google/wiki40b huggingface dataset:
קנזאבורו אואה

חייו

אואה נולד בעיר קטנה ביער של האי שיקוקו ביפן. משפחתו הייתה נטועה במקום זה זמן רב, ואף אחד מבני החמולה לא עזב כדי לעבור לערים הגדולות. נשות החמולה אף הן היו מספרות של אגדות מקומיות כמו גם של היסטוריה מקומית. סיפורים אלו אותם שמע בילדותו השאירו עליו את רושמן ובאו לידי ביטוי מאוחר יותר ביצירתו.
מלחמת העולם השנייה פרצה כשאואה היה בן 6 והחינוך המיליטריסטי חדר לבית ספרו. הוא למד את המיתוסים הלאומיים והתחנך לראות את הקיסר כאל. בין המיתוסים שלמד בבית הספר ובין המיתוסים של כפרו היו לא פעם אי התאמות. סבתו סיפרה לו את המיתוסים המקומיים כשהיא מתבלת אותם באירוניה כלפי המיתוסים הרשמיים. אימו הפנתה אותו לקרוא את הרפתקאות האקלברי פין ואת מסע הפלאים של נילס הולגרסן וחוויות אלה, לדברי הסופר, ילוו אותו עד הקבר. אחרי המלחמה והתבוסה היפנית שונו תוכני הלימודים בבית הספר לכיוון החינוך לדמוקרטיה, לשמחתו של אואה. בגיל 18 נסע אואה לראשונה ברכבת לטוקיו, כדי לגלות את העולם. הוא נרשם ללימודי ספרות צרפתית באוניברסיטת טוקיו תחת השגחתו וטיפוחו של פרופסור קאזואו וואטאנאבה, מומחה לרבלה. את עבודת הגמר שלו עשה על ז'אן פול סארטר.
פבריס נסקאלה

קריירת מועדונים

נסקאלה החל את הקריירה שלו בנוער של AS בונדי, שם שיחק ארבע שנים לפני שהוא עזב לקבוצת טרואה. לאחר שהצטיין באקדמיית הנוער ושיחק משחקים בינלאומיים בנוער של הנבחרת, הוא זומן לקבוצה הבוגרת על ידי מאמן הקבוצה דאז, לודוביק בטאלי. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-9 בספטמבר 2008 כאשר הוא נכנס כמחליף במסגרת גביע הליגה הצרפתית נגד אנז'ה, משחק שהסתיים בניצחון 2-1. שלושה ימים מאוחר יותר נסקאלה ערך את הופעת הבכורה בליגה כמחליף בהפסד 2-1 לקלרמונט. ב-19 בספטמבר פתח בהרכב ושותף ל-62 דקות בהפסד הקבוצה ללאנס. במשך שאר העונה היה בסגל אך היה שותף במשחקים כאשר עלה לעיתים כמחליף. ב-7 במרץ 2009 חתם על הארכת חוזה לשלוש שנים עד יוני 2012.
בסוף אוגוסט 2013, נסקאלה חתם על חוזה לשלוש שנים באנדרלכט הבלגית ובעונת 2016/17 הושאל לאלניהספור הטורקית.
טינדוף

היסטוריה

העיירה נבנתה על יד נווה מדבר מבודד במדבר סהרה ב-1852 על ידי שבט הטאג'קאנת, שבט ממוצא ברברי אך ב-1895 נהרסה ונבזזה על ידי שבט הרגויבאת, שבט ממוצא צנהג'י, שהגלו מהאזור את בני שבט הטאג'קאנת. המקום נותר נטוש עד להגעתם של כוחות צבא צרפתים לאזור ב-1934. מאז קיבלה אלג'יריה את עצמאותה ב-1962, העיירה צמחה באופן יזום, בעיקר בשל חשיבותה כעמדת גבול הסמוכה לגבולות עם מרוקו, סהרה המערבית ומאוריטניה.
בשנת 1963 היה האזור זירה להתרחשותה של "מלחמת החול" בין אלג'יריה לבין מרוקו שנסובה על תביעתה של מרוקו על שטחים במערב אלג'יריה. מאז קיבל האזור אופי צבאי והוגדלה חשיבותו. מאמצע שנות השבעים אזור טינדוף שימש כבסיס לארגון הפוליסריו הלוחם לעצמאותה של סהרה המערבית. מפקדת הארגון שוכנת במחנות פליטים בניהול עצמי השוכנים מדרום לטינדוף שהוקמו לאחר כיבושה של סהרה המערבית על ידי מרוקו ומאוריטניה ב-1975. בין השנים 1975-1990 ארגון הפוליסריו ביצע פעולות תקיפה כנגד מאוריטניה (עד 1979) וכנגד דרום מרוקו, כשטינדוף משמשת לו כבסיס עיקרי בתמיכתה של ממשלת אלג'יריה. מאז 1990 האזור שקט, למרות שאוכלוסיית הפליטים נשארה באלג'יריה, בעקבות תהליך שלום שהתנהל בחסות האו"ם.

