google/wiki40b huggingface dataset:
מנזר נאה מוני בכיוס

היסטוריה

המנזר נבנה במאה ה-11 בתקופת שלטונו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס  ואשתו זואי. לפי המסורת, המנזר נבנה במקום שבו שלושה נזירים, ניקיטאס, יואנס ויוסיף, מצאו באופן ניסי איקונין של הבתולה מרי התלוי על ענף של הדס. באותה תקופה קונסטנטינוס שהה בגלות בלסבוס, והנזירים ביקרו אותו וסיפרו לו על חיזיון שהם ראו שבו הוא הופך לקיסר. קונסטנטינוס הבטיח לבנות כנסייה אם זה אכן יקרה. בסופו של דבר קונסטנטינוס הפך לקיסר ב-1042, וכהוקרת תודה הוא החל בבניית המנזר, המוקדש לתאוטוקוס. הקתוליקון נחנכה ב-1049, ובניית המתחם כולו הסתיימה ב-1055, זמן קצר לאחר מותו של קונסטנטינוס.
כתוצאה ממענקי קרקעות, הקלות מס וזכויות יתר אחרות שהוענקו למנזר על ידי קונסטנטינוס והקיסרים שבאו בעקבותיו, המנזר פרח במהלך התקופה הביזנטית. המנזר צבר עושר רב במהלך השנים והפך לאחד המנזרים העשירים ביותר באזור הים האגאי. בשיא פריחתו, בשנת 1300 בערך, נכסיו של המנזר כללו שליש משטחו של כיוס וההערכה הייתה ש-800 נזירים היו חברים בו. לאחר הביזנטים שלטה באזור הרפובליקה של ג'נובה ובתקופה זו פחת עושרו של המנזר, אך הוא פרח שוב בתקופת השלטון העות'מאני, כאשר הוא היה באחריותו הישירה של הפטריארך מקונסטנטינופול, וזכה לעצמאות רבה. בשלהי המאה ה-16 העיד נוסע בשם סמואל פורצ'אס כי במנזר יש 200 נזירים, וכי "לבד ביוון, הם היחידים שיש להם זכות להשתמש בפעמונים". במהלך המאה ה-17 מספר הנזירים פחת עוד יותר, אך חזר ועלה במאה ה-18. הפטריארך של ירושלים, כריסנטוס נוטאראס, והכומר הצרפתי פורמו שביקרו במנזר ב-1725 ו-1729 בהתאמה, ציינו את מספר הנזירים הגדול, כמות השרידים המשומרת, יופיו של המנזר וקישוטיו.
שקיעתו של המנזר החלה זמן קצר לאחר טבח כיוס ב-1822 במהלך מלחמת העצמאות היוונית. המנזר נבזז, ומאז לא חזר לגדולתו. ב-1881 נגרם לכנסייה הראשית נזק נוסף כתוצאה מרעידת אדמה, ובעקבות זאת קרסה הכיפה, בעוד שבניינים אחרים, כגון מגדל הפעמונים מ-1512, חרבו. בעקבות מחסור בנזירים הפך נאה מוני למנזר המיועד לנזירות ב-1952. לפי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2001 המנזר היה מאוכלס על ידי שלוש נזירות בלבד.

מבנה ואדריכלות

מתחם המנזר משתרע על שטח של כ-17,000 מ"ר ובו קתוליקון, שתי כנסיות קטנות יותר (מוקדשות לצלב הקדוש ולפנטלאון הקדוש - Άγιος Παντελεήμων), הרפקטוריום (τράπεζα), תאי הנזירים (κελιά), אולם הקבלה או "טריקלינון" ומקווה מים תת-קרקעי (κινστέρνα). המתחם מוקף על ידי חומה (החומה הביזנטית המקורית נהרסה ב-1822), ובפינה הצפון-מזרחית מצוי מגדל שמירה, שבתקופה מוקדמת יותר שימש כספרייה. בנוסף, מחוץ לחומות, וליד בית הקברות של הנזירים, ישנה קפלה קטנה המוקדשת ללוקאס האוונגליסט.
הקתוליקון הוא המבנה המרכזי במנזר, והוא מוקדש לדורמיציון של מרים הבתולה. הוא מורכב מהכנסייה הראשית, אזונרתקס ואקסונרתקס. הכנסייה הראשית היא בצורת מתומן. אף על פי ששלושת החלקים מתוארכים למאה ה-11, בעקבות הנזקים שספגה הכנסייה הראשית ב-1881 ו-1882 המבנה הנוכחי שלה שונה מהמקורי. מגדל הפעמונים נבנה ב-1900, והחליף את המגדל שנהרס ב-1512. שרידיהם של שלושת מייסדי המנזר היו שמורים באקסונרתקס, אולם רובם נהרסו במהלך הביזה של 1822.
ביחד עם הקתוליקון, המבנים היחידים מהמאה ה-11 ששרדו הם המגדל ההרוס חלקית, קפלת לוקס, מקווה המים והרפקטוריום. התאים, שרובם נהרסו עד כה, מתוארכים לתקופה הוונציאנית והג'נוביאנית. מוזיאון קטן שנפתח ב-1992 משרת את המבקרים במקום והוא ממוקם בתא משופץ. החפצים המוצגים מתוארכים ברובם למאה ה-19.
עלה ירוק - הרשימה הליברלית

