google/wiki40b huggingface dataset:
זכות קדימה (מקרקעין)

זכות קדימה, בדיני הקניין, היא זכות במקרקעין המקנה לבעליה קדימות במקרה של מכירת זכות בנכס. כלומר, כשברצונו של בעל זכות קיימת בנכס (כגון בעל הנכס) למכור את זכותו, הוא חייב להציע את הזכות לבעל זכות הקדימה, לפני שיציע אותה לכל אדם אחר. זכות קדימה היא אחת מחמש הזכויות במקרקעין המוסדרות בחוק המקרקעין של מדינת ישראל. חוכר לדורות (שוכר הנכס לתקופה שלמעלה מעשרים וחמש שנים) דומה לבעל הנכס בעניין זה והוא יכול להעניק זכות קדימה.
לאחר שנרשמה בטאבו זכות הקדימה, רשם המקרקעין נדרש שלא לרשום העברה כלשהי של הזכות במקרקעין, אלא אם נוכח שהתקיימו תנאי זכות הקדימה (קרי, שהזכות במקרקעין הוצעה קודם כל לבעל זכות הקדימה).

יצירת זכות קדימה

זכות קדימה יכולה להיווצר על פי הסכם או מכוח הוראות החוק.
מרדכי לביא

ביוגרפיה

לביא נולד וגדל בשכונת גאולה בירושלים, בילדותו למד בתלמוד תורה חיי עולם בירושלים בשפת היידיש.
תחילת הקריירה הרדיופונית שלו הייתה בתחנת הרדיו הפיראטית רדיו כל האמת, שבה שידר תוכנית מוזיקה לנוער הדתי והחרדי. 
בשנת 1998 עבר לרדיו 10 הפיראטי, ובו הגיש את תוכנית האקטואליה המרכזית.
בשנת 2003 החל לעבוד ברדיו "קול חי", המשדר לציבור החרדי והדתי, שם החל להגיש את "המהדורה המרכזית", תוכנית אקטואליה יומית בת שעתיים. התוכנית בהגשתו יצרה עיתונות לא-מפלגתית ואף השיגה נתוני רייטינג גבוהים במגזר החרדי.
במקביל לביא עוסק בהייטק טכנולוגיה ונדל"ן.
עד 2011 הגיש לביא את "המהדורה המרכזית" ברדיו "קול חי".
בקיץ 2011 פרש לביא מעבודתו ברדיו קול חי, הצטרף לתחנת הרדיו קול ברמה, והגיש שם את תוכנית הבוקר "8 עד 10".
בנובמבר 2015 הודיע לביא על חזרתו לרדיו "קול חי", וב 20 בנובמבר 2015 התחיל להגיש תוכנית אקטואליה בשם "מהדורת הבוקר" שמשודרת בימי א'-ד' בבוקר בדקה לשמונה.
ב-21 בדצמבר 2017 חדל לביא מלהגיש את תוכנית "מהדורת הבוקר", ותקופה מסוימת הגיש במקומה תוכנית אקטואליה שבועית מדי יום ה' בין השעות 8 -10. מיוני 2019 משרד תוכנית חדשה יחד עם הרב אופיר מלכה "החפץ בחיים"
לביא ייסד את האתרים "כיכר השבת" ו"סרוגים", אתר שמספר שנים לאחר הקמתו נרכש בחלקו על ידי קבוצת ידיעות אחרונות.
נשוי לשרה, מתגורר בירושלים ואב לשישה.
ברתולד פון דיימלינג

תחילת הקריירה

פון דיימלינג נולד ב-21 במרץ 1853, בקרלסרוהה שהשתייכה לדוכסות הגדולה של באדן. בשנת 1871 התגייס פון דיימלינג לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט רגלים ה-85 (הולשטיין). בהמשך מילא פון דיימלינג תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1898 מונה למפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-112 (באדן ה-4 - הנסיך וילהלם), ונשלח עמו לדרום-מערב אפריקה הגרמנית. בשנת 1905 השתתף ברצח העם של ההררו והנאמה, ובשנת 1906 מונה למפקד הכוחות במזרח אפריקה הגרמנית. בשנת 1907 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד החטיבה ה-58. בשנת 1910 הועלה לדרגת גנרל לוטננט ומונה למפקד הדיוויזיה ה-29. בשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-15, ובשנת 1914 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון דיימלינג מפקד הקורפוס ה-15 שהיה חלק מהארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית. הקורפוס בפיקודו נטל חלק בקרב מילוז ולאחר מכן בקרב לורן. לאחר מכן לחם כחלק מהארמייה הרביעית בקרב איפר הראשון, ובשנת 1916 לחם כחלק מהארמייה החמישית בקרב ורדן. באותה שנה קיבל פון דיימלינג את עיטור הפור לה מריט, ובשנת 1917 פרש לביתו.
לאחר המלחמה היה פון דיימלינג חבר במפלגה הדמוקרטית הגרמנית והפך לפציפיסט, וב-3 בפברואר 1944 מת בביתו שבבאדן-באדן.
חוגלה מדגסקרית

