google/wiki40b huggingface dataset:
אילאיל צין

ביוגרפיה

צין נולדה באילת וגדלה בנצרת עילית. בהיותה בת שנה נפטרה אימה עקב תאונת דרכים, בהותירה את צין ושני אחיה הבוגרים ממנה בשנים רבות. זמן קצר לאחר מכן נישא האב בשנית ולמשפחה נולדו שלושה ילדים נוספים. את חווית ילדותה הגדירה כטראומטית עקב יחסם של אביה ואשתו כלפיה. צין טוענת כי חוויות ילדותה הוו טריגר להתפרצות המחלה בבגרותה.
צין למדה בחטיבת הביניים של בית הספר הריאלי העברי בחיפה. בגיל 15 ברחה מבית הוריה ועברה להתגורר עם אחיה הגדול ממנה. בתמיכתו של אחיה ובלווי של עובדת סוציאלית לחוק הנוער מהמחלקה לשירותים חברתיים, עברה ללמוד בפנימייה הרב תחומית למצוינות ע"ש שטיינברג בכפר סבא.
ב-1994 החלה בלימודי התואר הראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית. ב-2011 סיימה את לימודי התואר השני בעבודה סוציאלית בהתמחות בבריאות ושיקום באוניברסיטת חיפה. ב-2012 החלה בלימודי הדוקטורט בעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית, אך בהמשך הפסיקה זאת.
במהלך לימודי התואר הראשון החלו להופיע סימפטומים ראשונים של המחלה. לאחר סיום לימודיה ובעקבות ניסיון אובדני, אושפזה בכפייה לראשונה במחלקה סגורה בבית חולים פסיכיאטרי ואובחנה כמתמודדת עם מחלה פסיכיאטרית מסוג פוסט טראומה. עם השנים, האבחנה השתנתה להפרעה סכיזואפקטיבית. החל מ-1998 ובמשך שנה וחצי, כמעט ברצף, הייתה מאושפזת באשפוז יום בבית החולים הפסיכיאטרי לעיתים תכופות. בסך הכל עברה למעלה מ-40 אשפוזים פסיכיאטריים.
נשואה לצפריר, וטרינר. ב-2007 נולדו שני בניה התאומים. לעיתים בוחרת צין להסתיר את היותה מתמודדת נפש במסגרות בהן נמצאים ילדיה, מחשש שיגרם נזק להם או למערכת המשפחתית שבנתה. במרבית הזמן מתפקדת צין ללא בעיה, אך כאשר אינה חשה בטוב היא נעזרת בבעלה. ב-2012 עברה צין משבר פסיכוטי. הפסיכיאטר אצלו טופלה החליט שלא לאשפזה עקב היותה אם לילדים קטנים.

עשייה חברתית

משנת 2005 מתמקדת פעילותה של צין בתחום הנכויות ובריאות הנפש. מאז היא עובדת כמרכזת 'קורס הכשרה לנותני שרות בעלי ידע מניסיון' בקריה האקדמית אונו, בית הספר הארצי לשיקום, שילוב והחלמה בבריאות הנפש. הרעיון העומד בבסיס התוכנית הוא שילוב תעסוקתי של צרכני שירות בריאות הנפש כחלק מן המערך השיקומי, בהיותם בעלי מומחיות ייחודית ובעלי יכולת לתרומה חשובה לתהליכי השיקום וההחלמה של מתמודדים אחרים.
ב-2006, בתקופת מלחמת לבנון השנייה, שמשה כעובדת סוציאלית ב"תוכנית מג"ן – מענה גמיש לנכים בחרום" שפעלה מטעם מטה מאבק הנכים, בשיתוף עם אגף נכויות ושיקום בג'וינט ישראל. התוכנית סייעה לכ- 6,000 נכים ובני משפחותיהם שהתגוררו באזור הצפון במתן מידע, ייעוץ, קשר לשירותים בקהילה ואירוח במרכז הארץ. כהוקרה לפועלה זכתה ב"אות מלחמת לבנון השנייה" מטעם משרד הביטחון. בין השנים 2008–2012 שמשה בתפקיד מנהלת ארצית תחום חברה ופנאי בעמותת אנוש. מ-2014 עובדת כרכזת עמותת לשמ"ה באזור הדרום – עמותה לשילוב מתמודדים והעצמה בבריאות הנפש. במסגרת העמותה מרכזת את פרויקט "עמיתים מומחים" בבית החולים הפסיכיאטרי בבאר שבע. הפרויקט מבוסס על הרעיון של "תמיכת עמיתים", המשלב מתמודדי נפש שעברו קורס הכשרה לנותני שרות בבית הספר לשיקום, בו הם עובדים כ"עמיתים מומחים" בצוות בית החולים, מתוך תפיסה של "שום דבר עלינו בלעדינו".
במהלך 2016 לקחה צין חלק בקמפיין "שוברים קשירה", אותו מוביל ארגון "בזכות". במסגרת הקמפיין פרסם הארגון דו"ח ראשון מסוגו, החושף את תופעת הקשירות בבתי חולים פסיכיאטריים ומתאר תמונה קשה של הפרת זכויות יסודיות וכן קשירה ללא הצדקה ובניגוד להוראות החוק.
מצ'אלה

