google/wiki40b huggingface dataset:
קרב כף הצפון

מהלך הקרב

ב-25 בדצמבר 1943 יצאה שרנהורסט בדרכה צפונה, כדי ליירט שתי שיירות שהיו בדרכן אל ומברית המועצות. אל שרנהורסט נלוו חמש משחתות, והשייטת כולה הייתה בפיקוד קונטראדמירל אריך ביי . הבריטים, בפיקודו של אדמירל ברוס פרייזר , ציפו לשרנהורסט והעריכו שתצא לתקוף את השיירה. הליווי לשיירה שהפליגה לברית המועצות היה מורכב מאוניית מערכה אחת, אה"מ דיוק אוף יורק, סיירת קלה וארבע משחתות; ליווי השיירה השבה מברית המועצות כלל סיירת כבדה אחת, אה"מ נורפוק (Norfolk), שתי סיירות קלות ומספר משחתות. הבריטים ידעו על יציאתה של שרנהורסט גם מפיצוח שידורים גרמניים וגם מתצפיות של סוכנים שצפו על הנמל.
בחצות הלילה שבין 25 ל-26 בדצמבר התקרבו שתי השיירות לביירנייה. לקראת הבוקר הורה מפקד השייטת הגרמנית, אדמירל ביי, למשחתות להתפרס לצורך סריקת הים וחיפוש השיירה. ביצוע לקוי של הוראותיו גרם לכך שהמשחתות איבדו את הקשר עם שרנהורסט. ב-8:30 בבוקר גילו הסיירות הבריטיות את האונייה הגרמנית על מסכי המכ"ם שלהן; שרנהורסט לא הייתה מודעת לכך. כשעה לאחר מכן פתחו האוניות הבריטיות באש. הן השיגו כמה פגיעות באונייה הגרמנית: אחת מהן הייתה פגיעה קריטית במכ"ם של שרנהורסט. בלילה הארקטי ששרר איבדה האונייה הגרמנית את יכולתה להשיב אש יעילה. הגרמנים ניתקו מגע ופנו לדרום מזרח במהירות גבוהה; מאוחר יותר ניסתה שוב שרנהורסט לפנות צפונה כדי לתקוף שוב את השיירה, ושוב נהדפה על ידי המלוות הבריטיות. אחר הצהריים ניסתה שרנהורסט שוב לתקוף את השיירה. הפעם הצליחה אוניית המערכה הבריטית "'דיוק אוף יורק'" לסגור את הטווח, ובמטח השני של תותחיה הצליחה לשתק שניים מצריחי התותחים הראשיים של שרנהורסט. בשעה 18:00 כבר היו תותחיה הראשיים של האונייה הגרמנית משותקים; ב-18:20 נפגע אחד מהדוודים הראשיים, ומהירותה של שרנהורסט ירדה ל-10 קשר, דבר שאיפשר למשחתות הבריטיות להתקרב אליה ולירות טורפדו. למרות הנזק הכבד שספגה, המשיכה שרנהורסט לירות בכל התותחים שנותרו תקינים. ב-19:37 ירתה המשחתת ג'מאיקה מטח טורפדו קטלני, וכמה דקות לאחר מכן התהפכה שרנהורסט וטבעה. האוניות הבריטיות אספו מן המים 36 מלחים גרמניים, מתוך צוות של 1,968, אך לא התעכבו לאסוף יותר, מחשש להיפגע על ידי צוללות גרמניות.
מאוחר יותר באותו ערב אסף אדמירל פרייזר את קציניו על אוניית המערכה דיוק אוף יורק, ואמר להם: "רבותי, הקרב נגד שרנהורסט הסתיים בניצחוננו. אני מקווה, שאם מישהו מכם ייאלץ להוביל את אונייתו לקרב נגד יריב חזק בהרבה, כי אז יוכיח את האומץ והתעוזה שהוכיחה שרנהורסט הערב".
ב-3 באוקטובר 2000 נמצאו שרידיה של שרנהורסט על קרקעית הים, בעומק כ-300 מטרים, במרחק של כ-130 ק"מ מצפון-צפון מזרח לכף הצפון.
קרל פפר-וילדנברוך

תחילת דרכו

פפר-וילדנברוך נולד ב-12 ביוני 1888 בעיר רידרסדורף, שהייתה אז בתחומי הקיסרות הגרמנית. לאחר סיום לימודיו ב-7 במרץ 1907, התגייס כצוער לצבא הקיסרות הגרמנית והוצב ברגימנט התותחנים ה-22. ב-1 באוגוסט 1908 הועלה לדרגת לוטננט. ב-1911 הוא למד באקדמיה הצבאית הטכנית בברלין. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה, ועוטר בשתי הדרגות של צלב הברזל. הוא היה חלק מהצוות הגרמני של קולמר פון דר גולץ שנשלח לסייע לאימפריה העות'מאנית, ושרת במטה של הארמייה הראשונה העות'מאנית בבגדאד. ממאי עד נובמבר 1917 הוצב בשגרירות גרמניה באיסטנבול, ובסוף 1917 הוחזר לגרמניה ומונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-11 ואז בקורפוס המילואים ה-23.
עם סיום המלחמה בשנת 1918, פורק הצבא הקיסרי, ובשנת 1919 התגייס למשטרה וזמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת מיור. הוא בילה זמן מה במשרד הפנים, ולאר מכן מונה כמפקד משטרת אוסנברוק ומגדבורג. בשנת 1928 נשלח לצ'ילה, ושרת בקרביניירי של צ'ילה. ב-1930 חזר לגרמניה, הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט וקיבל פיקוד על רגימנט המשטרה בפרנקפורט. ממאי 1936 הוא היה המפקח הכללי של אקדמיות המשטרה, וב-1 במאי 1937 קודם לדרגת גנרל-מיור. ב-12 במרץ 1939 פרש מהמשטרה והצטרף לאס אס. ב-20 באפריל של אותה שנה קודם לדרגת בריגדפיהרר באס אס.

