אוניברסלים אנושיים

מהעת העתיקה עד העת החדשה

שאלת הגדרתו של טבע האדם מקורה בזמנים קדומים. בכל המקורות העתיקים מובע הרעיון שלא רק שקיים טבע לאדם, יסודו של טבע זה ביסודות מטאפיזיים, מיסטיים ודתיים.
בספר בראשית מופיעים שני פסוקים שמעידים על אמונה בקיומו של טבע האדם, או לכל הפחות צדדיו השליליים כמו גם יכולת האדם לעמוד בפני יצריו: הֲל֤וֹא אִם־תֵּיטִיב֙ שְׂאֵ֔ת וְאִם֙ לֹ֣א תֵיטִ֔יב לַפֶּ֖תַח חַטָּ֣את רֹבֵ֑ץ וְאֵלֶ֙יךָ֙ תְּשׁ֣וּקָת֔וֹ וְאַתָּ֖ה תִּמְשׇׁל־בּֽוֹ, גישה מחמירה יותר מופיעה בהמשך: כִּ֠י יֵ֣צֶר לֵ֧ב הָאָדָ֛ם רַ֖ע מִנְּעֻרָ֑יו.
גישה חיובית יותר לטבע האדם ניתן למצוא אצל הפילוסוף הסיני קונפוציוס, שגרס שטבע האדם טוב ביסודו, והאדם שואף באופן טבעי לנדיבות, חמלה לאחר ואיזון פנימי
הפילוסוף היווני אריסטו תמך גם הוא בקיומו של טבע האדם, וחילק אותו למספר דרגות - מהחייתי ועד העליון. היסוד החייתי הוא היצרים להתרבות ככל החיות. מעליו נמצא טבעו הפוליטי (ואולי הכוונה גם לחברתי), ועליונות על כולם יכולות הנפש לדמיון, הגיון ואושר.
באופן דומה המשיך הדיון בטבע האדם לתוך ימי הביניים כשהתפיסה הבסיסית על פיה מטאפיזיקה עומדת מאחורי טבע האדם נשמרת, והדיון נסוב על מהו טבע זה וכיצד מהויות מטאפיזיות ורוחניות משמשות בו.

מדוע קיימים אוניברסלים?

רשימה קצרה של סיבות נמצאת ככל הנראה בבסיס רוב, אם לא כל, האוניברסלים. תהליכים ותנאים אלה כוללים הורשה והתפשטות מאפיינים תרבותיים שמקורם קדום והסתברו כמועילים ביותר, ביטוי תרבותי של ממשות פיזיקלית או ביולוגית, ומבנה ופעולת תהליכי חשיבה, תפיסה ורגש שבסיסם באבולוציה של מוח האדם.

מקורות קדומים

ישנם אוניברסלים, כגון עשייה ושימוש בכלים, שימוש באש, ובישול מזון - שניתן למצוא את מקורם המשותף בפרהיסטוריה כה קדומה, שסביר מאד שמופיעים בכל התרבויות פשוט מתוך קיומם בראשית התפתחותו של מין האדם והיותם מועילים לשרידה במידה עצומה.
ייתכן שחלק מאמונות היסוד הנוגעות למיסטי והדתי, אמונות שמופיעות בכל התרבויות, גם הן קדומות והועברו בכל התרבויות מדור לדור, מפני שלא היו עדויות חזקות די הצורך להפרכתן.

אמיתות ביולוגיות ופיזיקליות בסיסיות

כשם שהשם הנפוץ לאישון העיין, העדפת יד ימין והמינוח של קרבת משפחה ומין נגזרים מעובדות פשוטות של ביולוגיה ופיזיקה, כך גם שיטות הסיווג של צמחים, בעלי חיים, פרטים גאוגרפיים ועוד מקורם במציאות סביבת הקיום האנושי שמשותפת לכל התרבויות, שסיווגה חיוני לשרידת האדם.

מוסר אוניברסלי ודתות

אוניברסלים הנוגעים לדתות ולמוסר אוניברסלי הם בעלי משמעות עמוקה במיוחד, בהיותם הכרעה אמפירית בין השקפות על מהותו הרוחנית של מין האדם ואבחנתו בין טוב לרע.

