google/wiki40b huggingface dataset:
מרדכי זאב ברוידא

קורות חיים

אביו היה הרב אריה לייב ברוידא (רב ואב"ד בלבוב, מצאצאי רבי יואל סירקיש (הב"ח), שאול וואהל, והרב צבי אשכנזי), ואמו, חנה, בתו של הרב צבי הירש אורנשטיין אב"ד בריסק.
בצעירותו עברה משפחתו לגור בריישא ולבוב, בעקבות מינויי אביו. הוא למד בבית הספר הריאלי בלבוב, ואחר-כך השלים את בחינת הבגרות שלו בגימנסיה המקומית, ואף קיבל תעודת בגרות. מפני התנגדות סבו לא המשיך ללמוד באוניברסיטה, ורק אחרי פטירת סבו נסע לברלין ולמד בבית המדרש לרבנים ובאוניברסיטה במגמת פילוסופיה.
בשנת 1898 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת פרייבורג על דיסרטציה בנושא "על ההכרה התחושית הטהורה". מכיוון שלפי חוקי אוסטריה לא היה תוקף לתואר של אוניברסיטת חוץ ולתואר הדוקטור שלה, נאלץ כדי שיוכל למלא תפקיד באוסטריה, להיבחן שנית בפקולטה הפילוסופית באוניברסיטת לבוב.
לאחר מכן שימש כרב-מטיף בבית הכנסת המודרני (טֶמפֶּל) בעיר סטניסלבוב (כיום: איוונו-פרנקיבסק) למשך כשבע שנים, החל משבועות 1900 עד לסוף שנת 1906.
היה ממשתתפי הקונגרס הציוני העולמי הראשון בבזל (1897), והשתתף כציר בקונגרסים ציוניים נוספים.
היה פעיל בפוליטיקה המקומית, ומיוזמי התוכנית הפוליטית שנקבלה באספה הכלל ציונית האוסטרית שהתקיימה ביולי 1906 בועידת קרקוב (שותפו לתוכנית היה אדולף ביהם).
הקהילה בסטניסלבוב, שהייתה מורכבת ברובה מקהל מתבולל, לא ראתה בעין יפה את עיסוק הרב בציונות, דבר שהוביל לסיום תפקידו בקהילה.
בשנות 1907 היה מועמד מטעם הציונים בבחירות לסיים הגליציאני במחוז ברודי.
בשנת 1907 היה מועמד לפרלמנט האוסטרי. הציונים זכו במספר רב של קולות, אך קולות רבים נספרו כפסולים עקב שימוש לא חוקי באיות הגרמני ולא הפולני.
עקב כישלון הבחירות ואיבוד המשרה בסטניסלוב, החליט לעזוב את גליציה, ונבחר בשנת 1909 למטיף בבית הכנסת הרפורמי בלודז', משרה שבה כיהן עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
בלודז' התרחבה פעילותו הציונית לקנה מידה רחב אף יותר, בהקמת בנק קואופרטיבי ציוני בגליציה, וכן החל לעסוק הפצת התרבות הציונית, בעיקר לבני נוער. הוא יסד גימנסיה בעלת תוכנית רחבה ללמודי היהדות. אחרי הכיבוש הגרמני של האזור, התפתחה הגימנסיה עד פי שלשה מגודלה הקודם. בעקבות הצלחת הגימנסיה, מוסדות דומים נפתחו בכל רחבי פולין.
לאחר הקמת המדינה הפולנית, אוגדו כל הגימנסיות היהודיות במדינה לכדי ארגון אחד: אגודת בתי הספר התיכוניים היהודים הלאומיים.
בוועידת ורסאי השתתף בתור נבחר הציבור הלאומי היהודי בפולין במשלחת ההסתדרות הציונית העולמית.
בשנת תרפ"ב (1922) נבחר מטעם הרשימה הלאומית לסנאט הפולני, וכיהן בתפקיד זה עד שנת תרפ"ז (1927).
יחד עם ד"ר יהושע טהון הקים את המכון לחכמת ישראל בוורשה ועמד בראשו עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
ליום הולדתו השישים (בעשרה בטבת תר"ץ) נערכו לכבודו סדרת חגיגות ברחבי פולין הציונית. בין השאר יצא לכבוד האירוע (נדפס בפועל רק בשנת תרצ"א) ספר יובל לכבודו, בשני השפות: עברית ופולנית.
ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה הצליח לעזוב את פולין ולעלות לארץ ישראל. בבואו לארץ התיישב בירושלים ונבחר לעמוד בראש הוועד לחקר תולדות היהודים בגליציה.
אשתו, נלי, הייתה אחותו של מרטין בובר ונכדתו של שלמה בובר.
בית אוראניה-נסאו