אחריתו

הוא נשפט בפני בית דין סובייטי בגין פשעי מלחמה, ונגזרו עליו 25 שנות מאסר. עם זאת, בשנת 1955 בעקבות הסכם בין קנצלר גרמניה קונרד אדנאואר וראש ממשלת ברית המועצות ניקולאי בולגנין, שוחרר פפר-וילדנברוך יחד עם עוד 10,000 אסירים נוספים. הוא מצא את מותו בתאונת דרכים בבילפלד ב-29 בינואר 1971.
בלמזויווארוש

היסטוריה

אזור בלמזויווארוש היה מיושב עוד בתקופה הפרה-היסטורית. שושלת ארפאד שלטה באזור במספר כפרים קטנים באזור ושמות השליטים משושלת זו השתמרו במספר יישובים וכרמים באזור.
היישוב בלמזויווארוש עצמו נוסד אחרי הפלישה המונגולית לאירופה, במהלכה נהרסו רוב היישובים הקטנים באזור. היישוב מוזכר במסמכים אפיפיוריים מהמאה ה-14. במאה ה-15 מוזכר שוב היישוב, בתור יישוב שאותו העניק זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לאחד מאצילי האימפריה. היישוב שגשג במחצית המאה. הוענקו לו זכויות עיר ממתיאש הראשון, מלך הונגריה, והתפתחה בו כיכר שוק.
העיר נפגעה במהלך המלחמות בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרומית הקדושה באזור, בסוף המאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17, אך בשנות ה-20 של המאה ה-17 שבה אוכלוסייתה והשתקמה.
התאוששות העיר נמשכה גם תחת שלטונה של המלכה מריה תרזה. באמצע המאה ה-18 הגיעה לעיר אוכלוסייה גרמנית ובמאה ה-19 התהוו בעיר מעמדות בורגניים של סוחרים ובעלי עיסוקים פיננסיים.
במלחמת העולם הראשונה נספו רבים מתושבי העיר. בשנת 1919 כבשה רומניה את העיר במסגרת הכיבושים והסיפוחים שיצרו את רומניה הגדולה. באוקטובר 1944 שבה העיר לשליטת הונגריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה העיר מוקד לתחילתו של ניסוי ברפורמת קרקעות בהונגריה. בשנת 1950, בעקבות קולקטיביזציה כפויה, נוסדו בעיר קואופרטיבים. הקואופרטיבים, בהם הקואופרטיב על שם לנין והקואופרטיב על שם הכוכב האדום, העסיקו עובדים עד שנות השמונים של המאה ה-20 והיו המעסיקים הגדולים בעיר עד תום התקופה הקומוניסטית.

יהודי בלמזויווארוש

האזכור הראשון של יהודים במקום הוא במפקד שנערך בשנת 1784 בו נמנו 16 יהודים בעיר. בשנת 1845 התארגנה הקהילה ובשנת 1850 נבנה בית כנסת במקום ובהמשך אף הוקמה ישיבה בראשות הרב נתנאל פריד שנסגרה בעקבות אנטישמיות בשנת 1938.
בשנת 1944 היו בעיר 340 תושבים יהודים מתוך כ-20,000 תושבים. בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה גויסו גברים יהודים לפלוגות שרות העבודה (עבודות כפייה) בצבא ההונגרי ורבים מהם נספו.
במאי 1944 הוקם גטו בבלמזויווארוש ובו רוכזו יהודים מיישובי הסביבה. ביוני הועברו תושבי הגטו לחווה בהיידוסנטג'ורג'פוסטה (Hajduszentgyörgypuszta) באזור דברצן ושוכנו שם בדירי חזירים. משם גורשו למחנה שטרסהוף שבאוסטריה וחלקם – לאושוויץ.
סמליל יאנדקס

סמלילה של חברת יאנדקס מוצג בכל דפי האינטרנט של החברה, ובצורה בולטת במנוע החיפוש של החברה, בו הלוגו הוא האלמנט הגרפי שהוא כמעט היחיד והעיקרי. הלוגו זוכה לחשיפה של מאות מיליוני גולשים מדי יום, בעיקר מהפזורה הדוברת רוסית, המונה מאות מיליונים.
יאנדקס החליפה את הלוגו שלה פעמים מעטות. בדומה למה שגוגל נוהגת לעשות עם מנוע החיפוש שלה, יאנדקס מחליפה מפעם לפעם את הלוגו בווריאציה עליזה, לכבוד חג הנחגג באותו יום, יום הולדת של דמות היסטורית, אירועים חשובים וכדומה, בדומה לגוגל דודל.

