google/wiki40b huggingface dataset:
Never Really Over

רקע

ב-27 במאי 2019, החלה לרמוז חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, שבקרוב יצא פרויקט חדש, כאשר כמה אוהדים בלעדיים הוזמנו לאירוע פרטי אשר נקרא "קייטי פרי אירוע המעריצים". האירוע מתוכנן להתקיים ב-29 במאי.
ב-28 במאי 2019, חשפה פרי את שמו של הסינגל ועטיפות בעמוד האינסטגרם שלה, הסינגל "Never Really Over", צפוי לצאת ב-31 במאי. השיר היה זמין עבור הזמנה מוקדמת רק בספוטיפיי כרגע.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי פיליפה פרייס, ופורסם בסמוך לצאתו של השיר כסינגל, ב-31 במאי 2019. סוזי בירן מ-Yahoo! ערכה כתבה שלמה על קליפ השיר, בו היא סוקרת בו כל פרט ופרט.
בפחות מ-24 שעות, הצליח קליפ השיר לצבור 14 מיליון צפיות.
ריף (אזור)

ריף (בריפית: ⴰⵔⵉⴼ) הוא אזור בצפון מרוקו שמתפרס מטנג'יר במערב עד הגבול עם אלג'יריה במזרח והים התיכון הוא גבולו הצפוני. האזור הררי בעיקרו אך כולל גם כמה מישורים פוריים.
אזור ריף במרוקו מיושב בעיקר על ידי ברברים מבני שבטים המוכרים כ"ריפים". בני שבטים אלה דוברים בדיאלקט ריפי של ברברית (תאמאזיגת) לצד ערבית מרוקאית. בתחילת המאה ה-20 קבוצת שבטים זאת נלחמה לעצמאותה בהובלת עבד אל-כרים אל-ח'טאבי וזכתה להקמת רפובליקת ריף בשנים 1920-1926. אולם הרפובליקה במהרה פורקה על ידי כוח צבאי מסיבי ומשותף של ספרד וצרפת.
נחל נשר

נַחַל נֶשֶׁר (בערבית: ואדי א-טבל) זורם במורדותיו המזרחיים של הר הכרמל ומתחבר לנחל הקישון.
משמעות שמו בערבית של הנחל, ואדי א-טבל - נחל התוף, משום רעש התיפוף היוצרות האבנים המידרדרות בזמן שיטפון, כנראה בשל הימצאות חללים קרסטיים בתשתית הסלע.

