Music of the Sun

רקע ופיתוח

בדצמבר 2003 פגשה ריהאנה את המפיק אוון רוג'רס דרך חברים משותפים של ריהאנה ושל אשתו של רוג'רס. בעוד בני הזוג היו בחופשה סיפר אחד מחבריה של ריהאנה, על איך שהיא שרה. רוג'רס נפגש לראשונה עם ריהאנה במלון, ובמפגש זה שרה את השירים "Emotion" של Samantha Sang ו-"Hero" של מריה קארי. רוג'רס התרשם מהביצוע ולקח את ריהאנה לניו יורק להקליט קלטות דמו ולשלוח אותם לחברות תקליטים שונות ושם ביחד עם אימה הקליטה את קלטות הדמו. ריהאנה הקליטה את קלטות הדמו רק כאשר הייתה בחופשה מבית הספר. שהייתה בת 16 בלבד חתמה חוזה בחברת התקליטים דאף ג'אם בעזרתם של עורך דין ומנהל. ג'יי זי הנשיא לשעבר של דאף ג'אם היה הראשון להגיב על קלטות הדמו. ג'יי זי התרשם מריהאנה והזמין אותה לחתום על חוזה ההקלטות במשרדו בלוס אנג'לס. ריהאנה אמרה שזה מה שהיא הרגישה כאשר נכנסה לחדר לחתום על החוזה: "ברגע הזה באמת הרגשתי בלחץ... אמרתי לעצמי אלוהים אני ממש שם אני לא יכולה להסתכל! אני זוכרת שהייתי מאוד שקטה ומאוד ביישנית. היה לי קר כל הזמן והיו לי פרפרים בבטן. אז התיישבתי ליד קרל וג'יי זי." 
במהלך האודישן במשרדו של ג'יי זי ריהאנה ביצעה את "For the Love of You" של וויטני יוסטון ואת השירים המקוריים "Pon de Replay" ו-"The Last Time", אשר נכנסו לאלבום הבכורה שלה. ג'יי זי היה ספקן לגבי חתימתה של ריהאנה בחברת התקליטים, והרגיש שהביצוע לשיר "Pon de Replay" היה גדול מדי עבורה, ואמר: "כששיר הוא כל כך גדול, הוא קשה עבור אמן חדש, אבל בכל מקרה אני לא חותם שירים אני חותם אמנים". היא חתמה על חוזה של שישה אלבומי אולפן בפברואר 2005. באותו יום בו ריהאנה חתמה על החוזה ג'יי זי אמר לריהאנה: "יש רק שתי דרכים החוצה. מתוך הדלת אחרי שאתה חותם את העסקה הזאת. או מבעד לחלון הזה ..." הכוונה הייתה לכך שלא ייתן לה לצאת בלי חתימה על החוזה. לאחר החתימה על החוזה ריהאנה ביטלה פגישות עם חברות תקליטים אחרות ועברה לניו יורק לחיות עם רוג'רס ואשתו. ריהאנה הסבירה את שם האלבום ואמרה כי השמש היא הסמל של מקום הולדתה באיים הקרביים, ומשום שהמוזיקה מהאלבום מושפעת מהאיים הקרביים השם הזה נבחר לאלבום.

הקלטות והרכב

ריהאנה עבדה עם מפיקים שונים על האלבום ובניהם אוון רוג'רס וקרל סטרקן, שכתבו והפיקו בעבר את השירים "Pon de Replay" ו-"The Last Time" עבור קלטות הדמו של ריהאנה. על "Pon de Replay" ריהאנה אמרה שכאשר היא שמעה את השיר בפעם הראשונה היא לא רצתה להקליט אותו ואף כינתה אותו "שירה בציבור יורדת", אבל בסיום ההקלטות ריהאנה הצליחה להתחבר ולאהוב את השיר. בראיון ל- Kidzworld ריהאנה אמרה כיצד הזוג עזר לה לפתח את יכולותיה בכתיבת שיר. רוג'רס וסטרקן בין היתר עבדו גם עם אמנים כמו: בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה וקלי קלרקסון.
האלבום הושפע ממוזיקת האיים הקרביים ומדאנס פופ כאשר האלבום מכיל שירי דאנס פופ בשילוב בלדות R&B. הסינגל הראשון של האלבום "Pon de Replay" נכתב על ידי: רוג'רס, סטרקן וודה נובלס. השיר הוא שיר דאנס פופ פשוט עם פעימות דאנסהול ומקצב קולני של רגאיי. בשיר מבקשת ריהאנה מהדיג'יי שבמועדון שינגן את השיר האהוב עליה ובכך יבטיח את קיומם של הרוקדים במועדון. "The Last Time" נכתב והופק על ידי רו'רס וסטרקן והשיר הוא בלדת גיטרה אקוסטית. השיר "Now I Know" הוא שיר של מחזרות מפושטת. בנוסף לעבודה עם רוג'רס וסטרקן עבור רוב האלבום, ריהאנה עבדה עם מפיקים נוספים ובניהם פוק וטון וסטארגייט שכתב את הסינגל השני של האלבום "If It's Lovin' that You Want" אותו ריהאנה תיארה כשיר כיפי. השיר "If It's Lovin' that You Want" הוא שיר אר אנד בי שעוסק בבחורה שאומרת לבן זוגה שיש לה את מה שהוא צריך כדי שהוא יהיה מאושר. לשיר גם קיימת גרסת רמיקס בשם "If It's Lovin' That You Want – Part 2", אשר כוללת את השתתפות הראפר קורי גנז. גרסה זאת נכנסה לאלבומה השני של הזמרת שיצא בשנת 2006 כרצועת בונוס. השיר התשיעי באלבום הוא השיר "Let Me", אותו כתבו סטרקן ורוג'רס לצד סטארגייט. האלבום כולל את השתתפות הזמר הג'מייקני Dawn Penn's בשיר You Don't Love Me (No, No, No)", ואת השתתפותו של אמן הדאנסהול ויבז קרטל.