היסטוריה

הלוגו הראשון של "יאנדקס" הופיע בשנת 1996 על מוצרי Yandex.Site ומוצרי Yandex.CD, לפני שהוכרז מנוע החיפוש באותו השם. הלוגו היה תוצרת בית ונוצר כאנלוגיה עם הלוגו של חברת CompTek.
מאז 1997, הלוגו עבור יאנדקס מעוצב על ידי אולפני לבדב ומאז שוחררו 4 גרסאות. מאז הגרסה האחרונה המותג מודפס בכתב קירילי ("Яndex" הוחלף ב-"Яндекс")
כיום הגרסה הרביעית, היא הלוגו כפי שהוא ברוסית.
חלוקה מנהלית של שוודיה

ממלכת שוודיה, בדומה למדינות אחרות ביבשת אירופה, מחולקת לארבע יחידות שלטוניות (לאחר השלטון המרכזי): ארץ, חבל, מחוז ונפה. אך בעוד שלמחוזות ישנם מושלים נבחרים שממלאים תפקיד רשמי, כיום נהוג להתייחס לארצות ולחבלים בעיקר בענפי הספורט והתיירות, ולעיתים גם בנושאים הנוגעים להיסטוריה ולתרבות (כגון דיאלקטים שונים, תחושת שיוך שונה וכו').
לעיתים ישנם הבדלים בלתי ניכרים לעין בחלוקה שבין החבל למחוז, לעיתים הם אף חופפים לגמרי, ולעיתים חבל חולש על מספר מחוזות, או מחוז כפוף למספר חבלים. זאת מאחר שהחלוקה ביניהם בוצעה במשך כ-1,000 שנים, ונבעה בין היתר מריבים פוליטיים בין שליטים שונים לאורך ההיסטוריה ולאו דווקא מחלוקה שבטית או תרבותית.
סיגל אבין

ביוגרפיה

אבין נולדה במיאמי להורים ישראלים שהיגרו לארצות הברית, אך שבו לישראל כשהייתה בת 11. בוגרת הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. לאחר לימודיה ביימה וכתבה את ההצגות "איך להכין בן", שזכתה בפרס ציון לשבח, ו"שמוליק חבר חדש", שזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. העלתה את ההצגות "חני בעלך הורג אותי", "עם חיוך ואקדח", "חומר טוב" ו"פריקס", שנחלה הצלחה רבה, בסטודיו של יורם לוינשטיין. לאחר מכן הצטרפה אבין לצוות תיאטרון הבימה כמנהלת האמנותית של ״צעיר הבימה״ וביימה את "הכלה וצייד הפרפרים", "אגדת אטליז" ו"טקסי".
לאורך השנים עסקה אבין בכתיבה טלוויזיונית. בשנת 2001 כתבה כתסריטאית משנה, תחת התסריטאי הראשי גל פרידמן את הטלנובלה "לחיי האהבה" בערוץ 3. "לחיי האהבה", בכיכובם של סופי צדקה וגיל פרנק, נחלה הצלחה רבה, ובשנת 2003 אבין יצרה וכתבה את "משחק החיים", לצד שירה גפן ולימור נחמיאס. "משחק החיים", בכיכובם של גיא אריאלי, ניר לוי ולירון וייסמן, עקבה אחר יצירת הצגה מודרנית של "רומיאו ויוליה", סביב עולם אהבות, בגידות, חברויות ושקרים בין אנשי התיאטרון וסובביהם.
לאחר הצלחתה האדירה של "משחק החיים", יצרה אבין בשנת 2004 יחד עם גל זייד, וכתבה בשיתוף עם לימור נחמיאס, עידו ברונשטיין ודרור נובלמן את "מיכאלה", טלנובלה יומית העוסקת בסיפורי התככים של עולם ההיי טק, בכיכובם של נתי רביץ ואפרת כהן.
ב-2005 יצרה את הטלנובלה המצליחה "טלנובלה בע"מ", טלנובלה העוקבת אחר עשיית טלנובלה, והאנשים הפועלים סביבה. הטלנובלה זכתה להצלחה רבה, ויש האומרים שהעלילה הראשית, עלילות נסיונותיה של התסריטאית (המגולמת על ידי טלי שרון) להחלפת השחקנית הראשית (המגולמת על ידי יעל בר זוהר) עקב חוסר כישוריה, מבוסס על פיטורי הדוגמנית בקי גריפין מהטלנובלה "משחק החיים" שנעשו עקב התערבותה של אבין. "טלנובלה בע"מ" מבוססת על מקרים אמיתיים מיצירת "מיכאלה" ו"משחק החיים", למשל נסיונותיה של אבין ליצור דמות ערבי באחת הטלנובלות הקודמות, הצעה שנשללה על הסף.
ב-2007 הוקרנה סדרת טלוויזיה שכתבה בשם האקס המיתולוגי בערוץ 2, פורמט הסדרה נרכש על ידי רשת פוקס האמריקאית והקרנתה החלה באוקטובר 2008 ברשת CBS.
בשנת 2010 סרטה הקצר "לא תדעו עוד צער", בכיכובם של ליאור אשכנזי, תום אבני וגל זייד, זכה בתחרות פרויקט סרטים של 48 שעות במקום הראשון.
בשנת 2013 יצרה בשיתוף רענן שקד את הקומדיה ״בלתי הפיך״ ששודרה בערוץ 2. הקומדיה הייתה הקומדיה הנצפית ביותר באותה שנה. אבין כתבה וביימה. העונה השנייה עלתה ב-2015. זכויות הסדרה נמכרו לארה״ב לערוץ abc האמריקאי, ואבין כתבה וביימה את הפיילט האמריקאי בכיכובו של השחקן דייוויד שווימר.
בשנת 2014 נבחרה אבין לאחת מעשרה תסריטאים ששווה לשים עליהם בעין במגזין התרבות האמריקאי- Variety.
בסוף 2016 יצרה אבין את סרטוני הרשת ״זה מטריד״. חמישה סרטונים קצרים שמתארים את הדינמיקה שמאחורי הטרדות מיניות. הסרטונים נהפכו ויראליים תוך כמה שעות ועשו מעל למיליון צפיות. בין השחקנים: ליאור אשכנזי, נעה קולר, מולי שולמן, יעל שרוני ועוד.
ב 2017 יצרה את הגרסה האמריקאית של הסרטונים בשם - #that's harassment. הסדרה עלתה לרשת באפריל בכיכובם של דייוויד שווימר, סיניה ניקסון, מייקל קלי, אמי רוסום, בובי קנאבלי ועוד.
אבין ניהלה בעבר מערכת יחסים מתוקשרת עם ליאור אשכנזי. נשואה לפרסומאי עמית משיח ולהם 2 בנות.
מתגוררת בניו יורק ובתל אביב.
אגודה מדעית

