google/wiki40b huggingface dataset:
קארל כריסטופר גאורג אנדרה

ראשית חייו

אנדרה נולד בכפר ירטברג שבאי מון (Møn). אביו, יוהאן גאורג אנדרה, היה קפטן ברגימנט חיל הרגלים השלישי של יוטלנד ושם אמו היה ניקולין כריסטין הולם. ב-1825 הוא החל את לימודיו באקדמיה הצבאית הדנית המלכותית וב-1829 הוענקה לו דרגת לוטננט משנה. הוא למד מתמטיקה מפי הנס כריסטיאן ארסטד בקולג' למדע שימושי וב-1830 החל את לימודיו בבית ספר צבאי. בדצמבר 1834 הוא סיים את לימודיו בהצטיינות ואז הועלה לדרגת לוטננט בחיל ההנדסה. בשנים 1835 – 1838 הוא השתתף בשתי נסיעות לימודיות לפריז.

הקול היחיד הנייד

אנדרה פיתח את שיטת הבחירות הקרויה הקול היחיד הנייד, שלראשונה נעשה בה שימוש בבחירות שנערכו בדנמרק ב-1855. היה זה שנתיים לפני שמדען המדינה האנגלי, תומאס הייר, פרסם לראשונה את תיאור השיטה מבלי לאזכר את אנדרה. אף על פי שהוא היה משוכנע בנכונותה של שיטת בחירות זו והגן עליה בממשלה ובפרלמנט, הוא לא עשה שום מאמץ להביא אותה לידיעתם של אנשי מדע ומדינאים בארצות אחרות ולהגן על זכותו כמי שהמציא אותה.

חייו האישיים

ב-1842 נשא אנדרה לאישה את הנסין פאולין שק, מראשונות ההפמיניסטיות, שכתבה הערות על דעותיו הפוליטיות של בן זוגה ביומניה שפורסמו בין השנים 1914 – 1920.
Space Launch System

תכנון ופיתוח

ב־14 בספטמבר 2011 הודיעה נאס"א כי בחרה בעיצוב עבור המשגר החדש, שישא אסטרונאוטים למקומות בהם אף אדם לא היה קודם. מאז ההודעה נחשפו 4 גרסאות של המשגר: בלוק 0, בלוק I, בלוק IA ובלוק II. כל גרסה תכלול מאיצים ושלבים שונים, אשר חלקם יפותחו מהרכיבים ששימשו את מעבורות החלל, וחלקם יפותחו במיוחד עבור ה־SLS. הגרסה הסופית של המשגר תכלול שלב ראשון עם חמישה מנועי RS-25E (שיפותחו ממנועיה הראשיים של מעבורת החלל), 2 מאיצים שיפותחו ממאיצי מעבורת החלל, ושלב שני עם שלושה מנועי J-2X המפותחים ממנוע ה־J-2 ששימש את משגרי הסטורן של תוכנית אפולו.

מאיצים

בנוסף יכלול המשגר שני מאיצים שיעזרו לו בנסיקה בשתי הדקות הראשונות לשיגור. בלוקים 0 ו־I של המשגר יכללו מאיצים ששימשו את מעבורות החלל, אחרי שיעברו שיפוץ. בשונה ממאיצי מעבורת החלל, מאיצים אלו לא יצנחו ויאספו לשימוש חוזר אלא יעזבו וישקעו באוקיינוס. בלוקים IA ו־II של המשגר יכללו מאיצים חדשים שיפותחו ממאיצי מעבורת החלל.

עלויות הפיתוח ושיגור

אף על פי שטיל SLS בנוי בחלקו על בסיס חומרת מעבורת החלל עלויות פיתוחו נסקו לגובה כמעט חסר תקדים: בין השנים 2011 ל־2018 לבדן הוציאה נאס"א כמעט 14 מיליארדי דולרים על פיתוח הטיל, וזאת בנוסף ל־9 מיליארד שהושקעו בתוכנית קונסטליישן שבוטלה.
גם מחיר שיגורו של ה־SLS צפוי להיות אסטרונומי - בין מיליארד ל־2.5 מיליארד דולר. זהו סכום עצום, יקר בהרבה ממחיר שיגור של כמעט כל טיל אחר. לשם השוואה, מחיר השיגור של פאלקון כבד הוא 150 מיליון דולר בלבד, מחיר השיגור של מעבורות החלל האמריקאיות שהיו יקרות ובזבזניות בפני עצמם היה סביב 700 מיליון דולר, רק מחיר שיגורו של סטורן 5 הגיע למחיר דומה: בסכומים המתואמים לאינפלציה, כל שיגור של סטורן 5 עלה כ־2 מיליארד דולר (אם כי פיתוחו עלה למעלה מ־20 מיליארד).
שרלוט איאנה