חינוך

6.1% מהתושבים הם בעלי השכלה על-תיכונית ו-18.8% נוספים הם בעלי השכלה תיכונית. שיעור יודעי קרוא וכתוב הוא 75.0%, 79.7% בקרב הגברים ו-70.1% בקרב הנשים.
לארס גוסטפסון

חייו

גוסטפסון נולד בווסטרוס, סיים את לימודי התיכון שלו בגימנסית ווסטרוס והמשיך לאוניברסיטת אופסלה, וקבל את תואר המוסמך (licentiate) בשנת 1960 ואת הדוקטורט שלו בפילוסופיה תאורטית בשנת 1978. ב-1982 היגר לארצות הברית ושם התגייר. הוא חי באוסטין, טקסס, עד שנת 2003, וחזר לשוודיה. משנת 1983 כיהן כפרופסור באוניברסיטת טקסס באוסטין, שם לימד פילוסופיה וכתיבה יצירתית, עד לחודש מאי 2006, עם פרישתו לפנסיה.
גוסטפסון היה אחד הסופרים השוודיים הפוריים ביותר מאז אוגוסט סטרינדברג. מאז סוף 1950 הוא הפיק זרימה שופעת של שירה, רומנים, סיפורים קצרים, מאמרי ביקורת, ומאמרי מערכת. הוא גם זכה להכרה בינלאומית עם פרסים ספרותיים במדינות רבות ובהם: צרפת (Prix International Charles Veillon des Essais) בשנת 1983, דנמרק (Heinrich Steffens Preis) בשנת 1986, איטליה (Una Vita per la Litteratura) בשנת 1989, אמריקה (John Simon Guggenheim Memorial Foundation Fellowship for poetry) בשנת 1994, ועוד. כן היה מועמד לפרס נובל לספרות. כתביו החשובים תורגמו ל-15 שפות וג'ון אפדייק שיבח את ספרו של גוסטפסון מותו של כוורן בספרו Hugging The Shore המכיל אוסף ביקורת ספרותיות.
מותו של כוורן, שנכתב בשנת 1978, הוא הרומן עטור התשבחות והמצליח ביותר של גוסטפסון.
ספרו The Cracks in the Wall ‏(Sprickorna i Muren) עובד לסרט מסחרי שוודי.
בעוד שבעיית הזהות נעשתה לנושא המגדיר את כתביו של גוסטפסון, הביקורת החברתית שלו לא פעם הכעיסה את האליטה התרבותית השוודית. כתוצאה מכך הוא נתפס כסופר שנוי במחלוקת בשוודיה ולא אומץ על ידי הממסד.
כשנשאל איפה הוא מוצא את ההשראה שלו, ענה גוסטפסון: "אני מקשיב. אני מקשיב ואני מסתכל. יצירתיות אינה יודעת כללים. אתה יכול לקבל את רעיון לרומן ממשהו שמישהו אומר קטן, או סתם פרצוף שאתה רואה. רב פעם אמר לי שכאשר אלוהים דבר אל משה בסנה, זה לא היה בקולו רועם, זה היה בקול חלש מאוד. אתה צריך להקשיב היטב לקול שאתה צריך להיות מאוד חד".
גייזר ספינת הקיטור

גייזר ספינת הקיטור (באנגלית: Steamboat Geyser) הוא כיום הגייזר הפעיל הגבוה בעולם (עד לשנת 1904, הגייזר הגבוה בעולם היה גייזר וויימנגו שבניו זילנד). סילון הקיטור שלו יכול להגיע לגובה של 91 מטרים באוויר. הגייזר נמצא באגן הגייזרים נוריס שבפארק הלאומי ילוסטון, בחלק של מדינת ויומינג שבארצות הברית, ופולט בעיקר קיטור.
התפרצותו מאוד לא סדירה. ההפרש המתועד בין התפרצויות גדולות הוא בין 4 ימים ל-50 שנה (הגייזר למעשה לא היה פעיל בין השנים 1911 ו-1961). התפרצויות קטנות של 6-3 מטר שכיחות בהרבה והן מתרחשות בערך כל 5 דקות. התפרצויות גדולות מתרחשות בערך כל שנתיים. לאחר התפרצויות גדולות, הגייזר בדרך כלל משחרר כמויות גדולות של זרם למשך למעלה מ-48 שעות. ההתפרצות הגדולה האחרונה שלו (נכון לאפריל 2016) אירעה ב-3 בספטמבר 2014.
במהלך התפרצות גדולה, המעיין שעל יד הגייזר (Cistern Spring) מתייבש, ומתמלא לאחר כמה ימים. רעש ההתפרצות חזק והוא נשמע במרחק של קילומטרים רבים מהגייזר עצמו.
קלי