מאפיינים

אורכה של החוגלה המדגסקרית 24-28 ס"מ ומשקלה 220 גרם. היא בעלת נוצות אדומות עם חזה אפור ומעט מנומר וכנפיים חומות. ראשה שחור מפוספס בפסים לבנים מעל ומתחת לעיניים וצווארה אדום. הרגליים צהובות ובעלות אצבעות ארוכות. הנקבות קטנות מהזכרים.
החוגלה מסתתרת בין סבכים ומעופפת לעיתים רחוקות בצורה מגושמת. היא משמיעה קולות צרודים העוזרים לזהות אותה ביער.
היא חיה בעיקר ביערות הרריים או יערות טרופיים אחרים ולא באזורים פתוחים. היא ניזונה בעיקר ממיני צמחים ופירות קטנים, אך גם מיצורים קטנים כמו חרקים ותולעים.
מאיר רוזן

הילדות והלימודים

רוזן נולד בשנת 1931 ביאשי שברומניה, כבנם של יעקב ומינה רוזנהאופט. למד עברית עוד בגיל 5. עלה לארץ ישראל באוגוסט 1944 כשהוא על אחת מספינות המעפילים שהפליגו מנמל קונסטנצה (ביולבול, מיורינה ומפקורה). 
למד בסורבון שבצרפת תואר ראשון במדע המדינה, תואר שני במשפטים והשלים בשנת 1957 את הדוקטורט שלו במשפט בינלאומי.

פעילותו הדיפלומטית והמשפטית

מאז 1953 עבד בשירות המדינה ובמשרד החוץ כשבזמן לימודיו בצרפת עבד בשגרירות ישראל בפריז, כמו כן שימש נציג "בר" בפריז ופעל במטרה להביא ללחץ על ברית המועצות לשינוי המדיניות כלפי יהודי ברית המועצות. 
בשנות השישים שימש רוזן קונסול ישראל בניו יורק (1969-1967), היה חבר משלחת ישראל לאו"ם בוועדה לזכויות האדם. ב-1969 מונה למרכז הוועדה לאנרגיה אטומית ומנהל קשרי החוץ שלה וייצג את ישראל בדיונים בסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית. לאחר מכן שימש כמרצה למשפט בינלאומי באוניברסיטת חיפה. 
בשנים 1971 עד 1979 שירת כיועץ המשפטי של משרד החוץ. במסגרת זו נשלח לאוסלו לאחר התפוצצות פרשת לילהאמר במטרה להפגש עם העצירים הישראלים ולהגיע להבנות עם שלטונות נורווגיה. לאחר מלחמת יום הכיפורים היה חבר בצוות הישראלי במשא ומתן על הפסקת האש בין ישראל למצרים בק"מ ה-101 מקהיר, ובהמשך היה חבר המשלחת הישראלית לוועידת ז'נבה והסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים. ב-1978 היה חבר המשלחת הישראלית לשיחות בין ישראל למצרים, שותף בניסוח הסכמי קמפ דייוויד, בדיונים על תוכנית האוטונומיה והסכם השלום בין ישראל למצרים.

שגריר

ב-1979 מונה לשגריר ישראל בצרפת וכיהן בתפקיד עד 1983. על פועלו הוענק לו אות לגיון הכבוד הצרפתי. 
ב-1983 מונה לשגריר ישראל בארצות הברית הוא כיהן תחת ראשי הממשלה מנחם בגין, יצחק שמיר ושמעון פרס ובתקופת נשיאותו של רונלד רייגן וכהונתו של מזכיר המדינה ג'ורג' שולץ. בתקופתו בתפקיד הוגבר הסיוע הכלכלי האמריקאי לישראל ונחתם הסכם אזור סחר חופשי, אך מנגד הופעלו לחצים לביטול פרויקט הלביא, נחשפה פרשת איראן-קונטראס וחל משבר ביחסים בין המדינות בעקבות חשיפת פרשת פולארד. רוזן המשיך לכהן כשליח מיוחד של ישראל לטיפול בפרשה, גם לאחר סיום כהונתו, בשנת 1987.

בעשורים האחרונים

בשנים 1989 עד 1994 כיהן כנשיא ומנכ"ל ארגון הבונדס. היה חבר בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים. ב-2010 מונה לנשיא האגודה לזכות הציבור לדעת. מאז 1987 כיהן בדירקטוריון איי די בי חברה לאחזקות. כיהן כשותף בכיר במשרד עורכי הדין בלטר גוט אלוני ושות'.
כיהן כעמית מחקר במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה.
היה נשוי מ-9 ביוני 1959 לוורה, לבית אייל, ילידת הונגריה, ואב לשתי בנות - דפנה ומיכל. אם אשתו, שרה ליביה אייל, (1915-2004) הייתה צלמת ושירתה שנים רבות במוסד.
רוזן נפטר בתל אביב ונטמן בבית הקברות קריית שאול.
קליאה דובאל

ביוגרפיה

דובאל נולדה בלוס אנג'לס, בתם היחידה של רוזמרי והשחקן סטיבן דובאל.
הוריה התגרשו כאשר הייתה בת 12 ודובאל נשרה מהתיכון מגיל צעיר.
רק לאחר שהחליטה להפוך לשחקנית חזרה ללמוד ב"תיכון לוס אנג'לס לאומנויות" אותו סיימה בהצלחה בשנת 1995.