ביוגרפיה

איאנה נולדה בסן חואן שבפוארטו ריקו ועברה לוורמונט בגיל צעיר. בגיל שבע עשרה הועברה למשפחה אומנת. ב-1993 נבחרה למיס הנוער של ורמונט ולאחר מכן זכתה לחשיפה כשזכתה במקום הראשון בתחרות הארצית, מיס הנוער של ארצות הברית. היא שיחקה בתפקידי אורח בסדרות "עולמה הסודי של אלכס מאק", "בוורלי הילס 90210" ו"הפמליה". בקולנוע הופיעה בסרטים "קייט ולאופולד", גילמה את אשתו של אית'ן הוק בסרט "יום אימונים" והופיעה בתפקיד הראשי לצד אדריאן ברודי בסרט "אהבה הדרך הקשה", ועל תפקיד זה זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל ואלנסיין הבינלאומי לסרטי פעולה והרפתקאות. היא משמשת כדוברת של ילדים שגדלו במשפחות אומנה ואף לקחה חלק בכתיבת ספר הנקרא "אבודה במערכת" העוסק בילדותה שעברה עליה עד שזכתה במיס הנוער.
סטניסלב שאצקי

ביוגרפיה

סטניסלב שאצקי נולד בשנת 1878 בוורונינו (Воронино), כפר זעיר בפלך סמולנסק של האימפריה הרוסית, בן למשפחה ממוצא פולני שנטמעה בתרבות הרוסית. לאחר שסיים לימודי מדעי הטבע של אוניברסיטת מוסקבה והשתלם במכון החקלאי של מוסקבה, החלה בשנת 1905 עבודתו החינוכית, כשייסד ביחד עם אלכסנדר זלנקו  ואנשי חינוך נוספים "מושבה" לילדי עובדים בפאתי מוסקבה, שבה שולבו זה בזה עבודת כפיים, חינוך והעשרה תרבותית. המוסד פעל במשך שנים אחדות, עד שנסגר על ידי השלטונות באשמת הפצת תעמולה סוציאליסטית בקרב ילדים, ושאצקי עצמו נשלח למאסר. לאחר מכן ניהל עוד מספר חברות ומושבות ברוח זו.
בשנת 1919, אחר המהפכה הרוסית, ייסד וניהל שאצקי, שינק מהגותו של ג'ון דיואי, את "התחנה הניסיונית להשכלת העם" הראשונה – כפר או קהילת ילדים ("מושבה"), שנוהלה בהנהלה עצמית של חניכיה, והחינוך בו הועמד על ערך העבודה. התחנה פעלה עד 1932. משנה זו ועד 1934 כיהן כמנהל המעבדה הניסויית המרכזית של קומיסריון החינוך הסובייטי וכמנהל הקונסרבטוריון של מוסקבה.
פאלוצים

הפאלוצים הם תת-קבוצה של ההונגרים החיה בצפון הונגריה ודרום סלובקיה. לפאלוצים ניב הונגרי משלהם ומסורות שנשתמרו לאורך השנים. מקורם של הפאלוצים אינו ברור אך ייתכן ששורשיהם בשבטי הקאבארים, פצ'נגים או הקומנים. המקום הראשון בו נמצאת המילה פאלוץ (palóc) בכתב כשם של קבוצה אתנית הוא במסמך ממזוקבשד משנת 1784, הסופר קלמן מיקסאט פרסם את הפאלוצים בספרו "האנשים הטובים מפאלוץ" שיצא לאור ב 1882. הכפר הפאלוצי הולוקה הוכר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ב-1987.
ידידיה שלמה רפאל נורצי

רבי ידידיה שלמה רפאל נוֹרְצִי (באיטלקית: Norzi;‏ ה'ש"כ 1560, מנטובה, איטליה – אחרי ה'שפ"ו 1626) היה רב, פרשן ומדקדק בעיר הולדתו. מפורסם בחיבורו הבלשני העוסק דקדוק השפה העברית, מנחת שי.