אגודה מדעית היא ארגון שמטרתו לקדם דיסציפלינה אקדמית או קבוצת דיסציפלינות. החברות באגודה עשויה להיות פתוחה לכל, פתוחה לבעלי הכשרה מסוימת או מוענקת ככבוד לנבחרים, כפי שמתקיים באגודות המדעיות הוותיקות ביותר, ביניהן Polish Sodalitas Litterarum Vistulana (מילולית: האגודה הפולנית הספרותית של הויסלה) שנוסדה ב-1488, Accademia dei Lincei (האקדמיה הלינסאנית) האיטלקית שנוסדה ב-1603, האקדמיה הצרפתית שנוסדה ב-1635, האקדמיה הגרמנית לאופולדינה (Leopoldina) שנוסדה ב-1652 והחברה המלכותית הבריטית שנוסדה ב-1660.
רוב האגודות המדעיות הן מוסד ללא כוונת רווח. פעילותן כוללת הפקת כנסים מדעיים לשם הצגה ודיון בתוצאות מחקרים חדשים והוצאה לאור או מתן חסות לכתבי עת מדעיים בתחום התמחותן. חלקן משמשות גם כאגודה מקצועית, המסדירה את פעילויות חבריה בהתאם לאינטרס הציבורי או לאינטרס המשותף של חברי האגודה. 
לאגודות מדעיות תפקיד מפתח בסוציולוגיה של המדע. היווצרותה של אגודה כזו מהווה צעד חשוב בצמיחת דיסציפלינה או תת-דיסציפלינה חדשה.
אגודות מדעיות עשויות להיות כלליות בטבען (כמו למשל האגודה האמריקאית לקידום המדע), ספציפיות לדיסציפלינה מסוימת (כגון האגודה לשפה מודרנית) או אף ממוקדות בתחום לימוד צר (למשל: האגודה האמריקאית לפרופסורים של יידיש).
חלק מהאגודות הן לאומיות, אם כי עשויים להיות בהן חברים ממדינות אחרות, ובעלות סניפים מקומיים באותה מדינה. אחרות הן בינלאומיות (למשל: "הפדרציה הבינלאומית לאגודות של ספריות") ובעלות סניפים מדינתיים. ישנם גם אגודות מקומיות, כגון החברה הרפואית של מסצ'וסטס, המוציאה לאור של כתב העת המוכר בכל העולם, New England Journal of Medicine.
חואן רולפו