קָלִי (בנטייה: קְלִי־, קְלִיּוֹת או קְלָיוֹת; נקרא גם טוֹסְט) הוא פרוסת לחם שהושחמה משני צידיה באמצעות חשיפתה לחום יבש ותוכה נותר רך. הקלייה מחממת את הלחם וכך משפרת את טעמו עבור חלק מהאנשים. קלי הוא פריך, כך שממרחים נספגים בו בקלות. קליית לחם מאפשרת גם שימוש בלחם שאינו בשיא טריותו, ואחרת ייתכן שלא ניתן היה להגישו. קלי מוגש במדינות רבות בארוחת בוקר או שעת התה, בישראל יש המגישים אותו גם לארוחת ערב.
צְנים (או פַּכְסָם) אינו קלי, בניגוד למה שנהוג לחשוב. צנים הוא פרוסה הנאפית פעמיים והיא יבשה ופריכה מבפנים ומבחוץ.
המקלה הביתי, שהומצא ב-1913, הוא האמצעי הנפוץ לקליית לחם. פרוסות הלחם מוכנסות לחריצים בראש המקלה ומורדות כלפי מטה. בחלק מהדגמים ניתן לבחור את דרגת הקלייה הרצויה. כשהקלי מוכן הוא נדחף כלפי מעלה. ברוב הדגמים ישנם שני חריצים - לשתי פרוסות לחם שנקלות בו זמנית. 
שיטות קלייה אחרות הן תחת הגריל, בתנור אפייה או בטוסטר אובן (תנור מַקלֶה). ניתן לקלות לחם גם מעל להבה פתוחה (אך לא ישירות על הלהבה) של כיריים או גזייה. למטרה זו קיימים מזלגות קלייה מיוחדים. 
נהוג לאכול קלי עם ממרחים כגון חמאה, מרגרינה, ריבה, גבינה וכו'. בבריטניה נהוג לאכול גם שעועית אפויה על קלי. יש מדינות שבהן מורחים על קלי ממרחי שמרים כמו מרמייט.
"קלי קינמון" הוא קלי שנמרח בחמאה ופוזרה עליו תערובת של סוכר וקינמון. 
בישראל קלי עשוי לשמש כתחליף ללחם בארוחות הכוללות ביצים וירקות. המונח טוסט משמש בישראל לרוב לא ביחס לפרוסת לחם קלויה אלא לכריך קלוי של שתי פרוסות לחם שביניהן גבינה צהובה; הוראה זו אינה מקורית. אחת הגרסאות ל"טוסט" הישראלי הוא בייגל טוסט - כריך קלוי מבייגל, עם גבינות וירקות.
קלי משמש כבסיס למאכל ביצה בקן - ביצת עין המטוגנת בתוך חור בקלי.
קיימים סוגים שונים של צנימים תעשייתים, חלקם עשויים מפרוסות לחם קלויות וחלקם מבצק שנאפה ישירות כצנים.
ניתן לקלות גם קוביות לחם; המוצר המתקבל נקרא "קרוטונים" ומשמש כתוספת לסלטים ומרקים.
בניגוד למיתוס תזונתי - קליית לחם אינה מפחיתה את כמות הקלוריות שבו, שכן הקלייה גורמת רק לאיבוד מים שהם חסרי ערך קלורי. אם הקלי נשרף, החלקים המפוחמים הם בעלי ערך קלורי נמוך יותר, אך הם גם אינם אכילים. מזון מפוחם נחשד כמסרטן. 
קלי נחשב מזון מומלץ לסובלים מבעיות במערכת העיכול, למשל לסובלים משלשול ולנשים הרות הסובלות מבחילה. 
בלשון המקרא פירוש המילה קָלִי שונה במקצת: גרגירי דגן (שיבולים) קלויים המיועדים למאכל.
ועידת האו"ם לסחר ופיתוח