חייו ופועלו

הוסמך לרבנות בשנת 1585. לקראת תחילת המאה ה-17 נבחר לרבה של מנטובה, תפקיד בו החזיק עד מותו.
רבי ידידיה שלמה הקדיש את רוב חייו לפרשנות ביקורתית ומסורה על התנ"ך. הוא לא חסך כל מאמץ כדי למסור את כתביו, שנכתבו בעמל רב, שלמים ככל האפשר, תוך כדי שמירה יסודית על הטקסט המקורי של שפת התנ"ך משום ראה ערך רב בלמידה יסודית לפי ערכה של הדת. הוא ציין את כל הפרושים הניתנים (תלמודיים מקראים או מדרשים) על ידי ברור יסודי ולימוד מעמיק לשמירת ערכו של התנ"ך והדת היהודית כדי לפרש את המקרא על פי ניקודן ומסורן של תיבות שפת המקרא. ככלל הספר עוסק בהעמדת הנוסח לפי המסורה על ידי הכרעה בין כתבי יד ודפוסים ישנים שונים לשם בחירת הנוסחה הסופית, ובקביעת הניקוד וטעמי המקרא. עד היום ספרו שכתב "מנחת שי" העוסק בפרושים אלו הוא מקור השראה ולמידה נכונה של טעמי המקרא.
כדי לאסוף את כל כתבי היד שנצרכו לו כדי לפרש את המקרא, ובמיוחד למציאת כתביו ותורתו של רבי מאיר בן טודרוס אבולעפיה מאיר הלוי אבולעפיה אשר כתב פרושים בנושא זה, רבי ידידיה שלמה יצא למסעות ממושכים והתגורר במשך זמן רב בחו"ל. בשנת 1626 יצא לאור ספרו הראשון "גודר פרץ" (שלימים נקרא "מנחת שי" ראשי התיבות של שמו: ש-שלמה י-ידידיה) העוסק בפרושים מקראיים של חמשת חומשי תורה.
הספר מנחת ש"י מחולק לשני כרכים. הראשון עוסק בחמישה חומשי תורה ובחמש מגילות, והשני עוסק בכתובים ונביאים, עם חיבורים קטנים בסוף: מאמר המאריך [-מתג], כללי בג"ד כפ"ת (שש האותיות העבריות שיכולות לקבל דגש קל) וקמץ חטוף.
הספר יצא לאור בפעם הראשונה, אחרי יותר ממאה שנה ממותו של רבי ידידיה שלמה, על ידי רפאל חיים באזילה ממנטובה בשנת ה'תק"ב (1741).
Only by the Night

סינגלים

הסינגל הראשון שיצא מהאלבום הוא "Sex On Fire" אשר זכה להצלחה ואף הגיע למשחק המצליח Guitar Hero 5, והגיע למקום הראשון במצעדים באוקראינה, אוסטרליה וארצות הברית.
הסינגל השני שיצא הוא "Use Somebody", שגם הוא זכה להצלחה רבה ואף זיכה את הלהקה בשלושה פרסי גראמי: "הקלטת השנה", "שיר הרוק הטוב ביותר" ו-"ביצוע הרוק הטוב ביותר (להקה)".
הסינגל השלישי הוא "Revelry" ששוחרר ב-2 במרץ 2009.
והסינגל הרביעי הוא "Notion" ששוחרר ב-29 ביוני.
אפי זיו

אפי (אפרים) זיו (נולד ב-8 באפריל 1947) הוא סופר, מרצה ומדריך טיולי אמנות בחו"ל. עוסק בהוראה ובכתיבה של תולדות האמנות, הנצרות והמיתולוגיה היוונית.

קורות חייו

זיו נולד בברטיסלבה, צ'כוסלובקיה. בגיל שנתיים עלה עם הוריו לישראל והתיישב עימם בעיר חיפה. אביו, שמחה זיו, עבד כמנהל חשבונות בבית חולים רמב"ם ואמו, חנה זיו, עסקה בהוראה שנים רבות והייתה מנהלת בית ספר.
את לימודיו התיכוניים סיים בישיבה התיכונית, מדרשיית נעם בפרדס חנה. ב-1965 התגייס לחיל השריון וסיים את חוק שירותו הצבאי בתפקיד סמ"פ בדרגת סרן. במלחמת יום הכיפורים, בעת שירותו במילואים, נפצע קשה באזור תעלת סואץ.
לזיו תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר ראשון נוסף, חד חוגי מורחב ותואר שני בתולדות האמנות מאוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט שלו הייתה על הגנאלוגיה של כל הדמויות במיתולוגיה היוונית. את תואר הדוקטור קיבל מאוניברסיטת American Coastline בלואיזיאנה, ארצות הברית.
זיו עבד כמה שנים במשרד הביטחון. לאחר מכן פנה לעסקי הביטוח וכיהן שנתיים כנשיא לשכת אביב של הבונים החופשיים.
משנות התשעים הוא עוסק במתן הרצאות בכל רחבי הארץ בנושאים: היסטוריה של האמנות, המיתולוגיה היוונית, האמנות הנוצרית ותרבות המערב. מרצה במכללות וקתדרות, מוזיאונים, במוסדות תרבות שונים ובקורסים להכשרת מדריכי טיולים בישראל ובעולם, מטעם משרד התיירות וחברות נסיעות. זיו מרצה בהתנדבות בפני חיילי צה"ל בבסיסים השונים.
נשוי ואב לארבעה.
תיבת נגינה

תיבת נגינה היא סוג של אוטומטון, המיועד להשמעת מנגינות.
לב מנגנון תיבת הנגינה הוא תוף מתכת עליו מוטבעים זיזים. התוף מסתובב כנגד שורת מפרטים העשויים בתבנית "מסרק" כאשר כל "שן" ב"מסרק" משמיעה בפריטה עליה גובה צליל אחר. לעיתים משולבים יחד עם המפרטים כלי הקשה זעירים כתופים או פעמונים.
סיבוב התוף נעשה על ידי קפיץ ספירלי הנמתח באמצעות מפתח ומשוחרר באופן מבוקר על ידי וסת צנטריפוגלי, על מנת שקצב הסיבוב יהיה אחיד. אפשרות אחרת לסיבוב התוף, במיוחד בתיבות גדולות-ממדים, היא באמצעות בוכנת-יד (מנואלה).