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
ג'יי ויליאמס

תיכונים ומכללות

ויליאמס נולד בעיר פליינפילד שבניו ג'רזי, ולמד ב"תיכון סנט ג'וזף" אשר בעיר מטאצ'ן הסמוכה. כשחקן ליגת כדורסל התיכונים נבחר בשנת 1999 לשחקן המצטיין של העונה במדינת ניו ג'רזי. כמו כן נבחר בסיום אותה עונה להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, אליו מוזמנים שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית, וקלע במשחק 20 נקודות.
לאחר מכן למד באוניברסיטת דיוק ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה בין השנים 1999–2002, תחת המאמן מייק ששבסקי. בעונתו השנייה באוניברסיטה קלע 21.6 נקודות ומסר 6.1 אסיסטים בממוצע למשחק, והוליך את קבוצתו, לצד שיין באטייה, קרלוס בוזר ומייק דאנליבי, לזכייה השלישית בתולדותיה באליפות המכללות. בטורניר האליפות עצמו הוביל את טבלת הקלעים עם 25.7 נקודות למשחק, ובסיום העונה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות. בעונתו השלישית והאחרונה בדיוק קלע 21.3 נקודות למשחק, וזכה הן בפרס נייסמית' והן בפרס ג'ון וודן המוענקים לשחקן המצטיין של העונה בליגת המכללות.

קריירת משחק

בקיץ 2002 השתתף עם נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל 2002, אך מיעט לשחק וקלע 3.9 נקודות למשחק לאורך הטורניר. נבחרת ארצות הברית הפסידה לנבחרת יוגוסלביה בשלב רבע הגמר וסיימה את הטורניר במקום השישי. 
ויליאמס נבחר על ידי קבוצת שיקגו בולס בבחירה השנייה של דראפט ה-NBA לשנת 2002, אחרי יאו מינג שנלקח ראשון. בשיקגו היה ויליאמס חלק משלד הקבוצה הצעיר והמבטיח שכלל גם את שחקני השנה השנייה טייסון צ'נדלר ואדי קרי, ושחקני השנה השלישית מרכוס פייזר וג'מאל קרופורד. במשחקו השביעי ב-NBA רשם טריפל-דאבל מרשים עם 26 נקודות, 14 ריבאונדים ו-13 אסיסטים בניצחון קבוצתו מול ניו ג'רזי נטס, אך בדיעבד אלו התבררו כשיאי הקריירה של ויליאמס בשלוש הקטגוריות הנ"ל. ביחס לבחירה שנייה בדראפט, רשם ויליאמס עונת בכורה מאכזבת למדי כשקלע 9.5 נקודות למשחק ב-39.9% קליעה מהשדה בלבד, והבולס סיימו את העונה במקום ה-12 באזור המזרחי עם מאזן 30–52 (36.6%).
ב-19 ביוני 2003 נסע ויליאמס באופנועו והתנגש בפנס רחוב בצפון שיקגו. כתוצאה מהתאונה סבל ויליאמס משבר באגן, פגיעה בעצב ראשי ברגלו ושלושה קרעים ברצועות ברכו השמאלית, כולל קרע ברצועה הצולבת הקדמית. ויליאמס נהג ללא קסדה וללא רישיון נהיגה על אופנוע במדינת אילינוי, וכן הפר את תנאי חוזהו עם הבולס לפיהם אסור עליו לנסוע כלל באופנוע. משהתברר כי לא יוכל לשחק כדורסל למשך זמן רב, אם בכלל יחזור לשחק, נופה ויליאמס מסגל הקבוצה. לאחר שחרורו מהקבוצה שילמה לו שיקגו 3 מיליון דולר עבור הוצאות טיפולי השיקום, על אף שלא הייתה מחויבת לכך מאחר שוויליאמס הפר את תנאי החוזה עמה.
לקראת עונת 2006/2007 ניסה ויליאמס לחזור לשחק ב-NBA כשחתם על חוזה לא-מובטח בניו ג'רזי נטס, אך הוא נחתך מהסגל לפני תחילת העונה. לפני עונת 2010/2011 ניסה לבצע קאמבק נוסף כאשר השתתף במחנה אימונים של מיאמי היט, אשר בסופו של דבר לא החתימה אותו.
מאז פרישתו ממשחק משמש ויליאמס כפרשן בשידורי טלוויזיה של משחקי ליגת המכללות האמריקאית. בשנת 2016 פרסם ספר אוטוביוגרפי בשם "Life Is Not an Accident: A Memoir of Reinvention".
דליה פן לרנר