מוסר אוניברסלי

הבט משמעותי ועמוק של מחקר האוניברסלים הוא שיש מספר כללים ומאפיינים שמשותפים לכל חברות האדם, שמסדירים כללים של מוסר ואמונה. גניבה, רצח, אונס, תקיפה ללא התגרות, קמצנות, בגידה רומנטית או מינית, שקר ורמאות, אי כיבוד הורים - כל אלה זוכים ליחס שלילי שנע מהמגונה ועד לנפשע בכל חברות אדם, ואין חברת אדם שאדישה למעשים אלה.
עובדות אמפיריות אלה עומדות בסתירה מוחלטת להשקפה הרלטיביסטית, הגורסת שלכל תרבות מוסר ייחודי משלה, ויתר על כן אין שום מכנה משותף בין ערכי המוסר של תרביות שונות.
מאידך גיסא, אוניברסל נוסף הוא שהגדרת "מהו אדם" שונה מתרבות לתרבות. קשת ההגדרות נעה מתרבות אקסקלוסיבית באופן קיצוני - לדוגמה רק הזכרים ממעמד מסוים נחשבים בעלי זכויות שכל עבירה על כללי המוסר המשותף מולם ברת ענישה - לתרבות אינקלוסיבית שמרחיבה את מושג הזכות להגנה אף מעבר לכל בני האדם לחיות.
דוגמאות המדגימות כיצד הגישה האקסקלוסיבית מביאה יחס הפוך לחלק מבני האדם הן החברה המערבית במאה ה-18, שנקטה בדה-הומניזציה של אפריקאים שהתירה את העסקתם עד מוות כעבדים. שבט הינוממי, שמשמעות שמו בשפתם היא "אנשים אמיתיים" (כלומר מי שאינו מהשבט אינו בן-אדם אמיתי והוא נטול זכויות השמורות לבני אדם), ותרבויות מרכז אסיה הרואות בנשים בני אדם פחותים שזכאות להגנה חלקית בלבד במסגרת חוקי המוסר.

דת

בכל חברות האדם ישנה מערכת מורכבת שכוללת את היחס כלפי המתים, אמונה בכוחות על, עתירה לכוחות אלו - כולל טקסים דתיים - ומעל לכל אבחנה בין טוב לרע.
ממצאים אלה מסבירים את תגליות הפסיכולוגיה החיובית, על פיהן בני אדם בעלי אמונה ברוחני ואמונה דתית חשים עצמם יותר מאושרים מאלו שלא. הממצאים מאששים שהגישה האתאיסטית שולית ונדירה למדי, שבחברות מעטות זו היא השקפת הרוב. נראה שלמין האדם יש צורך מובנה באמונה ברוחני ובדתי. ישנן הצעות על בסיס פסיכולוגיה אבולוציונית להסברים כיצד אמונות אלו מביאות ליתרון הישרדותי ואבולוציוני לחברות המחזיקות בהן על פני חברות שמתנכרות לאמונה ברוחני ובדת.

פסיכולוגיה

מאז הופעתה של הפסיכולוגיה המודרנית במחצית הראשונה של המאה ה-20, שאפה הפסיכולוגיה להגיע למודל משותף של הנפש. מטבעה של שאיפה זו לקבל ולחפש את המשותף בנפש האדם על פני העולם כולו - לשון אחרת, שאיפה לחשוף אוניברסלים של נפש האדם, ולהשתמש בם במודלים מדויקים יותר ויותר.
הרבה אוניברסלים מחזקים גישה זו. בכל תרבויות האדם קיימים מנגנוני הגנה פסיכולוגיים, קיים אבל על מות אדם קרוב, קיימים אותם רגשות בסיסיים של אהבה ושנאה, חיבה ובוז, בושה וגאווה, משיכה מינית, קינאה, גועל, פחד שכולל פחד מהמוות ושיטות לגבור על פחדים, עלבון, הפתעה ושמחה. ישנם חלומות ופירוש חלומות, ישנם פחדי ילדות, וקיים תסביך אדיפוס.
הכללים שונים מתרבות לתרבות ביחס אל כל אלה, ועד כמה מותר להציגם בפומבי, כשעבירה על איסורים מובילה תחושה עזה של בושה, ושמה את הנכשל בהסתרה כמטרה ללעג ובוז. מה שנחשב בושה בתרבות אחת עשוי להתפס כמושא לגאווה בתרבות אחרת, אך הרגשות עצמם, בושה וגאווה, קיימים בכל מקרה. באקסטרופלציה על דברי המשורר וורן, "כל תרבויות האדם דומות אחת לשנייה, וכולן שונות אחת מהשנייה" גם בתחום חיי הרגש.