ועידת האו"ם לסחר ולפיתוח (באנגלית: United Nations Conference on Trade and Development; ר"ת UNCTAD) נוסדה בשנת 1964 כגוף בין-ממשלתי קבוע. הוועידה מהווה את הגוף המקצועי העיקרי של העצרת הכללית של האומות המאוחדות העוסק בנושאי מסחר, השקעות ופיתוח.
מטרות ה-UNCTAD "להביא למקסימום הזדמנויות מסחר, השקעות ופיתוח של מדינות מתפתחות ולסייע להן במאמציהן להשתלב בכלכלה העולמית על בסיס שיוויוני." הקמת הוועידה באה לאור דאגות של מדינות מתפתחות ממצב השוק העולמי, פעילות תאגידים בינלאומיים והפער האדיר בין מדינות מפותחות למדינות מתפתחות.
ה-UNCTAD נוסד כדי ליצור פורום שבו מדינות מתפתחות תוכלנה לדון בבעיות הנוגעות לכלכלותיהן. הוועידה קמה מן הרעיון כי מוסדות דוגמת גאט"ט (אותו החליף בימינו ארגון הסחר העולמי), קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי לא מתאימים לטפל בבעיות הייחודיות של מדינות מתפתחות.
המטרה העיקרית של ה-UNCTAD היא לנסח קווי מדיניות הנוגעים לכל היבטי הפיתוח, כולל מחסור, סיוע, תעבורה, מימון וטכנולוגיה. הוועידה בדרך כלל מתכנסת פעם בארבע שנים. הוועידה הראשונה התכנסה בז'נבה בשנת 1964 ומאז התכנסה אחת לארבע שנים בערים שונות ברחבי תבל. המזכירות הקבועה של הוועידה יושבת בז'נבה.
אחד ההישגים הבולטים של ה-UNCTAD היה להגות וליישם את שיטת ההעדפות הכללית. נטען ב-UNCTAD כי כדי לקדם יצוא סחורות ממדינות מתפתחות יש צורך לקבוע תעריפי מכס מיוחדים על סחורות אלה. המדינות המפותחות, לאחר שקיבלו את הטיעון, פיתחו את שיטת ההעדפות הכלכלית על פיה יצוא מוצרים, וסחורות חקלאיות מסוימות ממדינות מתפתחות, פטור ממכס, או זוכים להנחה בשיעורי המכס, במדינות המפותחות. כיוון שעל יבוא של מוצרים זהים ממדינות מפותחות מוטלים מכסים בשיעורים המלאים, היבוא ממדינות מתפתחות זוכה ליתרון תחרותי במדינות המפותחות.
ב-UNCTAD חברות 194 מדינות ובמטה הוועידה בז'נבה עובדים כ-400 אנשי צוות. המצטרפת האחרונה לוועידה הייתה מדינת דרום סודאן, ב-14 ביולי 2011. מדינת ישראל חברה ב-UNCTAD. הוועידה פועלת בתקציב שנתי של כ-50 מיליון דולר וכן 25 מיליון דולר נוספים לתקציב סיוע טכני. המזכיר הכללי של הוועידה מאז 2005 הוא דר' סופאצ'אי פאניטצ'פאקדי (Supachai Panitchpakdi) מתאילנד. מאז הקמתה התכנסו 12 ועידות בעולם. הוועידה ה-13 צפויה להתכנס ב-21 באפריל 2012, בדוחה, בירת קטר.
גאזה

גאזה הוא סוג בד ארוג באופן רופף ועדין, המשמש בדרך-כלל לחבישת פצעים. שם הבד הוא על שם העיר עזה (או על שם סוג המשי שנקרא באירופה על שם העיר, ממנה יובא בימי הביניים), בה נפוץ סוג אריגה זה. רופאו של צבא נפוליאון, דומיניק ז'אן לארה הכניס את השימוש בבד גאזה לצורכי חבישה.
במקור היה בד גאזה עשוי משי ושימש ללבוש, כיום עשויים בדי גאזה מכותנה או מטקסטיל בלתי-ארוג. יתרונו בחבישה הוא מרקמו שלא נדבק לפצע. הבד שימש גם כחומר מילוי לכריכת ספרים ובהיותו טבול בגבס לתחבושת גבס וליצירת דגמים.

פד גאזה

פד גאזה הוא ריבוע בד (בדרך כלל כותנה) בגדלים תקניים של 2X2 ,‏3X3 או 4X4 אינץ', המגיע באריזה סטרילית ומיועד להנחה על פצע פתוח, עם או ללא חומר מחטא, לפני חבישתו. לתוך פד גאזה המשמש לספיגת דם בניתוח טווים חוטים הניתנים לצפייה בקרני רנטגן, כדי שניתן יהיה לאתרו במקרה בו נשכח בגוף לאחר סגירתו.
לגיטימציה