ביוגרפיה

פן לרנר נולדה וגדלה בתל אביב, הוריה היו מרדכי ומלכה פן. אביה עבד במגן דוד אדום, ולימים התמנה למנהל מגן דוד אדום. בצעירותה למדה ריקוד ורצתה להיות רקדנית. פן לרנר עשתה את שירותה הצבאי ביחידת הקשר לעתונות. בשנות החמישים נסעה ללונדון ללמוד משחק. היא למדה בישול בקורדון בלו, למדה משחק ב"ראדה", האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון ושיחקה בתיאטרון ובסדרות טלוויזיה, בהן ההגדה לבית פורסייט (1967) של ה-BBC. בלונדון הכירה את ד"ר אלק לרנר, ממנהלי חברת "מרקס אנד ספנסר", והשניים נישאו בינואר 1962. הייתה יו"ר התאחדות ידידי התיאטרון הישראלי בלונדון. ב-1969 שבו לישראל והתיישבו בסביון.
אחרי שובה לישראל כתבה מדורי אוכל בעיתונים. הייתה מהראשונים בישראל שכתבו על אוכל לא כשר ועל המטבח העולמי. במשך מספר שנים כתבה בירחון מוניטין. כשנוסד העיתון חדשות היה לה בו טור (יחד עם ישראל אהרוני, רון מייברג, ושאול אברון). מאוחר יותר כתבה במגזין על השולחן. הייתה מנטור לכמה מהשפים הישראלים המרכזיים. לאחר מות בעלה, בעשור הראשון של המאה ה-21, הפסיקה לכתוב בעיתונות. 
פן לרנר שיחקה במספר סרטים ישראליים, בהם: "חגיגה בסנוקר" ששם שיחקה את ג'רלדין, בת זוגו של מר סלבדור (יוסף שילוח), ובסרט "פצעי בגרות 80". 
פן לרנר הייתה חברה במסדר אבירי הגריל, ובשנת 2011 זכתה לאות כבוד מהארגון. היו לה שני ילדים: הוטרינרית ד"ר סימונה בראל, והשף והמסעדן דני לרנר.
פן לרנר כתבה, יחד עם איילת לטוביץ' וגיל חובב, את הספר שמש, ים ואוכל גם: בישול ים-תיכוני (צילומים - נלי שפר‬, תל אביב: מודן, 1998).
פן לרנר נפטרה בגיל 75 ממחלת כליות.
חודש

חֹדֶשׁ הוא יחידת זמן שאורכה מבוסס על זמן ההקפה של הירח סביב כדור הארץ. בלוחות שנה אשר אינם מבוססים על מחזור הירח, חודש הוא חלוקת משנה שרירותית של השנה, אם כי לרוב הוא נמשך מספר ימים הדומה לשל חודש ירחי. בחלק גדול מן התרבויות, מאחר שחודש נמשך כ-30 יום ואילו שנה נמשכת כ-360 יום, ישנם שנים עשר חודשים בשנה אחת.
לואי השלישי, מלך צרפת

ביוגרפיה

לאחר מות אביו, נבחר לואי למלך יחד עם אחיו קרלומן מלך צרפת על ידי רבי הכנסייה והאצילים. הממלכה חולקה לאחר כמה חודשים בין האחים בעקבות הסכם אמיין שנחתם במרץ 880 ולואי קיבל את נויסטריה.
זמן קצר לאחר תחילת מלכותו התמרד חלק מהאצילים ועבר לצידו של לודוויג הצעיר שפלש לנויסטריה במטרה לתפוס את השלטון. לואי השלישי ויתר לטובתו על לותארינגיה המזרחית ובכך שם קץ לסכסוך.
בקיץ שנת 880 יצאו לואי וקרלומן למלחמה נגד הרוזן בוזו שהכריז על עצמו מלך פרובנס. בדרך הם כבשו את מקון (Macon) ואת רוב נחלתו הצפונית של בוזו אך לא הצליחו לכבוש את ויין (Vienne) עליה צרו מאוגוסט עד נובמבר.
הסכנה הגדולה ביותר עבור נויסטריה נשארו פלישות הנורמנים שבזזו והחריבו את כל אשר עמד בדרכם. ב-3 באוגוסט 881 לואי הכה אותם בקרב סוקור (Saucourt) והשיג בכך ניצחון מזהיר שהונצח בשירה הגרמנית בשם "שירת לואי" (Ludwigslied) ושימש גם רקע לאפוס הצרפתי גורמון ואיזמבר (Gormont et Isambart).
המלך הצעיר אשר השיג את הניצחון החשוב ביותר של הפרנקים על הנורמנים נהרג שנה לאחר מכן בתאונה לפני שמלאו לו עשרים. הוא לא השאיר יורש ונויסטריה עברה תחת שלטון אחיו, קרלומן.
לוקאס רידר