אוטונומיה ואינדיבידואליזם

אוטונומיה אינה מאפיין ייחודי של האינדיבידואליזם המערבי, בכל תרבות קיימת מידה משתנה של שליטת הפרט במעשים וקבלת החלטות. עם זאת קיים פער גדול בין האוטונומיה חוצת התרבויות לאינדיבידואליזם: באינדיבידואליזם הפרט אינו (במצב אידיאלי) כבול לכללים ומנהגים של התרבות בו הוא גדל. האוטונומיה החוצת התרבויות לעומת זאת בדרך כלל מאפשרת בחירה בתוך מסגרת כללי התרבות. המסקנה המתבקשת היא שאינדיבידואליזם (או הקוטב הנגדי, קולקטיביזם) הוא אכן הבניה חברתית.

תפיסה מבדילה בין גברים לנשים

אוניברסלים רבים מגדירים תפיסה כלל אנושית לקיום הבדלים יסודיים בין גברים לנשים, וקיימת תפיסה דיכוטומית של מגדר, אם כי עשויים להיות חריגים מהדיכוטומיה בתנאי שמדובר ביוצא-מן-הכלל. אלו הבדלים שחסידי תפיסת המגדר מתכחשים לקיומם.
בין האוניברסלים אלה ניתן למצוא שתוקפנות, פשיעה ואלימות מצד גברים נפוצות יותר מאשר אצל נשים בכל תרבות ותרבות, חיבור ודאגה אימהית לילדים, תפיסה כוללת של גברים ונשים כקבוצות שונות באופיין, שילטון של גברים בכל אחת מהתרבויות, מחלקות שונות בשפה לשני המינים, והיותו של הבעל מבוגר בממוצע מאשתו.
קיומם של הבדלים אלה רלוונטי לתחומים רבים: פסיכולוגיה של האדם, תפיסות פמיניסטיות שונות, שעבורן קיום הבדלים אלה משמש בעירבוביה- מחד מצדיק את טענות הפמיניזם על אי-שוויון ותוקפנות גברית, מאידך מערער על ההנחה שנשים וגברים יכולים לתפקד באופן זהה.

עימות בין תרבויות, שורשי אתנוצנטריזם וגיזענות

כמה אוניברסלים מאירים באור קודר את האופן בו כל התרבויות מבחינות בין "אנחנו" ל"הם", תוך תפיסה עוינת, שמקבלת כמובן מאליו עימות של "אנחנו" עם "הם". בהכללה גסה, אפשר שגישה כלל אנושית זו, הטבועה בטבע האדם, עומדת מאחורי העוינות של כל חברה לשונה ממנה. ככל שקל יותר להבחין בין "אנחנו" ל"הם" - באמצעות סגנון הביגוד ועיצוב השיער, כתובות קעקע ושפה וכמובן צבע עור - כך העוינות סבירה יותר.
עם זאת מדובר בהסקה מרובת שלבים. בדרך הארוכה מ"אנחנו" ברמת השבט ל"אנחנו" כקבוצה גדולה אלפי או עשרות אלפי מונים משבטים לדוגמת אומה, נוספים מנגנונים רבים המאפשרים לכידות ושיתוף פעולה בין הפרטים בקבוצה הגדולה. המסקנה שלמרות כל המנגנונים שבדרך הקבוצה הגדולה מצייתת באופן קטגורי לגישה השבטית בה "אנחנו" עוינים את "הם" היא בחזקת אפשרות שטרם הוכחה, וגם לא הופרכה.

אומנות

בעוד שלכל תרבות אומנות ייחודית לה, מפתיע עד כמה משותפים תחומי האומנות השונים. מוזיקה, כולל שירה מוזיקלית (על פי לחן) ותמיד חלקה מוזיקה בעלת משמעות דתית, ריקוד, שירה שמצייתת לכללים, אומנות פלסטית, תפיסות אסתטיות,

ביקורת

אוניברסלים אנושיים הם מצג שטחי שמחמיץ את העומק והניואנסים של מחקר אנתרופולגי, ובאמצעות פישוט יתר זה מגדיר תכונות תרבותיות שונות מאד תחת אוניברסל יחיד, או קבוצה של אוניברסלים. מודל האוניברסלים האנושיים מתעלם מכך שברגע שנכנסים לעומק המחקר האנתרופולוגי מתגלה שהוא מעגלי - מניח מראש שתרבות מוגדרת באופן שמשרת את הוכחת מאפייני אותה תרבות כאוניברסלים, רוצה לומר שגישת האוניברסלים מתחילה בסימון המטרה - האוניברסל שאת קיומו רוצים להוכיח - ואז איסוף נתוני המחקר התומכים בקיום האוניברסל. גישה זו לחקר אוניברסלים מתודלקת, על פי המבקרים, בלעומתיות עיוורת למחקר האנתרופולוגי, ומאשימה אותו שלא בצדק וללא סימוכין של ממש בחיפוש השונה והימנעות מזיהוי הדומה