גאוגרפיה

ראשית הנחל בשלושה יובלים היורדים מקו פרשת המים. אחד יוצא מצומת דמון, השני מכביש 672 עוספיה-חיפה כ-0.5 ק"מ ממזרח לצומת דמון, השלישי יורד מהשכונה בעוספיה שמצפון לרום כרמל לעבר עין נשר. שלושת היובלים מתחברים ויוצרים יחדיו את נחל נשר. נקודת החיבור נמצאת כ-200 מטר מצפון לעין נשר. באזור עין נשר נכנס הנחל לשמורת הר הכרמל (נשר).
שלושת יובליו של הנחל חתורים באדמת הקירטון ולכן יש להם שיפוע מתון. לאורך היובלים אפשר לראות שרידי טרסות. בנקודת החיבור של היובלים נוצר אזור פתוח רחב. מצפון לנקודת ההתחברות לאחר שהנחל זורם כמה מאות מטרים האדמה מתחלפת מקירטון רך לסלע דולומיט קשה, וערוץ הנחל נעשה קניוני, הכולל מדרגות רבות בגובה של עד 2 מטר. בחורף זרימת המים יוצרת מפלים.
מדרונות ההר באזור הקניוני מכוסים בחורש ים תיכוני של עצי אלון מצוי, בר זית, מורן החורש, קטלב וער אציל. לאחר מכן נכנס הנחל לשטח השיפוט של העיר נשר. גשר בטון עליו סלול כביש 7212 עובר מעל ערוץ הנחל. בסמוך לגשר נשפך אל נחל נשר יובל המגיע מדרום מערב. מעל יובל זה נמתח הרכבל שהוביל את החומר שנחצב במחצבת "חרייבה" של נשר מפעלי מלט ישראליים לבית החרושת אשר נמצא בתחתית כביש 7212. מעל כביש 7212 מספר מחסי בטון שנבנו להגנה הנוסעים בו מפני נפילת מטען מהרכבל.
בהמשך בערוץ הנחל מצוי בור מרובע שגודל פתחו הוא 70x80 ס"מ. מבור זה יורד קמין קרסטי הנקרא "הוטה". עומקו הכולל של הבור הוא 87 ס"מ. לאחר מכן לפני תפנית הברך החדה של הנחל יורד קניון הנחל בסדרה של מפלים בין קירות זקופים. המפל התחתון גובהו מגיע עד 7 מטר. לאחר סדרת המפלים פונה הנחל בזווית של 90 מעלות צפונה ונכנס לשטח המחצבה שהוקמה בנחל. מחצבה זו נסגרה בשנת 2009 על פי דרישת עיריית נשר.
בסקר הארכאולוגי שנעשה בנחל על ידי יעקב עולמי, שלמה סנדר ואלדד אורן נמצאו בגיא ליד הנחל חרסים ואבני פסיפס וכן אגן ריסוק של בית בד. השערת הסוקרים הייתה שהשרידים הם של חרבת עַקָּארָה ששרידיה נמחו כליל.
חלקו התחתון של נחל נשר מהמחצבה עד רחוב המגינים בנשר הוא סבך של חורש ים תיכוני ללא שבילים מוסדרים. בסבך זה חיים שפע של חזירי בר ונמיות אשר מדי פעם מגיחים מתוך החורש לשכונותיה של העיר נשר במיוחד לגבעת נשר ורמות יצחק. עד שנות השבעים של המאה ה-20 נהגו תושבי נשר לטייל בחלקו זה של הנחל. במעלה הנחל ליד המחצבה נבע מעיין קטן שנקרא בפי התושבים "מעיין הרועים" ובמפות מופיע כ"עין חנן". מעיין זה כוסה ונסתם עם הרחבת כביש 705. ביציאה מהנחל היה שטח פתוח של חורש שבו התקיימו מדי קיץ קייטנות שהופעלו על ידי מועצת נשר. אזור זה נבנה בחלקו והיתר כוסה בסבך צמחייה בלתי עביר. הכניסה היחידה לאזור זה אפשרית עתה רק מתוך האזור שליד המחצבה ובית הקברות של נשר.
במלחמת העולם הראשונה בעת כיבוש חיפה, עלה כוח של פרשים אנגלים "שרווד ריינג'רס" בנחל נשר בתנאי קרקע קשים אל רכס ההר, ובהדרכת תושב דרוזי הגיעו לרכס המערבי, הקדמי, של הכרמל. החיילים הרכובים ניטרלו את התותחים האוסטרים אשר הוצבו להגן על המעגן של מפרץ חיפה. כוח זה השתתף בקרב המכריע על חיפה ביום 23 בספטמבר 1918.
ג'רישה

היסטוריה

הכפר השתייך בשנת 1596 לנפת בני צעב (מחוז שכם) ומספר תושביו היה 121 נפש. ב-1851 מוזכרת "גאריסה" על ידי החוקר אדוארד רובינסון; זהו התיאור הראשון במאה ה-19 על יישוב באזור. תושבי הכפר, שהיו מוסלמים, עבדו ביישובי הסביבה וכן עסקו בחקלאות, ככל הנראה כאריסים על אדמות שבבעלות בני הכפר השכן שייח' מוניס. בשטח ג'רישה היו שלוש טחנות קמח כבר בתקופה העות'מאנית, ובהתאם לכך היווה הכפר מרכז אזורי של טחינת קמח. בסוף המאה ה-19 תואר הכפר כקטן מאוד, בעל מבני טיט, באר ומטע זיתים.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 נקנו הטחנות על ידי יהודי מתל אביב, אך ב-1936 הפסיקו הטחנות לפעול לאחר שלא עמדו בתחרות עם טחנות חדישות יותר. בתקופת שלטון המנדט הבריטי הייתה ג'רישה מרכז בילויים לתושבי יפו הסמוכה. על פי ניר מן, "בשנת 1935 השלימו אכרי שרונה את רכישת הקרקעות בתל ג'רישה שעל שפת הירקון (גבעת נפוליאון ברמת גן)". על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שטח הכפר בבעלות ערבית בשנת 1945 עמד על 462 דונם. 93 דונמים היו בבעלות יהודית. בפברואר 1948 התפנו תושבי הכפר מבתיהם בעקבות סיכום של נציג ארגון "ההגנה" עם אבראהים אבו כחיל, מנכבדי שייח' מוניס.
לאחר מלחמת העצמאות הוקם על אדמות שהיו שייכות לכפר חלק מ"שיכון ותיקים" ברמת גן. כיום יושב אתר "שבע טחנות" שבפארק הירקון בתל אביב על אדמות הכפר, ובו שרידים מטחנות הקמח. מן הכפר לא נותרו שרידי מבנים. מדרום לכפר נמצא תל נפוליאון, ובו שרידי יישוב קדום מן התקופה הכנענית ומהתקופה הישראלית.
צוקי אביב