היסטוריה

השושלת נוסדה ב-1515 בעקבות נישואיו של היינריך השלישי מגרמניה עם קלודיה משאלון, שהגיעה מדוכסות בורגונדי הצרפתית. בנם, רנה משאלון, היה היורש של נסיכות אורנז' שבצרפת ולכן אימץ את שם המשפחה "אורנז'-נסאו" (בהגייה הולנדית: אוראניה-נסאו). אחיינו ויורש העצר שלו, וילם הראשון מאוראניה (הידוע גם בכינוי "וילם השתקן") ארגן את המרד ההולנדי נגד הספרדים, שהוביל להקמת הרפובליקה ההולנדית. חלק מחברי השושלת מילאו תפקידים במלחמה, ולאחר מכן בממשלה שהוקמה. במשך רוב שנות קיומה של השושלת נשאו שליטי בית אוראניה-נסאו בתואר סטאדהאודר של רוב (או כל) שבע הארצות בפדרציה של ארצות השפלה והיו השליטים בפועל. תומכיהם כונו "אורנז'יסטים" והצבע הכתום הפך בסופו של דבר לצבע המייצג של הולנד.
בשלהי המאה ה-17 התפרסם וילם השלישי, אחד מבני המשפחה שהשתייך למלוכה הבריטית, כמחולל המהפכה המהוללת. הוא מת ללא יורשים ישירים בשנת 1702, והתואר של נסיכי אוראניה-נסאו עבר לאחד מקרובי משפחתו מבית נסאו, שקיבלו את התואר ואת השם. אולם נסיכות אורנז' נשללה מהם וסופחה בסופו של דבר לצרפת.
לאחר תקופה ארוכה כרפובליקה שהסתיימה ב-1815, הפכה הולנד למונרכיה תחת שלטון בית אוראניה-נסאו.
נסאו הייתה במשך זמן רב בשליטת בית אוראניה-נסאו או ענפים אחרים של בית נסאו. ענף צדדי של הבית שולט בלוקסמבורג.
פרפקציוניזם

פרפקציוניזם בפסיכולוגיה הוא הצורך להיות מושלם או להופיע ככזה.
יש המבחינים בין פרפקציוניזם סתגלתני, לפרפקציוניזם לא סתגלתני. הפרפקציוניזם הסתגלתני, כך נטען, מעודד הישגיות ואינו כרוך בבעיות. אחרים סוברים שהחתירה לשלמות היא תמיד בעייתית, אך לעומת זאת מבחינים בין הישגיות שנובעת מחתירה למצוינות שאינה בעייתית, לבין זו הנובעת מחתירה לשלמות. פרפקציוניזם מוגבר עלול לעודד דחיינות, להוביל לדימוי עצמי נמוך ובמקרים קיצוניים לגרום להפרעות נפשיות כמו דיכאון והפרעות אכילה. פרפקציוניזם נבדל מפחד מחוסר שלמות (אתלופוביה).
המילונאי ראובן אלקלעי הציע במילוניו את החידוש שְׁלֵמוּתָנוּת.

הפן החיובי

פרפקציוניזם עשוי להניע בני אדם אל עבר הישגים ולספק להם מוטיבציה לעמוד איתן בפני מכשולים.
רודל (1984) טוען כי "בצורתו החיובית, הפרפקציוניזם עשוי לספק את הדרבון שמוביל להישגים כבירים – תשומת הלב הקפדנית לפרטים ההכרחית למחקר מדעי, המסירות שמדרבנת מלחינים להמשיך וללטש את יצירתם עד שזו משתווה לצלילים הנפלאים שהם רואים בדמיונם, והעקביות שמרתקת אמנים גדולים לכני הציור - כל אלו נובעים מן הפרפקציוניזם".
סלייני גילה כי לפרפקציוניסטים סתגלניים רמה נמוכה יותר של דחיינות, לעומת אנשים שאינם פרפקציוניסטים: אתלטים מצטיינים, מדענים ואמנים מגלים פרפקציוניזם לעיתים קרובות.
לדוגמה, הפרפקציוניזם שאפיין את מיכלאנג'לו ודאי הניע אותו ליצור יצירות מופת דוגמת פסל דוד והקפלה הסיסטינית. בקרב ילדים, פרפקציוניזם הנו סממן של מחוננות.

