פיני גרשון

ביוגרפיה

גרשון נולד, גדל והתחנך בתל אביב.
אביו היה רוויזיוניסט, וגרשון הבן נקרא בשם "פנחס יאיר" ואילו אחותו נקראה רזיאלה, על שם מפקד אצ"ל דוד רזיאל.
הוא חווה ילדות קשה, כאשר אביו הביולוגי נטש את משפחתו בגיל שנה והותיר אותו עם אמו ואחותו, בתנאי עוני קשים. 
בנעוריו גרשון היה כדורסלן ושיחק בקבוצת מכבי דרום תל אביב, שהייתה קבוצה בת של מכבי תל אביב והיה אחד מכוכבי נבחרת הקדטים. הוא שיחק מספר שנים גם בקבוצתה הבוגרת של מכבי דרום תל אביב, אך קריירת המשחק שלו נגדעה בשנת 1974 עקב פציעה בירך.

קריירת אימון

לאחר קריירת המשחק הקצרה, הוא החל לאמן בקבוצות שונות, ביניהן את קבוצת מכבי ראשון לציון, הפועל גליל עליון, הפועל גן שמואל מנשה, הפועל תל אביב, הפועל ירושלים ואף היה עוזר מאמן הנבחרת הלאומית.
ב-1993 זכה באחד מהישגיו הגדולים, כאשר זכה באליפות המדינה עם הפועל גליל עליון, אחרי שהדיח את מכבי תל אביב בסדרת חצי גמר הפלייאוף וניצח בסדרת הגמר את הפועל תל אביב. עונה זו, שבה הוביל את הגליל לתואר וכונתה על ידו "עונת הדובדבנים", הייתה הפעם הראשונה מאז עונת 1968/1969 שבה מכבי תל אביב לא זכתה באליפות המדינה בכדורסל.
ב-1996 הוביל את הפועל ירושלים לזכייה ראשונה בגביע המדינה, לאחר ניצחון על מכבי תל אביב 67:65, מסל של עדי גורדון בשניות הסיום. גורדון, שהיה אז הכוכב והסמל של הקבוצה, התעקש בניגוד לדעתו של גרשון, להחזיק בכדור ברגעים האחרונים של המשחק. החגיגות לאחר המשחק, ובעיקר המשפט "אמא, הבאתי גביע", זכורות כנדבך חשוב בקריירה של גרשון ובהיסטוריה של הפועל ירושלים. בעונה שלאחר מכן גרשון לא הצליח לשחזר את ההצלחה עם ירושלים מעונת 1996 ופוטר לאחר הפסד למכבי תל אביב ב-37 נקודות הפרש.
בראיונות שונים התבטא בחריפות כנגד מכבי תל אביב וכנגד שליטתה המוחלטת בכדורסל הישראלי. על כן הייתה זו הפתעה מסוימת כאשר נתמנה למאמנה בסוף שנת 1998, כשבאותה העת הייתה מכבי תל אביב במשבר מקצועי אחרי כמה שנים שבהן לא הצליחה להגיע אל צמרת הכדורסל האירופי. באותה עונה מכבי לא פתחה טוב תחת המאמן יורם חרוש, שפוטר ובמקומו הגיע גרשון. תחת המאמן החדש, הצליחה מכבי לזכות באליפות ובגביע, שניהם על חשבונה של קבוצתו לשעבר הפועל ירושלים, ובליגה האירופית הוביל את מכבי עד שלב ההצלבה - ונעצר רק מול קינדר בולוניה, שסיימה את אותה עונה כסגנית אלופת אירופה (הפסידה בגמר לז'לגיריס קובנה).
שנה לאחר מכן, גרשון - יחד עם עוזרו דייוויד בלאט - קיבלו את המנדט להרכבת הקבוצה, הביאו שחקנים שנחשבו עד אז לאלמונים, ביניהם - הרכז אריאל מקדונלד מלובליאנה, והסנטר נייט האפמן מקבוצת פואנלברדה הספרדית. מקדונלד והאפמן, יחד עם שחקנים כמו דורון שפר, נדב הנפלד, גור שלף, דרק שארפ ואחרים, עברו את השלב הראשון והשני בליגה האירופית - ולאחר מכן עברה סדרת הצלבה מותחת מול פאף בולוניה האיטלקית. כך העפילה מכבי, לאחר שנים רבות, לפיינל פור האירופי שנערך אז בסלוניקי. בחצי הגמר מכבי גברה על ברצלונה 51:65, ושוב הייתה רחוקה משחק אחד מהגביע. בגמר הפסידה מכבי לפנאתינייקוס (בכיכובו של עודד קטש) 67:73.
בשנה שלאחר מכן, גרשון ובלאט המשיכו בבניית הקבוצה וצירפו אמריקאי בשם אנתוני פארקר, מי שעתיד להפוך לאחד מגדולי הזרים בישראל. באותה שנה חלק מקבוצות הצמרת האירופיות השתתפו בטורניר מתחרה. מכבי עברה את השלבים המוקדמים, והדיחה בדרך לפיינל פור גם את וורוצלאב ופזארו, עד לפיינל פור 2001 - שנערך בהיכל הספורט בשכונת ברסי שבפריז (אקור הוטל ארנה) בליווי אלפי אוהדי מכבי. בחצי הגמר מכבי עברה את צסק"א מוסקבה 80:86, ובגמר שוב נפגשה עם פנאתינייקוס, הפעם בלי קטש שהיה פצוע. למרות פיגור בחלק משלבי המשחק, מכבי הצליחה לנצח 67:81 ולזכות בגביע אירופה ראשון מזה עשרים שנה. פיני גרשון נכנס להיסטוריה, יחד עם רלף קליין ורודי דאמיקו בתור המאמן השלישי שזכה עם הצהובים בגביע אירופה. בסוף העונה גרשון פרש מתפקידו ובלאט החליפו כמאמן ראשי.
לאחר פרישתו, גרשון פנה להתעסק בחיפוש עצמי ובמסעות סביב לעולם, אך כעבור שנתיים ללא גמר אירופי ובעקבות החלטת היורוליג לקיים את הפיינל פור בתל אביב, בשנת 2004 שב גרשון לקבוצה כדי להוביל אותה. במשימה זו נחל הצלחה גדולה. במשחק שהכריע את העלייה לפיינל פור, נגד ז'לגיריס קובנה, הצליחה מכבי לשוב מפיגור משמעותי בדקה האחרונה עם סל של דרק שארפ (ידוע גם כ"נס ז'לגיריס"). במשחק הגמר הביסה מכבי את סקיפר בולוניה 74:118 - הפרש שיא של כל הזמנים - וזכתה ביורוליג בפעם הראשונה, ובגביע אירופי רביעי בסך הכל. 
גם ב-2005 הוביל גרשון את מכבי תל אביב לזכייה בגביע היורוליג. לאורך כל העונה הצטיירה מכבי תל אביב כקבוצה הטובה באירופה, לצד צסק"א מוסקבה. בפיינל פור במוסקבה הפסידה צסק"א בחצי הגמר במפתיע, ומכבי תל אביב פגשה בגמר דווקא את טאו ויטוריה, שאותה ניצחה בתוצאה 78:90. בכך היה גרשון למאמן הישראלי היחיד שזכה בשלוש אליפויות אירופה. לאחר זכיותיו שידרו בטלוויזיה ראיונות מבודחים שלו עם ראש הממשלה אריאל שרון, ראיונות שזכו לתהודה רבה.
בשנת 2006 המשיך כמאמן מכבי תל אביב. חניכיו של פיני גרשון, שסיימו במקום הראשון בשלב המוקדם ובטופ 16, חלפו על פני אולימפיאקוס ברבע הגמר, פתחו את הפיינל פור במשחק גדול מול טאו ויטוריה וניצחו 85:70. בגמר הפסידה מכבי לצסק"א מוסקבה. עוד במהלך עונת 2005/2006 הודיע פיני גרשון כי זוהי כנראה עונתו האחרונה בתור מאמן ראשי.
ב-29 ביוני 2006 עבר גרשון לאמן את קבוצת הכדורסל היוונית אולימפיאקוס, לאחר שעזב את מכבי תל אביב בעקבות ריב מתוקשר עם אחד מבעלי הקבוצה, רענן כץ, והודעה מוקדמת על הרצון לפרוש מהקבוצה בתום העונה. ב-2 בפברואר 2008 קיבל הודעת פיטורין מאולימפיאקוס. ב-9 בדצמבר 2007 התמנה גרשון למאמן נבחרת בולגריה, מדינת המוצא של משפחתו. בספטמבר 2008 רשם גרשון הישג מרשים ראשון כמאמן נבחרת, לאחר שהוביל את בולגריה להעפלה מפתיעה לאליפות אירופה, על חשבונה של נבחרת איטליה.
ב-24 בנובמבר 2008 חתם מחדש במכבי תל אביב על חוזה למשך 3 שנים, כמו כן הביא עמו את שרון דרוקר כעוזרו ובכך החליף את הצמד אפי בירנבוים ורועי חגי שפוטרו. ביוני 2010 פוטר ממכבי תל אביב לאחר ההפסד להפועל גלבוע גליל במשחק האליפות.
ביולי 2011 הצטרף גרשון לצוות הניהולי של קבוצת הפועל חולון, אך במרץ 2013 התפטר. 
באוגוסט 2014 התמנה גרשון לעוזר המאמן במכבי תל אביב תחת גיא גודס לעונה אחת.
בינואר 2015 מונה ליועץ ומפתח כדורסל הגברים באיגוד הכדורסל, וגם למנהל מקצועי של כל נבחרות ישראל בכדורסל גברים.