הבחירות לכנסת התשע עשרה

ב-16 בנובמבר 2012, הודיעה מפלגת עלה ירוק על פרישתו של גיל קופטש מהמפלגה, ופעילים מהתנועה הליברלית החדשה חברו לרשימה תחת השם "עלה ירוק – הרשימה הליברלית". המפלגה ביקשה להשתמש באותיות "קנ", שהן האותיות המסורתיות של מפלגת עלה ירוק.
לראשות הרשימה מונה ירון לרמן, ממייסדי התנועה הליברלית החדשה. את המקום השני ברשימה קיבל שמרי מסיכה, פעיל התנועה הליברלית החדשה. במקום החמישי עמד אורן ליבוביץ', עורך המגזין המקוון "קנאביס", במקום השמיני עמד התסריטאי רועי עידן שגם ניהל את הקמפיין. שאר המועמדים הם חברי התנועה הליברלית החדשה.
הרשימה השתתפה במאבקם של הסטודנטים לאפשר הצבעה בקמפוסים.
המפלגה זכתה ב-43,734 קולות המהווים 1.15% אחוז מהקולות הכשרים, ולא הצליחה לעבור את אחוז החסימה העומד על 2% מהקולות הכשרים. בבחירות אלה היא זכתה ב-4% מכלל קולות מצביעי המעטפות הכפולות.

עקרונות יסוד

"עלה ירוק – הרשימה הליברלית" היא מפלגה ליברלית א-סקטוריאלית. היא דוגלת בחירות הפרט. המפלגה מקדמת העברת סמכויות רבות מהממשלה למסגרת הקהילתית.
נקודת הבזק

נקודת הבזק בכימיה היא הטמפרטורה הנמוכה ביותר שבה נוזל הופך לאדים, ויוצר תערובת דליקה עם האויר.
על מנת להצית חומר הנמצא בנקודת ההבזק יש צורך במקור הצתה, וזאת בניגוד ל"נקודת ההתלקחות" המתארת את הטמפרטורה שבה חומר נדלק מעצמו ללא מקור הצתה חיצוני.
"נקודת הבעירה" מתארת את הטמפרטורה שבה החומר ממשיך לבעור גם לאחר סילוק מקור ההצתה והיא גבוהה מעט מנקודת ההבזק.
בדרך כלל משתמשים במונח נקודת הבזק על מנת לתאר את תכונותיהם של דלקים נוזליים. השימוש במונח נוגע הן לדלקים מתלקחים והן לדלקים בוערים.
קיימות מספר הגדרות בינלאומיות להבחנה בין הסוגים השונים של הדלקים, אולם מקובל כי נוזלים שבהם נקודת ההבזק נמוכה מ-43° צלזיוס נחשבים למתלקחים, ואלה שבהם נקודת ההבזק גבוהה יותר נחשבים כבוערים.

מנגנון

לכל נוזל קיים "לחץ אידוי" משלו התלוי בטמפרטורה. ככל שהטמפרטורה עולה כך עולה גם לחץ האידוי. ככל שלחץ האידוי עולה כך עולה גם ריכוז אדי הנוזל הדליק באוויר. לכל נוזל דליק קיים ריכוז שונה של אדים באוויר אשר יאפשר בעירה רציפה ולפיכך נקודת ההבזק היא הטמפרטורה הנמוכה ביותר שבה יהיו מספיק אדים של נוזל דליק באוויר הניתן להצתה.
אלפלפה

חקלאות

אלפלפה מגודל בעיקר בקנדה, ארצות הברית, ארגנטינה, צרפת, אוסטרליה ובמזרח התיכון. עונת הזריעה היא באביב או בסתיו. לגידול טוב, עדיפה קרקע עשירה באשלגן וזרחן ודלה במלח. בדרך כלל מתבצע קציר שלוש או ארבע פעמים בשנה אך במקומות מסוימים כגון אריזונה ודרום קליפורניה נקצרים הגידולים עד 12 פעמים בשנה. הקציר הראשון נעשה בשלב הנביטה ומועדי הקציר הבאים הם בזמני הפריחה כיון שאז הגידולים מכילים פחמימות בכמות הרבה ביותר.

האבקה על ידי דבורים

ברוב מיני האספסת, נעשית ההאבקה על ידי דבורת הדבש. עם זאת, בארצות הברית, התעוררה בעיה בהאבקת פרחי אלפלפה. עלי הכותרת של האלפלפה נסגרים בעת ההאבקה ולוכדים את הדבורה בתוכם כדי להגביר את יעילות ההאבקה. תכונה זו גורמת לדבורים המקומיות מצוקה וכדי ליהנות מצוף הפרח בלי להלכד, מפתחות הדבורים עם הזמן, שיטה לאסוף את הצוף בלי להיכנס בין עלי הכותרת, מהלך שמונע מהפרחים את ההאבקה. כיון שדבורים בוגרות שלמדו את שיטת ההתחמקות אינן יעילות להאבקה, נעשתה עיקר ההאבקה על ידי דבורים צעירות. תופעה זו גרמה לבעיות של מחסור בחלבון בקרב אוכלוסיות דבורים שנזונו בעיקר מפרחי אלפלפה, בגלל שהצוף חסר אחד מחומצות האמינו הנדרשות להן. כיום, משמשות באזורים מסוימים בארצות הברית דבורים ממשפחת הגזרניים (Megachilidae) להאבקת האלפלפה כדי למנוע בעיות אלו.