הפן השלילי

בגרסתו הפתולוגית, פרפקציוניזם עלול להזיק מאוד.
הוא עלול להופיע בצורת השהיה כאשר הוא גורם לדחיית מטלות ("איני יכול להתחיל בפרויקט, עד שאדע מהי הדרך 'הנכונה' לבצע אותו"), או בצורת הלקאה־עצמית כאשר משתמשים בו כדי לתרץ הישגים נמוכים כדי לזכות באהדה ולגיטימציה מן הזולת ("אינני מאמין שאינני יודע כיצד להשיג את מטרותיי שלי. אני בוודאי טיפש; אחרת, איך ייתכן שנכשלתי?") 
במקום העבודה, תפוקה נמוכה מהווה לעיתים סימפטום של פרפקציוניזם, שכן פרפקציוניסטים נוטים לבזבז זמן ואנרגיה בעיסוק בפרטים טפלים של מטלות או פרויקטים. דבר זה עלול לגרום לדיכאון, ניכור מצד עמיתים, וסיכוי רב יותר למעורבות בתאונות.
אדרהולט־אליוט (1989) מנה חמישה מאפיינים של תלמידים ומורים פרפקציוניסטיים שמביאים להישגים נמוכים: השהיה, פחד מכישלון, גישת "הכל או כלום", פרפקציוניזם משתק, והתמכרות לעבודה ("וורקהוליות"). 
ביחסים אינטימיים, ציפיות מוגזמות עלולות להסב אכזבה רבה לבני הזוג.
פרפקציוניסטים עלולים להקריב את משפחתם ופעילותם החברתית לטובת כיבוש מטרותיהם.
פרפקציוניסטים עלולים לסבול מחרדה ודימוי-עצמי נמוך.
פרפקציוניזם מהווה גורם סיכון בהפרעה טורדנית-כפייתית (OCD), הפרעות אכילה, ודיכאון קליני.
מטפלים מתמודדים עם החשיבה השלילית שאופפת את הפרפקציוניסט, ובייחוד עם גישת "הכל או כלום", לפיה המטופל מגדיר הישג כמושלם או חסר־חשיבות. הם מעודדים את מטופליהם להציב יעדים ברי־השגה ולהתמודד עם הפחד מכישלון.
הביטוי הלועזי הטוב מאוד הוא האויב של הטוב גורס כי קפדנות יתר וחתירה לשלמות בכל תנאי עלולות להזיק ולמנוע את השלמת המשימה.

גורמים


בדומה לרוב תכונות האופי, פרפקציוניזם נוטה לחזור על עצמו באותה משפחה, ויש לו מרכיב חברתי או גנטי. 
הורים הנוהגים בסמכותיות כלפי ילדיהם ומבטאים אהבה מותנית, עלולים לעודד פרפקציוניזם בקרב ילדיהם. המרכיב התרבותי גם הוא מהווה גורם – במחקר מסוים (קסטרו ורייס, 2003) נמצא כי סטודנטים אמריקניים ממוצא סיני דיווחו על רמה גבוהה יותר של פרפקציוניזם לעומת סטודנטים "לבנים" ואפרו-אמריקנים.
הפיגוע בשוק בחדרה

רקע

במהלך שנות האינתיפאדה השנייה נרצחו מאות ישראלים בפיגועי טרור. בשנים 2004 ו-2005 נרשמה ירידה במספר הנפגעים הישראלים, אף שבוצעו מספר פיגועים המוניים בתחומי ישראל. בחודש יולי 2005 בוצע פיגוע בו נרצחו 4 נשים סמוך לקניון השרון בנתניה. יומיים לפני הפיגוע בשוק בחדרה, חוסל בטול כרם מתכנן הפיגוע בנתניה, איש הג'יהאד האיסלאמי. בתגובה לחיסול איימו בג'יהאד האיסלאמי ב"תגובה חסרת תקדים" והזהירו כי "הישראלים ישלמו ביוקר".

הפיגוע

הפיגוע בוצע ביום רביעי בשעת צהריים בשעה שהשוק היה הומה אדם. מחבל מתאבד פוצץ עצמו בכניסה לשוק, עם מטען במשקל חמישה קילוגרמים שהכיל כדוריות מתכת רבות בכניסה לשוק, בצומת הרחובות הרברט סמואל-רוטשילד בעיר, סמוך לדוכן פלאפל. מן הפיצוץ נהרגו 5 אנשים, ופצועה אחת קשה מתה מפצעיה ארבע שנים מאוחר יותר. ארגון הג'יהאד האיסלאמי נטל אחריות על הפיגוע. 
שנתיים וחצי לאחר הפיגוע, גזר בית המשפט המחוזי בחיפה 17 שנות מאסר על אזרח ישראלי תושב הכפר ג'ת במשולש, שהסיע את המחבל המתאבד ברכבו. בגזר הדין נכתב שהאזרח הישראלי ידע כי הוא מסיע מחבל בדרכו לפיגוע.
אזור הפיגוע בו נפגעו חנויות רבות פונה, והן הועברו לתקופה ארוכה למתחם ארעי שפעל במקום, בעקבות שיפוץ המקום על ידי עיריית חדרה. בשנת 2008 נחנך השוק החדש.
פתיחת אמאר

סקירה

כמו בפתיחת דורקין, לבן מפתח את הפרש שלו למשבצת שוליים בלי שתהיה לכך ממש סיבה אמיתית ומוצדקת, ופיתוח שכזה הוא די מגושם. למרות זאת, פיתוחו של הפרש בצד המלך עוזר לבצע בסופו של דבר הצרחה בצד המלך, בגלל זה 1.פח3 הוא מסע נפוץ יותר מהמסע 1.פא3.
התגובה הנפוצה ביותר של שחור לפתיחה זו היא 1...ד5 שגם נותנת לשחור לתפוס את המרכז וגם פותח אלכסון לרץ שמאיים ב-2...ר:ח3,מה שיכול להרוס את מבנה הרגלים בצד המלך (וגם למנוע בכך הצרחה). לבן ישחק בדרך כלל 2.ז3 כדי למנוע זו (הוספת הגנה של הרץ על הפרש וגם הכנה לפיאנקטו), השחור ימשיך במהלך 2...ה5 ובכך יתפוס אחיזה על המרכז.