לֵגִיטִימַצְיָה (על פי הצעת האקדמיה ללשון העברית: מַתַּן הֶכְשֵׁר או הַקְנָיַת כַּשְׁרוּת), היא ההכרה שפרט רשאי לבצע פעולה או להחזיק בזכות כלשהי, למשל בזכות להנהיג ולשלוט על אחרים. לגיטימציה יכולה להינתן על ידי קבוצה מצומצמת, על ידי חברה לאומית או דתית, ואף על ידי מדינות החברות בקהילה בינלאומית. מושא הלגיטימציה עשוי להיות מעמד (למשל של שליט), פעולה (נטילת רכוש), או הכרה בזכות מופשטת.
בהקשר המדינתי, לגיטימציה נוצרת על בסיס התשתית החוקתית של המדינה וההסכמות ביחס למוסדות ולתהליכים הפוליטיים. תנאי יסוד לדמוקרטיה יציבה הוא שהמשטר נתפס לגיטימי בעיני אזרחי המדינה, קרי שהרוב המכריע של האוכלוסייה רואה את המשטר כראוי לקיום, ותומך עקרונית במערכת הערכים המרכזית שלו.
לגיטימציה עשויה להתייחס גם למערכת היחסים הבינלאומית בין אומות ובין ארגונים בינלאומיים. בהקשר זה הלגיטימציה מתייחסת לזכותה של מדינה למעמד ריבוני, לזכותה לבצע פעולות שונות בתחומיה ומחוץ להם וכן ליחסי גומלי בין מדינות ובין שחקנים לא מדינתיים (דוגמת ארגונים בינלאומיים, קבוצות אתניות וישויות שטרם הוכרו כמדינות). פעמים רבות נדונה הלגיטימיות של מעשיה של מדינה, כאשר הם שנויים במחלוקת מבחינה פוליטית או מבחינה משפטית, למשל סיפוח של שטחים נוספים, התערבות בענייניה של מדינה אחרת או הפרת הסכמים ואמנות בינלאומיים. לעיתים שאלת הלגיטימציה מתעוררת בשל סכסוך באשר לעצם זכות קיומה של מדינה פלונית או ביחס לזכותה לקיים שלטון ריבוני עצמי.
מועצת המדינה של רוסיה

מועצת המדינה של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Государственный Совет РФ) היא גוף ייעוץ ממלכתי הצמוד לראש המדינה. המועצה הוקמה על פי צו נשיאותי של ולדימיר פוטין ב-1 בספטמבר 2000.
יושב ראש המועצה הוא נשיא הפדרציה הרוסית.
בוסניה והרצגובינה במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של בוסניה והרצגובינה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה חמישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית ארד יחידה בענף הטניס בטורניר הנערים. ספורטאי המשלחת התחרו גם בענפים אתלטיקה, ג'ודו, שחייה אך לא הגיעה להישגים משמעותיים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפים. המשלחת זכתה במדליית כסף יחידה בענף הג'ודו בקטגוריית משקל עד 78 ק"ג נערות. המשלחת לא רשמה הישגים בענפים אתלטיקה, טאקוונדו ושחייה.

משחקי החורף

בוסניה והרצגובינה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת לא רשמה הישגים בענפים לוז', סקי אלפיני וסקי למרחקים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה חמישה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. בדומה לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא רשמה הישגים משמעותיים בענפים סקי אלפיני וסקי למרחקים. כמו כן, ספורטאי המשלחת סיימו במקומות האחרונים בענף הביאתלון.
בלתזר לינסינגר

בלתזר לינסינגר (בגרמנית: Balthasar Linsinger;‏ 1902 – ‏ 19 באוקטובר 1986, טאמסווג ) היה כומר וצייר אוסטרי, חסיד אומות העולם.
לינסינגר נולד בסנקט וייט אים פונגאו . הוא הוסמך לכמורה בשנת 1925. בשנת 1943 היה כומר בגרוסארל  והציע למשפחה יהודית מזלצבורג לבוא אליו לגרוסארל בעת סכנה. בשנת 1944 כאשר הגירוש היה צפוי, הגיעה משפחת באומר היהודית לביתו - בני זוג ושלושה ילדים בגילים שלוש, תשע ו-12. לינסינגר הציג את המשפחה כמשפחה שאיבדה את ביתה בווינה בגלל הפצצה. המשפחה ולינסינגר לא הוסגרו, ושרדו את תקופת הנאציזם.
בשנת 1954 החל לינסינגר לכהן בתור כומר בסנקט מיכאל אים לונגאו .
ב-13 באפריל 2011 הוכר לינסינגר כחסיד אומות העולם. זאת ביוזמת העיתונאית הווינאית אנג'ליקה באומר, אחת מבין שלושה הילדים של האמן היהודי אדוארד באומר, אותו ואת משפחתו הציל לינסינגר.
קירק היינריך

קריירה


היינריך החל את הקריירה שלו בתיכון של סיאוקס סיטי. במכללות שיחק באוניברסיטת קנזס והוביל אותה לפיינל פור טורניר המכללות בשנים 2002 ו-2003. בדראפט 2003 נבחר שביעי על ידי שיקגו בולס. בעונת 2004-2005 הוביל את שיקגו יחד עם בן גורדון לפלייאוף ראשון מאז 1998.

