה הדרום אפריקנית

בני הקוסה מהווים כ-18 אחוז מאוכלוסיית דרום אפריקה. ככלל, הם השכבה העניה ביותר במדינה, אם כי מיעוט מתוכם נמנה עם העשירים ביותר. במהלך האפרטהייד, עמדו שיעורי האוריינות בקרב הקוסה על 30%. ב-1996, שנתיים מתום השלטון הלבן, האוריינות הוערכה בכ-50%. לימודים בבתי-ספר יסודיים שמשרתים את אוכלוסיית הקוסה מתקיימים בשפת הקוסה, אולם האנגלית מחליפה אותה עם המעבר לשכבות העל-יסודיות.
בעוד שבזמן האפרטהייד יכלו רק גברים לחפש עבודה במכרות, הרי שנכון להיום יכולים בני הקוסה לעבור מהכפרים לערים בחיפוש אחר תעסוקה, ורבים עושים זאת.
קארוי אטווש

קארוֹי אֶטוֶוש ראצקֶווי (בהונגרית: Ráczkevi Eötvös Károly, ‏ 11 במרץ 1842 מזהסנטגיירג' - 13 באפריל 1916 בודפשט) היה עורך דין, פוליטיקאי וסופר הונגרי, אחד מעמודי התווך של חיי התרבות בבודפשט בסוף המאה ה-19. אטווש כיהן כחבר בפרלמנט של הונגריה בימי השלטון האוסטרו-הונגרי. הצטיין כסנגור היהודים שעמדו במרכז עלילת הדם בטיסה אסלאר והשיג את זיכוים. הוא כתב בהמשך את סיפור המשפט.

ביוגרפיה

קארוי אטווש נולד ב-1842 במזה-סנטגיירג', אז במחוז (רוזנות) וספרם, כיום בנפת אניינג שבמחוז פייר. במשפחת אצילים הונגרים. אביו היה לאיוש אטווש ראצקווי ואמו נקראה לידיה לבית אויהיי.
אטווש עשה לימודי תיכון במכללה הרפורמית בפאפה ואחר כך למד משפטים באקדמיה הרפורמית למשפטים בפאפה, אחר כך בקצ'קמט ובפשט. סיים את התואר בשנת 1865 ולימד זמן מה פילוסופיה באקדמיה למשפטים בפאפה, שבה למד.
בהמשך עבד כעורך דין בעיר וספרם, בה הקים גם שבועון שעורר את תשומת ליבו של פרנץ דיאק, אחד מראשי הפוליטיקאים בממלכה. בעזרת דיאק התמנה אטווש לעורך ראשי של היומון "פשטי נאפלו" (Pesti Napló) שייצג את עמדות מפלגתו של דיאק. אטווש עצמו פרסם בו מאמרים פוליטיים.
בשנת 1872 נבחר אטווש לאספה הלאומית ההונגרית ואחר כך נבחר פעמים חורזות עד לשנת 1906. אטווש ישב לרוב בשורות נציגי האופוזיציה, כשהוא תמך באידיאלים של המהפכה ההונגרית ב-1848 ובמאבק לעצמאות של הונגריה. כשחסידיו של דיאק התמזגו עם מפלגתו של קלמן טיסה, דבר שלא היה לרוח, עזב אטווש זמנית את הזירה הפוליטית.
ב-1878 הוא הצטרף למפלגת "שנת 1848 והעצמאות" והקים משרד עריכת דין משלו בבודפשט.
הוא התפרסם במיוחד כסניגור של אותם היהודים שהואשמו בעלילת הדם בכפר טיסה אסלאר כי רצחו נערה הונגריה נוצריה כדי להשתמש בדמה בהכנת מצות לחג הפסח. המשפט עורר הדים רבים בכל אירופה. אטווש זכה במשפט ונאום ההגנה הסופי שלו נמשך שבע שעות תמימות. הצלחתו במשפט זה הביאה לו יוקרה מחוץ לגבולות ארצו, אולם בהונגריה התנהלו סביבו מחלוקות סוערות.
כעבור שלוש שנים נבחר אטווש בשנית באספה הלאומית של הונגריה. ב-1892 הוא נבחר במקומו של דניאל איראני ליושב ראש "מפלגת שנת 1848 ושל העצמאות". באותה שנה הוא ביקר אצל לאיוש קושוט בגלות.
ב-1893 עזב את מפלגת העצמאות והקים מפלגה חדשה אך היא לזכתה בהצלחה בקרב דעת הקהל. אז הוא הציג את מועמדותו כנציג עצמאי ונבחר שוב ושוב. בשנת 1910 כשלא עלה בידו להיבחר עוד פעם עזב אטווש את החיים הפוליטיים.
דמותו הסמכותית הייתה מוכרת מאוד בחוגי התרבות של בודפשט, בהם רכש את הכינוי "הווייבוד" (Vajda). במיוחד כרוך שמו בחוג מבקרי בית הקפה "אבאציה" שבבירת הונגריה.
אטווש נפטר בבודפשט בשנת 1916 בימי מלחמת העולם הראשונה.
הרברט פלומר