וריאציות

ישנן מספר וריאציות מוכרות לפתיחת אמאר. הפתיחה המוכרת ביותר היא גמביט פריז. 1.פח3 ד5 2.ז3 ה5 3.ו4? ר:ח3 ר:ח3 ה:ו4. בגמביט פריז לבן מרשה לשחור לתפוס אחיזה באמצע וגם מפסיד כלים. עקב כך נחשב גמביט זה מפוקפק. הווריאציה היחידה שקיימת לגמביט פריז היא גמביט ההענקה: 5.O-O ו:ז3 6.ח:ז3. וריאציה זו שוחקה לראשונה על ידי סבלי טרטקובר במשחקו נגד אנדור לילינטל בפריז, 1933.
ישנה גם תת-וריאציה מוכרת לאחר תגובת 1...ה5, שנקראת קרייזי קאט: 1.פח3 ה5 2.ו3 ד5 3.פו2.
גותים

הגותים (גותית: Gut-þiuda) היו שבטים גרמאנים אשר פלשו לתחומי האימפריה הרומית במהלך המאות הראשונות לספירה. מקור הגותים הוא באזור הדרומי של שוודיה הנקרא סקאנדצה (scandza), אך התרבות הגותית התהוותה בצפון מזרח אירופה היבשתית ולא בסקנדינביה.
הגותים מוזכרים לראשונה כשבטים החיים בפולין במאה הראשונה לספירה. משם נדדו הגותים במאה השנייה לספירה לאזור סקיתיה (Scythia), אזור מצפון לים השחור (באוקראינה של היום), ובמאה השלישית חלקם התיישבו ליד גבולות האימפריה הרומית.
בשנת 269 נלחם קלאודיוס השני גותיקוס בגותים, ובקרב שנערך ליד העיר נאיסוס שבמואסיה העילית הובסו הגותים ונסוגו. הניצחון המוחלט העניק לקלאודיוס את התואר 'גותיקוס מקסימוס'. בעקבות המלחמה הוקמה פדרציה חזקה של הגותים, אולם זו הוכנעה במאה הרביעית על ידי ההונים.
במהלך המאה ה-4 לספירה התפצלו לשני שבטים, אלו שיישבו את האזורים בצפון הים השחור נקראו אוסטרוגותים (גותים מזרחיים), ואלו שיישבו את אזור דאקיה שהיה חלק מהאימפריה הרומית (נמצא ברומניה ובהונגריה של היום) נקראו ויזיגותים (גותים מערביים, מתקדמים).
באמצע המאה ה-4 הומרו הגותים לנצרות על ידי הבישוף אולפילס שהמציא את האלפבית הגותי שהתבסס על האלפבית היווני על מנת לספק לגותים שפה כתובה כדי שיוכלו לקרוא את תרגומו לתנ"ך. הגותים קיבלו על עצמם את הנצרות האריאנית.
ספר התנ"ך של אולפילס הוא השריד היחיד שנותר מהשפה הגותית.

התואר "גותי"

בקרב עמי אירופה, הגותים נתפסו כברברים פגנים שהביאו לסופה של האימפריה הרומית התרבותית והמאורגנת. כאשר אנשי הרנסאנס רצו לתאר את אמנות ואדריכלות ימי הביניים הם קראו לה בשם הגנאי "גותית", שכן היא "מייצגת את נפשו המסוכסכת של הברברי" (ג'ורג'ו וזארי). כך קיבלו את שמן האמנות הגותית והאדריכלות הגותית, שאין להן כל קשר לשבטים הגותים.

הגותים באסיה הקטנה

על פי יורדנס ישבו גותים מצפון להרי הפונטוס. במאה ה-8, כאשר האימפריה הביזנטית חולקה לתמטות, נקראה אחת התמטות "בוקלאריה" (Bucellarian) על שם הגותים ששכנו בה שהיו מוכרים כבוצ'לרים (Bucellarius), שהם חיילים מהעילית. אחרי קרב מנזיקרט לא שומעים יותר על גותים באסיה הקטנה. על פי מייקל קוליקאוסקי הם נטמעו באוכלוסייה המקומית.
משה יהודה לייב זילברברג

הרב משה יהודה לייב זילברברג מקוטנא (תקנ"ד, 1794 - ג' בשבט תרכ"ה, 1865) היה רב מפורסם בפולין ובירושלים. התפרסם בשם ספרו זית רענן.