היסטוריה

תיבות נגינה נוצרו על ידי שענים כבר במאה ה-18, הן לא עמדו בפני עצמן אלא היו משולבות בבובות מכניות. המפעל הראשון לייצור תיבות נגינה נפתח בשווייץ בשנת 1815 לאחר מכן נפתחו מפעלים בבוהמיה, בגרמניה ובצרפת.

תיבה קלאסית

התיבה הקלאסית היא קופסה מקושטת שניתן להציב על שולחן. התוף מסתובב באמצעות קפיץ נמתח. הקפיץ משולב במעצור, הננעל כאשר מכסה התיבה סגור ומשחרר את הקפיץ כאשר המכסה נפתח. לעיתים משולבת בתיבה בובת-רקדנית על קפיץ גמיש, המסתובבת עם השמע המנגינה.

תיבות מרובות-תופים

בתיבה מרובת תופים נמצאים בתוך התיבה מספר תופים ביניהם ניתן להחליף על ידי מוט המסיט את מסרק המפרטים מול התוף הרצוי.
בתיבת נגינה אוניברסלית ניתן להזין תופים שונים, הנמכרים בנפרד. כל תוף מנגן מנגינה אחרת. 
בשווייץ הומצאה, בתחילת המאה ה-20, תיבת נגינה שחייבה הזנת מטבע על-מנת לבחור את התוף, גרסה מוקדמת למכונה להשמעת תקליטים, ג'וקבוקס (Jukebox).

תיבות נגינה ללא תוף

לאורך השנים פותחו שיטות נוספות לנגינה אוטומטית ולהחלפה מהירה ונוחה של תופי הנגינה. כך פותחו תיבות בהן המנגינה הוטבעה על דיסקית מתכת (שהסתובבה במאונך ל"מסרק") או על גבי כרטיסים מנוקבים או סרטים מנוקבים מקרטון או ממתכת מרוקעת. בשיטה זו המסרק הומר ב"מברשת" שהסתובבה כנגד הכרטיס המנוקב.

תיבת נגינה נישאת

תיבת נגינה גדולה, הנישאת ברצועות על כתפי אדם, המסובב את התוף באמצעות בוכנת-יד (מנואלה). תיבה כזו אינה מופעלת בדר-כלל באמצעות קפיץ. קולה של תיבה נישאת חזק והיא הייתה נפוצה בירידים ובחוצות ערים בראשית המאה ה-20.
סוג נוסף של תיבת נגינה נישאת הוא עוגב היד בו סיבוב התוף מפעיל מערכת שסתומים המזרימה אויר ממפוח אל שורת צינורות מתכת בעלי אורך שונה, המשמיעים את הצלילים, בדומה לעקרון העוגב. 
תיבת נגינה נישאת מסוג נוסף היא סוג של הארדי גארדי (Hurdy Gurdy) בה המפרטים פורטים על מערכת מיתרים.

שילוב עם פסנתר

באמצע המאה ה-19  פותחה תיבת נגינה שבה התוף מסתובב בתוך פסנתר, כאשר זיזי המתכת מושכים את מיתרי הפסנתר והמנגינה מנוגנת על הפסנתר ללא פסנתרן.

אורקסטריון - שילוב כלי נגינה אחרים

בתיבות נגינה הנקראות "אורקסטריון" שולבו כלי מיתר עליהם פרטו זיזי התוף ואף כלי נשיפה שהיו מחוברים למפוח וזיזי התוף לחצו על המנענעים שלהם. לעיתים שולב אורקסטריון יחד עם פסנתר ליצירת צליל מלא יותר.
שרון אלטיט

ביוגרפיה

אלטיט התגייס לצה"ל בשנת 1997, ושובץ בגדוד דוכיפת. שירת כלוחם בגדוד. לאחר קורס קציני חי"ר, חזר לגדוד דוכיפת ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד, ולקח חלק בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד דוכיפת. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח כפיר.
בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לסגן מפקד חטיבת מנשה, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בהמשך מונה למפקד גדוד דוכיפת, ושימש בתפקיד בין השנים 2013–2015. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח כפיר, ושירת בתפקיד בין השנים 2015–2017. ב-26 ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מנשה. ב-29 באוקטובר 2018 הוחלט על מינויו לראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר.
רנה לי