שימוש

בגלל התכולה הגבוהה של חלבון וסיבים נוחים לעיכול שבו, הוא משמש בעיקר לפרות חולבות וכשימוש משני גם לבקר לפיטום, לסוסים ולצאן. עם זאת תזונה כזאת דורשת פיקוח שכן אלפלפה עלול לגרום לנפיחות אצל בעלי חיים. נבטי אלפלפה נאכלים על ידי האדם בסלטים ובכריכים. עלי אלפלפה מיובשים נמכרים כתוסף תזונה בצורת גלולות, אבקה או תה. קיימות דעות שאלפלפה מגביר את ייצור החלב גם אצל נשים מיניקות.

אטימולוגיה

מקור השם המדעי של סוג האספסת כולו - Medicago, מגיע מתקופת הרומאים ובעיקר מהסופר הרומי פלדיוס בן המאה ה-4 שמזכיר בכתביו את הצמח. הצמח נקרא בפי הרומאים כך, משום שהם סברו שהוא בא מארץ מדי (בדומה לשמו הלטיני של האתרוג - Citrus medica שהגיע גם הוא ממדי לדעת הרומאים). למרות אזכורו של פלדיוס, אין עדויות רבות על תפוצת האלפלפה באזור הים התיכון באותה תקופה.
המילון הערבי מהמאה ה-13 "ליסאן אל-ערב" מפרש שה-"אל-פיספיסה" (אספסת) הוא מאכל בהמות. בספרד השתבשה המילה במאה ה-14 למילה הספרדית - אלפלפה ושימשה לכינוי חציר מזן משובח לסוסים. במאה ה-16 מתיישבי הקולניות של האימפריה הספרדית באמריקה הציגו אותו בפני המתיישבים בארצות הברית וכך נקלטה גם המילה בשפה האנגלית. כיון שרוב היבול העולמי של האלפלפה מגיע מצפון אמריקה ומדרומה, נקלטה המילה בשפות רבות (כמו עברית).
האסטלה של נרם-סין

אסטלת הניצחון של נרם-סין היא אסטלה שנועדה להנציח את ניצחונו של המלך נרם-סין על אויביו, אנשי ההרים משבט הלולבי כשבראשם עמד המלך סאטוני, בסביבות שנת 2230 לפנה"ס, וככל הנראה נוצרה בסביבות תקופה זו.
המלך נרם-סין היה הרביעי בשושלת מלכי אכד שנוסדה על ידי סבו סרגון מאכד. מדינה זו שאפה לשלטון מרכזי חזק עם שאיפה לשליטה עולמית, בניגוד לשיטת השלטון השומרית שהייתה נפוצה עד אז בה לכל אזור היה שליט נפרד.

תיאור פיזי

האסטלה עצמה עשויה מאבן חול אדמדמה. גובהה שני מטר ורוחבה חצי מטר. החלק העליון שלה שבור וחלקה התחתון נפגע מפגעי מים.
האסטלה נמצאה בשושן לשם הובאה בשנת 1176 לפנה"ס על ידי המלך שותרוק נחונתה מסיפר.

תמונה

בניגוד לאסטלות קדומות יותר שבדרך כלל תיארו מספר סצינות שונות מזמנים שונים, אסטלה זו מתארת סצנה אחת.
בסצנה זו נראה המלך נרם סין מטפס על הר בשטח האויב ומצליח לכבוש אותו. אחרי המלך מטפסים חייליו לאחר שיצאו מתוך היער, או לחלופין מטפסים על ההר המיוער, היער מיוצג על ידי שני העצים בתחתית האסטלה.

האויבים

בניגוד לציורים קודמים משומר, בהם החיילים מוצגים בשורה ארוכה אחד אחרי שני ובדרך כלל זהים זה לזה, כאן החיילים נראים ממש כמטפסים על ההר באלכסון, כמו כן למרות שכיוון תנועתם זהה בכל זאת הם מובדלים אחד מהשני בנשק שהם נושאים.
בניגוד לחייליו של נרם סין הנראים בתנועה, האויבים נמצאים במצב סטטי, אחד מבקש רחמים, השני נופל פצוע מחצו של המלך והמלך עצמו דורך על גויותו של אחד מהם.
שערם של האויבים נראה כמין צמות דבר המזכיר את זנבות הסוס שהיו נוהגים לוחמי החיתים לשאת על כובעיהם.