תולדותיו

נולד בלנצ'יץ שבפלך קאליש בפולין, לרב בנימין ביינוש ולבאשע בת הרב זאב וולף אוירבך. לפי מסורת המשפחה הם מצאצאי רבי יוסף קארו ה"בית יוסף".
כיהן ברבנות בקוואל, שפסק, דוברי, לאסק וקוטנא והתפרסם ברחבי פולין בגאונותו. בעיירות בהן כיהן ברבנות פתח גם ישיבה בה לימד תלמידים שהגיעו מכל הסביבה. בשנת תרי"ז מסר לבנו הרב אברהם בנימין בייניש את כס הרבנות ועלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים שם שכר דירה בחצרו של דוד ילין הראשון. את אחד מחדריו הקצה לבית מדרש שם היה לומד כל היום, עטור בטלית ותפילין ומלמד כל מי שחפץ ללא תשלום. כמו כן מסר מדי יום שני שיעורים בבית הכנסת מנחם ציון (סמוך לחורבה), בבוקר בגמרא בעיון ובערב בהלכה. בשנת תרי"ח התמנה לחבר נשיאות תלמוד תורה וישיבת עץ חיים ומסר בה שיעורים. בשנת תרי"ט היה ראש החותמים על ההסכם בין העדה הספרדית לאשכנזים בסכסוכים על מוסדות ותפקידים. ייסד מניין שחרית בכותל המערבי אך המניין פורק לאחר מעט זמן.
מתלמידיו בירושלים היו הרב יהושע צבי מיכל שפירא, הרב אליעזר דן רלב"ג הרב ישעיהו אורנשטיין, יהושוע השיל יואל בסאן ויואל משה סלומון.
נפטר בשנת תרכ"ה. רחוב "זית רענן" בקריית צאנז בירושלים נקרא על שם ספרו.

צאצאיו

בתו שרה ליבא אשת הרב ישראל יעקב הלוי, רב בפלונסק ואחר כך ראב"ד בירושלים. בנו הרב אברהם בנימין זילברברג, ממלא מקומו ברבנות קוטנא ואחר כך רב ואב"ד בווירשוב, מחבר הספר "עלי זית".
הסכם השלום בין ישראל לירדן

טקס החתימה והשלכות ההסכם

ביולי 1994 הכריז עבד א-סלאם אל-מג'אלי, ראש ממשלת ירדן, על "סוף עידן המלחמות". שר החוץ שמעון פרס הצהיר כי "בא רגע השלום" בין שתי המדינות. רבין וחוסיין ערכו ועידת פסגה אצל נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בבית הלבן שבוושינגטון. 
טקס חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן נערך ב־26 באוקטובר 1994 במסוף הערבה, מעבר הגבול החדש מצפון לאילת. אורח הכבוד היה הנשיא קלינטון. רבין וראש הממשלה הירדני אל-מג'אלי חתמו על ההסכם. המלך חוסיין, נשיא מדינת ישראל עזר ויצמן, שמעון פרס וקלינטון לחצו ידיים.

תגובות של גורמים באזור

הממשל המצרי בירך על חתימת ההסכמים, אך לעומתו מהממשל הסורי לא נרשמה תגובה חיובית או שלילית. 
כעשרים דקות לפני החתימה על ההסכם בערבה, שיגר ארגון החזבאללה, פצצות מרגמה לעבר אצבע הגליל, מכיוון דרום לבנון.

כניסת ההסכם לתוקף

בעקבות הסכמי השלום נפתחו הגבולות בין המדינות, עשרות אלפי ישראלים ביקרו באתרים שונים בירדן, ואלפי ירדנים באו לבקר בישראל. הועברו מפעלים בבעלות ישראלית לירדן שבה כוח העבודה זול יותר. כמו כן, נחתם הסכם סחר ב-1996 בעקבותיו נחתמים מדי שנה הסכמי סחר בין יזמים משתי המדינות, וסחורות מועברות בין המדינות. סטודנטים רבים מישראל לומדים באוניברסיטאות של ירדן (בעיקר ערבים ישראלים), וישראלים רבים משתמשים בשדה התעופה הירדני כתחנת מעבר על מנת לחסוך בעלויות הטיסה למזרח הרחוק. כמו כן במסגרת הסיוע ההדדי סייעה ישראל בהקמת מרכז רפואי משוכלל בעמאן והכשרת צוותי הרפואה.

סיום חכירת השטחים

באוקטובר 2018 הודיעה ממלכת ירדן, עקב מחאה ציבורית חריפה כי  לא תאריך  את הסכם החכירה של שטחי מובלעת צופר ונהריים. עבדאללה השני, מלך ירדן הסביר כי במלאת 25 שנים, על פי החתום בנספח להסכם, על שני הצדדים להסכים להמשך החכירה על מנת להמשיכה, ועל כן הוא מודיע שלא יאריך את החכירה. לחץ ציבורי עצום התקיים בירדן על מנת לשכנע את המלך לבטל את החכירה, בשורה של הפגנות ברחוב וגם במכתב שהיו חתומים עליו שמונים מחברי הפרלמנט הירדני (מתוך 130 חברי פרלמנט בסך הכול).
M43

היסטוריה

הערפילית תוארה לראשונה בשנת 1731 על ידי האסטרונום הצרפתי ז'אן-ז'אק ד'אורטו דה מיירן כ"זוהר מסביב לכוכב, המזכיר את אטמוספירת השמש, לו הייתה צפופה וגדולה דיה להראות ממרחק זה". ב-4 במרץ 1769 צפה בה שארל מסיה ותיאר אותה ככוכב קטן המוקף בערפילית בסמוך לערפילית שבחרב של אוריון (ערפילית אוריון). הוא גם כלל אותה בשרטוט של ערפילית אוריון שנעשה על ידיו. בקטלוג מסיה היא קיבלה ציון נפרד משל ערפילית אוריון ותוארה ככוכב קטן מוקף ערפל. מסיה ציין בנוסף שהכוכב שבערפילית עמום לעומת הכוכבים שבערפילית אוריון. ב-4 במרץ 1774 הערפילית נצפתה גם על ידי ויליאם הרשל שהוסיף לצפות בה גם לאחר מכן ותיאר שינויים בערפיליות שמסביב לכוכבים שבה.
הערפילית נמצאת כ-7 דקות קשת מצפון ל-θ באוריון שבתוך ערפילית אוריון. ניתן לראותה באמצעות טלסקופ חובבים.