חייו

חואן רולפו נולד בכפר אפולקו (נפת סיולה שבמחוז חליסקו, מערב מקסיקו). ספר הביכורים שלו, קובץ הסיפורים "המישור בלהבות", יצא בשנת 1953, ושנתיים אחר כך יצא הרומן היחיד שכתב, "פדרו פארמו" (1955). לאחר פרסום שני ספרים בלבד עבר הסופר משבר אישי עמוק ותקופת השתיקה הספרותית שגזר על עצמו התארכה ונמשכה עד מותו. עם זאת, בשנת 1980 ראה אור "תרנגול הזהב", ספר הכולל את אוסף התסריטים שחיבר רולפו. 
למרות ההיקף המצומצם של יצירתו, נחשב רולפו לאחד מגדולי הסופרים המקסיקנים, ובעל סגנון ייחודי בסיפורת אמריקה הלטינית. יצירתו תרמה להתחדשות הספרות ההיספאנו-אמריקנית בשנות השישים של המאה העשרים. 
הרומן פדרו פארמו תורגם לעברית עד כה פעמיים. התרגום השני, מאת רמי סערי, ראה אור בהוצאת כרמל בשנת 2003. קובץ הסיפורים "המישור בלהבות" (El llano en llamas) ראה אור בעברית בהוצאת אח בשנת 2011 בתרגומו של מנחם ארגוב.
פיטקרנית

היסטוריה

תהליך היווצרות השפה הפיטקרנית החל ב-1790 כאשר מורדים בריטים מהמרד על הבאונטי הגיעו אל האי בספינה כדי למצוא מחסה בפני הממשלה הבריטית. בדרכם, חטפו כמה מאנשי האי טהיטי. התקשורת הזו בין שתי הקבוצות אט־אט התפתחה ונוצרה שפת פידג'ין. בעשורים הבאים, תושבי פיטקרן התרבו עד כדי כך שמשאבי האי לא יכולים היו לכלכלם. כיוון שכך, ב-1856, הועברו חלקם אל האי נורפוק. זמן מה לאחר מכן, כמה עשרות מיוצאי פיטקרן עשו דרכם חזרה מנורפוק אל האי ובגלל הריחוק הגאוגרפי בין שני האיים, שתי השפות התפתחו לצורת דיבור שונה במשהו. עם זאת, בגלל הדמיון הרב בין שתי השפות, הן מוגדרות כשפה אחת. עם הזמן, נראה כי השפה עומדת בסכנת הכחדה, ונעשים מאמצים למען שימור השפה.
נמל התעופה הבינלאומי חאמיד כרזאי

היסטוריה

נמל התעופה נבנה במקור בשנות ה-60 המוקדמות על ידי מהנדסים סובייטים כאשר החלה אפגניסטן להתפתח ולהיחשף לעולם המודרני. תיירים החלו לבקר במדינה דרך נמל התעופה. עידן זה הסתיים לאחר מהפכת סאור  ב-1978, במיוחד לאחר הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
נמל התעופה שימש בסיס לצבא הסובייטי בזמן מלחמת אפגניסטן מ-1979 עד 1989. הוא גם שימש בסיס לכוחותיו נשיא אפגניסטן לשעבר מולה מוחמד עומר שנותר בשליטתם עד 1992. בנובמבר 1996, נשלט נמל התעופה על ידי האמירות האסלאמית של אפגניסטן  בשליטת מולה מוחמד עומר  עד 2001, כשנסו מהעיר לאחר פלישת צבא ארצות הברית לאפגניסטן. נמל התעופה נסגר בסוף שנות ה-90 בעקבות סנקציות שהוטלו על שלטון טליבאן, עם טיסות בינלאומיות מעטות בלבד.
בעקבות פלישת נאט"ו לאפגניסטן לאחר מתקפות 11 בספטמבר, נמל התעופה של קאבול הופצץ בידי צבא ארצות הברית וכוחות הקואליציה . לאחר השגת שליטה בידי כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי, נמל התעופה החל אט אט להתפתח עם השנים. מערכת מכ"ם חדשה הותקנה בשנת 2005 ששודרגה על ידי ארצות הברית. טרמינל חדש בשווי 25 מיליון דולרים נבנה ב-2009 המשמש לטיסות בינלאומיות. נשיא אפגניסטן חאמיד כרזאי ואישים בכירים השתתפו בטקס חנוכת הבניין.
בניין הטרמינל החדש נפתח רשמית לטיסות בינלאומיות ביוני 2009. בניין הטרמינל הקודם שופץ והוסב לטיסות פנימיות. 
תנועת הנוסעים בנמל התעופה הגיעה לכ-100,000 בשנה בשנת 2010 וכ-300 ביום. ב-23 במאי 2012, החלו בסלילת מסלול טיסה שני. הפרויקט בעלות של 26 מיליון דולר ימומן על ידי ממשלת יפן. מסלול הטיסה יהיה באורך 5.4 ק"מ ורחב 44 מטרים עם סטנדרטים בינלאומיים.
קרלה סוארס נבארו

ביוגרפיה

באליפות אוסטרליה הפתוחה היא הגיעה 3 פעמים לשלב רבע הגמר, בשנים 2009 שבו הפסידה לילנה דמנטייבה מרוסיה (4 בעולם) בשתי מערכות (6-2, 6-2), בסיבוב השני היא ניצחה את ונוס ויליאמס מארצות הברית (6 בעולם) ב-3 מערכות (6-2, 3-6, 5-7), בשנת 2016 שבו הפסידה לאגניישקה רדוונסקה מפולין (4 בעולם) בשתי מערכות (6-1, 3-6) ובשנת 2018. 
באליפות ארצות הברית הפתוחה היא הגיעה לשלב רבע הגמר בשנת 2013 שבו הפסידה לאלופת הטורניר סרינה ויליאמס (1 בעולם) בשתי מערכות (6-0, 6-0), בסיבוב הרביעי היא ניצחה את אנגליקה קרבר מגרמניה (8 בעולם) ב-3 מערכות (6-4, 3-6, 6-7 (3-7)).