המלך

המלך עצמו נראה כמעט כפול בגודלו מכל שאר הדמויות, בולט אצלו הכובע בעל הקרניים, כובע זה מייצג אלוהות. בניגוד למלכי שומר שראו עצמם כשליחים של האלים, מלכי אכד ראו את עצמם כאלים.
בידו השמאלית מחזיק המלך את קשתו, מתחת לזרועו הוא מחזיק גרזן קרב ובידו הימנית הוא מחזיק חץ. על צווארו של המלך שרשרת ששימשה ככל הנראה לא כקישוט בלבד אלה כמעין קמיע שאמור להגן על המלך.
דמותו של נרם סין מתוארת בפירוט רב, מראהו גברי מאוד, שריריו בולטים וחזהו הרחב מוצג לכל רוחבו, למרות שהמלך מצויר בפרופיל. מראה זה אמור לייצג את עובדת היות המלך מלא און גברי, דבר שמורה גם על יכולתו הרבה לשלוט.
המלך מוצג כך שניתן לראות את כל צידו הימני, על פי האמונה הרווחת במסופוטמיה (ככל שניתן להסיק מטקסטים שנשתמרו מאז) פגם כל שהוא בצדו הימני של השליט יגרום למחלות ולרעב - "אם איבד את אוזנו הימנית ימיו של המלך יהיו ספורים, אם נפגעה ידו או זרועו הימנית אזורי הספר יהפכו לשממה" - לכן חשוב מאוד היה להראות לצופה שכל צידו הימני של המלך מושלם החל מאוזנו ועד לירכיו.
זקנו של המלך בולט עוד יותר בשלמותו - זהו מאפיין נוסף המייצג את גבריותו של המלך ולכן את יכולתו לשלוט.
במבט כללי על הסצנה נראה שהמלך הוא היחיד שפועל בה, הוא זה שנמצא קרוב לראש ההר והוא זה שהכניע את האויבים.

רקע

ממול לדמותו של המלך נראית פסגת ההר ומעליו שני כוכבים המייצגים את האלים. בניגוד לאסטלות אחרות בהן יש בדרך כלל כוכב אחד, כאן ישנם שני כוכבים, ככל הנראה כמעין פשרה בין שני האלים המרכזיים – שמש - אל השמש שהוא האל של העיר סיפר, עירו של נרם סין, לבין אישתאר, אלת העיר אכד בירתה של הממלכה.
מונא מארון

ביוגרפיה

מונא מארון נולדה ב-3 בדצמבר 1970 בעוספיה למשפחת מארון ערבית-נוצרית, מארונית משכילה שרוב בניה ובנותיה רכשו תארים אקדמיים. הוריה, לויס ונביהה חוא מארון, גרים בעוספיה, שם גדלה יחד עם אחיותיה לטיפה, וסילה ומנאל.
מארון למדה בבית הספר היסודי בעוספיה. בהמשך למדה בחטיבת ביניים בבית ספר אורט עוספיא, ובתיכון בבית הספר הערבי-אורת'ודוקסי בחיפה.
בשנת 1992 קיבלה מארון תואר ראשון בפסיכולוגיה ואנגלית מאוניברסיטת חיפה. ב-1996 סיימה תואר שני במגמה לפסיכוביולוגיה בחוג לפסיכולוגיה באותה אוניברסיטה ובשנת 2000 סיימה בה את התואר השלישי בפסיכוביולוגיה. את הפוסטדוקטורט עשתה בצרפת באוניברסיטת PARIS XI, במעבדה לחקר הלמידה וזיכרון ORSAY FRANCE-NAMC.

קריירה אקדמית

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. 
מארון לא נתנה לחברה ולמסורת להגדיר אותה. היא שברה את המחסומים שהציבו מולה בדרכה להיות חוקרת מובילה, פרופסור חבר וראש חוג לנוירוביולוגיה חקר הביולוגיה של מערכת העצבים והמוח באוניברסיטת חיפה. על אף שהיה עליה להוכיח לאורך כל הקריירה את היכולת והמחויבות שלה למחקר, הצליחה למצב את עצמה כנוירוביולוגית מהמוערכות בתחום.
מארון היא האישה הראשונה מהכפר שלה, עוספיה, אשר סיימה דוקטורט והיא הפרופסורית הערבייה הראשונה ל מדעי המוח בישראל.
בשנת 2015 התפרסם המאמר ה-40 שלה.
מארון חוקרת את הבסיס העצבי של הפרעת חרדה פוסט-טראומה במודל מעבדתי בחולדה. במסגרת מחקריה על האפשרות למחוק זיכרונות של פחד פיתחה חסם שניתן בהזרקה. חסם זה מונע את הפעלתה של המולקולהAKT, שיש לה תפקיד מכריע בתהליכים המשפיעים על היווצרות הזיכרון. כאשר מולקולה זו אינה יכולה לפעול, לא נוצרת תגובת פחד. יותר מכך, הזרקה חד פעמית של החסם בחלון זמן ספציפי יכולה למחוק זיכרון של פחד ספציפי, ולמנוע את ההופעה מחדש של תגובת הפחד. טיפול זה יכול לסייע למיליוני אנשים בעולם, המפתחים תסמונת פוסט טראומתית.
מארון שוקדת גם על מחקר פרה-קליני הבודק אם לחומר מסוים יש יכולת למחוק זיכרונות טראומאטיים, בתקווה לתרגם בסופו של דבר את הממצאים לצורך מציאת פתרון עבור חולים הסובלים מהפרעה טראומטית. המחקר גילה כי הזרקת חומר זה לחיות יכולה לבטל זיכרון של פחד וכי קיימים הבדלים התפתחותיים במנגנונים המווסתים זיכרון של פחד בגורים, בהשוואה לחיות בוגרות. משמעות הדבר היא, שגם במקרה של בני אדם יידרשו, כנראה, טיפולים שונים עבור ילדים ומבוגרים.
שכונות הטבעת