ביקורות

האלבום קיבל ביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה. Kelefa Sanneh מניו יורק טיימס נתן ביקורת מעורבת על האלבום. הוא שיבח בעיקר את הסינגל "Pon de Replay" שעליו אמר: "השיר הוא אחד משירי המועדונים הגדולים ביותר של הקיץ והמפתים ביותר" אך אמר כי הוא הרגיש שריהאנה "נשמעת תקועה בלי פעימה לשיר תוך כדי". בארי וולטרס מהרולינג סטונס כתב: "מצאתי את ריהאנה באלבום חסרת ערך וחוזרת על עצמה ובעלת חוסר כושר המצאה. היא נשמעת כמו שיהוק גנרי של קול וסלסולים וזה מסתיר את כל הקסם הקאריבי שלה." Sal Cinquemani ממגזין סלנט רשם: "האלבום הוא שפע של פזמונים העשירים ב-R&B", ותיאר את הסינגל "Pon de Replay" "כתערובת פשוטה שדומה מאוד ל-"Baby Boy" של ביונסה נואלס". אוון ספרפיק מבידור שבועי כתב כי: "שירתה של ריהאנה בשירים כמו: 'That La La La' ו- 'Let Me' הייתה טובה, אבל האלבום מתאפיין בהרבה שירי דאנסהול ואר אנד בי תפלים שלא יוצרים ריגוש וחוסמים את האלבום". רוברט כריסטאגו מקול כפרי דירג את האלבום בדרגת "dud" (נפל) וציין: "האבלום הוא שיא של שירים רעים שנראה כי לא הוקדשו להם יותר מדי מחשבה".
בביקורות החיוביות Jason Birchme מ-Allmusic תיאר את האלבום כ"מקסים ולא שאפתני. היא הצליחה להיבדל מאמני פופ כמו אשנטי, ביונסה נואלס וסיארה." הוא הוסיף ואמר כי: "האלבום אמנם יורד לפקקים איטיים חסרי פנים, אך אחרי כמה זמן למרות החוסר עקביות בשירים, האלבום מרים את הקצב לקראת הסוף. התוצאה היא אחד מאלבומי הפופ האורבניים של השנה".Chantal Jenoure מג'מייקה אובזרוור, החמיאה על הדאנסהול ועל הרכבי ההיפ-הופ בכמה מהישרים ובניהם "Pon de Replay", "Rush", "Let Me", "Music of the Sun" ו-That La La La", ואף כתבה כי ריהאנה גורמת למאזינים להרגיש מאושרים וחסרי דאגות.

מכירות ומיקומים במצעדים

בארצות הברית, האלבום הגיע למקום ה-10 במצעד ה-Billboard 200 ב-17 בספטמבר 2005. האלבום שהה בסך הכול 35 שבועות רצופים במצעד. האלבום הגיע לראשונה למקום ה-6 במצעד R&B/Hip-Hop Albums שבארצות הברית, שם שהה סך הכול 44 שבועות רצופים. לאחר 5 חודשים האלבום הגיע למעמד זהב בארצות הברית (500 אלף עותקים), ב-1 בינואר 2006. נכון לנובמבר 2013 האלבום מכר 609.000 עותקים (מעמד זהב). בקנדה האלבום הגיע למקום ה-7 במצעד האלבומים הקנדי, אבל לאחר שבוע נשר מהעשירייה הפותחת. האלבום הגיע למעמד פלטינה (100 אלף עותקים) אחרי 4 חודשים.
מחוץ למדינות אלה האלבום לא הצליחה להגיע לאותה ההצלחה. בבריטניה האלבום הגיע רק למקום ה-35 ב-10 באוקטובר אותה שנה. בשבוע השני האלבום "נפל" אל המקום ה-38, ובשבוע שלאחר כמן ירד שוב אל המקום ה-40. ב-12 במאי 2006 האלבום הגיע למעמד זהב בבריטניה (100 אלף עותקים). גם במדינות אחרות באירופה האלבום לא נחל הצלחה, כאשר הגיע בשווייץ למקום ה-46 בלבד ב-11 בספטמבר 2005, והגיע למיקום השיא שלו 4 שבועות לאחר מכן, כאשר הגיע למקום ה-38. באוסטריה האלבום גם לא זכה להצלחה ובשבוע הראשון שלו הגיע למקום ה-61, ב-18 בספטמבר 2005, ובשבוע שלאחר מכן הגיע למיקום השיא שלו, למקום ה-45. גם בצרפת האלבום לא זכה להצלחה והגיע למקום ה-93 בלבד ב-24 בספטמבר 2005. בהולנד גם האלבום לא זכה להצלחה והגיע למקום ה-98 בלבד ב-29 באפריל 2006. גם בניו זילנד האלבום לא הצליח כאשר הגיע למקום ה-40 בלבד ב-26 בספטמבר 2005. בין ה-29 בספטמבר 2005 ל-10 באוקטובר אותה שנה האלבום נשר מה-40 העליונים, ובשבוע הרביעי שלו הגיע למיקום השיא שלו: 26. בסך הכל האלבום מכר 1.45 מיליון עותקים.