קריירת משחק

הופעת הבכורה של דובאל הייתה בשנת 1996 בסרט האימה "מכשפות קטנות".
ב-1998 התפרסמה בסרט האימה של רוברט רודריגז "סיוט בחדר המורים" בתפקיד תלמידת התיכון סטוקס המכורה לסמים.
ב-1999 שיחקה בדרמה "נערה בהפרעה" בתפקיד השקרנית הפתולוגית ג'ורג'ינה טוסקין המאושפזת במוסד לחולי נפש, בקומדיות "יחידה במינה" בתור הנערה גרהאם ו"יש לה את זה" בתפקיד הנערה הגותית מיסטי ובמותחן המדע בדיוני "אשת האסטרונאוט".
ב-2001 שיחקה דובאל בסרט האימה "רוחות מארס" בתפקיד השוטרת הטירונית ביאטריס קינקייד ובדרמה "שלוש עשרה שיחות על דבר אחד".
ב-2003 הופיעה דובאל במותחן האימה "זהות" בתפקיד הצעירה בעלת היכולות העל טבעיים ג'יני אייסיאנה, בדרמה "21 גרם" ובסדרת הפנטזיה המצליחה "קרניבל"  בתפקיד סופיה.
ב-2004 שיחקה בסרט האימה "הטינה" בתפקיד ג'ניפר ויליאמס אשתו של מת'יו. באותה שנה שיחקה בדרמת הטלוויזיה של CBS "הלטר סקלטר", אותו חייו של צ'ארלס מנסון. 
בשנת 2006 שיחקה בתפקיד משני בסדרת המדע הבדיוני של רשת NBC "גיבורים" בתור הבולשת הפדרלית אודרי הנסון. בשנת 2007 השתתפה דובאל בתפקיד קטן בסרטו של דייוויד פינצ'ר "זודיאק" ושיחקה בסרטים העצמאיים "אנאמורף" ו"סקס ואהבה לקינוח".
ב-2008 הופיעה לצידם של אן האת'וויי ופטריק וילסון במותחן "נוסעים".
ב-2012 הופיעה דובאל בסרטו המצליח של בן אפלק "ארגו" בתפקיד הדיפלומטית האמריקאית קורה ליג'ק, על הופעתה לצד שאר צוות השחקנים זכתה בפרס גילדת השחקנים.
בנוסף שיחקה בסדרת האימה "סיפור אימה אמריקאי" בתפקיד המורה וונדי זוגתה של העיתונאית לנה וינטרס.
ב-2016 דובאל ביימה וכתבה את סרטה הראשון "ההתערבות", בו גם שיחקה בתפקיד ראשי של ג'סי, אשת עסקים עצמאית. בסרט שיחקו גם קובי סמולדרס, נטשה ליון וג'ייסון ריטר.
יחסי ארצות הברית–מאוריטניה

סקירה

לאחר שמאוריטניה זכתה בעצמאותה ב-28 בנובמבר 1960, ארצות הברית שמרה על יחסים לבביים עם מאוריטניה ואף סיפקה לה סיוע כלכלי מועט. במהלך מלחמת ששת הימים ביוני 1967, שברה מאוריטניה את היחסים הדיפלומטיים והקונסולריים עם ארצות הברית, אך חידשה את הקשר כעבור שנתיים ושמרה על יחסים חיוביים יחסית עד סוף שנות השמונים, למרות המחלוקת על הסכסוך הישראלי-ערבי. מאז 1981, ארצות הברית סיפקה למאוריטניה סיוע כלכלי ומזון על סך 130 מיליון דולר.
הקרע ב-1989 בין מאוריטניה לסנגל ("אירועי 1989") שהביאו לגירושם של עשרות אזרחים מאוריטנים לסנגל, השפיעו לרעה על יחסי ארצות הברית-מאוריטניה. יתר על כן, התמיכה של מאוריטניה בעיראק לפני ובמהלך מלחמת המפרץ ב-1991 החלישה עוד יותר את הקשרים המתוחים.
היחסים בין ארצות הברית למאוריטניה הגיעו לשיאם באביב 1991, עם גילוי הפרטים על תפקידו של הצבא המאוריטני בהפרות זכויות אדם נרחבות. ארצות הברית הגיבה בהפסיקה רשמית של פעולות הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי וכל סיוע צבאי למאוריטניה. היחסים אף סבלו בשנות התשעים בעקבות דיווחים חוזרים ונשנים כי העבדות נמשכה בחלקים מסוימים של מאוריטניה למרות איסורים משפטיים. בסוף שנות ה-90, הממשלה המאוריטנית אימצה מדיניות המאפשרת את החזרתם של המגורשים או שנמלטו במהלך אירועי 1989 וכן יזמה אסטרטגיה להפחתת העוני תוך הבטחת הקלה בחובות במסגרת היוזמה של קבוצת HIPC. היחסים המשופרים עם ארצות הברית, כולל שיבת שיתוף פעולה צבאי ותוכניות הכשרה, ליוו את השינויים הללו. מאוריטניה כוננה באופן רשמי את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל בשנת 2000 והפכה לרק אחת משלוש המדינות היחידות החברות בליגה הערבית שעשו זאת.
ארצות הברית גינתה את ההפיכה באוגוסט 2005 ואת ההנחה הבלתי חוקתית של השלטון על ידי המועצה הצבאית למען צדק ודמוקרטיה, וקראה לחזור לממשלה חוקתית באמצעות בחירות חופשיות והוגנות בהקדם האפשרי. ממשלת ארצות הברית תומכת במעבר מאוריטניה לדמוקרטיה, ותמכה בבחירות לפרלמנט ב-2006 ובבחירות לנשיאות ב-2007. ארצות הברית סיפקה סיוע בבחירות לחינוך הבוחרים, להכשרת מפלגות פוליטיות ולבניית דמוקרטיה. ארצות הברית מתכוונת כעת לעבוד עם ממשלת מאוריטניה כדי להרחיב את שיתוף הפעולה הבילטרלי בתחומי הביטחון התזונתי, הבריאות, החינוך, הביטחון, חיזוק המוסדות הדמוקרטיים וסיכול הטרור.
יניב עזרן