היסטוריה

הבניה במקום החלה במהלך שנות ה-80 והחלק העיקרי של בתי השכונה הוקם במהלך שנות ה-90. משנת 2005 ואילך נכנסה השכונה לתנופת בניה מואצת ונבנו בה שכונת גימל החדשה.
גבולות השכונה: ממזרח - דרך נמיר, מדרום - רחוב צבי פרופס, ממערב - חוף הים ומצפון - רחוב יוניצ'מן.
בלב השכונה נמצאת כאמור שכונה הוותיקה אזורי חן.  אזורי חן היא שכונה קטנה. היא כוללת שמונה בניינים הניצבים בצורת ספירלה (602 יחידות דיור). שבעה מהבניינים נקראים על שם שבעת המינים (בית התמר, בית הרימון וכו') ואילו הבית השמיני שאף נבנה אחרון נקרא בית התפוז. בקדמת השכונה מול גן המייסדים מוצב הפסל הסביבתי בוסתן בתים שיצרה הפסלת ציונה שמשי.
בשכונה מתגוררים כ-3,000 נפש.
בלב השכונה הוותיקה (אזורי חן) קיים מרכז מסחרי קטן הכולל מסעדת ביסטרו, בית קפה, קיוסק, מסעדה יוונית, סניף של מכבי שרותי בריאות, בית מרקחת, מספרה, סופר מרקט וקאנטרי קלאב.
בשכונת גימל החדשה קיים מרכז מסחרי נוסף, קטן יותר, הכולל סניף של רשת פארם וסניף של שרותי בריאות כללית.
כיום ילדי השכונה לומדים בבתי ספר בשכונות הסמוכות: אביב - ברמת אביב החדשה, ארן - בשכונת תוכנית ל', ארזים - בנווה אביבים ונופי ים - בשכונת נופי ים. ב-2016 נפתח בשכונה בית ספר ממלכתי יסודי חדש - צוקי אביב - לכיתות א' עד ו'. בשעות אחה״צ בית הספר משמש כמרכז קהילתי לרווחת תושבי השכונה כולה.  בית הספר כולל גם אשכול גנים ובו 5 כיתות גן.
סוויסלוץ' (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה סוויסלוץ' 55,296 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 74.63% בלארוסים, 20.47% פולנים, 3.53% רוסים ו-1.37% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (88.64%) ורוסית (10.03%).
המפלגה הליברלית של גיברלטר