ביוגרפיה

נולדה בשנת 1932 בביאליסטוק שבפולין, בת יחידה ללוטה וישראל ליפשיץ, מורים ומחנכים. גדלה בתל אביב, למדה בגימנסיה הרצליה, שם היה אביה מורה למתמטיקה ופיזיקה. למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית וקיבלה תואר מוסמך במשפטים. שירתה במשך שנתיים כקצינה בפרקליטות הצבאית. 
לאחר שחרורה מצה"ל נישאה למהנדס אבשלום קופמן. בני הזוג שהו באיבדאן שבניגריה, במסגרת עבודתו של אבשלום ב"סולל בונה". את חוויותיה תיארה בספרה "אויבו! אויבו! פרקי יומן מניגריה" שראה אור ב-1969. לאחר שחזרו לישראל עברו לקניה לעבודת אבשלום מטעם "מקורות". בני הזוג וילדיהם עברו לניו יורק, שם למדה בבית המדרש לרבנים באמריקה וב-1970 קיבלה תואר מוסמך וב-1975 תואר דוקטור לספרות עברית. במשך 18 שנים הייתה פרופסור לשפה וספרות עברית בקווינס קולג' בניו יורק. 
פרסמה שירה, פרוזה ומחקרים בספרות עברית בכתבי עת עבריים בארצות הברית ובישראל. 
הייתה אם לשני בנים. נפטרה בניו יורק ב-12 באוגוסט 2013, בגיל 81.

מכתבים לרנה

אברהם ברוידס - 22 נובמבר 1971
ג'ורג' לבנטון

ג'ורג' (יז'י) לבנטון (נולד ב-29 ביולי 1923) הוא רופא, מומחה למחלות אף אוזן גרון וכירורגיה של ראש וצוואר, כיהן כמנהל מחלקת א.א.ג. בבית החולים ע"ש שיבא (1963 עד 1990) וכראש חוג א.א.ג. בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.

ילדותו ונעוריו

לבנטון נולד לאנטול (נתן) לבנטון, סוחר בטקסטיל, וללידיה לבית גולינסקי בלודז' שבפולין. בשנת 1927 עבר עם משפחתו ללבוב לרגל עסקי אב המשפחה. ב-1941 סיים את לימודיו התיכוניים בלבוב. עם פלישת הגרמנים לברית המועצות ביוני 1941 נמלט מזרחה והגיע לחרקוב.

לימודים, עליה לישראל ושירות צבאי

עם הגיעו לחרקוב ב-1941 התקבל לבית הספר לרפואה, ובחודש ספטמבר 1941 פונה ביחד עם כל הפקולטה לבית הספר לרפואה Orenburg University. ב-1946 סיים בהצטיינות את לימודי הרפואה, ולאחר מכן חזר לפולין ומצא שכל משפחתו נספתה למעט אחותו ששרדה. באותה שנה התחיל לעבוד בבית חולים אוניברסיטאי בלודג' כאסיסטנט א.א.ג.. ב-8 באוגוסט 1948 עלה בטרנספורט לישראל ושימש כרופא האנייה. כשהגיע לישראל גויס לצה"ל ושירת במלחמת השחרור כרופא גדוד 82, חטיבה 8 של יצחק שדה. עם תום המלחמה עבר לבית חולים צבאי מספר 5 (תל השומר) במחלקת א.א.ג..

פועלו המקצועי

ב- 1952 נשלח על ידי צה"ל להתמחות נוספת בא.א.ג. בבית החולים בית יזרעאל בניו יורק (Beth Israel Hospital). עם חזרתו לישראל התמנה כממלא מקום מנהל מחלקת א.א.ג. בבית החולים רמב"ם בחיפה, וב- 1963 מונה למנהל מחלקת א.א.ג. בבית החלים על שם חיים שיבא בתל השומר. לבנטון הכניס שיטות חדשות ורבות לכירורגיה של א.א.ג. ואף טיפח מתמחים רבים, כאשר שבעה מתלמידיו התמנו למנהלי מחלקות. בשלהי הקריירה שלו קידם הכנסת תוכנית של ניתוחי שתל שבלולי(Cochlear implant), בהם משתילים מתקן אלקטרוני המאפשר לכבדי שמיעה ולחרשים לשמוע, תוכנית שסללה את הדרך לבאים אחריו. ב-1976 קבל תואר פרופסור מאוניברסיטת תל אביב. בשנים 1979 עד 1987 כיהן כראש חוג א.א.ג. בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.

חיים אישיים

נשוי לאורה לבית הלמר, אב לבת וסב לשתי נכדות.
מש"ק דת

מש"ק דת הוא חייל בשירות חובה בצה"ל בחיל הרבנות הצבאית שתפקידו לסייע בשמירת הדת לחיילים המעוניינים בכך, בבסיס שבו הוא מוצב.
בעשור השני של המאה ה-21 חודש שמו הרשמי של התפקיד לרכז מסורת ורוח, אך הוא כמעט אינו ידוע בציבור הרחב ופרסומים בעיתונות ממשיכים להשתמש בשם "מש"ק דת".