סטטיסטיקת קריירה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2015/2016.‏
למור צווארון אדום

התנהגות

הלמור מקפיד על כך שיהיה נקי תמיד, והרבה מזמנו מוקדש לניקוי עצמי או לניקוי חברתי. השיניים החותכות התחתונות שלו והטופר על אחת מרגליו האחוריות מותאמים במיוחד להתנהגות זו - שיניו החותכות גדלות בקו ישר ומרווחות מעט, מה שיוצר מעין מסרק, שמאפשר ללמור לנקות את פרוותו.
למור הצווארון האדום ניזון בעיקר מפירות, אך הוא תועד גם אוכל עלים.
תועדו 20 קריאות שונות של למור הצווארון האדום. מחקר הוכיח שלמור הצווארון האדום ולמור הצווארון השחור-לבן מבינים זה את קריאותיו של זה, על אף שהם חיים באזורים שונים של האי. סימון הטריטוריה באמצעות ריח הוא דרך נוספת שבה הלמורים מתקשרים זה עם זה.
למור הצווארון האדום חי בקבוצות מטריארכליות שגודלה בדרך כלל עומד על כ-2 עד 16 פרטים; למרות זאת, תועדו קבוצות שכללו מעל 32 פרטים.
הלמורים מגיעים לבגרות מינית שנתיים, ומתחילים להתרבות בגיל שלוש. בשונה משאר פעילי היום במשפחת הלמוריים, הנקבה בונה "קן" בגובה של כ-10 עד 20 מטרים מעל פני הקרקע, שבנוי מזרדים, עלים, פרווה וגפן. הלמורים מתרבים בעונה היבשה (מאי-יולי), בדומה לשאר מיני הלמוריים, כך שהגור יוולד בתקופת הגשמים, כשהמזון יימצא בשפע. ההיריון נמשך כ-102 ימים, ונולדים בדרך כלל 2 או 3 גורים בכל המלטה.
תוחלת חייו של הלמור בטבע היא 15-20 שנים.

שימור

למור הצווארון האדום נחשב למין בסכנת הכחדה חמורה בגלל הרס בתי-גידול, ציד ומסחר כחית מחמד. יצירת הפארק הלאומי מסואלה בשנת 1997 עזרה להגן על מין זה, אך למורי צווארון אדומים רבים לא חיים בתוך גבולות הפארק, והם עדיין בסיכון גבוה.
ניומנרי

ניומנרי היה אחד האגפים בבלצ'לי פארק, מרכז פענוח הצפנים הבריטי במלחמת העולם השנייה. עבודת אגף ניומנרי הייתה לפתח וליישם שיטות ממוכנות במטרה לפענח את ההודעות של מכונת ההצפנה הגרמנית Lorenz SZ 40/42, שכונתה על ידי הבריטים "טוני". השם ניומנרי נגזר משמו של מייסד האגף ומנהלו מקס ניומן. האגף היה אחראי על מכונת הפענוח הית' רובינסון ועל מחשב הקולוסוס.
רוח אל-מעאני

רוח אל-מעאני, או בשמו המלא, רוח אל-מעאני פי תפסיר אל-קראן אל-עט'ים ואלסבע אל-מת'אני (ערבית: روح المعاني في تفسير القرآن العظيم والسبع المثاني) הוא תפסיר המכיל 30 כרכים של פרשנות הקוראן, פרי עטו של התאולוג מחמוד אל-אלוסי.
אורי אסף

אוּרי אסף (נולד ב-1936) הוא משורר, פזמונאי ומחזאי ישראלי.
אסף כתב שירים רבים, מהם כמה שהיו לנכסי צאן ברזל בזמר העברי, כמו "דבר אלי בפרחים", "פרח הלילך", "עפרה", ו"כשהיינו ילדים". עם הזמרים שהרבו לבצע את שיריו נמנים חוה אלברשטיין ("פרח הלילך", "צעצועיה של אסנת", "עלי זהב", "מכתב לאברהם דחרוג'") ויהורם גאון ("כשהיינו ילדים", "אותך", "עלה ברוח סתו").
נולד וגדל בקיבוץ כפר מנחם. הוריו היו ממייסדי הקיבוץ. החל לכתוב שירים כבר בנערותו והתאימם למנגינות ידועות. שרת בצה"ל כקצין סיור ומודיעין והשתתף במלחמת סיני בלחימה יחד עם גדוד 51 של חטיבת גולני בפיקוד מאיר פעיל. לאחר שירותו הצבאי החל לכתוב שירים ללחנים מקוריים. הוא נשלח על ידי הקיבוץ ללמוד הוראה ובמסגרת עבודת ההוראה כתב מילים למחזה מוזיקלי שהעלתה חברת הילדים בקיבוץ. את שירי המחזה הלחין שלמה (בירן) בידרמן ודרכו הגיע אסף לזמרות המובילות בתחילת שנות ה-60 כמו נחמה הנדל ואסתר עופרים. השיר "צללים", בביצוע נחמה הנדל, היה שירו הראשון שהושמע ברדיו. 
יחד עם יפה אליאך כתב את המחזה "היהודי האחרון : דרמה ב-5 מערכות".
בגיל 40 עזב את הקיבוץ, התגורר מספר שנים בכפר מרדכי וכיום הוא מתגורר ביישוב גן יבנה. לאסף תואר שני בספרות עברית ותיאטרון מאוניברסיטת תל אביב, וכמו כן הוא מומחה להפעלת קהל. אסף כתב מחזות להצגות ילדים ומבוגרים שהוצגו במסגרות שונות.
משפט לוסטרניק-שנירלמן

הוכחה

מספיק להוכיח את המשפט ל-S^n שהיא ספירת היחידה ה-n-ממדית (אוסף כל הנקודות ב-\mathbb{R}^{n+1} שמרחקן מהראשית הוא 1).
נוכיח כי המשפט שקול למשפט בורסוק-אולם הקובע שלכל פונקציה רציפה f: S^n \to \mathbb{R}^n קיימת נקודה x \in S^n כך ש-f(x)=f(-x).