קריירה

עזרן החל את הקריירה שלו בשנת 2000 בקבוצת מועדון ספורט אשדוד. בשנת 2003 הוא הושאל לעונה אחת להפועל רעננה מהליגה הלאומית, ולאחר מכן חזר לאשדוד. בתקופה זו ערך עזרן שבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, בהן כבש שער אחד. בשנת 2006 עבר לאנוסיס נאון פראלימני מליגת העל הקפריסאית (אותה אימן באותה תקופה ניר קלינגר), אך במהרה חזר לאשדוד, לאחר ששיחק במשחק אחד בלבד במדי פראלימני. בעונת 2006/2007 כבש 15 שערים במדי אשדוד, והיה מלך השערים של ליגת העל.
בשנת 2007 עבר עזרן למכבי תל אביב, ששילמה עבורו כ-800 אלף דולר. עזרן לא זכה להצלחה רבה במדי קבוצתו החדשה, והבקיע לאורך כל עונתו הראשונה שער אחד בלבד ב-18 משחקים. עזרן זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, אך לקראת סוף העונה נפצע ועבר ניתוח בברכו. בעונה שלאחר מכן שותף בשישה משחקים, אך לאחר מכן לא הצליח להתגבר על פציעתו, ואת הופעתו האחרונה בקריירה ערך ב-1 באוגוסט 2009, במשחק מול בני סכנין בגביע הטוטו. כעבור יותר משנה וחצי שב לסגל הקבוצה, אך לא שיחק בפועל.
לאחר שהסתיים חוזהו במכבי תל אביב הגיש עזרן תביעה נגד המועדון בטענה שלא קיבל שכר ב-7 החודשים האחרונים בחוזה. הקבוצה טענה כי עזרן קיבל את הכסף מהמוסד לביטוח לאומי, אך ב-7 בנובמבר 2012 זכה עזרן בבוררות ומכבי תל אביב חויבה לשלם לו 900 אלף ש"ח.
במהלך עונת 2011/2012 ניסה עזרן להתאמן במדי קבוצת נעוריו, מועדון ספורט אשדוד. אך לבסוף נכנע לפציעותיו הרבות ופרש ממשחק פעיל.

חייו האישיים

עזרן נשוי לחופית ולהם שלושה ילדים. משמש כיום כבעלים של מסעדות באזור אשדוד ובעל חברת פרסום ומדיה.
בדצמבר 2016 נעצר על ידי משטרת ישראל בחשד שהיה חלק מרשת שביצעה הונאה לחברות בחו"ל.
גלוק 19

סקירה טכנית

ממדי האקדח הם: אורך כולל 174 מ"מ, אורך קנה 102 מ"מ, גובה 127 מ"מ ורוחב 30 מ"מ. משקלו ללא מחסנית 595 גרם ועם מחסנית סטנדרטית 850 גרם.
המחסנית הסטנדרטית מכילה 15 כדורים אך ניתן להזין מחסניות גדולות יותר המתאימות לסדרת אקדחי ה-9 מ"מ של גלוק אשר מכילות 17, 19 ו-33 כדורים.
לגלוק 19, כמו לכל אקדחי גלוק, יש שלושה מנגנוני בטיחות נפרדים. אלו כוללים פין נעילת הדק שהוא חלק אינטגרלי מההדק, ויש ללחוץ ביחד עם ההדק על מנת לאפשר ירי, פין הגנה במנגנון הנקירה שמונע מה-striker (הרכיב שמכה בנוקר, בדומה לפטיש) להכות בנוקר אם ההדק לא נלחץ ומנגנון בטיחות למקרה נפילה של האקדח (עושה שימוש באותו פין הגנה המונע מה-striker להכות בנוקר). העדר נצרה חיצונית רגילה משמעו שלחיצה על ההדק (כולל פין נעילת ההדק) תוביל לירייה, דבר שיצרנית האקדחים מפרסמת כיתרון לשימוש מיידי באקדח בשעת צורך.