שיבוץ והכשרה

בדומה לרוב התפקידים ברבנות הצבאית, מש"קי הדת הם חיילים דתיים או חרדיים. רבים ממש"קי הדת הם בני ישיבות בשירות ההסדר, בעלי פרופיל עורפי.
חיילים המיועדים לשמש בתפקיד "מש"ק דת" עוברים קורס באורך ארבעה שבועות, המכשיר אותם לתפקיד. הקורס כולל שיעורים והרצאות בנושאי הלכה, כשרות, זיהוי חללים  וקבורה ו"תודעה יהודית". בעבר התקיים הקורס בשטח בה"ד 11 בצריפין, במסגרת נפרדת של הרבנות הצבאית. עם המעבר לעיר הבה"דים עבר גם הקורס לשם. חלק מהחיילים המצטיינים בקורס, לאחר זמן הכשרה נוסף - הכולל בין השאר התנסות מעשית בעבודתו של מש"ק דת, מוצבים כמפקדים בקורס.

תיאור התפקיד

הגדרתו הרשמית של התפקיד, על פי אתר צה"ל, היא: "מש"ק מו"ר (מש"ק יהדות) - חייל בחובה, האחראי על עבודת השטח של הרבנות הצבאית. הוא מוצב בגדודים הסדירים של צה"ל, בחטיבות, באוגדות ובבסיסי ההדרכה. המש"ק אחראי על ביצוע ההוראות בתחומי תודעה יהודית, הכשרות, ההלכה והחירום". בעבר, תפקידו הרשמי של מש"ק הדת הצטמצם לפעולות ספורות: דאגה לניקיון בית הכנסת בבסיס שבו הוא מוצב, אספקת סידורים ותשמישי קדושה (נר, בשמים ויין להבדלה, ארבעת המינים וכו') וביקורת אחת למספר חודשים שהעירוב בבסיסו כשר. עקב כך, התפקיד הפך לשם נרדף לתפקיד לא משמעותי. לאורך השנים הרבנות הצבאית מיתגה מחדש את התפקיד, תחת השמות "מש"ק יהדות" ו"רכז מסורת ורוח". ניסיון זה הצליח במידה מסוימת. כיום, בנוסף לתחומים המסורתיים, חולש מש"ק הדת גם על תחום תודעה יהודית, הכולל בין השאר ארגון ימי עיון, שיחות והרצאות לכלל החיילים ביחידה בנושאים כמו: מוטיבציה לשירות.
מפקדו של מש"ק הדת הוא לרוב רב צבאי (רב"ץ) או נגד כשרות ודת המוצב בבסיסו.

חזון

על פי חזונו של תא"ל (במיל') הרב אביחי רונצקי, הרב הראשי לצה"ל מ-2006 עד 2010: 
מש"ק היהדות תורם לקירוב לבבות, ליצירת דו-שיח בין כלל חיילי היחידה, ולגישור על הפערים בין הציבור הדתי לציבור החילוני. מש"ק היהדות נוטל חלק משמעותי בפעילות החינוכית והערכית המתקיימת ביחידה – קיום שיחות הסברה לחיילים ולמפקדים, הוצאת חומר בכתב על פרשת השבוע, החגים והמועדים, אגרון ימי עיון, שיעורים והרצאות בנושאים תורניים.
מש"ק היהדות מופקד על הכנות היחידה לשבתות ולמועדי ישראל, על התפילות ועל התוכן הרוחני של הסעודות המשותפות. כך הופכים השבת והמועד בצה"ל לחוויה מעשירה בעבור החיילים.
— אביחי רונצקי, מש"ק יהדות, באתר איגוד ישיבות ההסדר

בתרבות

בשנת 1994 יצא הסרט האח של דריקס, העוסק בחייל דתי המסיים קורס מש"קי דת ומוצב בבסיס חימוש נידח. הסרט מבוסס על סיפור קצר מאת אמנון דנקנר - "האח של רמלר". הוא בוים על ידי אורי ענבר וכיכבו בו טל פרידמן, דני שטג ועמוס לביא.
קופיקס