בחירות

בבחירות הכלליות לאספה המחוקקת של גיברלטר בשנת 1991, קיבלה המפלגה (אז עוד "המפלגה הלאומית של גיברלטר") 4.7% מהקולות, ולא קיבלה מושבים בכלל בפרלמנט.
בבחירות הכלליות לאספה המחוקקת של גיברלטר בשנת 1996, קיבלה המפלגה 4.68% מהקולות, ולא קיבלה מושבים בכלל בפרלמנט.
בבחירות הביניים לאספה המחוקקת של גיברלטר בשנת 1999, שהתקיימו לאחר מותו של חבר הפרלמנט רוברט מור ממפלגת העבודה הסוציאליסטית של גיברלטר (GSLP), זכתה המפלגה הליברלית בראשותו של ד"ר ג'וזף גרסיה ב-51.46% מהקולות ובמושב.
בבחירות הכלליות לאספה המחוקקת של גיברלטר בשנת 2000, זכתה המפלגה (ברשימה מאוחדת עם ה-GSLP) ב-40% מהקולות, ובשני מושבים בפרלמנט.
בבחירות הכלליות לאספה המחוקקת של גיברלטר בשנת 2003, זכתה המפלגה (ברשימה מאוחדת עם ה-GSLP) ב-39.7% מהקולות, ובשני מושבים בפרלמנט.
בבחירות הכלליות לפרלמנט של גיברלטר בשנת 2007, זכתה המפלגה (ברשימה מאוחדת עם ה-GSLP) ב-45.49% מהקולות, וב-3 מושבים בפרלמנט.
בבחירות הכלליות לפרלמנט של גיברלטר בשנת 2011, זכתה המפלגה (ברשימה מאוחדת עם ה-GSLP) ב-48.88% מהקולות. המפלגה הליברלית וה-GSLP זכו במרבית הקולות, והן הרכיבו את הממשלה, כאשר למפלגה הליברלית יש 3 מושבים בפרלמנט (ואילו ל-GSLP יש 7 מושבים).
ארטמיס פאול: צופן הנצח

עלילה

ארטמיס פאול השני, פושע גאון בן 13, יצר מחשב-על שקרא לו "קוביון", בעזרת טכנולוגיית פיות גנובה. הוא עולה על כל טכנולוגית בני אדם שנוצרה עד עכשיו. כשפאול נפגש עם איש העסקים משיקגו ג'ון ספירו בשביל להראות לו את הקוביון, ספירו מקים מארב לארטמיס וגונב אותו. בתהליך, באטלר, שומר הראש של ארטמיס כמעט נהרג בידי אחד מעוזריו של ספירו. עם זאת, ארטמיס מצליח להחיות אותו בעזרת קריוגניקה וכוחות הריפוי של הפיות, באדיבות סרן הלי שורט מכוחות משטרת הלפריקונים.
לרוע המזל, ההרפאות לא עובדת כמתוכנן. היא משאירה את באטלר חי, אך חמש-עשרה שנה זקן יותר ואינו מסוגל לבצע את חובותיו כשומר ראש. עם זאת, אחותו, ג'ולייט, מסכימה לעזור לפאול להחזיר את המחשב הגנוב. עם העזרה של שאר צוות הלפריקונים והגנב קלפטומן מאלץ' דיגמס, הם פורצים למגדל ספירו, היכן שהחברה של ספירו, שבבי פיז'ן, ממוקמת וארטמיס מוחזק כשבוי. הולי, ג'וליט ומאלץ' הולכים בשביל לשחרר אותו ולהחזיר את הקוביון.
ספירו הוא יריב מאתגר, אפילו בשביל ארטמיס. יש לו אמצעי אבטחה מרשימים, והכספת שמכילה את הקוביון היא כמעט בלתי חדירה. עם זאת, טכנולוגיית הפיות היא עדיין יותר מתקדמת, וארטמיס מצליח להיכנס לכספת היכן שהקוביון מוחזק ושם ספירו תפס אותו עם שומר ראשו ארנו בלאנט וספירו מכריח לפתוח את הקוביון על ידי פרצה אחורית שחשב שארטמיס פתח. ארטמיס נותן לפולי לקחת פיקוד על הקוביון ומסדר את ספירו כך שילך למשרדי החברה פונטיקס במטרה לחבל בעבודת הפרויקט שלהם. הוא מצליח לגרום לספירו להלקח למעצר בידי משטרת שיקגו.
ארנו בלאנט כמעט ברח משיקגו אבל חברו של באטלר סיד קומונס היה בביקורת הדרכונים בשדה תעופה ותפס את ארנו 
סיד הודיע זאת לבאטלר שבא לשם עם הולי. פולי השתלט על מערכת האבטחה כשסיד הלך להביא לבאטלר שבינתיים נכנס לתא של ארנו ואמר לו שהוא מלאך ומזהיר אותו שאם לא יתוודה הוא יקח אותו לגיהנום
המפקד ג'וליוס רוט מודאג מכך שארטמיס נהפך למעמסה כבדה מידי לעם. ארטמיס וצוותו נשלחים למחיקת זיכרון, שתמחק את כל מה שקשור לפיות ממוחם. עם זאת, ארטמיס מתכנן לחזור בנתית דיסק שמוסווה כמטבע שהולי נתנה לו בספר הקודם למאלץ' דיגמס. הדיסק מכיל מידע שאולי יעזור לארטמיס לשחזר את הזכרונות והידע שלו על עם הפיות.
הולי מהפנטת את ארטמיס עם ה"ממסמר, והוא חושף חלק מהתוכנית שלו.