קריירת מועדונים

רידר שיחק כנער במספר מועדונים בעיר הולדתו אסן ובסביבתה, כמו דיסבורג, רוט-וייס אסן ושאלקה 04. ביוני 2012 חתם רידר בבאיירן מינכן, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון, בה צבר 37 הופעות. רידר ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה באפריל 2014 בהפסד הביתי 3-0 לבורוסיה דורטמונד, בו שיחקה באיירן מינכן בהרכב חסר מאוד במטרה לשמור כוחות למשחק חצי גמר ליגת האלופות מול ריאל מדריד שהיה אמור להתרחש שלושה ימים לאחר מכן. במשחק זה, רידר החליף במחצית את מנואל נוייר, וספג שניים מתוך שלושת השערים. בהמשך, פתח רידר בניצחון של באיירן 5-1 על קייזרסלאוטרן בגביע הגרמני. רידר שימש לרוב כשוער השלישי בהייררכיית השוערים של באיירן מינכן, אחרי מנואל נוייר וטום שטארקה, ומיעט לקבל הזדמנויות. עם זאת, רידר נחשב כשותף לטרבל של באיירן מינכן בעונת 2012/13 על אף שלא שיחק דקה אחת באותה עונה, ולדאבל בעונת 2013/14. 
ביולי 2014, עם חתימתו של פפה ריינה כשוער השני בבאיירן מינכן, חתם רידר בוויטוריה סטובאל מליגת העל הפורטוגלית על חוזה לשלוש שנים, שם הוא שיחק כשוער הראשון בתחילה, אך בהמשך ירד מעמדו והוא שימש שוער שני. בקיץ 2017, עם תום חוזהו, עזב רידר את הקבוצה וחתם בברדפורד סיטי, שם ערך הופעת ליגה אחת ושימש כשוער משנה. בתום עונת 2017/18 שוחרר מהקבוצה.
בקיץ 2018 חתם רידר ברוט-וייס אסן מהליגה האזורית המערבית, שהיא הרביעית בהייררכיית הליגות בגרמניה, וחזר למועדון בו שיחק בנעוריו.
שריונית אוטר

היסטוריה

השריונית פותחה על ידי חברת גנרל מוטורס קנדה כתחליף קנדי לשריונית הבריטית מסוג האמבר. בשנים 1942-1945 יוצרו 1761 יחידות משריונית זו במפעלי Oshawa ליד טורונטו שבאונטריו.
החימוש התבסס על רובה נגד טנקים מסוג בויס ומקלע קל מסוג ברן שהותקן בצריח קטן פתוח. ככלל, זו הייתה שריונית קלה במשקל ובחימוש בהשוואה לכלי רכב אחרים מאותה תקופה. השריון הדק שלה אפשר הגנה רק כנגד נשק קל.
השריונית שרתה את הכוחות הקנדים בחזית האיטלקית ובחזית בצפון מערב אירופה. והופעלה גם על ידי מספר יחידות בריטיות.
לאחר מלחמת העולם השנייה הופעלו השריוניות על ידי הצבא ההולנדי בפעולותיו בדיכוי המרד באינדונזיה, הופעלה על ידי יחידות המשטרה הבריטיות בפלשתינה בתקופת המנדט הבריטי וכן על ידי הלגיון הירדני בירדן.

תצוגה מוזיאלית

לצערנו לא הושארה בארץ אף שריונית לתצוגה כנכס היסטורי.
קנדל ג'נר

ביוגרפיה

קנדל ג'נר נולדה בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית. היא גדלה בקלבסס, פרבר סמוך. היא בתן הבכורה של קייטלין ג'נר (לשעבר: ברוס ג'נר) וקריס ג'נר (לשעבר קרדשיאן). לג'נר אחות קטנה, קיילי (נולדה ב-1997). מצד אמה יש לה שלוש אחיות-למחצה גדולות: קורטני (נולדה ב-1979), קים (נולדה ב-1980) וקלואי (נולדה ב-1984), ואח למחצה, רוברט "רוב" קרדשיאן (נולד ב-1987). מצד אביה, יש לה שלושה אחים-למחצה גדולים: ברט (נולד ב-1978), ברנדון (נולד ב-1981), וסאם ברודי (נולד ב-1983), ואחות גדולה למחצה, קייסי ג'נר (נולדה ב-1980).
ג'נר הייתה מעודדת בבית ספרה, אך עברה לחינוך ביתי בספטמבר 2012.
שומר סף (מינהל)

במנהל הציבורי, שומר סף הוא כינוי לנושא משרה שמתוקף תפקידו מופקד על שמירת כללי מינהל תקין, ומשמש כ"שומר הסף" שעליו למנוע משחיתות, פגיעה בטוהר המידות וחריגה מכללי מינהל תקין להיכנס במפתנו של הגוף הציבורי בו הוא מכהן, ולהתריע מפניהם. אסף חמדני הגדיר שומר סף כ"כל גורם שיש ביכולתו למנוע ביצוע עבֵרה מהמבצע העיקרי של העבֵרה". עם בעלי התפקידים המהווים "שומרי סף" נמנים מבקר פנים, יועץ משפטי, רואה חשבון, חשב, וכיוצא באלה. במשמעות רחבה יותר נכללים בו גם אמצעי התקשורת (המכונים גם "כלב השמירה של הדמוקרטיה"), המתריעים על חריגה ממנהל תקין, בתי המשפט (ובפרט בית המשפט הגבוה לצדק) ועוד גופים המבקרים את פעולת הרשות המבצעת.
תפקידים של "שומר סף" קיימים גם בתאגידים במגזר הפרטי, כתפקידים פנים תאגידיים וכבעלי תפקיד שמחוץ לתאגיד. בנוסף לתפקידים הבסיסיים של יועץ משפטי ומבקר פנים הם כוללים גם קציני ציות, המפקחים על ציות התאגיד ועובדיו לחוקים ספציפיים, כגון ממונה למניעת הטרדה מינית, קצין ציות בבנקאות בתחום איסור הלבנת הון וקצין ציות בחברה בורסאית בתחום איסור שימוש במידע פנים. נשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש, ציינה בפסק דינה: "רואי החשבון המבקרים נמנים עם מערך שלם של גורמים מקצועיים חיצוניים לתאגיד המכונים "שומרי סף" (Gatekeepers) – עליו נמנים גם אנליסטים, חברות דירוג, חתמים ועוד – אשר תפקידם להבטיח את האינטרס של ציבור המשקיעים במידע אמין לגבי מצבו הפיננסי של התאגיד." פרופ' יוסף גרוס ציין: "על הדירקטוריון מוטלת אחריות של "שומר הסף" (Gatekeeper Liability). הדירקטור הופקד לפקח על ההנהלה, הוא מוסמך לפטר את ההנהלה ולהגביל את פעולותיה ולפיכך, משמש הוא כשומר סף של החברה. הטלת אחריות מחמירה לתגרום ,על דירקטור דירקטור לפקח על ההנהלה דאגה מתוך גם לאחריות המוטלת עליו."
קריסתם של תאגידים גדולים, ובהם אנרון, וורלדקום (WorldCom) ופרמלט (Parmalat), שלוותה באי-סדרים או מעילות שהובילו לדיווחים כספיים מטעים, הביאה לרפורמות בדרישות החוקיות משומרי הסף, כגון חוק סרבנס-אוקסלי שנחקק בארצות הברית ואומץ גם על ידי גופי רגולציה בישראל.
קלמנט הרד