דגמים מתקדמים

גלוק 19 עבר מספר שיפורים מאז הונפק לראשונה. המודל הנוכחי הוא הדור החמישי (5th Generation).
בנוסף קיים דגם בשם GLOCK 19c המצויד במפצה סטייה, כלומר שני קדחים אנכיים המיועדים להקטין את קפיצת הקנה למעלה לאחר ירי. כמו כן, גלוק 19c שוקל 10 גרם פחות מגלוק 19.

תפוצה ומשתמשים

הגלוק 19 משרת במדינות רבות ביחד עם הגלוק 17. הוא משרת בין השאר בישראל: ביחידות העלית של צה"ל, בימ"מ, בשירות הביטחון הכללי וביחידות האבטחה שלו.
ב-2016 נבחר על ידי משטרת ישראל לאקדח התקני של כלל השוטרים. בינואר 2017 חתמה המשטרה עם הספק "גלוק אמריקה" על הסכם רכישה של מאות אקדחי גלוק 19‏.
פולין גדול

מקור השם

הווייוודה פולין גדול נושאת את שמו של האזור ההיסטורי החופף בצורה ניכרת את שטחה. בפולנית מכונה האזור "Wielkopolska" - צירוף של שתי מילים: "polska" אשר משמעותה פולין, ו-"Wielko " אשר משמעותה "גדול" או "יותר". בלטינית מכונה האזור בכינוי "Maior", אשר תרגום נפוץ של כינוי זה הוא "רבתי" או "גדול יותר". בעברית הכינוי הבולט ביותר לאזור זה "פולין גדול", ולעיתים הוא מופיע גם כ"פולין גופא" ו"פולין הגדולה". כינויים אלו נובעים מהיותו של אזור פולין גדול הליבה של המדינה הפולנית הקדומה.
"פולין גדול" מהווה את הניגוד של האזור ההיסטורי "פולין קטן" (בפולנית מתואר כ-Mało ובלטינית כ-Minor, מילים שמשמעותן "קטן" או "פחות"). ההיסטוריון הפולני זיגמונט גלוגר מסביר, והסברו מהווה את הסברה המרכזית באשר למקור המונחים, שבפולין היה מנהג שכאשר מוקם כפר חדש בסמוך למקום יישוב ותיק, היה נהוג לעיתים רבות לקרוא לו בשמו של מקום היישוב הוותיק בתוספת המילה "Mało" - פחות, קטן. לטענתו של גלוגר, המנהג הזה גם נעשה ברמת המאקרו, ובמהלך ימי הביניים החלו להפריד בין שני אזורים ראשיים: פולין גדול, היא ערש הולדתה האומה הפולנית והאזור הראשי בימים עברו; לבין פולין קטן, היא האזור שהצטרף אל המדינה הפולנית באופן מאוחר יותר, ולימים גם האפיל על המרכז הקודם, פולין גדול.
בתחילה האזור כונה בפשטות "פולין" (Polonia). הכינוי "פולין גדול" בא לתאר את אזור זה כוותיק ובכיר יותר בהשוואה לאזור החדש - פולין קטן. השימוש המתועד הראשון במונח "פולין גדול" (Polonia Maior) היה בשנת 1257 ונעשה בשפה הלטינית, ואילו בפולנית התיעוד הקדום ביותר של שימוש במונח הוא מ-1449. ככל הנראה, המונח תיאר אז בקירוב את האזור שהיום אנחנו מזהים כפולין גדול. החל מהמאה ה-16 קיבל המונח משמעות רחבה יותר. עם איחודן של פולין וליטא למדינה אחת, חולק השטח הפולני מבחינה אדמיניסטרטיבית לשתי יחידות-על: "פולין גדול" ו"פולין קטן", כאשר אזור פולין גדול כולל גם שטחים מאזור פומרניה כמו גם כאלו אחרים.

גאוגרפיה

פולין גדול היא הוויוודה השנייה בגודלה בפולין, לאחר מזוביה. היא משתרעת על שפלה רחבה במיוחד במרכז מערבה של פולין. את השפלה של פולין גדול יוצרת רשת ענפה של נהרות המנקזים את מימיו של פולין גדול. רוב נהרות אלו זורמים ממזרח למערב, ונשפכים לבסוף אל נהר האודר, אשר זה בתורו נשפך אל הים הבלטי. השפלה של פולין גדול מופרת רק לעיתים רחוקות על ידי גבעות מתונות. 60% משטח הווייוודה מכוסה בקרקעות חקלאיות, אשר נהנות מתנאי השטח הנוחים של האזור - כאמור, מישוריות כמעט מוחלטת. לצד חקלאות, כרבע משטח פולין גדול מכוסה ביערות, וכעשרה אחוזים בביצות ובאגמים, התופסים גם הם חלק גדול יחסית מהשטח.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בפוזנן, בירת הוויווידה, היא 8.9 מעלות צלזיוס. החודש הקר ביותר הוא ינואר (עם טמפרטורה ממוצעת של -0.8 מעלות צלזיוס), והחודש החם ביותר הוא יולי (עם טמפרטורה ממוצעת של 18.9 מעלות צלזיוס). הגשמים יורדים בעיקר בקיץ, כאשר כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 522.8 מ"מ.
בפולין גדול יש פארק לאומי (Park Narodowy) אחד, שלושה עשר פארקי נוף (Park krajobrazowe) ו-98 שמורות טבע (Rezerwat przyrody).
יוהאן מאוריץ ואן נאסאו-זיגן