שכונות הטבעת הן חמש שכונות בירושלים, נווה יעקב, גילה, תלפיות מזרח, רמות-אלון ופסגת זאב, שהוקמו על שטחים שנכבשו על ידי צה"ל במלחמת ששת הימים וסופחו מוניציפלית לעיר. מטרת הקמת השכונות הייתה יצירת רצף שכונות מגורים יהודיות סביב מרכז העיר. כיום מתגוררים בשכונות אלה כ-165,000 איש.

היסטוריה

בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967 שונתה מפת העיר ירושלים. שני חלקיה, המערבי והמזרחי, אוחדו תחת שלטון ישראל, ובנוסף סופחו עוד כ-63 קמ"ר של כפרים ושטחים פתוחים מיהודה ושומרון לישראל, כולם לשטחה המוניציפלי של ירושלים. שטחה הורחב ל-108 קמ"ר, למעשה פי שלושה משטח העיר המערבית לפני מלחמת ששת הימים. בתום המלחמה הוחל במדיניות ממשלתית לפיה יש להקיף את מרכז העיר בשכונות מגורים גדולות, שבהן יתגוררו אלפי יהודים, תוך ניצול כל שטח פנוי לבניית דירות רבות בזריזות מרבית. מדיניות הבינוי שמה דגש על שכונות לוויין שיעבּו את ירושלים ומדיניות האיכלוס ייעדה את השכונות החדשות כפתרונות דיור לזוגות צעירים, עולים חדשים, ובני המעמד הבינוני. שכונות הטבעת הן הביטוי הבולט ביותר למדיניות זו.
בשנים הראשונות התאכלסו השכונות במהירות רבה. גם לאחר סיום שלב איכלוס הדירות החדשות המשיך גידול האוכלוסייה בשכונות אלו, משום שרבים מהתושבים החדשים היו זוגות צעירים שילדיהם נולדו בשכונה. עם השנים התבגרה האוכלוסייה, והילדים שבגרו לרוב עברו להתגורר מחוץ לשכונה. כתוצאה מכך הואט קצב הגידול של האוכלוסייה. האוכלוסייה בשכונות מסוימות, כמו נווה יעקב ורמות אלון, התחלפה במהלך השנים, ואחוז החרדים עלה בהם באופן משמעותי.
שכונות הטבעת בנויות על שטחים שנכבשו על ידי צה"ל במלחמת ששת הימים. מוסדות האומות המאוחדות, האיחוד האירופי, הרשות הפלסטינית, וחלק מהשמאל בישראל, רואים בשכונות אלו התנחלויות, אולם מדינת ישראל מתייחסת אליהם כאל שכונות של ירושלים, עקב חוק ירושלים (ראו מעמדה החוקי של ירושלים).
אנדרה פרודון

אנדרה פרודון (בצרפתית: André Proudhon; ‏1914, סאנבין-לה-מין (צר')‏ - 10 ביולי 1944, אפינק (צר')) היה חסיד אומות העולם מצרפת.

פעילותו בתקופת השואה

פרודון היה פעיל ברזיסטנס. הוא היה ידידה של היהודיה ארנה וסטרייך. הוריה ואחיותיה הגיעו ממץ ובתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה באביב 1940, עברו למונטסו-לה-מין (צר'). באוגוסט 1942 נתפסו ארנה וסטרייך ואמה וגורשו לאושוויץ, ובאוקטובר נתפס וגורש לאושוויץ האב אברהם. פרודון הגן על שתי אחיותיה של וסטרייך - מינה בת ה-16 ונטי בת ה-13. הוא העביר אותן לקרוביו בביה (צר'), קרובים שאחד מהם היה אף הוא פעיל ברזיסטנס. אנדרה עבד בסכר גניסייה  במזרח צרפת, ובזכות משכורתו יכול היה לתמוך בשתי האחיות. 
במקביל לעבודתו בהקמת הסכר היה פרודון פעיל ביחידת מאקי אזורית - המאקי של חבלי אה ואוט-יורה . הוא שילב את הנערות בפעולת המחתרת באזור פלאנשה .
ביולי 1944, בעת פעולה לחבלה בצומת מסילת רכבת, נתקלו פרודון ויחידתו במארב גרמני באפינק, ופרודון נהרג. 
אחרי שחרור צרפת הובאה גופתו של פרודון לקבורה בכפר הולדתו, סאנבין-לה-מין.
קרוביו של פרודון, שאצלם שהו מינה ונטי במסתור, אימצו את נטי לבתם לאחר נפלו.