גביע פדרציה

סוארס נבארו שיחקה לראשונה בנבחרת ספרד בשנת 2009. מאזנה בגביע הפדרציה עומד על 4 ניצחונות (ארבעתם במשחקי יחידות) ו-8 הפסדים (6 במשחקי יחידות ו-2 במשחקי זוגות).
הליכת ירח (ריקוד)

טכניקה

אשליה מעורבת ביצירת מראה של רקדן הגולש לאחור. בתחילה, הרגל הקדמית מוצבת שטוחה על הקרקע, בעוד הרגל האחורית נמצאת על קצות האצבעות. הרגל הקדמית השטוחה נשארת על הקרקע, אבל מחליקה בקלילות ובצורה חלקה אחורה מעבר לקצות אצבעות הרגל האחורית. הרגל האחורית, שעכשיו היא הרגל הקדמית, מורדת עד שהיא שטוחה, בעוד הרגל האחורית מורמת לעמידה על קצות האצבעות. שלבים אלה חוזרים על עצמם שוב ושוב וכך נוצרת האשליה שהרקדן נמשך אחורה על ידי כוח בלתי נראה בזמן שהוא מנסה ללכת קדימה. וריאציות של מהלך זה אפשרו להליכת הירח להידמות להליכה קדימה, הצידה ואפילו במעגל.

ביצועים

ישנן הקלטות רבות של הליכת ירח; צעדים דומים קיימים בסרט בו מופיע קאב קלוואי בשנת 1932. ב-1985 אמר קאלווי כי המהלך נקרא "באז" כאשר הוא ואחרים ביצעו אותו בשנות ה-1930.
ב-1944, ג'ודי גרלנד ומרגרט אובריין ביצעו מהלך דומה בביצוע "תחת עץ הבמבוק" בסרט "פגוש אותי בסנט לואיס", למרות שהביצועים שלהם חסרים את האשליה שנוצרה על ידי הליכת ירח אמיתית.
בשנת 1955 הוקלט רקדן הסטפס, ביל ביילי, כשהוא מבצע ריקוד סטפס שגרתי ובסופו של דבר מחליק. האמן הצרפתי, מרסל מרסו, השתמש בריקוד זה לאורך הקריירה שלו (משנת 1940 עד שנת 1980) כחלק שגרתי ממופעיו. ביצירתו "הולך נגד הרוח" העמיד פנים, שהוא נדחף לאחור על ידי משב הרוח.
בשנת 1950, דיק ואן דייק ביצע וריאציה דומה של הליכת הירח ו"הליכת הגמל" שלו במערכון בשם "משלוח מכתב בפינת רחוב סחופת רוח".
ב-1958, מקסיקני רקדנית-הקומיקאי אלברטו מרטינז "Resortes" גם ביצע את הליכת ירח בסרט Colegio de Verano (קיץ).
מקרים נוספים של הליכת ירח במערכונים, סרטים, פרקים בסדרות טלוויזיה ואף מתאבקים מקצועיים תועדו בשנות השישים, השבעים והשמונים על ידי בוב פוסי, ג'יימס בראון ואחרים, וכן בסרט האחים בלוז ובסרטון של להקת "ראשים מדברים". עוד ביצוע מוקדם של הליכת ירח היה ביצועו של הזמר ג'פרי דניאל ב-1982, אותו העריך מייקל ג'קסון.
ב-1982 ביצעה דבי אלן הליכת ירח במהלך סצנה עם גוון ורדון בעונה 1, פרק 10 ("Come One, Come All") של סדרת הטלוויזיה Fame.
ב "פלאשדאנס" המהלך היה בשימוש בעת סצנה של הליכה נגד הרוח, ומלקולם מקלארן הציג זאת בקליפ  לסרט "נערות באפאלו" (Buffalo Gals).
דרק (קולי) ג'קסון וגירון (קספר) קנידייט (Canidate) לימדו את מייקל ג'קסון את הליכת הירח. הריקוד היה לפופולרי ב-1983, כאשר ג'קסון ביצעו במופע טלוויזיה מיוחד, מוטאון 25: אתמול, היום, לנצח, ב-25 במרץ של אותה שנה. הוא לבש מכנסיים שחורים, גרבי כסף, ג'קט שחור-נצנצים, כפפה אחת ומגבעת. ג'קסון ביצע זאת בשיר "בילי ג'ין" שם הפך מהלך זה לסימן היכר שלו. כותרת האוטוביוגרפיה של מייקל ג 'קסון הייתה הליכת ירח, והוא כיכב ב-1988 בסרט Moonwalker.
ביצועים נוספים של הליכת ירח חזרו בסרטים ובמופעים נוספים, בהם הסרט "רחובות של אש" (Streets of Fire) משנת 1984.
אלכסיי קובאלב (Alexei Kovalev) התפרסם בהליכת הירח שלו בליגת ההוקי האמריקאית. הוא ביצע את המהלך לאחר שהבקיע מספר שערים.
טובולין