הצופן

במהדורה האירופאית, הצופן על הכריכה אומר "תחשבי פיה, תחשבי שוב", הסיסמה לסדרת ארטמיס פאול המקורית. הקוד לא כתוב בגנומית או בקנטאורית, במקום זאת כתוב כביכול ב"צופן הנצח" שבו הקוביון מקודד.
במהדורה בעלת הכריכה הקשה בהוצאת פאפין, המפתח לקוד מודפס על גב הספר מתחת לעטיפת הספר, כך שהקוראים יכולים לפענח את המסר המקודד שבתוך הספר, שהוא הודעה מארטמיס שמבקש מהקורא לעזור לו להחזיר את זכרונותיו על ידי הפצת ההודעה "ארטמיס פאול חייב למצוא את מאלץ' דיגמס".
בהדפסה החוזרת של הספר, צופן הנצח משונה בחזרה לגנומית.
המהדורה בארצות הברית מכילה הודעה סודית שכתובה על הכריכה שקוראת: "הילד בצרות".
במהדורה העברית, על הכריכה ישנה הודעה סודית שקוראת: "המסר פשוט ובו שבע מילים", וגם בספר עצמו המסר הוא ההודעה מארטמיס פאול לבקשת העזרה להחזרת זכרונותיו.
טהראן - חיפה - תל אביב

"טהראן – חיפה - תל אביב", או TeHTel, הוא פרויקט היוצר קשרים בין אזרחים איראנים לאזרחים ישראלים, ומחבר בין התרבות הישראלית והאיראנית. הפרויקט, שהושק במרץ 2012, פועל במרכז עזרי לחקר איראן והמפרץ הפרסי באוניברסיטת חיפה. TeHTel כולל אתר בפרסית, ופרופילים ברשתות חברתיות בינלאומיות ופרסיות. בפרויקט נרשמו מיליוני דפים נצפים, כתבותיו מצוטטות בכלי תקשורת איראנים מובילים, ומשתמשים איראנים פירסמו בפרויקט עשרות אלפי תגובות בפרסית. אנשי הפרויקט מקיימים קשר יום יומי עם אזרחים איראנים.

מהות הפרויקט

ל-TeHTel רשת של מאות שותפי תוכן ישראלים, שכוללת גופי תקשורת ישראלים גדולים לצד בלוגרים וצלמים עצמאיים. עורכי האתר בוחרים כתבות שונות ששותפי התוכן מפרסמים בעברית, מתרגמים אותן לפרסית ומפיצים את הכתבות באיראן. התכנים המתורגמים משמשים כבסיס לדיאלוג בין אזרחי המדינות. האתר מפרסם כתבות במגוון רחב של נושאים, החל מחיי היום יום בישראל, דרך תרבות ופוליטיקה, ועד כלכלה ונושאים מזרח תיכוניים. הפרויקט עוסק גם בנושאים רגישים, כגון המתחים בין מזרחים לאשכנזים בישראל ויוקר המחיה. 
מאמרים ישראלים שפורסמו ב-TeHTel הועתקו וצוטטו בתכיפות בכלי תקשורת איראנים מקוונים, ובהם למשל Raja News ו-YJC, אתר המזוהה עם משמרות המהפכה השמרניות באיראן. 
אנשי הפרויקט רוקמים קשרים יום יומיים עם האוכלוסייה באיראן. במסגרת זו, האיראנים מספרים בלשונם על חייהם ועל רעיונותיהם הפוליטיים, ולעיתים חולקים גם סיפורים אישיים. 
מעת לעת, יוזמים אנשי הפרויקט פעילות משותפת בין פעילים ישראלים לאיראנים.

