מתים להתפרסם

העלילה

הספר מתאר רצח אשר התרחש במהלך תוכנית מציאות הנקראת "מעצר בית", ואת מאמציהם של שלושה שוטרים בכירים לזהות את הרוצח באמצעות צפיה בכל קלטות הווידאו של עשרת המתמודדים מתחילת התוכנית, בעוד הדיירים הנותרים ממשיכים בתוכנית המציאות. העלילה נעה קדימה ואחורה בזמן, ומתארת הן את חקירת המשטרה והן את האירועים שקדמו לרצח כפי שהם מוצגים בהקלטות עד ליום ה-27 לתחילת התוכנית, שבו בוצע הרצח.
התוכנית "מעצר בית" מופקת על ידי חברת "פיפינג טום", והיא משודרת 24 שעות באינטרנט וכן משודרת בטלוויזיה רצועה יומית באורך חצי שעה ואחת לשבוע משודרת תוכנית הדחה בשידור חי. בתוכנית משתתפים עשרה מתמודדים, המנסים להיות לא מאיימים על חברי הקבוצה (כדי להימנע מהדחה), ועם זאת להיות מספיק מעניינים בעיני קהל הצופים (למקרה ואכן יועמדו להדחה). 
מספר ימים לפני היום ה-27 קיבלו הדיירים משימה לבנות בחדר השינה של הבנים תא הזעה - גרסה אינדיאנית לסאונה, הכוללת יריעות ניילון חצי שקופות - בו הם אמורים לבלות ארבע שעות בעירום מלא, כאשר חדר השינה חשוך לחלוטין. כשתא ההזעה היה גמור, קיבלו הדיירים משקאות חריפים ואביזרים על מנת שייכנסו לאווירה, אך למרות שחלקם מסתובבים בבית בתחתונים, הם עדיין מתביישים לחשוף את גופם. לבסוף נכנסו הדיירים אל התא, שם החלו להשתובב. זמן מה לאחר מכן יצאה אחת הבחורות מן התא ורצה עירומה לחדר השירותים, תוך שהיא מצולמת באמצעות מצלמה מאוישת. כשהבחורה הגיעה לחדר השירותים היא נראתה יושבת על האסלה, מצולמת על ידי מצלמה בשלט רחוק הנמצאת מעל הדלת. צוות העריכה נבוכו לצפות בה יושבת בשירותים, אך כשהם הביטו בשידור מתא ההזעה היו את הקולות עמומים מכדי לעורר עניין כך שהם המשיכו בשידור המתרחש בשירותים עד אשר ראו דמות השולחת את ידה מחוץ לתא ולוקחת את אחד הסדינים המונחים בחדר ויוצאת עטופה בסדין אל עבר המטבח, שם הדמות לוקחת סכין גדולה והולכת אל עבר חדר השירותים. לפני שצוות ההפקה שחושדים שמדובר במתיחה הספיקו לעצור בעדה - פותחת הדמות את דלת חדר השירותים, מרימה את הסכין בשתי ידיה תוך שהסדין מסתיר את שניהם מהמצלמה, ומורידה אותו במהירות ואף חוזרת על כך שנית. לאחר מכן נראית הדמות מכסה את הבחורה בסדין נוסף, הולכת מחדר השירותים החשוך חזרה אל תא ההזעה בעוד הסדין שעל גופה של הבחורה מתכסה בכתם כהה.
רגע לאחר מכן רצה המפיקה יחד עם שלושה אנשים במנהרת השירות אל עבר המסדרון שבו נמצאות המצלמות, תוך שהם מפתיעים את הצלם שצופה אל עבר דלת חדר השירותים, ולאחר שנכנסו אל הבית - מודעים לרגע לכך שכעת הם מופיעים לעיני המצלמות - נכנסים המפיקה והעורכים אל חדר השירותים, והיא מורידה מהבחורה את הסדין, חושפת אותה יושבת על האסלה עם פצע דקירה בצווארה, וסכין תקועה בגולגולתה, כדמות גרוטסקית של טלטאבי. המפיקה, מתוחה מכדי לצלצל בטלפון סלולרי, מישירה מבט אל עבר המצלמה ומבקשת הן מצוות העריכה והן מהצופים בשידור החי באינטרנט, לצלצל למשטרה. כששניים מהדיירים יוצאים עטופים בסדינים לראות מה קרה, מצווה עליהם המפיקה לחזור לחדר השינה בעוד היא והצוות חוזרים למסדרון השירות. זמן קצר לאחר מכן מישהו בחדר העריכה מפעיל את האורות בבית, והדיירים העירומים נחשפים במלוא מבוכתם. 
מספר שעות לאחר שהדיירים וצוות ההפקה נלקחו לחקירה במשטרה אשר לא העלתה את זהות הרוצח, הודיע צוות ההפקה כי הדיירים מתכוונים לחזור אל הבית ולהמשיך בצילומים כמתוכנן, דבר אשר עורר עניין רב בציבור, ולמחרת משודרת תוכנית חגיגית שבה המפיקה טוענת שההחלטה להמשיך את הצילומים התקבלה ממניעים אלטרואיסטיים כדוגמת מתן האפשרות לצופים להתאבל על הנרצחת - כשבפועל שיכנעה המפיקה את המשתתפים לחזור אל הבית כדי שיוכלו להתפרסם - או ליתר דיוק, להעלות את העניין בתוכנית. ככל שחולף הזמן הולך המתח ומתגבר עת הדיירים מתנהלים בבית מתוך חשד שאחד מהם ביצע את הרצח, אך בכל פעם שהדיירים מבקשים לעזוב, משכנעת אותם המפיקה להישאר בכך שהיא מבטיחה לכל אחד מהם פרס כספי, נוסף על הפרס אשר יקבל המנצח.
ככל שמתקדמת החקירה מתברר שלכל אחד מהמשתתפים, כולל אלה שהודחו מהבית יש מניע אפשרי לרצח וכן מתברר כי עבור צוות ההפקה המתמודדים הם לא יותר מאשר דמויות, ולפיכך במהלך הכנת התוכנית היומית הם עורכים את חומר הגלם בצורה מגמתית - הן על ידי מעברים בין המצלמות, והן על ידי שידור קטעים מסוימים משיחות אשר מקיימים המתמודדים עם ההפקה ב"חדר הווידויים". המפיקה אף עוברת על כללי האתיקה באומרה לעורך הראשי לשמור קטעים מסוימים לשידור במועד מאוחר יותר, תוך שינוי הטיימקוד.
בהמשך פותחים שבעת הדיירים מעטפה בה כתבו כולם בתחילת המשחק את תחזיותיהם להמשך המשחק, ונחרדים לגלות פתק האומר שבזמן שיקראו זאת הבחורה תהיה מתה. היא תירצח בלילה של היום ה-27, וכמוה ירצח גם אחד משלושת המתמודדים האחרונים. 
מספר ימים לפני הגמר חושף המפקח קולרידג', ראש צוות החקירה ושחקן חובב, כי כבר ביום הרצח היה לו חשד לזהות הרוצח, אך באין הוכחה נחרצת הוא חייב לגרום לו להודות, בעודו מחליט להיעזר בסצנה מתוך מקבת', בה רוחו של בנקו גרמה למקבת' להתוודות ולפיכך הוא מבקש מעוזריו לרכוש מספר אביזרים ולהקליט מספר סצנות עבור פרק הגמר.