שנותיו הראשונות

הרד נולד בניו יורק לריצ'רד מלנקתון הרד, כלכלן ובנקאי בבנק למשכנתאות, ולוסי גזאם הרד. הוא התחנך בבית הספר סנט פול בקונקורד, ניו המפשייר. אחר כך למד אדריכלות באוניברסיטת ייל ובהמשך למד ציור עם פרנאן לז'ה בפריז.

קריירה

הרד שב לניו יורק ב-1933 כדי לעבוד כאמן בתעשייה המסחרית. באותו זמן מרגרט וייז בראון עבדה כעורכת בהוצאת הספרים W. R. Scott וכסופרת ספרי ילדים מאויירים. כשראתה שתיים מעבודותיו של הרד, פנתה אליו וביקשה ממנו לאייר ספרי ילדים. היא כתבה טקסט בעצמה, טקסט שהפך בהמשך לספר הילדים Bumble Bugs and Elephants ‏(1938) ש"נחשב כנראה לספר המודרני הראשון בכריכה קשה לתינוקות". שיתוף הפעולה הבא של הרד עם בראון, ארנבון בורח מהבית, מודפס ברציפות מאז הוצאתו לאור לראשונה ב-1942. הספר הבא שלהם, לילה טוב ירח (1947), נחשב לספר ילדים קלאסי בארצות הברית. עד 1990 נמכרו בסך הכל מעל 4 מיליון עותקים של הספר הזה. ב-2007 איגוד החינוך הלאומי הכניס את הספר לילה טוב ירח לרשימת "100 הספרים הטובים ביותר לילדים המומלצים על ידי מורים". ב-2012 הספר דורג במקום הרביעי ברשימת "100 הספרים המאויירים הטובים ביותר" בסקר שהתפרסם על ידי School Library Journal.

בנוסף אייר הרד למעלה מ-50 ספרים שנכתבו על ידי אשתו אדית' תאצ'ר הרד, שהייתה גם חברה של בראון. כמו כן אייר את ספר הילדים שכתבה גרטרוד שטיין, The World Is Round. הרד כתב ואייר את הספר Run, Run, Run.

הרד נפטר ב-1988 ממחלת האלצהיימר בבית חולים בסן פרנסיסקו.

חיים אישיים

בנו, ג'ון תאצ'ר הרד, שעוסק גם הוא בכתיבת ספרי ילדים ובאיור, התייחס בראיון ל"הילה המופלאה של היצירתיות" שאפפה את אביו ואת החווה בורמונט, שם היה ביתם.

מורשת

לרגל הדפסה מחודשת של הספר לילה טוב ירח לציון 60 שנה להוצאתו הראשונה לאור, הוחלט בהוצאת הספרים להשמיט את הסיגריה שבה מחזיק הרד מהתמונה שמופיעה בכריכה האחורית של הספר. החלטה זו התפרשה כצנזורת טבק וגרמה לחילוקי דעות בנוגע לסטנדרטים של הוצאה לאור. 