המקרה הפתוח מתוך המקרה הסגור

יהי U_1,\ldots,U_{n+1} אוסף של n+1 קבוצות פתוחות המכסות את S^n. לכל 1\le i \le n+1 ולכל x \in U_i נבחר סביבה פתוחה קטנה מספיק V_x כך ש-x \in V_x^i \subseteq \bar{V_x^i} \subseteq U_i. איחוד כל הסביבות V_x^i לכל ה-x וה-i הוא כיסוי פתוח של S^n. הספירה היא קבוצה קומפקטית ולכן יש לכיסוי תת-כיסוי סופי V_1,\ldots,V_m. נאחד את כל הקבוצות \bar{V_j} המוכלות באותה קבוצה  U_i. זהו איחוד סופי של קבוצות סגורות ולכן לכל i נקבל קבוצה סגורה F_i \subseteq U_i. קיבלנו כיסוי F_1,\ldots,F_{n+1} של הספירה, ולכן לפי המקרה הסגור קיימים l ונקודה x^*\in S^n כך ש-x^*,-x^* \in F_l \subseteq U_l כפי שרצינו להוכיח.

המקרה הכללי מתוך המקרה הפתוח

יהי A_1,\ldots,A_{n+1} אוסף של n+1 קבוצות סגורות או פתוחות המכסות את S^n. לכל A_i סגורה נגדיר U_i^k = \{x \in S^n \mid d(x,A_i)<\tfrac{1}{k} \}. ולכל A_i פתוחה נגדיר U_i^k=A_i. לכל k, U_1^k,\ldots,U_{n+1}^k כיסוי פתוח של S^n, ולכן לפי הגרסה הפתוחה קיימים l_k וזוג נקודות x_k,-x_k \in U_{l_k}^k. אם ל-k כלשהו A_{l_k} פתוחה סיימנו, כי x_k,-x_k \in U_{l_k}^k=A_{l_k}. לכן נניח שלכל k A_{l_k} סגורה. הסדרה \{l_k\} היא סדרה אינסופית שמקבלת מספר סופי של ערכים (שלמים 1\le l_k \le n+1) ולכן יש מספר l שמופיע בה אינסוף פעמים. נסתכל על תת-סדרה מתכנסת של הסדרה (x_k)_k שאיבריה מקיימים l_k = l. נסמן את גבולה x^*. מתקיים d(x^*,A_l) = \lim_{k \to \infty} d(x_k,A_{l_k})=0. ולכן, מכיוון שהנחנו ש-A_l סגורה, מתקיים x^* \in A_l. מאותה סיבה מתקיים -x^* \in A_l .

בורסוק-אולם מתוך המקרה הסגור

למה. ניתן לכסות את S^{n-1} באמצעות n+1 קבוצות סגורות שלא מכילות אנטיפודים.
הוכחה. נמקם סימפלקס במרחב ה-n ממדי כך שהראשית נמצאת במרכז הסימפלקס. כעת נטיל את n+1 פאות הסימפלקס על הספירה S^{n-1} באמצעות קרניים שיוצאות מהראשית. קל לראות שתמונת הפאות הן הקבוצות הסגורות הנדרשות.
הוכחת בורסוק-אולם. נניח בשלילה שקיימת פונקציה f: S^n\to \mathbb{R}^n כך שלכל x\in S^n מתקיים f(x)\ne f(-x). אזי הפונקציה g: S^n\to S^{n-1} המוגדרת לפי g(x)=\frac{f(x)-f(-x)}{\|f(x)-f(-x)\|} מוגדרת היטב (כי המכנה לא מתאפס) ורציפה. נשים לב כי לכל x\in S^n מתקיים g(x)=-g(-x).
יהי F_1,\ldots,F_{n+1} כיסוי של S^{n-1} באמצעות קבוצות סגורות שלא מכילות אנטיפודים. g^{-1}(F_1)\ldots, g^{-1}(F_{n+1}) הוא כיסוי של S^n באמצעות קבוצות סגורות, ולכן לפי משפט לוסטרניק-שנירלמן קיימים x^*,-x^*\in g^{-1}(F_l). אולם אז g(x^*)\in f^{-1}(F_l) וגם -g(x^*)=g(-x^*)\in f^{-1}(F_l) בסתירה לטענה ש-F_l אינה מכילה אנטיפודים.