רמיזות ואזכורים

בן אלטון יצר הקשרים ליצירות "המלט" ו"מקבת'" שכתב ויליאם שייקספיר.
לאורך קרסולו של דייוויד, מקועקעות ארבע השורות הראשונות של המונולוג "להיות, או לא להיות", מתוך המחזה המלט, דבר אשר איפשר הן לקלי והן לצוות המשטרה לזהות אותו לאחר שכיכב בסרט פורנוגרפי שבו השתתפה קלי כניצבת.
המפקח קולרידג' הוא משתייך לאגודת תיאטרון חובבים המקיימת חזרות למחזה מקבת', אחד המחזות האהובים ביותר עליו. הוא משתוקק לשחק את התפקיד הראשי, אך הבמאי השיב כי הוא מעוניין בשחקן צעיר יותר. הצלחתו של קולרידג' לפענח את הרצח בשידור חי, תוך שהוא משתמש בכישוריו התיאטרליים בהשראת 'רוחו של בנקו' כדי לגרום לרוצחת להודות, שיכנעה את הבמאי להעניק לו את התפקיד.
"פיפינג טום", מתייחס לטום המציצן, אשר על פי האגדה התעוור כאשר הביט בליידי גודייבה ברוכבה עירומה על סוס.
הסופר צוחק על "תרבות הסלבריטי" בה אנשים רוצים להופיע בטלוויזיה כדי להתפרסם בכל מחיר, בכך שהוא מקדיש את הספר למשתתפי העונה הראשונה והשנייה של האח הגדול בריטניה (2000, 2001) והעונה הראשונה של האח הגדול אוסטרליה (2001) "שבלעדיהם, הספר הזה לא היה נכתב".