עבודותיהם של הרד, אשתו ובנו הוצגו במוזיאון סטמפורד ב-2004 בתערוכת: "From Goodnight Moon to Art Dog: The World of Clement, Edith and Thatcher Hurd".
דאוד אבן מרואן אלמקמץ

דוד (דאוד) אִבן מָרוּאן אלמֻקָמָץ אלרָאקי (נפטר ב-937 לערך) היה פילוסוף יהודי. מקמץ לא השתייך כנראה למרכז התרבות היהודית ולא הגיע מעולם הישיבות של הגאונים, אלא למד בסביבה הנוצרית בנציבין שעל גבול סוריה-עיראק. כל כתביו, שנכתבו בערבית יהודית, מושפעים מהגות נוצרית ויש הסוברים אף שהתנצר בפועל (ושב לאחר מכן ליהדות) בעוד אחרים סוברים שרק היה מקורב לחוגים נוצרים. מבחינה רעיונית קרוב אלמקמץ לאסכולת הכלאם הקדום (מועתזילה), שהוא חלק מהתאולוגיה המוסלמית הקדומה, אך הוא גם משקף את ההשפעות הנוצריות על ההגות היהודית. בניגוד לפילוסופים יהודיים קרובים לתקופתו כרב סעדיה גאון, בחיי אבן פקודה ואחרים, לא מצטט אלמקמץ כלל מן המקרא אלא רק ממקורות יווניים וערביים, ייתכן שזו גם הסיבה לכך שיצירותיו לא זכו להתייחסותם של יהודים לאורך הדורות.

זיהוי ותולדות חיים

מוצאו של אלמקמץ הוא ככל הנראה מא-רקה, שבצפון סוריה, ממנה עבר לנציבין.
האיזכור המוכר הראשון לאלמקמץ נמצא ב"כתב התנצלות" של ידעיה הפניני, בו הוא מונה חכמי ישראל שעסקו בפילוסופיה ומדעים וחיברו ספרים בנושאים אלה, ובין השאר כותב כך "ושני חכמים שלא נודע אצלנו זמנם בבירור, האחד ר' דוד הבבלי מכונה "אל מקמץ". חוקר הקראים שמחה פינסקר זיהה אותו עם הקראי דוד הבבלי מקהיר,  אך נראה שזיהוי זה שגוי. יש המזהים את "ספר המקמץ", המוזכר בהקדמת הספר "חובות הלבבות", מכוון לספרו של אלמקמץ. 
ב-1885 פורסמה בהוצאת חברת מקיצי נרדמים פירושו של רבי יהודה בן ברזילי הברצלוני לספר יצירה, ובה ציטוט מתורגם לעברית באופן משובש של פרקים מספרו הפילוסופי של אלמקמץ. לדבריו של ברזילי, לא ידוע לו האם אלמקמץ היה מן הגאונים, אך שמע שרב סעדיה גאון הכירו ואף שמע את שיעוריו. צבי גרץ, בספרו דברי ימי ישראל, טוען שאלמקמץ היה היהודי הראשון שהזכיר את אריסטו בפירוש.
אברהם אליהו הרכבי גילה בכתבי החכם הקראי יעקב הקירקיסאני שדוד אלמקמץ התנצר (או התקרב לנצרות מבלי להתנצר באופן פורמלי) ולמד בנציבין אצל מלומד נוצרי בשם חנא (נונוס מנציבין) ולאחר שלמד ממנו וקיבל ידע נרחב בפילוסופיה, חיבר את ספרו הגדול "עשרים פרקים"  שנכתב במגמה מובהקת נגד רעיונות הנצרות.
ב-1989 ראה אור בהוצאת בריל הספר Dawud ibn Marwan al-Muqammis's 'Ishrun Maqala המהווה את המחקר המפורט ביותר על אלמקמץ והגותו, שהוא סיכום ועיבוד עבודת הדוקטורט של שרה סטרומזה, הכולל את תרגום הספר לעברית.
קרנפיים

הקרן

המאפיין הבולט ביותר של הקרנפיים הוא הקרן הגדולה שלהם. היא ממוקמת מעל לאף. בניגוד לחיות אחרות בעלות קרן, קרנם של הקרנפיים מורכבת מקרטין בלבד (אותו החומר ממנו עשויים השיער והציפורנים שלנו ובכך כביכול קרן הקרנף היא למעשה שיער דחוס), ואין לה בסיס עצמותי. בקרנם של הקרנפיים משתמשים  לשם יצירת ידיות של חרבות ופגיונות בתימן ובעומאן.
הקרנף משתמש בקרן כמכשיר עזר לאיתור צמחים ומינרלים החבויים מתחת לאדמה, בנוסף הקרנף משתמש בקרן להגנה ולתקיפה בזמן שהקרנף שומר על צאצאיו.

גודל

הקרנפיים הם בעלי חיים גדולים וכבדים, וזו הגנתם העיקרית מפני טורפים. קרנף בוגר שוקל בין 1 ל-4 טון מטרי.

סכנת הכחדה

מצבם של כל חמשת מיני הקרנפים הקיימים אינו בטוח. הקרנף רחב-השפה הוא אולי הבטוח מבין החמישה, ובצד השני, קרנף ג'אווה נמצא בסכנת הכחדה חמורה, וב-2002 הוערך כי נותרו כ-60 פרטים בלבד בכל העולם, וכך הוא אחד משלושת מיני היונקים הגדולים הנדירים ביותר בעולם.
מאמצי שימור הקרנפיים החלו בשנות ה-70 של המאה ה-20, אך הם נחלו כישלון ואוכלוסיות הקרנפים המשיכו להצטמצם באופן חד ומשמעותי. סחר באיברי הקרנפיים אסור לפי הסכמי ה-CITES ‏ (Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora), אולם ציד בלתי חוקי של הקרנפים עדיין קיים והשפעתו מסכנת את מאמצי השימור של הקרנפיים.
הקרנפיים ניצודים בעיקר לצורך סחר בקרניהם. במזרח אסיה ישנה אמונה כי לקרני הקרנפים יש עוצמה ויכולות ריפוי, ומשתמשים בהם לצורך ייצור תרופות. בנוסף משמשות הקרניים לצורכי נוי וריהוט.
גוגול: ההתחלה