חיים אישיים

גרשון גרוש ואב לחמש בנות. אחותו היא מעצבת האופנה רזיאלה גרשון. מאז 2005 נמצא בזוגיות עם דורית, שהייתה האדריכלית שתוכננה את הבית שבנה אחרי גירושיו.
גרשון פעיל במיזמי צדקה. התפרסם מיזמו בצוותא עם הרב יעקב גלויברמן, חלוקת ילקוטים לילדים ממשפחות מעוטות יכולת.
את גרשון מייחדת האמונה שהשגחה אלוהית עומדת מאחורי הצלחותיו הספורטיביות, אמונה שהוא מבטא בהתלהבות ובפומבי.
באוקטובר 2010 גרשון הצטרף לכותבי הטורים באתר הספורט ONE, וכן לתוכנית הספורט ברדיו ללא הפסקה. גרשון הנחה גם את "One on One" - תוכנית ראיונות בערוץ הטלוויזיה של ONE. בקיץ 2013 עבר גרשון לערוץ הספורט שם הוא מפרשן את משחקי מכבי תל אביב וכן את משחקי נבחרת ישראל.
מיוני 2017 החל להיות חלק מהפאנל בתוכנית הספורט של רדיו 103FM המשודרת בימים א' - ה'.
באפריל 2018 השתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי ”אף פעם לא מאוחר” בערוץ רשת 13.