מאפיינים

הערפילית היא למעשה חלק מערפילית אוריון וההפרדה ביניהן נגרמת בשל ערפילית בליעה שיוצרת רצועה אפלה ביניהן. הערפילית מהווה את השאריות מענן של אבק בין-כוכבי וגז שממנו נוצרו הכוכבים שבתוך הערפילית. שאריות האבק מחזירות את אור הכוכבים ואטומי הגז שבה מעוררים על ידי הקרינה העל-סגולה הנפלטת מהכוכבים החמים ביותר ובעקבות העירור פולטים קרינה באור נראה. הכוכב הבהיר ביותר בערפילית הוא NU באוריון - כוכב משתנה שבהירותו נעה בין דרגה 6.5 לדרגה 7.6. הכוכב הוא מסוג ספקטרלי B0.5V וקרינתו מעוררת את הגז שבערפילית וגורמת לו לקרון.
הערפילית היא קטנה לעומת ערפילית אוריון, כ-5x7 שנות אור וממרחק של כ-1,300 שנות אור גודלה הזוויתי הוא כ-15x20 דקות קשת - כרבע מגודלה של ערפילית אוריון.
רנאן לודי

אתלטיקו פרנאאנסה

רנאן הוא יליד סראנה, שבסאו פאולו. הוא צורף לקבוצת הנוער של אתלטיקו פרנאאנסה בשנת 2012 ועשה את ההופעת הבכורה בסריה א' הברזילאית ובמדי הקבוצה הבוגרת ב-14 באוקטובר 2016, בהפסד 1-0 לגרמיו. לודי שיחק באליפות פרנאננסה עד גיל 23 וכבש את שער הבכורה ב-25 במרץ 2018 כשהבקיע את השער הראשון בניצחון 5-0 בבית על מרינגה. שלושה ימים לאחר מכן הוא האריך את חוזהו בקבוצה עד מרץ 2021. לודי הפך לשחקן הרכב קבוע תחת המאמן החדש טיאגו נונס וסייע לקבוצתו לזכות בגביע סודאמריקנה ב-2018 כשהבקיע דאבל במשחק חצי הגמר נגד קראקס הוונצואלנית. ב-10 באוגוסט 2018 חידש את חוזהו עד לשנת 2022.

אתלטיקו מדריד

ביוני 2019 חתם באתלטיקו מדריד.
מייק ווגל

שנותיו המוקדמות

ווגל נולד במחוז מונטגומרי שבמדינת פנסילבניה לקאת'י וג'ים ווגל. הוא גדל והתחנך במחוז באקס בפנסילבניה. סביו משני הצדדים לחמו במלחמת העולם השנייה. אחד היה מפקד טנק בקרב על הבליטה, והשני היה בחיל הים האמריקאי. ווגל הוא הבכור מבין שלושה אחים ולו אח קטן בשם דניאל אהרון ואחות בשם קריסטין. בתיכון היה חלק מנבחרת ההיאבקות. הוא גם למד באוניברסיטת קיירן בלנגהורן, פנסילבניה בשנת 1998. במהלך תחילת שנות האלפיים, נסע לעיתים קרובות לעיר ניו יורק במטרה לבחון תפקידי משחק ומשבצות דוגמנות.

קריירה

בתחילת דרכו ווגל דגמן ג'ינסים לחברת האופנה לוי שטראוס ושות' ומיד לאחר מכן לוהק לסדרת הטלוויזיה "ככה זה בחיים" בתפקיד חוזר של דין פיראמטי בין השנים 2001–2004.
בשנת 2003 פרץ לתחום הקולנוע והשתתף בסרט "גרינד" לצדם של אדם ברודי וג'ניפר מוריסון. גם השתתף בסרטים "אנקת גבהים", ו"המנסרים מטקסס". בשנת 2005 בוטלה הסדרה וווגל כיכב בארבעה סרטים באותה שנה ביניהם "אחוות הג'ינס", "השמועה אומרת ש...", "סופרקרוס" ו"משחקי גנגסטה". בין היתר לצדם של ג'ניפר אניסטון, בלייק לייבלי, אן האת'וויי וקווין קוסטנר.
ב-2006 כיכב בסרט הקולנוע "פוסידון" לצדו של קורט ראסל, הסרט הוא חידוש לסרט משנות השבעים בשם "הרפתקה בפוסידון". ווגל השתתף בסרט "קפאין" לצדו של ברקין מאייר. בשנת 2010 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הרפואית "מיאמי מדיקל" של רשת CBS, בוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2011 שיחק בשני שוברי קופות: בסרט הדרמה "העזרה" לצידה של אמה סטון ובקומדיה הרומנטית "מה המספר שלך?" לצידו של כריס אוונס. באותה שנה שיחק את התפקיד הראשי בסדרה "פאן אם" של רשת ABC. לאחר עונה אחת הסדרה בוטלה.
אתר האינטרנט BuddyTV דירג אותו במקום ה-96 ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2011. בשנת 2014 דורג במקום ה-29 ובשנת 2015 דורג במקום ה-42.
בשנת 2013 שיחק בסדרה "בייטס מוטל". החל מיוני 2013 החל ווגל לככב בתפקיד הראשי בסדרה "בתוך הבועה" אשר מבוססת על הספר מאת סטיבן קינג. ב-30 ביוני 2014 חזרה הסדרה לעונה שנייה, ב-25 ביוני 2015 חזרה הסדרה לעונה שלישית ואחרונה.