קריירה מוקדמת

פלומר נולד בשכונת קנסינגטון שבלונדון להול ולואיזה אליס פלומר ב-13 במרץ 1857. פלומר התחנך באיטון ובסנדהרסט, וב-1876 התגייס לצבא הבריטי. פלומר מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה והשתתף במלחמת הבורים בדרום אפריקה שבמהלכה קודם לדרגת קולונל. ב-1902 עם חזרתו לבריטניה מונה למפקד הבריגדה ה-4, ומעט לאחר מכן קודם לדרגת מייג'ור גנרל. ב-1903 מונה למפקד הדיוויזיה ה-10, ב-1904 מונה לקצין האפסנאות הראשי, ב-1906 מונה למפקד הדיוויזיה ה-7, וב-1907 מונה למפקד הדיוויזיה ה-5. ב-1908 קודם לדרגת לוטננט גנרל, וב-1911 מונה למפקד ״פיקוד הצפון״.

מלחמת העולם הראשונה

עם מותו המפתיע של מפקד הקורפוס ה-2 גנרל ג'יימס גרירסון בתחילת המלחמה היה פלומר מועמדו של ג'ון פרנץ' לתפקיד, אך שר המלחמה הוריישו קיצ'נר מינה לתפקיד את גנרל הוראס סמית'-דוריאן.
בפברואר 1915 נשלח פלומר לצרפת ומונה למפקד הקורפוס ה-5, והוביל אותו בקרב איפר השני. במאי 1915 הודח גנרל סמית'-דוריאן מתפקידו כמפקד הארמייה השנייה, ופלומר קיבל את התפקיד במקומו, וב-11 ביוני 1915 קודם לדרגת גנרל מלא. ביוני 1917 זכה לניצחון גדול על הגרמנים בקרב רכס מסין. בנובמבר 1917 מונה פלומר למפקד הכוחות הבריטיים באיטליה. בתחילת 1918 התבקש פלומר על ידי דייוויד לויד ג'ורג' להחליף את ויליאם רוברטסון כראש המטה הכללי הקיסרי, אך פלומר סירב. באביב 1918 חזר פלומר לפקד על הארמייה השנייה ופיקד עליה במהלך מתקפת האביב ובמהלך מתקפת מאה הימים.
פרדריק קיש ששירת תחת פיקודו במלחמת העולם הראשונה אמר עליו: "כל הארץ תמצא בו אדם ישר מאוד. הוא חי הרבה ולמד הרבה מאד ושכח רק מעט ... זוכר אני שבצבא היה הוא המפקד הכי דמוקרטי. תמיד נמצא בין החולים וכולם אהבוהו".

לאחר המלחמה

בדצמבר 1918 מונה פלומר למפקד ארמיית הריין הבריטית, ובמאי 1919 מונה למושל מלטה. ב-31 ביולי 1919 הועלה לדרגת פילדמרשל, וב-18 באוקטובר 1919 קיבל את התואר ה״ברון פלומר״.

אחרית ימיו

ב-1928 סיים את תפקידו בארץ ישראל וחזר ללונדון. ב-3 ביולי 1929 קיבל פלומר את התואר ״״הוויקאונט פלומר הראשון״ כהוקרה על שירותיו.
ב-16 ביולי 1932 מת פלומר בביתו שבנייטסברידג' שבלונדון ונקבר בכנסיית ווסטמינסטר.
מסילה (מתמטיקה)