פרק 1. רצח בדיקאנקה

שנת 1829. ניקולאי גוגול הצעיר משרת כרשם במחלקה השלישית בלשכת הוד מעלת הקיסר בסנקט פטרבורג. בדרך כלל בזירות רצח, גוגול נתקף התקפים וחזיונות שמתוכם באופן לא מודע הוא מקשקש מילים לא ברורות על הקלף. באחת החקירות הוא מתוודא לחוקר יאקוב גורו, שרואה בחזיונות ובקשקושים רמזים שעשויים לפתור את חקירות הרצח. גוגול מדוכא מאוד לאחר שהפואמה "האנס קיכלגארטן" שכתב, ספגה ביקורות רעות. הוא מתקשה להאמין בכישרונו ובזעם ודמעות מחליט לשרוף את כל העותקים של "האנס קיכלגארטן" שהוא רכש בחנויות. בבוקר המחרת, יאקוב גורו דוחק בו לא להיכנס לדיכאון מחוסר ההצלחות הראשוניות ומציע אף לשתף עמו פעולה בעוד הוא עצמו יוצא לחקור את רציחתן המסתורית של נשים באזור מחוז פולטבה של היום, בכפר הקטן דיקאנקה. גוגול, שראה בלילה חזיון על כך, מבקש מגורו לקחת אותו עמו משום שהוא יליד האזור. גורו מסכים לכך בקלות ויחדיו הם יוצאים לדרך.
בהגיעם לדיקאנקה, הם מתחילים בחקירה. המקומיים מתארים את הרוצח בתור פרש אפל. לשניים מסייע חוקר מפטרבורג, שמציג עצמו בפניהם כשוטר אזורי בשם אלכסנדר בינך. גוגול מכיר אישה בשם יליזבטה דאנישבסקאיה, אשת האציל דאנישבסקי, שמחבבת מאוד את עבודותיו וגוגול חש שיש לה רגשות אפלטוניים. האציל דאנישבסקי ורעייתו חיים באחוזה מבודדת. באחד מחזיונותיו מופיעה אישה בשם אוקסנה (שמתבררת אחר כך כרוסלקה) שמבטיחה לסייע לו בחקירתו. עד מהרה גורו מגלה שרציחות נשים כמו אלה התרחשו בדיוק 30 שנה קודם והמקרים נותרו לא מפוענחים.
בזמן חזיון נוסף, גוגול מצליח לזהות את אחת הנשים שמקיפות אותו. בבוקר גוגול וגורו מגלים בחורבה נטושה יד כרותה (אחת הגופות הייתה נטול יד). גורו וגוגול מוצאים את הפרש ועד מהרה עולים על הרוצח. נדמה שהתיק נפתר ואפשר לחזור לסנקט פטרבורג. אך בלילה אוקנה מופיעה בחלומו של גוגול ומזהירה אותו שהרוצח עדיין חופשי. באותו זמן הפרש נאבק ביאקוב גורו, במהלך המאבק פורצת שריפה והבקתה קורסת על שניהם. כולם מניחים שהשניים מתו אך אינם מוצאים שרידים של אף אחד מהם.

פרק 2. הגליל האדום

מספר ימים לאחר מכן מתרחש רצח נוסף בכפר. אישה נהרגת בליל כלולותיה. בשל סמל הפרש באפל שנמצא בזירה כולם מניחים שהפרש חזר, אך גוגול מצליח להוכיח שהסמל אויר בצורה שגויה וכאשר הם מוצאים את כלי הרצח בזירה, הבעל מודה ברצח. לכפר נשלח ד"ר לאופולד בומגארט, כדי לסייע לגוגול בחקירתו. עד מהרה מתברר שהאישה נהרגה מהתקף לב ולא מכלי הרצח. גוגול שוב חוזה בחזיונות ליליים, בהם אוקסנה אומרת לו כי עליו להתוודות בפני יליזבטה דאשינסקאיה על תחושותיו כלפיה.
גוגול חוזה באחד מסיוטיו ובהם הוא פוגש את פושקין ואת המבקרים שביקרו לרעה את ספריו. הוא מגלה עד מהרה את הרוצח של האישה בלי לדעת כלולותיה, אך זה בורח ליער. עד מהרה גוגול וד"ר בומגארט מגלים את גופתו סמוך לנהר.
מרחוק, יאקוב גורו, שנדמה היה שמת, עומד על גבעה וצופה על הכפר דיקאנקה.

הפקה

צילומי הסרט נערכו בשנת 2016 בסנקט פטרבורג ובמחוז פסקוב, היכן שבנו את התפאורה לכפר דיקאנקה.
טלוויזיה במיטבה

מקורות

התוכנית הייתה תולדה של התוכנית "לילה בכיף" ששודרה בערוץ ביפ, בכיכובם של דודו ארז, שחר חסון ואבי אטינגר, שהיוותה המשך ישיר לתוכנית "מהדורה מוגבלת", ששודרה אף היא בערוץ ביפ.