חיים אישיים

ב-2003 התחתן ווגל עם קורטני, דוגמנית לשעבר. לזוג שלושה ילדים: קייסי רנה (נולדה ב-2007), צ'ארלי ב. (2009) וגבריאל ג'יימס (נולד ב-2013). המשפחה מתגוררת בנאשוויל, ובבעלותם כלב פאג ושני סוסים.
PURPLE

PURPLE היה שם קוד שניתן על ידי ארצות הברית למכונת הצפנה שהייתה בשימוש משרד החוץ היפני ממש לפני שהחלה מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. המכונה הייתה התקן מתג פסיעה אלקטרומכני. שמות המכונה הנוספים היו אנגוקי בי גאטא (暗号機B型) וכן 97-שיקי אובון אינג'י-קי (九七式欧文印字機).
המידע שהושג מפענוחי הודעות שהוצפנו באמצעות המכונה כונה "MAGIC".
שם הקוד "PURPLE" התייחס לאוגדנים שהיו בשימוש מפענחי הצופן האמריקאים למטרת אגירת החומר שהופק. מאחר שליפנים הייתה מכונת הצפנה, בשימוש משרד החוץ היפני, שנקראה "RED" (אדום בתרגום מאנגלית) סגול היה הצבע הפנוי הבא. היפנים עשו שימוש גם בשתי מערכות מתג פסיעה בשם CORAL וג'ייד. מכונת ה PURPLE הייתה שיפור הן של מכונת ה RED והן של מכונה בשם "M machine" (שהייתה בשימוש בחלק מהשגרירויות והקונסוליות). המכונות PURPLE ו RED תוכננו על ידי מפקד בצי היפני בשם ריסאבור איטו.
המתכנן הראשי של ה PURPLE היה קאזו טאנאבה.

חולשות

בעת פעולתה, קיבלה מכונת הקידוד קלט (אותיות לטיניות) ויצרה טקסט מוצפן כפלט. המכונה פעלה בצורה הפוכה כאשר התעורר הצורך לפענח הודעות. התוצאה הייתה מערכת הצפנה בעלת פוטנציאל רב. למעשה, טעויות בתפעול, לרוב בבחירת המפתח, הפכו את המערכת לפחות בטוחה משהייתה יכולה להיות. הצפנת המערכת נפרצה על ידי צוות מיחידת מודיעין האותות של צבא ארצות הברית. הצוות הובל על ידי פרנק רוולט.

היבטים נוספים

במהלך מלחמת העולם השנייה, השגריר היפני בברלין, שהיה גם איש צבא, עקב בעיון אחר ההתפתחויות הצבאיות והפרישה של הצבא הנאצי והעביר בנושא דיווחים מקיפים לטוקיו באמצעות הודעות מקודדות PURPLE. הדיווחים נשלחו באמצעות רדיו. דוגמה מעניינת לכך הייתה דיווחיו אודות ביצורי החומה האטלנטית שהגרמנים בנו לאורך חופי צרפת ובלגיה. כך, מבלי שידע, העביר השגריר לבעלות הברית חומר יקר מפז אודות הכנות גרמניות לקראת הפלישה לנורמנדי. לאורך כל התקופה הזו, האמריקאים והבריטים קראו כל דיווח שהשגריר שלח ב PURPLE לטוקיו.
התעבורה המפוענחת של PURPLE, והודעות יפניות אחרות, היו נושא לשימועים בקונגרס לאחר מלחמת העולם השנייה, במסגרת ניסיון למצוא אשמים במחדל ההתקפה על פרל הארבור. במהלך השימועים נודע ליפנים לראשונה כי מכונת ה PURPLE נפרצה.
סמל ניופאונדלנד ולברדור

סמל ניופאונדלנד ולברדור הוא הסמל הרשמי של פרובניציית ניופאונדלנד ולברדור שבקנדה. הסמל הוענק ב-1 בינואר 1637 על ידי מלך בריטניה צ'ארלס הראשון לדייוויד קירק, שהיה מושל ניופאונדלנד בין השנים 1638–1651. 
בשנת 1928 הסמל התגלה מחדש ואומץ רשמית כסמל הפרובינציה.