יוהאן מאוריץ ואן נאסאו-זיגן (הולנדית: Johan Maurits‏; 20 ביוני 1604 - 20 בדצמבר 1679) היה רוזן ונסיך נאסאו-זיגן.
מאוריץ נולד בעיירה דילנבורג שבגרמניה, מקום מוצאה של שושלת בית אוראנז'. אביו היה יוהאן השביעי, רוזן נאסאו. סבו, יוהאן השישי, רוזן נאסאו, היה אחיו של השליט ההולנדי - וילם השתקן.
יוהאן מאוריץ הצטרף לצבא ההולנדי בשנת 1621, בגיל צעיר מאוד. בשנת 1626 הוא הפך למפקד. הוא השתתף בכיבוש דן בוס בשנת 1629. בשנת 1636 הוא כבש את מבצר סכנקנסכאנס.

בברזיל

הוא מונה למושל מושבות הולנד בברזיל על ידי חברת הודו המערבית ההולנדית בשנת 1637. הוא נחת ברסיפה, נמלה של פרנמבוקו והמעוז החשוב של ההולנדים בברזיל, בינואר 1637.
לאחר סדרה של משלחות, הוא הרחיב לבסוף את ברזיל ההולנדית מסרז'יפה בדרום עד לסאו לואיס בצפון. באופן דומה הוא כבש את המושבות הפורטוגזיות באלמינה, סאו טומה, ואת לואנדה בחוף המערבי של אפריקה (כיום בירת אנגולה). בעזרתו של האדריכל המפורסם, פיטר פוסט מהארלם, הוא שינה את פניה של רסיפה בכך שבנה עיירה חדשה, מקושטת בבניינים ציבוריים מפוארים וגנים, שנקראה על שמו, מאוריצסטאד.
בזכות מדיניותו הוא הביא את המושבה ההולנדית לכדי מצב משגשג, ואף הצליח להשכין שלום עם המתיישבים הפורטוגזים. הנהגתו המעולה בברזיל עוררה השראה לכתיבת שני אפוסים לטיניים, האחד משנת 1647, יצירתו של קספר ברליאוס (או ון בארלה) Rerum per octennium in Brasilia et alibi nuper gestarum ("תיאורן של שמונה שנים לאחרונה בברזיל ובמקומות אחרים"), והשנייה, יצירתו של פרנסיסקוס פלנטה "מאוריטיאס". הצייר אברהם ווילארטס שירת כחבר בפמלייתו של מאוריץ.
מאוריץ הקים מועצה עירונית בה לקחו חלק קתולים, פרוטסטנטים ויהודים. מלבד סובלנות זו, הוא גם עודד את התפתחותה של רסיפה, והנהיג בעיר מעין פרויקט של שיכון ציבורי. תוכניותיו והוצאותיו הגדולות הדאיגו את מנהליו החסכנים מחברת הודו המערבית ההולנדית, ומשסירב להמשיך בתפקידו אלא אם תינתן לו יד חופשית, הוא הוחזר לאירופה ביולי 1644.

בחזרה לאירופה

זמן קצר לאחר מכן, מינה אותו הסטאדהאודר פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' למפקד חיל הפרשים ההולנדי, והוא לקח חלק בקרבות בין השנים 1645 ו-1646. כשהמלחמה נגמרה בשלום מינסטר, בינואר 1648, הוא קיבל מאלקטור ברנדנבורג את תפקיד המושל של קלפה, מרק, רוונסברג, ומאוחר יותר גם של מושל מינדן. הצלחתו בחבל הריין הייתה גדולה כמו הצלחתו בברזיל, והוא הוכיח את עצמו כשליט חכם ומוכשר.
בסוף שנת 1652, הוא מונה לראשו של מסדר יוחנן הקדוש (Johanniterorden) בברנדנבורג, והפך לנסיך באימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1664 הוא חזר להולנד. כשחודשה המלחמה עם אנגליה, שנתמכה על ידי הנסיך-בישוף של מינסטר, הוא מונה למפקד הכללי של כוחות היבשה ההולנדים. אף על פי שהפרלמנט ההולנדי ניסה להכשילו, הוא הדף את הפלישה, ולכן הבישוף של מינסטר, ברנהרד פון גאלן, הוכרח להכריז על שלום. פעילותו עוד לא הגיעה לסופה: בשנת 1673 הוא מונה על ידי הסטאדהאודר וילם מאוראנז' לפקד על הכוחות בפריזיה ובחרונינגן, ולהגן על החזית המזרחית של שבעת המחוזות.
משנת 1675 מנעה ממנו בריאותו מלהמשיך לתפקד בצבא. בשנותיו האחרונות הוא חי בעירו האהובה קלפה, שם נפטר בדצמבר 1679.
הבניין שבנה בהאג נקרא כיום מאוריצהאוס, ומשמש כמוזיאון לאמנות הולנדית.
היוצר הברזילאי פאולו סטובאל חיבר נובלה היסטורית על יוהאן מאוריץ ועל ההתיישבות ההולנדית בברזיל, "O Príncipe de Nassau" ("נסיך נסאו").
I Lost My Heart to a Starship Trooper