בטופולוגיה, מסילה היא פונקציה רציפה מקטע ממשי כלשהו (לרוב מתייחסים לקטע היחידה) למרחב טופולוגי. מסילות מאפשרות ללמוד את המבנה הפנימי של המרחב המדובר, למשל, על ידי חקירת מרכיבי קשירות מסילתית, או על ידי מבנים של מסילות, כדוגמת החבורה היסודית. מסילות מאפשרות גם לחקור שינוי רציף של מרחב אחד למשנהו, תחום שבו מטפלת תורת ההומוטופיות. בפיזיקה, אפשר לחשב פרמטרים של תנועה לאורך מסילה באמצעות אינטגרלים מסילתיים, שלהם תפקיד חשוב גם באנליזה מרוכבת.
שְמן מגיע מן העובדה, שניתן לחשוב על מסילות אל המרחב האוקלידי כמסלולי טיול רציפים במרחב; אל הנקודות בקטע המקור מתייחסים כמייצגות זמן והנקודות על תמונת המסילה מייצגות את המיקום במרחב בזמן הנתון. למשל, המסילה: , המוגדרת לפי ההתאמה:  היא מסילה המייצגת טיול סביב מעגל היחידה במישור, כשבזמן t נמצאים בזווית t רדיאנים ביחס לציר ה-.
סוג מיוחד של מסילה מכונה לולאה או מסילה סגורה, והיא מוגדרת כמסילה שמקבלת את אותם ערכים על קצוות הקטע. כך המסילה שבדוגמה הקודמת היא לולאה, שכן הפונקציות הטריגונומטריות הן פונקציות מחזוריות בעלות מחזור . באופן שקול, ניתן לחשוב על לולאה כעל פונקציה רציפה מהצורה , כאשר  הוא מעגל היחידה. מסילה שאינה "מבקרת" פעמיים באותה נקודה (פרט אולי לנקודות הקצה), כלומר היא אינה חותכת עצמה, כלומר היא חד חד ערכית, נקראת מסילה פשוטה. ללולאות פשוטות יש תכונה בסיסית המתוארת במשפט העקום של ז'ורדן, לפיה הן מחלקות את המישור לשני רכיבית קשירות: פנימי וחיצוני. אף על פי שקביעה זו אינטואיטיבית למדי, ההוכחה לה אינה פשוטה כל כך.
מסילה, שתחומה הוא מרחב נורמי נקראת מסילה דיפרנציאבילית, אם היא גזירה ברציפות בכל הקטע; מסילה דיפרנציאבילית למקוטעין היא מסילה שגזירה ברציפות בכל הקטע, למעט מספר סופי של נקודות.
באנליזה מרוכבת, יש חשיבות למספר הפעמים שמסילה נתונה במישור המרוכב מקיפה נקודה שאיננה על המסילה. מספר זה נקרא האינדקס של המסילה ביחס לנקודה, והוא מוגדר על-פי הנוסחה: , המחזירה מספר שלם עבור כל מסילה דיפרנציאבילית וסגורה. אם המסילה נעה נגד כיוון השעון, האינדקס יהיה חיובי, בעוד שהאינדקס של המסילה ההפוכה: , יהיה שלילי.
שרשור מסילות הוא יצירת מסילה חדשה משתי מסילות קיימות. למשל, אם קיימות שתי מסילות: α:[0,1] →X, β:[0,1]→X, כאשר ראש המסילה השנייה (נקודת הקצה) מתלכד עם זנבה של הראשונה ((1)β(0)=α), שרשור המסילות יהיה מסילה חדשה - שתחומה [0,2], המעניקה את הערכים  עבור  בין 0 ל-1, ואת הערכים  עבור  בין 1 ל-2.

אורכה של מסילה

האורך של מסילה במרחב מטרי הוא המספר הקטן ביותר הגדול מסכום המרחקים  לכל סדרה סופית של נקודות  המונחות בסדר זה על המסילה. הגדרה זו, הגם שהיא מובלעת בחישובי שטחים ונפחים מאז אוקלידס, לא הופיעה בצורתה זו במפורש, אלא בתקופתם של ניוטון ולייבניץ, מייסדי החשבון האינפיניטסימלי.
יון קלוגרו

חייו

יון קלוגרו נולד בעיר דורוחוי, רומניה. הוא למד בעיר הולדתו ובבוקרשט. ספר הביכורים שלו, "הסוסים של צ'יביצ'יוק" (Caii lui Cibicioc), סיפורים על העיירה הרומנית, הופיע כבר בשנת 1923. בשנות ה-30 הוא הפך לאחד מהלוחמים בפשיזם ברומניה, בעיקר בעזרת קולמוסו המושחז.
בנובמבר 1941 היה כלול בין הסופרים היהודים שמכירת ספריהם נאסרה והם הוכרזו בני ערובה.