תיאור הסמל

הסמל הוא מגן אדום המחולק לארבעה רבעים באמצעות צלב לבן. שני חדי קרן לבנים ושני אריות מצויים ברבעים של המגן.
התומכים הם שני אינדיאנים משבט באותוק. הציצה מורכבת מאייל קורא העומד על חבל משולב באדום וזהב.
מתחת לסמל מופיע המוטו בלטינית Quaerite prime Regnum Dei ("חפש תחילה את ממלכת האל" - הבשורה על פי מתי, ז' 23.).
ג'ודי ויטאקר

ביוגרפיה

ויטאקר נולדה בכפר סקלמנת'ורפ, מערב יורקשייר שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית-אנגלית. היא למדה בשלי קולג' . את הכשרתה המקצועית רכשה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה, ועם סיום התואר ב-2005 זכתה במדליית זהב.
הופעת הבכורה של ויטאקר הייתה בשנת 2005 במחזה "סערה" בתיאטרון "שייקספיר גלוב". מאז היא מופיעה בקולנוע, בטלוויזיה, ברדיו ובתיאטרון. ב-2007 החליפה בהתראה קצרה את קארי מאליגן שחלתה בהפקה של המחזה "השחף" של הרויאל קורט, והופיעה במחזה בתיאטרון אלמיידה.
התפקיד הגדול הראשון שלה בקולנוע היה כשגילמה את ג'סי / ונוס בסרט "ונוס". ב-2008 השתתפה בעיבוד לרדיו של "Blinded by the Sun" מאת סטיבן פוליאקוף, וגילמה את לידיה בנט בדרמה "Unseen Austen" מאת ג'ודית פרנץ'. ב-2009 הופיעה בסרט "Ollie Kepler's Expanding Purple World", בדרמה של ה-BBC2 "חתונה מלכותית" ובסרט הקצר "Wish 143", שהיה מועמד בטקס פרסי אוסקר ה-83 לפרס הסרט הלייב אקשן הקצר הטוב ביותר.
ב-2010 שיחקה ויטאקר בסרט "The Kid" והשתתפה בסדרה "Accused" של BBC1. ב-2009 הופיעה בקומדיית הפשע האירית "Perrier's Bounty". ב-2011 גילמה את הדמות ויו בעיבוד של ה-BBC לספר "משמרת לילה" מאת שרה ווטרס, וכן שיחקה בסרט הפולחן "השכונה VS חייזרים". ב-2012 כיכבה בסרט המוזיקלי-קומי-דרמטי "Good Vibrations".
ב-16 ביולי 2017 הוכרז כי ויטאקר תגלם את התגלמותו ה-13 של הדוקטור בסדרת הטלוויזיה דוקטור הו.
ויטאקר כיכבה בשלוש עונות של סדרת הדרמה ברודצ'רץ', במיני-סדרת ריגול בשם "The Assets", ובדרמה הרפואית "בידיים טובות" של BBC One.

חיים אישיים

בשנת 2008 נישאה ויטאקר לשחקן האמריקאי כריסטיאן קונטרראס. באפריל 2015 נולד לזוג בן.
ויאצ'סלב שבצ'וק

קריירה

שבצ'וק החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל "פודיליה" מהעיר חמלניצקי ששיחקה בליגה השנייה של אוקראינה. משם עבר לקבוצה מטאלורג זפוריז'יה. בשנת 2000 חתם בקבוצת הצמרת האוקראינית שחטאר דונצק. בהנהלת הקבוצה לא היו מרוצים מביצועיו ולכן בתום עונת 2000/2001 כטיס השחקן שלו נמכר לקבוצת שיניק ירוסלבל מהליגה הרוסית. לאחר שתי עונות מוצלחות ברוסיה חזר שבצ'וק לאוקראינה וחתם בקבוצת דניפרו. בתום עונת 2004/2005 במדי דניפרו, הציעה הנהלת שחטאר דונצק לשבצ'וק לחזור לשורותיה. מאז הוא שחקן קבוע בהרכב הקבוצה. 
בדצמבר 2016 הודיע שבצ'וק על פרישתו ממשחק פעיל.

נבחרת

בנבחרת הלאומית של אוקראינה שיחק שבצ'וק מאז אפריל 2003. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול דנמרק. 
שבצ'וק היה אמור להיות בסגל הנבחרת למונדיאל 2006, אך כמה חודשים לפני התחרות הוא נפצע והוחלף בשחקן אחר. 
שבצ'וק היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2012, אך לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בתחרות. הוא זומן ליורו 2016 ובמהלך הטורניר השתתף בשני משחקים: נגד גרמניה וצפון אירלנד. בשני המשחקים הללו מילא את תפקיד של קפטן הקבוצה.

קריירת אימון

בשנת 2017 מונה למאמנה של קבוצת הנוער (עד גיל 19) של המועדון שחטאר דונצק. ביוני 2018 התמנה למאמן ראשי של קבוצת אולימפיק דונצק.