ביופידבק

שימושים

הביופידבק הוא חלק מתוכנית עבודה טיפולית מלאה, אשר כוללת על פי רוב גם הקניית טכניקות הרגעות, הנחיה בנוגע לתרגום וליישום המיומנויות שנרכשו, מסירת מידע בנוגע למקור הקשיים ומערכות האיברים המעורבים בהם ולעיתים גם טיפולים קוגניטיביים ממוקדים.
ביופידבק משמש לסיוע בטיפול במגוון רחב של בעיות רפואיות, נוירולוגיות ורגשיות. הוא משמש להקלה על תסמינים של מחלות אורגניות כגון כאבי ראש, קשיי שליטה על הסוגרים, אפילפסיה, בעיות במערכת העיכול, הזעת יתר, הפרעות בתנועה, הפרעת קשב ריכוז והיפראקטיביות, מחלות כלי דם, קשיי נשימה, שיקום שרירים, שיתוק מוחין, כאבים כרוניים ועוד. כן הוא משמשת בהפרעות פסיכולוגיות כגון הפרעות חרדה, הפרעות אכילה, הרטבת לילה, התמכרויות ועוד. פיזיותרפיסטים, יכולים להשתמש בשיטה על מנת לסייע לנפגעי שבץ מוחי לחדש את התנועה של איברים משותקים.
בתחומים כגון ריפוי בעיסוק ופיזיותרפיה, פועלת השיטה באמצעות אלקטרודות המוצמדות לשרירים, והמערכת מספקת נתונים חזותיים המשקפים את פעילות השריר שאמור לפעול. באמצעות הביופידבק ניתן להשוות בין מנחים שונים וצורות עבודה שונות ומביניהם לאתר את צורת העבודה היעילה ביותר, בעלת מינימום עומס על השרירים, ולסייע להטמעת הרגלי עבודה נכונים. באמצעות הביופידבק ניתן לחזק שרירים חלשים, להרפות שרירים ספסטיים ולהרפות תוך כדי פעילות.
בנוסף ביופידבק נועד לתרום לשיפור אורח חיים של אנשים בריאים, בשל שיפור יכולת הקשב והריכוז, התמודדות עם מצבי דחק ומתח בחיי היום-יום, ועוד.
הטיפול מתאים לכלל האוכלוסייה, אך מומלץ לבעלי קוגניציה תקינה ולגילאי שש ומעלה, מכיוון שהוא דורש יכולת הבנה של השיטה ומודעות עצמית.

היסטוריה ומחקר

השימוש במונח ביופידבק החל בשנת 1969 במפגש מקצועי של חוקרים, אשר ייסדו את ה- Biofeedback Research Society.
השיטה נחקרה במסגרת הפסיכולוגיה והרפואה הקונבנציונלית, והיא מוצעת על ידי פסיכולוגים, פסיכיאטרים ומרפאים בעיסוק לשילוב במסגרת טיפולים קונבנציונליים.
במשך יותר משלושים שנה השתנה המושג ביופידבק ממונח המציין עניין כללי במחקר אודות השפעת משוב חיצוני על שליטה בתגובות פיזיולוגיות, למערכת של הליכים קליניים המשמשים לטיפול שגרתי בסוג מסוים של מטופלים ובמגוון מצבים קליניים.
הנוירופידבק התפתח מאוחר יותר מתוך המדידות הראשוניות של האלקטרואנצפלוגרם שהתבצעו במסגרת טיפולי הביופידבק.

אתגרים במחקר

משום שהשימוש בביופידבק נעשה במסגרת מערך טיפולי הכולל טיפולים נוספים מסוגים שונים, קשה לקבוע האם הוא חיוני להשגת השיפור בתפקוד או שמא יש לו תפקיד מסייע בלבד.

מחקר בישראל

בישראל חקרו את התחום חוקרים שונים, בהם ד"ר ארנון רולניק, ד"ר יגאל גליקסמן ועוד, שפיתחו טיפולים פסיכולוגיים המשלבים ביופידבק עם עקרונות טיפוליים אחרים; ד"ר ענת ברנע, המטפלת וחוקרת בתחום הנוירופידבק והביופידבק של גלי מוח בהפרעות קשב וריכוז ובקרב לקויי למידה;פרופ׳ עדה זוהר מהמרכז האקדמי רופין חוקרת את מדד השתנות קצב הלב והקשר של פעילות זו לרגשות ואף לדפוסי אישיות והפרעות פסיכולוגיות בעוד הפסיכולוגים טל רפפורט ואסף גיטלר ממכון שיקום הלב בבית החולים מאיר בכפר סבא, משתמשים בכלים אלו מתחום המשוב הביולוגי בעבודה טיפולית ומחקרית בתחום שיקום הלב ד"ר בוריס בלומשטיין, העוסק בטיפול באמצעות ביופידבק בתחום פסיכולוגיית הספורט ופיתח את שיטת "חמשת השלבים לוויסות עצמי וריכוז מנטלי" בתחום זה; יובל עודד, העוסק בטיפול באמצעות ביופידבק בתחום הפרעות חרדה ובניית חוסן במצבי חירום, ועוד.

חשיבות הטיפול בתחום מיומנויות הקשב והריכוז

הטיפול בביופידבק או נוירופידבק לצורך שיפור הריכוז או הפחתת חוסר המנוחה של אנשים עם הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות, יכול להביא לתוצאות חיוביות בטווח הקצר והארוך. חלק מהמטופלים לומדים כיצד ניתן לבצע בעצמם תרגילים שיגרמו להם להתרכז או להרגע כאשר הם זקוקים לכך.
בשל מגוון הוכחות במהלך עשרות השנים האחרונות ליעילות שיטה זו, הגדיר ארגון רופאי הילדים האמריקאי בשנת 2012,  את טיפולי הביופידבק,  כקו ראשון לטיפול,  בהפרעות קשב וריכוז וכן כיעיל ובטוח יותר מטיפול תרופתי מקביל.