טובולין (Tubulin) הוא חלבון ממשפחה של חלבונים גלובולריים הקרויים בשם זהה. החלבונים העיקריים במשפחה הם האלפא-טובולין והבטא-טובולין, יחידות הבניין של המיקרוטובול בתא איקריוטי, אולם המשפחה כוללת עוד 4 חלבונים נוספים. 
המשקל המולקולרי של הטובולין הוא כ-50 קילודלטון. המיקרוטובולים בנויים מדימרים (שתי תת-יחידות) של אלפא- ובטא-טובולין. בקצה החיובי של המיקרוטובול נקשרים חלבוני הטובולין הקשורים למולקולות GTP, בעוד שמהקצה השלילי משתחררים חלבונים הקשורים ל-GDP, תהליך שמתרחש בעזרת GTPase. אף על פי שהן האלפא- והן הבטא-טובולין קושרים GTP, רק חלבוני הבטא מסוגלים לבצע הידרוליזה של GTP ל-GDP. 
הגמא- והדלתא-טובולין נמצאים ב-תא באזור הצנטריולות ומשתתפים ביצירת כישור החלוקה במהלך המיטוזה.
Something to Remember

רקע והפקה

להפקת השירים החדשים באלבום עבדה מדונה עם דייוויד פוסטר ונלה הופר אשר ידועים בעבדותם עם אמנים כדוגמת ברברה סטרייסנד ואוליביה ניוטון-ג'ון. מדונה אמרה כי שם האלבום מדגיש את העובדה כי מטרתה, היא שיזכרו את תרומתה למוזיקה ולא את המחלוקות שלה בתקשורת שכן, תקופה זו הייתה תקופה רגישה בקריירה של מדונה.   
זאת בעקבות כך שמבקרי מוזיקה רבים טענו כי הקריירה שלה ירדה. מבקרי המוזיקה נתנו ביקורות חיוביות לאלבום האוסף, תוך שהתרשמו מהשירה של מדונה ומהאחידות שלו.

הצלחה

אלבום האוסף זכה להצלחה בינלאומית כאשר נמכר בכ-10 מיליון בכל העולם. הוא הצליח להגיע למעמד פלטינה משולשת בארצות הברית ובריטניה, למעמד פלטינה מרובעת באוסטרליה, למעמד פלטינה כפולה בפינלנד, קנדה ויפן ולמעמד פלטינה בארגנטינה, אוסטריה, ברזיל, גרמניה, מקסיקו, ניו זילנד, שוודיה, שווייץ והולנד.

סינגלים

ארבעה סינגלים וסינגל שיווקי אחד יצאו מתוך האלבום. במקור, "I Want You" היה אמור להיות הסינגל הראשון מתוך אלבום האוסף, אך לבסוף הוא הופץ כסינגל שיווקי עם קליפ בבימויו של ארל סבסטיאן. "You'll See" יצא לאור כסינגל הראשון מהאלבום ב-23 באוקטובר 1995. לשיר גם יצא קליפ נלווה, בבימויו של מיכאל האוסמן. השיר זכה להצלחה רבה בעולם כאשר הגיע למקום השישי בארצות הברית ולחמשת העליונים באוסטריה, קנדה, פינלנד, איטליה ובריטניה. 
בנוסף, גם השיר "Oh Father" יצא שוב בהוצאה מחודשת כסינגל השני מהאלבום. אחריו יצא השיר "One More Chance" כסינגל השלישי מהאלבום, אך הצלחתו הייתה מזערית בשל היעדר קליפ ולבסוף "Love Don't Live Here Anymore", יצא בהוצאה מחודשת כסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום, תוך שצולם לו קליפ חדש.
פונטוס ורנבלום

קריירת מועדונים

ורנבלום הגיע בגיל 18 למחלקת הנוער של גטבורג אחרי שלוש שנים בקונגהאלה. בעונת 2005 שהייתה הבכורה שלו במועדון, ורנבלום התקשה למצוא את מקומו בהרכב, אך בסיום העונה שחקן הקבוצה הקאן מילד פרש כדורגל וורנבלום תפס את מקומו בהרכב הקבוצה. בעונת 2007 שינתה הקבוצה את סגנון המשחק שלה וורנבלום שוב לא הצליח לייצב את מעמדו בקבוצה, אך במהלך העונה עזב מרקוס ברג את הקבוצה וורנבלום חזר להרכב.
באפריל 2009 ורנבלום חתם בא.ז. אלקמאר ההולנדית והצטרף לקבוצה עם סיום עונת 2008/2009. ב-2 באוגוסט 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד בליגה נגד הראקלס אלמלו. ב-21 בפברואר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו באלקמאר בתיקו 3-3 נגד ונלו. בעונת 2010/2011 העפיל אלקמאר לשלב הבתים של הליגה האירופית כאשר ורנבלום כבש בשתי במשחקי הפלייאוף נגד אקטובה הקזחית.
בינואר 2012 חתם בצסק"א מוסקבה. ב-21 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק נגד ריאל מדריד במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות כתוצאה ממכת פציעות שפקדה את הקבוצה. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במדי צסק"א בדקה ה-93 של המשחק שנתן לקבוצתו תיקו דרמטי. בסיום עונת 2018 עזב את רוסיה.
באוגוסט 2018 ורנבלום חתם בפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית.