ספין אוף

תולדה ישירה של התוכנית הייתה מיני-הסדרה הקומית "זהירות טלוויזיה" ששודרה בקשת בנובמבר 2011 והתרחשה כביכול מאחורי הקלעים של הפקת התוכנית טלוויזיה במיטבה.
לטאיים

רבייה

עונת הרבייה של הלטאיים היא האביב. הזכרים גדולים מן הנקבות וזנבם עבה יותר. במהלך עונת הרבייה, הזכרים מהלכים כל הזמן סביב הנקבות ומחזרים אחריהן. הזכרים עלולים לחזר אחרי נקבה שכבר "נתפסה" על ידי זכר אחר. במקרה כזה מתפתח קרב בין הזכרים. המפסיד בורח והמנצח ממשיך לחזר אחר הנקבה. 
ההזדווגות מתבצעת בכך שהזכר מתקרב אל אחורי הנקבה ומכניס את זנבה לפיו, תוך כדי שהוא נושך את זנבה הוא מתקדם לאורכו עד שמגיע לבסיסו וממשיך להתקרב למותני הנקבה. לאחר מכן, הוא מרים את רגלו מעל בת זוגו ומצמיד את פתח הביב שלו לזה של הנקבה ונשלף אחד מאיברי מינו ומוחדר לביבה של בת זוגו. תהליך זה אורך דקות בודדות בלבד, ובמהלכו הלטאות נעות מעט מאוד. במהלך האביב או הקיץ מטילה הנקבה שתי ביצים רכות בגומה בקרקע (הנחפרת בעזרת הטפרים) או במקום מוחבא אחר. בסוף הקיץ בוקעות הביצים. ישנן לטאות אשר אינן מטילות ביצים אלא משריצות את צאצאיהן חיים.
ויוה זפאטה!

תקציר העלילה

קבוצת איכרים ממחוז מורלוס מתקבלת אצל הדיקטטור פורפיריו דיאז השולט במקסיקו כבר 34 שנים. הם מגישים לו מחאה על כך שנושלו מאדמותיהם על ידי בעלי הון ומבקשים אותה בחזרה בראשם עומד אמיליאנו זפאטה (מרלון ברנדו). דיאז פוטר אותם בלא כלום ומשלח אותם לביתם.
האיכרים חוזרים לביתם, הורסים את הגדר המונעת מהם לעבד את אדמותיהם ומותקפים. זפאטה נעצר ומובל למאסר כשהוא קשור בצוארו ונגרר על ידי סוס. בדרך מתקיפים איכרים את השיירה ומשחררים את זפאטה. זפאטה מוליך את המרד נגד השלטון המרכזי יחד עם אחיו אופימיו (אנתוני קווין). הם מצליחים לכבוש שטחים נרחבים בדרום. הצבא בפיקודו של ויקטוריאנו ורטה תופס את השלטון. דיאז בורח ממקסיקו ובמקומו ממונה פרנסיסקו מדרו. זפאטה מוכתר על ידי חייליו ל"גנרל" ונישא לג'וספה (ג'ין פיטרס) שאביה סירב מקודם לתת אותה לאיכר עני ובור כזפאטה. זפאטה מבקש ממדרו להחזיר לאיכרים את אדמתם אך מדרו מציע לו במקום זאת אחוזה גדולה ואמר שתהליך החזרת האדמות הוא ממושך ועליו להתבצע רק באופן חוקי. זפאטה עוזב בזעם לכפרו וממשיך את המרד. לבסוף נרצח מדרו על ידי ורטה שתפס את השלטון. פנצ'ו וייה פולש מצפון וזפאטה מנצח מדרום, ורטה בורח ממקסיקו ופנצ'ו וייה מציע לזפאטה להיות נשיא.
זפאטה מקבל בלשכת הנשיא משלחת איכרים ממחוזו המתלוננים כי אחיו גזל את אדמתם ושכב עם נשותיהם. בתחילה מתייחס אליהם זפאטה בזלזול אך מיד הוא מרגיש שהוא מתנהג כלפיהם כמו דיאז. הוא נוטל את רובהו ומגיע למחוז מורלוס. שם הוא מוצא את אחיו שיכור המכריז כי כעת לאחר שנלחם מגיע לו גם ליהנות מהחיים. בהוראת זפאטה הוא מוצא להורג.
המלחמה נמשכת, זפאטה תשוש וחסר תחמושת. קולונל מודיע שערק מצבא הממשלה עם חטיבתו ורוצה להצטרף לצבאו של זפאטה עם כל הנשק הרב שיש לו. ג'וספה מזהירה את זפאטה שלא יילך כי זה מארב אך הוא אומר שאין לו ברירה כי אין לו במה להילחם. זפאטה מגיע למבצר ומתקבל בחיבוק על ידי הקולונל המציע לו במתנה סוס לבן. זפאטה ניגש לסוס אך הוא מחוסל על ידי חיילים המופיעים על הגג וגופתו מוטלת במרכז כפרו.