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ג'ף קלברט וגרנט יוז והופק על ידי סטיב רולנד, שהפיק גם את הסינגל השני של שרה ברייטמן והוט גוסיפ "The Adventures of the Love Crusader". השיר הוא שיר בסגנון הפופ והדיסקו, אשר משלב בתוכו גם את סגנון האיטלו-דיסקו.
הבי-סייד של השיר הוא השיר "Do, Do, Do". שני השירים קשורים אל אותו הנושא עליו הם מבוססים.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי שצולם עבור השיר הועלה ליוטיוב ב-24 בדצמבר 2016. בתחילת הקליפ, ניתן לראות עשן כבד אשר אופף את הבמה, עליה נמצאת ברייטמן. בהמשך, ניתן לראותה רוקדת ביחד עם הוט גוסיפ לצלילי השיר.
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ברייטמן עצמה ב-7 במרץ 2017.
ריק ריירדן

ראשית חייו וקריירה בהוראה

ריירדן נולד בסן אנטוניו שבטקסס, ארצות הברית. סיים את בית הספר התיכון "אלאמו הייטס" בשנת 1982, וסיים את לימודיו באוניברסיטת טקסס באוסטין בשנת 1986, שם למד אנגלית והיסטוריה. במשך 15 שנה לימד בבתי ספר פרטיים וציבוריים בעיר הולדתו ובקליפורניה. זכה בפרס "מאסטר מורה" הראשון שלו בבית הספר הפרטי "St. Mary's Hall" בשנת 2002.

קריירה בספרות

ריירדן כתב מספר סדרות ספרים מצליחות. ביניהן חיבר את "Tres Navarre" - סדרת מסתורין למבוגרים. 
עוד כתב סדרות ספרים על מיתולוגיות. ברוב הספרים יש "דד ליין" (זמן אחרון) חשוב לביצוע המשימה (כגון חג מיתולוגי או יום אמצע עונה), ולכל מיתולוגיה ישנן מתכות קסומות שונות שהגיבורים משתמשים בהן. הסדרה הראשונה היא "פרסי ג'קסון והאולימפיים" המגוללת את סיפורו של פרסי ג'קסון, נער בן 12 שמגלה שהוא הבן המודרני של אל יווני עתיק. זכויות ההסרטה על הסדרה נמכרו לפוקס המאה ה-20, וסרט ראשון בסדרה הופץ ב-12 בפברואר 2010.
ריירדן כתב גם את סדרת ההמשך "גיבורי האולימפוס", כאשר הספר הראשון בסדרה יצא לאור ב-12 באוקטובר 2010. סדרה נוספת שכתב היא "משפחת קיין והאלים המצריים".
בין הסדרות פרסי ג'קסון והאולימפיים (וסדרת ההמשך גיבורי האולימפוס) לבין משפחת קיין והאלים המצריים מתקיימת הקבלה, שאפשר לכנותה יקום פרטי לספריו של ריק ריירדן. למשל, בספר השני ב"משפחת קיין", קרטר חושב שהוא ראה פגסוס שחור מחלונו (בדומה לבלאקג'ק, הפגסוס של פרסי מ"פרסי ג'קסון"). ובספר השלישי ב"משפחת קיין" מופיעות שתי חניכות במחנה החצויים ויש גם אזכור לא מפורש של מחנה החצויים. התייחסות אלו ואחרות שזורות מספר פעמים בסדרות הספרים.
ריירדן לקח חלק גם בכתיבת הסדרה 39 רמזים, שנכתבה בשיתוף פעולה עם מספר סופרים נוספים. מבין ספרי הסדרה כתב את מבוך העצמות (שהגיע למקום הראשון ב"רשימת הספרים הנמכרים" של הניו יורק טיימס), הווספרים באים והספר השחור של הסודות הקבורים (האחרון לא תורגם לעברית).
סדרה נוספת שנכתבת על ידי ריירדן היא "מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד". ספרה הראשון, "להב הקיץ" פורסם באוקטובר 2015, ומגוללת את סיפורו של מגנס צ'ייס, נער שמגלה שהוא בנו של אל נורדי. סדרה זו מתקשרת גם היא ליקומו הפרטי שריירדן יצר בסדרות הספרים הקודמות, שכן דמויות המופיעות בסדרת הספרים "פרסי ג'קסון והאולימפיים" מופיעות גם כן ב"להב הקיץ". הספר השני בסדרה, "פטיש הרעם" יצא לאור באנגלית ב-4 באוקטובר 2016 ובעברית בהמשך אותה שנה. 
באוקטובר 2015 הודיע ריירדן על סדרה נוספת שהוא מתעתד לכתוב ביקום פרסי ג'קסון ושמה גורלו של אפולו ("The Trials of Apollo") הספר הראשון בסדרה נקרא האורקל הנסתר ("The Hidden Oracle") ויצא לאור ב-3 במאי 2016. בעברית יצא הספר לחנויות ב-1 בספטמבר 2016. הסדרה עוסקת בהרפתקאותיו של האל אפולו מסדרות "פרסי ג'קסון" ו"גיבורי האולימפוס". לאחר אירועי "דם האולימפוס" בהם אפולו כמעט הוביל בטעות להשמדת האולימפיים, זאוס כועס על בנו, אפולו, ומחליט להעניש אותו. אפולו מנושל מהאלמותיות שלו, הופך לבן תמותה ומגיע למחנה החצויים. גם בספר זה ישנו אזכור לספר אחר שלו - אפולו מזכיר שפגש ״אל חתיך״ (פריי) בפונדק בסטוקהולם שאלמלא החזיק להב מדבר (סומרברנדר, הידוע כ"ג'ק"), היה יכול להיות ביניהם משהו.
ברוב ספרי המיתולוגיה הכרונולוגיים שלו (11 מתוך 17 שיצאו עד כה) ישנו תאריך יעד קסום לסיום ההרפתקה. כמעט בכל הספרים הגיבורים פוגשים לפחות אל אחד שעוזר להם (גם אם מעמיד פנים שאינו יכול).