קריירה בינלאומית

ב-7 בינואר 2007 זומן לראשונה לסגל נבחרת שוודיה לקראת טורניר בדרום אמריקה אליו הוזמנה שוודיה. ב-18 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד אקוודור. ב-3 בספטמבר 2010 הבקיע את שני השערים היחידים במשחק נגד הונגריה במסגרת מוקדמות יורו 2012 שהיו גם שערי הבכורה שלו בנבחרת. ורנבלום נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012 ויורו 2016.
בית השנטי

בית השנטי היא עמותה שמטרתה לסייע לבני נוער בסיכון, בסכנה וחסרי קורת גג בגילאי 14-21 ולאפשר את חזרתם למסלול חיים תקין תוך מתן תמיכה והכוונה. מאז הקמתה סייעה העמותה לעשרות אלפי בני נוער במצוקה.

היסטוריה

בית השנטי נוסד ב-1984 על ידי מריומה בן יוסף (לבית קליין) ובן זוגה דאז, עובדיה (דינו) גרשון-השנטי, בתחילה כבית אשר פתח שעריו לארוחות שבת לדיירי רחוב.
בשנת 1992 התאגדה עמותת בית השנטי באופן רשמי.
בית השנטי שכן בבית טמפלרי בנווה צדק שהיה שייך לשכונת ולהאלה.
במרץ 2018 נחנך בית השנטי החדש ברחוב נחום גולדמן 5 בדרום תל אביב.
בשנת 2005 הצטרף לניהול העמותה מיכאל בן-יוסף, ממתנדבי הבית, ולימים בן זוגה של מריומה. בשנת 2009 הוקם במסגרת העמותה כפר הנוער "שלווה במדבר" ("בית השנטי במדבר") ליד שדה בוקר, שנחנך בשנת 2010.
בשנת 2000 זכתה מייסדת הבית באות הנשיא למתנדב, והתכבדה בהדלקת משואה בטקס יום העצמאות בהר הרצל. בשנת 2007 זכתה מריומה בן יוסף באות יקירת העיר תל אביב יפו.

סוגי הסיוע

רבים מבני הנוער הפונים לבית השנטי נפלו קרבן להתעללות פיזית, מינית, מילולית או נפשית. חלקם נפלטו ממסגרות טיפול רשמיות, ננטשו על ידי הוריהם, התייתמו וכיוצא בזאת. חלקם עולים חדשים או חיילים בודדים. הבית שם לו למטרה לספק לכל אחד מהם את העזרה אשר לה הוא זקוק.

עזרה ראשונה

עמותת בית השנטי נותנת מענה ראשוני כמקלט זמני לבני נוער חסרי קורת גג בגילאים 14–21 מכל המגזרים ומכל שכבות האוכלוסייה לאורך כל ימות השנה, 24 שעות ביממה. זאת, ללא צורך בהפניה רשמית או בתקופת המתנה וללא הגבלת זמן הסיוע. עם הקליטה מספק המקום לבני הנוער את צורכיהם הבסיסיים ורק לאחר מכן נבחנת תקופת השהות.

תמיכה וליווי

לאחר הקליטה הראשונית, מבצעים הערכה של משך השהות הצפוי של הנער/ה בבית: אם מדובר בתקופה קצרה, צוות הבית יוצר קשר עם משפחתם או עם גורם רלוונטי אחר; אם מדובר בתקופה ארוכה, נערכים לקליטה לשהות ארוכת טווח במקום. כל אחד מהנערים והנערות החדשים בבית מקבלים ליווי ראשוני צמוד ממדריך ומאחד הנערים או הנערות הוותיקים. לאחר תקופת הסתגלות נערכת שיחת תאום ציפיות עם אחד מאנשי הצוות של הבית, אשר במסגרתה מסייעים לנערים לנסח מעין "תוכנית אישית" לגבי השתלבותם בבית ולגבי עתידם.

בוגרים

עם סיום השהות במקום, מסייע בית השנטי לבוגרים להשתלב בחיי היומיום ולחזור למסלול חיים נורמטיבי. הסיוע ניתן הן במישור המעשי (מציאת דירה ועבודה) והן במישור הנפשי (שיחות הכנה לחיים עצמאיים). רבים מבוגרי בית השנטי ממשיכים לשמור על קשר עם הבית גם לאחר עזיבתם. חלקם אף מחליטים לקחת חלק במסלול הכשרה להדרכת נוער במצוקה, על מנת לעבוד בצוות בית השנטי.