היסטוריה

את הרעיון לרשת קופיקס הגה היזם ואיש העסקים אבי כץ, שייסד את קבוצת 'בי קמעונאות' - מקימת "כפר השעשועים", "הכל בדולר" ורשת חנויות כלי הבית "ששת" והבעלים של "ורדינון" ו"נעמן פורצלן" הציבוריות. הרעיון עלה כשכץ רכש קפה ועוגה ביותר מ-50 ש"ח ובאותו רגע הבין שאנשים נמנעים מלקנות קפה ומוצרים נלווים בעיקר בשל המחיר. המחיר הנמוך משך תשומת לב רבה, בייחוד לאור המחאה החברתית בשנת 2011.
ביוני 2015 רכשו בעלי הרשת את השלד הבורסאי "אגרי", מיזגו לתוכו את פעילות הרשת ושינו את שם החברה ל"קופיקס גרופ". ב-15 ביוני החל המסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב בחברה המאוחדת.
במאי 2016 התקשרה החברה בהסכם עם קבוצת משקיעים מקומיים להקמת רשת בתי קפה במחיר אחיד תחת המותג Cofix ברוסיה. התוכנית היא להגיע ל-1,000 סניפים ברחבי רוסיה. שם המחיר עומד על 50 רובל (כ-3 שקלים). הסניף הראשון נפתח ב-10 באוקטובר 2016 בקניון "Ohotniy Riad" שבכיכר האדומה במוסקבה. המיזם ברוסיה יוחזק בעקיפין על ידי שלושת המשקיעים (61.56%), קופיקס הישראלית (36.44%) ומשקיע נוסף (2%).
בפברואר 2017 עלה המחיר האחיד ברשת ל-6 ש"ח לפריט. ברבעון השלישי של השנה עברה הרשת להפסד של כ-820 אלף שקלים. הדבר הוביל לשינוי במדיניות התמחור האחיד. חלק מהמוצרים הוחזרו למחיר של 5 שקלים, אך לצידם הושקו מוצרים אחרים במחירים גבוהים יותר.
באפריל 2018 רכש רמי לוי 20% ממניות החברה ובחודש יולי הגדיל את אחזקותיו ל-50.01% והפך לבעל השליטה ברשת

בתי הקפה

הסניף הראשון של הרשת נפתח במהלך חודש נובמבר 2013 ברחוב אבן גבירול בתל אביב, ועד סוף אותה שנה נפתחו שלושה סניפים נוספים. בשנת 2014 פתחה הרשת 40 סניפים חדשים, ובשנת 2015 נוספו עוד 74 סניפים. רוב הסניפים מנוהלים בזכיינות.
במרץ 2014 נפתח הסניף הראשון של תת-הרשת "קופיקס בר", שבו נמכרים (בנוסף למוצרים הנמכרים בסניפי הרשת) גם יינות ומשקאות אלכוהוליים. בדומה לרשת בתי הקפה, "קופיקס בר" אמורה לתת מענה דומה לתחום הברים ומציעה משקאות אלכוהול במחיר אחיד של 5 ש"ח. בסוף שנת 2015 החזיקה הרשת ב-14 סניפי "קופיקס בר".
כניסתה של הרשת לענף הקפה עוררה סערה שגרמה להורדת מחירים משמעותית ברשתות מתחרות, ובתי קפה נוספים ברחבי ישראל החליטו בתגובה להוריד גם הם את המחירים ל-5 שקלים. אחת הרשתות (שנסגרה בינתיים) מכרה את הקפה במחיר נמוך אף יותר, 4 שקלים, ולרשת קמה מתחרה בשם רשת "קופיז", המוכרת גם היא מוצרים ב-6 שקלים. לרשת המתחרה יש 32 סניפים בפריסה ארצית.
פתיחת הרשת הובילה לבדיקה של הממונה על ההגבלים העסקיים בנושא תיאום מחירים בין רשתות בתי הקפה.
בשנת 2016 החל שיתוף פעולה בין רשת "בורגראנץ'" לרשת "קופיקס", במסגרתו הוקמו סניפי "קופיקס" בתוך סניפי "בורגראנץ'".

המרכולים - "סופר קופיקס"

הרשת נכנסה לתחום המרכולים ובתחילה הודיעה על כוונתה לפתוח חמישה סניפים בתל אביב שבהם יימכרו כ-600 מוצרים במחיר אחיד של 5 ש"ח.
בתחילת יוני 2015 נפתח המרכול הראשון של הרשת בתל אביב, בסוף אפריל 2018 מנתה הרשת 29 סניפים.
על מנת לעמוד במגבלת המחיר האחיד, חלק מהמוצרים ברשת נמכרים במחיר נמוך - לעיתים במידה ניכרת - ממחירם המקובל בחנויות אחרות, ואילו חלק מהמוצרים מיוצרים במיוחד עבור הרשת כך שיתאימו למחיר הקבוע. ירקות נמכרים ארוזים באריזות במחיר האחיד. כמו כן, הרשת משתמשת בסניפים ששטחם קטן יותר בהשוואה למרכולים אחרים במטרה להקטין את העלויות ולאפשר מבחר גדול יותר של חנויות אפשריות.
בתחילת 2017 החלו סניפי "סופר קופיקס" למכור גם מוצרים שמחירם גבוה מהמחיר האחיד, צעד שאפשר להגדיל את מגוון המוצרים המוצע לצרכן.
התפיסה העומדת מאחורי 'סופר קופיקס' היא שצרכנים רבים אינם מחפשים אריזות גדולות, ולעיתים גם אין להם צורך במבחר גדול מאוד של אותם מוצרים.
נחל דן