הנצחה

פרודון עוטר לאחר מותו באות לגיון הכבוד הצרפתי, במדליית הרזיסטנס ובצלב מלחמת העולם השנייה (צר'). במקום נפלו באפינק הוקם אתר הנצחה לזכרו. בעיירת הולדתו, סאנבין-לה-מין, נקראה כיכר על שמו. 
בשנת 2004 הוכר פרודון על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
יקיר

שם היישוב

שמו של היישוב נקרא על פי ירמיהו, ל"א, י"ט: "הבן יקיר לי אפרים" שכן היישוב שוכן בתחום נחלת שבט אפרים. נחלת שבט אפרים הייתה מדרום לנחל קנה והיישוב יקיר כלול בתחומה. וכך מתואר הגבול הצפוני של הנחלה  בספר יהושע: " וַיְהִי גְּבוּל בְּנֵי-אֶפְרַיִם... מִתַּפּוּחַ יֵלֵךְ הַגְּבוּל יָמָּה, נַחַל קָנָה, וְהָיוּ תֹצְאֹתָיו, הַיָּמָּה;
היישוב נקרא גם ע"ש הטייס יקיר נווה, שנפל עם מטוסו לכנרת בשנת 1962 ומקום קבורתו לא נודע במשך שנים (עד למציאת גופתו בקרקעית האגם בנובמבר 2018), וזאת על פי בקשת הוריו.

היסטוריה

היישוב נוסד באדר א' תשמ"א (פברואר 1981), על ידי גרעין של משפחות דתיות שהתארגנו להקמת יישוב קהילתי דתי במערב השומרון. בתחילתו נקרא קרני שומרון ד'. הוא הוקם יחד עם היישובים עמנואל ונופים על מנת ליישב אזור שבו לא ישבו ישראלים. ההזדמנות לכך באה כאשר הוחלט על סלילת כביש 5066, המחבר בין צומת יקיר גדול שעל כביש 505 בדרום עם צומת עמנואל בכביש 55 בצפון. הכביש נחשב לדרך נוף ומן היפות בשומרון, והוא חוצה את נחל קנה. הכביש הושלם  בשנת 1982.
השכונה הצעירה ביותר היא יקיר מזרח, המכונה גם "רבבה מזרח", שנמצאת במזרח היישוב. רחובות השכונה נקראים בשמות של אבני חן: שוהם, יהלום, וברקת.

מיקום

יקיר שוכנת מעל הגדה הדרומית של נחל קנה על גבעה דרומית לגוש קרני שומרון, מערבית לעמנואל וצפונית לקראוות בני חסן. בעמק נחל קנה יש מעיינות שופעים, פלגי מים, וצמחייה טבעית. יקיר הוקמה בתוך שמורת טבע של יער אלונים. השטח, אדמת "אל מוואת" לא עובד על ידי תושבי הכפרים הסמוכים.
מהיישוב ניתן לרדת לשמורת הטבע. בירידה לנחל הוקם פארק אזורי "פארק אורי" על-שם סמ"ר אורן אורי ביטון שנהרג בפעילות מבצעית בדרום לבנון, הכולל פינת בה מוצגים שבעת המינים, ארבעת המינים וצמחי תבלין וריח. ממנו יש תצפית על האזור עם שילוט. 
השמורה היא בתחום המורדות אל הבקעה בה נמצא נחל קנה, היורד מהרי שכם ונשפך לנחל הירקון. במורד מהיישוב לנחל מצוי חורש ים תיכוני הכולל אלון מצוי ואלה ארצישראלית. מסלולי הליכה רבים עוברים באפיק הנחל.
בפאתי היישוב נמצאת חוות "חי-בר" ובה חיות בר שונות.

שירותים

ביישוב בית ספר ממלכתי דתי יסודי המשרת את היישובים הסמוכים חוות יאיר, נופים ועוד. בית הספר זכה לאות הצטיינות ממשרד החינוך והתרבות.
מבנה בית הכנסת הוא רב תכליתי וכולל אולם מרכזי בו מתפללים לפי נוסח ספרד, אולם אחד לפי נוסח עדות המזרח ושלישי בנוסח נוסח תימן. בנוסף לכך מצויה במקום ספריה תורנית עשירה וכן מקווה טהרה. בשנת-2016 נבנה בית כנסת נוסף בשכונה הצפונית שירה חדשה.
ביקיר אולם אירועים בו מתקיימות הפעילויות הציבוריות. האולם משמש את תושבי היישוב והסביבה במגוון אירועים, מבר מצווה ועד לבריתות.
ביולי 2011 הוקם "מצפה עודד" בקצה היישוב לזכר עודד פיניק. במצפה שרידי חקלאות עתיקה: שומרה, חדר ובית בד.
ממנו ניתן להשקיף על נחל קנה והישובים מעליו: עמנואל, ושכונות קרני שומרון. 
ב-18 בפברואר 2015 נחנך בית קברות ביישוב, כאשר נקברה בו אדל ביטון בת ה-4, שנרצחה בפיגוע של יידוי אבנים.
ביקיר אזור תעשייה שמייצר מגוון מוצרים, שלטים, מוצרי עץ ועוד. באזור התעשייה יש גם המבורגריה ופיצריה.
נשיא צרפת