תגובת השלטון האיראני ל-TeHTel

כחודש לאחר השקת TeHTel, תקף את הפרויקט הבכיר האיראני מחסן רזאי, לשעבר מפקד משמרות המהפכה האיראניות, מועמד לנשיאות המדינה, ומזכיר המועצה לקביעת האינטרס, גוף רב עוצמה בממשל האיראני. רזאי טען כי הפרויקט הוא "אתר ריגול חדש של המשטר הישראלי", וכי "עורכי האתר טוענים אמנם כי האתר נועד ליצירת קשרי ידידות בין שני העמים, אך נראה כי מטרתו העיקרית היא ריגול והשגת מודיעין מתוך איראן בשיטה חדשה". בעקבות רזאי, מספר אתרים המזוהים עם בכירים אחראים בשלטון האיראני פירסמו גינוי לפרויקט.
בתגובה לדברי רזאי, פירסמו אנשי הפרויקט מכתב פתוח ובו קריאה לדיאלוג בין העמים. כחודש לאחר התקרית, פירסמה קבוצה בשם "לוחמי וקציני הסייבר של מחוז כרמאן", קבוצת האקרים איראנית המזוהה עם גורמים קיצוניים, גינוי חריף ל-TeHTel. באותו חודש תקפו האקרים איראנים את הפרויקט.
אנחות מהלב

תקציר העלילה

הסרט מתרחש בארגנטינה ומסופר מנקודת מבטו של סופר, המתגורר מעל דירתו של פרננדו, איש עסקים צעיר (בגילומו של רוג'ר קומה) המגיע לארגנטינה. הסופר כותב למעשה את הסיפור שמהווה את תסריט הסרט בעקבות מכתב שקיבל מפרננדו, ובו פרננדו מספר את שאירע לו.
בראשית הסרט לוקה פרננדו בקלקול קיבה, והסופר מפנה אותו לרופא שכונתי. במרפאה קוראת האחות לפרננדו את ההורוסקופ החודשי שלו מתוך הירחון "אנחות מהלב". בהורוסקופ נאמר שילקה בקלקול קיבה, שכלבים יתקפו אותו וש"אופקים חדשים" יחליפו את "החברה הוותיקה". בצאתו מהמרפאה תוקפת אותו להקת כלבים, והוא נאלץ לקבל טיפול לשיכוך כאבים בעת שפצעיו נתפרים.
בהגיעו למשרדו, מבולבל בהשפעת משככי הכאבים, חוזר פרננדו באוזני מזכירתו המחליפה על דברי ההורוסקופ, והיא סבורה שמדובר בהוראה לפרננדו לקנות את המניות של "אופקים חדשים" – חברת בנייה כושלת, ולמכור את המניות של חברת הביטוח הוותיקה שברשותו. בדיעבד מתברר שהייתה זו החלטה נבונה, שכן חברת הבנייה חתמה על הסכם גדול ומניותיה עלו, בעוד בחברת הביטוח הוותיקה התגלתה מעילה.
לנוכח הצלחת התחזית שבהורוסקופ יוצא פרננדו לגלות את הורוסקופ החודש הבא, שכן עומדת בפניו עסקה חשובה במדריד, ועליו להחליט אם לעשותה. פרננדו מגלה שהירחון יוצא לאור בידי חבורה של זקנים אקנסצנטריים ספרדים ואיטלקי אחד שמטרתם להביא את יצירות הספרות הקלסיות לידיעת הציבור בחינם על מנת לחנכו. החבורה סבורה שהוא שחקן, ומבהירה לו שבהיעדר נובלה מצולמת לא יצא הירחון ולא יהיה הורוסקופ.
פרננדו מעמיד פנים שהוא אכן שחקן, מצלם את "אנה קרנינה" עבור הגיליון של החודש הבא, ובתוך כך מתאהב בנכדתו של אחד הזקנים. לבסוף מתברר שהיא הכותבת את ההורוסקופ, ומשהיא מגלה שהוא מתחזה היא עוזבת אותו ונוסעת ללמד בבית ספר בספר, אך משאירה לו את ההורוסקופ, בו היא ממליצה שלא לעשות את העסקה. פרננדו, המבין שהוא מאוהב בה, מחליט לעשות את העסקה בידיעה שייכשל על מנת להוכיח לה את אהבתו. בדיעבד מתברר שדיוק ההורוסקופ הראשון היה מקרי, וגם בעסקה זו הוא מרוויח מיליונים – אותם הוא משקיע בהקמת בתי ספר בספר, בו הוא מתגורר עם אהובתו שהפכה להיות אשתו.
גרגואיר דה סנט וינסנט