עין דן

עֵין דָּן, מקורו העיקרי של נחל דן, (בערבית: עין אל לידאני) הוא מעיין ענק בתחום שמורת טבע תל דן, הנובע במאות נקודות על פני שטח של 30X40 מ' לערך, ברום של כ-190 מ' מעל פני הים. עין דן שופע 8 מ"ק מים לשנייה, וזאת ברמה גבוהה מאוד של קביעוּת ועקביוּת. בכך הוא מספק בממוצע שנתי כחצי מכל מימי הירדן המאוחד. עין דן הוא המעיין בעל השפיעה הגדולה ביותר במזרח התיכון. התנודות בכמות-המים של הדן בין חודש השיא לחודש השפל, ובין שנה גשומה לשנה שחונה – קטנות מאד. מכאן שבקיץ ובסתיו, ובמיוחד אחרי שנת בצורת, כאשר פוחתים מאוד מימיהם של שאר מקורות הירדן, תורם הדן את רוב מימיו של הירדן. ואילו בימי שיטפון בחורף, אחרי שבוע של גשם חזק, גואה החצבני מאד, וחלקם היחסי של מי הדן בירדן קטן. 
נוסף לכך, נובעים מימיו של נחל דן גם ממעינות נוספים בסמוך למעיין העיקרי שזכו לשם נפרד: עין לֶשֶׁם או "מעיינות התל" (בערבית: עין תל אל קאדי). מעיינות אלה בוקעים במרחק של כ-150 מ' מעין דן, וברום של כ-10 מ' גבוה יותר. העובדה שמקור שני מעיינות אלה באותו אוגר מוכחת לא רק מהדמיון בהרכב המים ובטמפרטורה שלהם, אלא גם באירוע חריג: ב-20 באפריל 1995 נעכרו פתאום מי עין-דן, ככל הנראה בעקבות התמוטטות של אדמה שארעה בחללים התת-קרקעיים שהמים זורמים בהם מהחרמון לעבר המעיין. באותו זמן נעכרו גם מי עין לשם באותה מידה בדיוק. עין לשם מספק פחות מעשירית ממי הדן, והשינויים בשפיעתו גדולים יותר, אולם אין מדידות מפורטות שלו.
מעיינות דן, יחד עם עין בניאס,  מהווים בית גידול לתולעת השטוחה והאנדמית Dugesia golanica.

הידרוגרפיה

נחל דן הוא מיוחד במינו וחריג ביותר מבחינה הידרוגרפית: הוא חסר אגן ניקוז כלשהו. הוא יוצא מנקודה אחת, עין דן, ובהמשכו איננו מצרף אליו יובלים, כדרכו של נחל רגיל, אלא להפך: מתפצל לפלגים אחדים. חלק מפלגים אלה זורם אל החצבני, אחרים אל הבניאס, ואחרים שבים ומתאחדים וחוזרים להיות נחל דן. קשה לבדוק כיום, אחרי אלפי שנות חקלאות אינטנסיבית ושימוש במי הדן, מהלכו של איזה מן הפלגים האלה הוא טבעי, ואיזה פלגים אינם אלא תעלות השקיה מעשה ידי אדם. הפלגים העיקריים, ממערב למזרח, הם: שניר ("פלדי") צפוני ודרומי, קורן, הגושרים, טל, דן, ליש ("הברווזים") ולֶשֶׁם. מלבד פלגים אלה נלקחים מים רבים מן הדן בצינורות המובילים אל מפעל "הדן המערבי" (או "חצבני-דן"), "הדן המזרחי", והיישובים דן, דפנה ושאר ישוב.

אגן ניקוז

עד לשנת 1970 היה לנחל דן אגן ניקוז זעיר בן 24 קמ"ר. מאז הוטה אגן-ניקוז זה לעבר החצבני, ועתה אין לדן אגן-ניקוז כלל. הטיה זו נועדה לשמור על ניקיון מי הדן בפני זיהום משטח אגן-הניקוז. בכך נמנע זיהום משני סוגים: זיהום במי-שיטפונות בעקבות גשם חזק, שהיה גורם בעבר מדי-פעם להעכרה קשה של מי-השתייה שנשאבו מהדן ליישובים הסמוכים, וזיהום אפשרי מדליפה בצינור הנפט הטרנס-ערבי (T.A.P. line) העובר בשטח הניקוז המקורי של הנחל. השטח מנוקז כעת לחצבני, באמצעות "תעלת נוחיילה", ובמהלכה הוקמו מִתְקָנִים שונים לעצירת דליפה אפשרית של נפט.