שימושים

משפט לוסטרניק-שנירלמן עומד בבסיס הוכחה פשוטה למשפט לובאס-קנזר בתורת הגרפים, מה שמדגים את היותו כלי חשוב בקומבינטוריקה טופולוגית.
אודי שרבני

אודי שרבני (נולד ב-12 במרץ 1976) הוא סופר, משורר ותסריטאי ישראלי. זוכה תחרות הסיפור הקצר של עיתון הארץ לשנת 2009, פרס שרת התרבות למשוררים בתחילת דרכם לשנת 2017. ספרו השני, "יש לך בשביל מה", נכלל ברשימה הארוכה של פרס ספיר לשנת 2016.

קורות חיים

שרבני נולד בשנת 1976 בשכונת הדר יוסף בתל אביב. אמו, שושנה שרבני, עלתה מעיראק, ואביו, אברהם ניסן שרבני, בנו של המקובל יהושוע שהרבני, נולד בחברון. שם המשפחה נהגה "שרבני" גם מבין המשפחה הדתית בירושלים, ויש שכותבים אותו "שרבאני".
שרבני היה כדורגלן מקצועני. הוא נפצע בשרירי הבטן ופרש. שיחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובקבוצת הבוגרים של הכח רמת-גן, מכבי הרצליה (בליגה הלאומית שהייתה אז הליגה הבכירה) והפועל יהוד.
עם פרישתו החל לכתוב. הוציא את העיתון המחתרתי "מסטיק אבטיח" שחולק ברחבי הארץ. בשנת 2003 החל לכתוב במגזין 42 מעלות (שלימים שינה את שמו ל-360 מעלות) את הטור "מסטיק אבטיח" שנכללו בו הפינות הקבועות "אמאש'ך, אבאש'ך", "ציפורה סכיזופרנית" שהיוותה פינת רכילות פארודית-עצמית, "משלים בגרויות", "מפתקאות כיס", "הקאפס לוק השבועי לילד".
בהמשך כתב בעיתונים ובאתרים כגון טיים אאוט, העיר, וואלה!, עכבר העיר, ובעיתון הארץ. בעיתון הארץ כתב את הטור "מתחת לחלוץ", שהיווה זווית אחרת למשחק אותו סיקר וכלל גם את פסקול המשחק.
ב-2004 החל לכתוב באתר וואלה! בנושאי אמנות וספורט. כתיבתו בוואלה! תרבות כללה טורים קבועים כגון "תמונה וטקסט"; ניתוח אלבומי מופת דרך העטיפה שלהם. את "דני פריפריאלי"; רצועת קומיקס בשיתוף מיכל ברוך, ו"משורר רחוב" שכלל כתבות וידאו.
ביוני 2019 החל להגיש מידי ליל שני את התוכנית ציפורי לילה בגלי צה"ל, ביחד עם נועה ברמן-הרצברג.

יצירתו הספרותית

שרבני כתב שלושה ספרים. ספריו מגוונים ועוסקים בישראליות דרך הזיכרון והשפה. ב-2011 פרסם את רומן הביכורים שלו, "למה אתה לא מחייך" (הוצאת מודן) שזכה לשבחים רבים. ב-2016 פרסם את ספרו "יש לך בשביל מה" (הוצאת הקיבוץ המאוחד-ספרית הפועלים) שנכלל ברשימה הארוכה של פרס ספיר. ב-2018 פרסם את הספר "צריך לעשות את זה יותר" (הוצאת הקיבוץ המאוחד-ספרית הפועלים).
שרבני גם עוסק בכתיבת שירה ושיריו התפרסמו באנתולוגיות שונות ובמוספי הספרות של עיתון הארץ.

כתיבה פזמונאית

שרבני כותב שירים לזמרים. בין היתר לברי סחרוף, שרון מולדאבי, אסף ארליך, זהר גינסבורג. משתף פעולה כדרך קבע עם מוזיקאים ואמנים, ביניהם עמיר לב, רון ארד, גיא שמי, איתי מאוטנר, רועי פרייליך, גידי רז, אייל יונתי, אסף תלמודי ועוד.

יצירתו בתחומים אחרים

שרבני מבצע הופעות הכוללות טקסטים שלו. אלה הם הופעות מוזיקה ומיצג. בין היתר הופיע במוזיאון ישראל בשיתוף פעולה עם האמן רון ארד ביצירה "אדם בלי פורמט", "איפה אתה? אני בדאדא", מיצג עם אשתו, מיה, שכלל דו-שיח חי בן שש שעות שהמבקרים האזינו לו באוזניות מיוחדות כאשר התהלכו במוזיאון ישראל.

פרסים והכרה

בשנת 2009 זכה שרבני במקום הראשון בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ", בשנת 2017 הוענק לו פרס שרת התרבות למשוררים בתחילת דרכם. ספרו "יש לך בשביל מה", נכלל ברשימה הארוכה לפרס ספיר 2016.