חיים אישיים

ריק ריירדן חי כיום בבוסטון עם אשתו ושני בניו.

כרוניקות מחנה החצויים

כך נקראות באנגלית הסדרות המשלבות בהן את המיתולוגיה היוונית. שם במקור: camp half-blood chronicles.
המורה לפסנתר

תקציר העלילה

אריקה קוהיט (איזבל הופר) היא מורה לפסנתר בשנות הארבעים לחייה, המתגוררת עם אמה (אנני ז'ירארדו) בדירה שכורה. היא מדריכה כיתת אמן בקונסרבטוריון, וכלפי חוץ היא קשוחה ומחמירה. את וולטר קלמר (בנואה מאגימל), בחור צעיר ובלונדיני, פוגשת אריקה ברסיטל פרטי בו שניהם מנגנים. וולטר מגלה בה עניין ומתחיל לחזר אחריה באמתלת סטודנט עקשן. אריקה מתגלה כחובבת סאדו-מזוכיזם ואינה מעוניינת לכאורה ביחסים נורמטיבים, מגחכת את ניסיונותיו ומתעללת בו. בהדרגה משתנים יחסי הכחות בינה לבין התלמיד עד לסצנת הקתרזיס בו וולטר כופה עצמו עליה. בסופו של הסרט חוזרת אריקה לחייה העצמאים ולשגרת המזוכיזם המבוקר שלה.
וילי ארם

וילי ארם (בגרמנית: Willi Ahrem;‏ 1902, אלברפלד ‏ - 1967, וופרטל), היה חסיד אומות העולם מגרמניה.

קורות חיים

אביו של ארם היה בעל חברה לייצוא וארם היה שותף בה. ארם התחתן והיה אב לילדים.

בתקופת מלחמת העולם השנייה

ארם היה אוברטרופפיהרר (Obertruppführer)  באס אס, דרגת מש"ק המקבילה לסמל מחלקה. הוא שירת במחנה עבודה בנמירוב, מחנה שהשתייך לארגון טודט. הוא נבדל מיתר בעלי התפקידים במחנה בהתנהגותו ההומנית כלפי העובדים, בהם יהודים. הוא סייע להם במזון, והעביר לרבים מהם מבעוד מועד ידיעה על אקציה שתוכננה כלפיהם בנובמבר 1941. אלה מהיהודים שקיבלו את הידיעה נמלטו מהמחנה לפני האקציה וכך ניצלו. באקציה נרצחו כ-2,500 יהודים. אקציה נוספת ארעה ביולי 1942 וגם לפניה הסתיר ארם יהודים.
ארם החביא יהודים בביתו וסיפק להם שמיכות ואוכל. בתום האקציה של יולי 1942 הבריח אותם ארם לגטו דז'ורין שבטרנסניסטריה. בגטו סיפק להם ארם בגדים ומזון. לשם כך שיחד שומרים רומניים שאיימו להסגירו. כמו כן קישר בין תושבים אחרים בגטו זה לבין יהודים שהתגוררו בבוקרשט, והעביר כספים מיהודי בוקרשט ליהודים שהיו כלואים בגטו דז'ורין.
באס אס התקבלו תלונות עליו והאשמות לפיהן הוא עוזר ליהודים. בשנת 1943 הוא הועבר לגרמניה, ושם שהה עד תום המלחמה.

הכרה והנצחה

בשנת 1965 הכיר יד ושם בווילי ארם בתור חסיד אומות העולם.
ההיסטוריון וולפרם וטה (גר') כתב עליו פרק בספרו "אומץ אזרחי" (Zivilcourage) שדן במתנגדי הנאצים בשורות המשטרה הגרמנית, הצבא הגרמני והאס אס.
עיריית וופרטל קראה גרם מדרגות בעיר על שמו של ארם.