בחירות

מאז משאל העם על הבחירות הישירות לנשיא הרפובליקה הצרפתית בשנת 1962 הנשיא נבחר באופן ישיר בבחירות ארציות. מאז שנת 2000 משך הכהונה של הנשיא הורד משבע שנים לחמש.
כמו כן, קיימת מגבלה על משך הקדנציות של הנשיא, כך שהוא אינו יכול לכהן יותר מ-2 כהונות רצופות.
אחרי שינויים בחוק למודרניזציה בגופים השלטוניים של הרפובליקה החמישית ב-2008 הנשיא מוגבל לשתי כהונות רצופות ובעצם הנשיא ז'אק שיראק והנשיא פרנסואה מיטראן הם היחידים שכיהנו שתי כהונות מלאות, שיראק כיהן כנשיא במשך 12 שנים ומיטראן כיהן כנשיא 14 שנים.
מועמד ראוי לתפקיד הנשיא הוא מי שהצליח לאסוף חתימות תמיכה של 500 נבחרים פוליטיים (בדרך כלל אלו הם ראשי ערים), אותם נבחרים יכולים לתמוך רק במועמד אחד. בצרפת יש 45,543 נבחרים פוליטיים, מתוכם 33,872 ראשי ערים.
המימון למסעי הבחירות מפוקחים ברמה גבוהה ומגיעים ל-20 מיליון אירו. קיים איסור על פרסומות בטלוויזיה אך למועמדים ניתן זמן מסך.
סרט (אתר אינטרנט)

היסטוריה

ב-4 במרץ 2000, נפתח האתר לראשונה כפורטל סרטים ישראלי הכלל סיקורי סרטים והמלצות עורכים. האתר הכיל  אז שתי קטגוריות: 'חדש בקולנוע' ו'עשרת הגדולים\הגרועים'.
כעבור שנתיים, החל האתר למכור כרטיסים בשיתוף בתי הקולנוע בפעם הראשונה. 
בשנת 2006 החל האתר במכירת סרטים למכשירי הדי.וי.די הביתיים, לסיקורי הסרטים התווספו טריילרים של סרטים ואף נוספה האפשרות לביקורת הסרט מטעם המשתמשים, 
בשנת 2013 הושק לראשונה באתר מדור סדרות. 
בשנת 2014 הושקה אפליקציית Seret - המאפשרת למצוא בתי קולנוע / סרטים בקרבת מקום וגם לפי שעות ההקרנה הקרובות.  
החל משנת 2014 משמש אלעד שלו כעורך האתר ואף הגיש פינת המלצות קולנוע קבועה מטעם האתר בתוכנית הבוקר "דני רופ עד 10".  
בשנת 2017 הושקה טבלת המבקרים של אתר "סרט" הכוללת את מבקרי האתר וחמישה ממבקרי הקולנוע המובילים בישראל מכלי תקשורת מובילים. הטבלה היא היחידה בישראל שמכילה הן את ציוני הגולשים והן את ציוני המבקרים.
XYZ

XYZ היא קונבנציה בברידג'. השימוש בה הוא בהכרזה השנייה של המשיב אחרי רצף של שלוש הכרזות בגובה 1 של הפותח והמשיב. שמה נגזר מאותו רצף של הכרזות. לאחר שלוש ההכרזות האלה ההכרזה הרביעית של המשיב בסדרת מיינור בגובה 2 היא הכרזה לא טבעית המהווה חלק מהקונבנציה.

שימוש הקונבנציה

הקונבנציה משמשת בעיקר להבחנה בין ידיים מזמינות למשחק מלא לבין ידיים מחייבות למשחק מלא. במובן זה היא דומה לגרסת two-way Checkback Stayman של קונבנציית צ'קבק סטיימן ולקונבנציית New Minor Forcing.

אופן ההכרזה

לאחר רצף של שלוש הכרזות בגבוה 1 הכרזת סדרת מיינור בגובה 2 היא הכרזה לא טבעית המזמינה למשחק מלא או מחייבת משחק מלא.

דוגמה: פתיחה של ♣1. המשיב מכריז ♥1 והפותח ♠1.

במקרה זה הכרזת ♣1 היא ה-X שבשם הקונבנציה. ה-Y בשם הקונבנציה היא הכרזת ♥1 וה-Z בשם הקונבנציה היא הכרזת ♠1.לאחר XYZ הכרזת סדרת מיינור בגובה 2 היא חלק מהקונבנציה.

שילוב עם New Minor Forcing

בגישה זו אין שימוש ב-XYZ במקרים בהם ההכרזה השלישית היא 1NT. אחרי 1NT משתמשים ב-New Minor Forcing.

הכרזות אחרי פתיחה או התערבות של שחקן יריב

שימוש בקונבנציית XYZ או ויתור על שימוש בה לאחר התערבות של שחקן יריב או אחרי פתיחה של יריב ושלוש הכרזות בגובה 1 כשהיריבים מכריזים Pass הוא נושא שמשתמשים בקונבנציה צריכים לסכם ביניהם. כך למשל, Bernard Macoux כותב שהוא ושותפו משתמשים בה גם אחרי פתיחה או התערבות של יריב. במצב כזה גם הכרזת Double נחשבת ב-X או כ-Y. דוגמה: יריב פתח ♣1. הכרזת כפל (ה-X של XYZ). הכרזת ♦1 של שותפו של המכפיל (ה-Y של XYZ) והכרזת 1NT של המכפיל (ה-Z של XYZ).

השוואה לצ'קבק סטיימן

מטרת השימוש בקונבנציית צ'קבק סטיימן דומה למטרת השימוש בקונבנציית XYZ. צ'קבק סטיימן היא קונבנציה שהשימוש בה שכיח הרבה יותר. ל-XYZ ולגרסה של Two Way Checkback של צ'קבק סטיימן יש יתרון ברור לעומת הגרסה הפשוטה של צ'קבק סטיימן משום שהן מאפשרות הבחנה בין ידיים מזמינות למשחק מלא לבין ידיים מחיבות למשחק מלא.
סוקאטה

סוקאטה (רומנית: Socată) הוא משקה קל מקובל ברומניה.
המשקה מופק מפרחי סמבוק שחור (Sambucus nigra, סוק ברומנית) בתוספת פרוסות לימון, סוכר, חומץ ושמרים. תהליך ההכנה נמשך כשבוע, ובמהלכו בוחשים את המשקה מדי פעם.
גרסה של משקה הפאנטה מתוצרת חברת קוקה-קולה בשם "שוקטה" אשר שווק בעבר גם בישראל, מחקה את טעמה של הסוקאטה.
ספוגית למניעת היריון

יעילות

יצרן הספוגית "טודיי" מדווח על שיעורי יעילות של 89% עד 91% במניעת הריון, בעת שימוש נכון ועקבי. היעילות יורדת ל-84% עד 89% כאשר נעשה שימוש לא נכון בספוגית. מקורות אחרים מציינים כי שיעורי היעילות נמוכים יותר עבור נשים שילדו (74% לשימוש נכון ו-68% לשימוש לא נכון).
מחקרים של גרסת "פרוטקטאייד" דיווחו על שיעורי יעילות של 77% עד 91%.
מחקרים של "פרמטקס" מצאו שיעורי יעילות של מעל 99% לשנה בשימוש נכון, ובשימוש לא נכון - 81%. ניתן להשתמש בספוגית בשילוב עם אמצעי מניעה נוסף (כמו קונדום) כדי להעלות את האפקטיביות.

שימוש

כדי להשתמש בספוגית "טודיי", יש לשטוף אותה במים עד שהיא רטובה לחלוטין. המים משמשים להפעלת קוטל הזרע שבספוגית. פרוטקטאייד ופרמטקס מוכנים לשימוש ללא מים.
ניתן להחדיר את הספוגית עד 24 שעות לפני קיום יחסי המין. יש להשאירה במקומה במשך שש שעות לפחות מהפעם האחרונה שבה קיימה האישה יחסי מין. אין להשאירה בגוף מעל 30 שעות.
על פי הוראות יצרי הספוגיות החד-פעמיות, אין לעשות בהן שימוש חוזר לאחר שהוסרו. ספוגיות למניעת הריון מספוג ים מיועדות לשימוש חוזר.

היסטוריה

הספוגית לא תמיד הייתה פופולרית בשווקים מסוימים. ניתן להשיג את שלושת המותגים דרך האינטרנט.
הספוגית "טודיי" פותחה בתחילת 1976 ושווקה לראשונה בארצות הברית בשנת 1983. בשנת 1994 היא הוסרה מהמדפים. לאחר מספר עיכובים היא הפכה לזמינה בקנדה ב-2003, ובארצות הברית ב-2005. החברה-אם של היצרנית הכריזה על פשיטת רגל ב-2007, והיא הוסרה בשנית מהמדפים עד לשיווקה מחדש ב-2009.
"פרמטקס" שווקה לראשונה בצרפת ובמחוז קווביק שבקנדה ב-1984.
"פרוטקטאייד" שווקה לראשונה בקנדה ב-1996 ובאירופה ב-2000.

קוטל זרע

הספוגית היא חסם פיזי המונע מתאי הזרע מלהגיע לצוואר הרחם. קוטל הזרע הוא מרכיב חשוב ובלעדיו הספוגית אינה יעילה כלל. כל מותג מכיל קוטל זרע שונה.
המותג "טודיי" משתמש ב-1,000 מיליגרם Nonoxynol-9. "פרוטקטאייד" משתמש ב-5,000 מיליגרם F-5 gel הכולל שלושה מרכיבים פעילים. "פרמטקס" מכיל 60 מיליגרם בנזלקוניום כלוריד (המשמש גם לטיפול בכאבי גרון).

תופעות לוואי

ישנם נשים וגברים הרגישים ל-Nonoxynol-9 המצוי בחלק מקוטלי הזרע. נשים המשתמשות בספוגיות נמצאות בסיכון מוגבר לזיהום ולדלקת בדרכי השתן. שימוש לא נכון, כגון השארת הספוגית בגוף מעל 30 שעות ברצף, עלול לגרום לתסמונת הלם רעלי.

בתרבות הפופולרית

זמן קצר לאחר שהספוגיות הורדו מהמדפים בארצות הברית, הספוגית הייתה נושא פרק בסיינפלד. בפרק, איליין בניס שומרת בקנאות על מלאי הספוגיות שנותרו לה ומסרבת לקיים יחסים עם מי שאינו ראוי לספוגית בעיניה.