תרומותיו המתמטיות

עבודתו של גרגואיר אמנם לא הניבה תרומות נרחבות להתפתחות ענפי המתמטיקה, אך הוא רצוי לציון בשל החשיבות ההיסטורית של היבט מסוים של עבודתו. היבט זה הוא שעבודתו הוליכה ליצירתו של מושג יסודי - הלוגריתם הטבעי. בפונקציית הלוגריתם נעשה שימוש עוד קודם לכן על ידי ג'ון נפייר, אך ההבחנה אודות החשיבות ה"טבעית" של לוגריתמים לפי בסיס e (על פני לוגריתמים לפי בסיסים אחרים), כמו גם הגילוי של הקשר שלהם לבעיית חישוב השטח תחת ההיפרבולה, הם אודות לגרגואיר.

Ductus plani in planum

בעבודתו  Opus Geometricum, ובמיוחד בחלק שלה Ductus plani in planum, גרגואיר פיתח גישה שיטתית לבעיות של אינטגרציה נפחית. בין היתר מופיע בו החישוב של הנפח הנחתך מגליל על ידי מישור הנטוי ביחס לבסיס שלו, כמו גם חישוב הנפח של הגוף הנוצר על ידי חיתוך שני גלילים המוצבים בזוויות ישרות זה ביחס לזה. שתי התוצאות הללו מופיעות גם בספר השיטה של ארכימדס, אולם עבודה זו נחשבה לעבודה אבודה עד 1906, כך שגרגואיר שחזר את התוצאות בעצמו.

תרבוע ההיפרבולה

גרגואיר גילה שהשטח תחת ההיפרבולה מהצורה xy = k, הוא זהה מעל הקטע [a,b] לזה שמעל הקטע [c,d] כאשר מתקיים:
a/b = c/d.
תצפית זאת מובילה אוטומטית ללוגריתם הטבעי. התכונה שהוצגה מאפשרת להגדיר פונקציה  (A(x, שהיא השטח תחת העקום מ-1 ל-x, אשר יש לה את התכונה ש-. התכונה הפונקציונלית הזאת מאפיינת לוגריתמים.
סימיליאן צ'קדה

קורות חייו עד מלחמת העולם ה-2

נולד בשנת 1902 בדוני ואקוף שבבוסניה למשפחה עם חמישה ילדים. הוא ושני אחיו הפכו לכמרים.
ב-5 באפריל 1925 סימיליאן פרניו צ'קדה הוסמך לכומר. למד באוניברסיטה האפיפיורית הגיאורגיאנית ברומא ובשנת 1928 הפך לדוקטור בפילוסופיה. בין השנים 1928 ו-1933 היה העורך הראשי של העיתון הקתולי השבועי.
החל משנת 1939 החל להתקדם בהיררכיה הכנסייתית  ובשנת 1940 מונה לבישוף של סקופיה,עיר הבירה של מקדוניה אשר בתקופה זו הייתה חלק מיוגוסלביה. החל מדרשתו הראשונה,  דיבר צ'קדה על צדק בין בני אדם ללא קשר ללאום או לגזע.

הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

ערב מלחמת עולם השנייה, חיו  במקדוניה קרוב ל-8,000 יהודים, כמחציתם בסקופיה.במהלך מלחמת העולם השנייה, באפריל 1941, סופחה מקדוניה כמחוז בולגרי.
בשנת 1942 החלו המגעים בין בולגריה וגרמניה להעברת כל היהודים בשלטון הבולגרי למחנות הריכוז בפולין. ועידה מיוחדת לענייני יהודים,  בהנהגת אלכסנדר בלב, הוקמה בשנת 1942 ומטרתה הייתה לבודד את היהודים מהחברה הבולגרית תוך ביטול זכויותיהם כדי לגרשם מהמדינה.
ב-22 בפברואר 1943 נחתם ההסכם בין גרמניה לבולגריה שקבע כי ראשוני היהודים שיגורשו יהיו 20,000 יהודים מתראקיה, מקדוניה והעיר פירוט שבסרביה.
כאשר נחתם ההסכם, כיהן צ'קדה כבישוף הקתולי של סקופיה. צ'קדה מחה בכתב בפני בוגדאנוב, מפקד המשטרה הבולגרי, על ריכוזם של יהודי מקדוניה במרץ 1943 לקראת שילוחם להשמדה בטרבלינקה. הוא דרש ממנו בין היתר, לבקר במחנה 'מונופול' בו רוכזו היהודים לפני שילוחם ואיים שאם לא יתייחסו ליהודים באופן אנושי, כי ייתן על כך את הדין.
בוגדאנוב לא השיב על המכתב אך התלונן באוזני הקונסול הגרמני בסקופיה וזה צירף את התלונה לדיווח ששלח למשרד החוץ לגירוש יהודי מקדוניה.
צ'קדה שהה יום יום בשערי המחנה 'מונופול' ודרש בעל פה ובכתב לפחות לשחרורם של "יהודים בני דת קתולית" כהגדרתו ותבע רשות לבקר אישית את היהודים העצורים במחנה - אך לשווא.
ד"ר צ'קדה היה מעורב גם בהסתרה של קבוצת ילדים יהודים במנזרים קתוליים במקדוניה ומחוצה לה. במנזר בקרבת סקופיה הצליח ד"ר צ'קדה להסתיר חמישה ילדים יהודים - 4 בנים ובת.

לאחר המלחמה

בין השנים 1946–1951 שימש כמנהל השליחים של הבישופות והשתתף ב-4 הפגישות הראשונות של וועידת הוותיקן ה-2.
ב-12 ביוני 1967 מונה כעוזר הארכיבישוף של וורחובוסנו וב-13 בינואר 1970 הוכתר כארכיבישוף של אותו אזור.
צ'קדה נפטר ב-18 בינואר 1976 בסרייבו ונקבר בבית הקברות בעיר. ב-28 באוקטובר 2011 הועברו עצמותיו לקתדרלת הלב הקדוש של ישו (בה קבורים הארכיבישופים של וורחובוסנו) ונקברו בקריפטה.

הכרה והנצחה

ב-9 במרץ 2010, הוכר כחסיד אומות העולם על פועלו במלחמת העולם השנייה להצלת יהודים.
פסיכולוג לרגע

קבלה

הפרק הראשון של הסדרה זכה לתגובות חיוביות מהמבקרים. הדיילי טלגרף העניק לתוכנית חמישה כוכבים. הגרדיאן שיבח את הסדרה כהישג נדיר, עיבוד בריטי שהוא טוב כמו המקור האמריקאי. דיילי אקספרס החמיא לתוכנית בשימוש מוצלח בקומדיה כדי להאיר נושאים חשובים של בריאות הנפש בלי לחצות קווים.
אהרן ליכטנשטיין

ביוגרפיה

נולד בצרפת לר' יחיאל ליכטנשטיין ולבלומה לבית שוורץ. בשנת 1940, חודשים ספורים לאחר כיבוש צרפת בידי הנאצים, הצליחה משפחתו לברוח לארצות הברית. בגיל התיכון למד אצל הרב יצחק הוטנר בישיבת רבנו חיים ברלין והרב אהרן סולובייצ'יק, אך עיקר חינוכו התורני היה בישיבה יוניברסיטי אצל הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק. הוא קיבל ממנו הסמכה לרבנות בשנת 1959 ובהמשך גם נישא לבתו - ד"ר טובה ליכטנשטיין. הרב ליכטנשטיין החשיב את הרב יוסף דב סולובייצ'יק כרבו המובהק. במקביל ללימודיו בישיבה יוניברסיטי, למד ספרות אנגלית, וסיים ב-1957 עבודת דוקטורט בנושא באוניברסיטת הרווארד, שעסקה בהגותו של הנרי מור. תקופה קצרה שימש כמרצה לספרות אנגלית במכללת שטרן לנשים שעל יד ישיבה יוניברסיטי. היה גם ראש כולל בישיבת רבנו יצחק אלחנן שבישיבה יוניברסיטי.
בשנת 1970 הזמין אותו הרב יהודה עמיטל לעמוד בראש ישיבת הר עציון. הרב ליכטנשטיין קיבל את התפקיד בתנאי שהרב עמיטל ימשיך לכהן כראש הישיבה לצידו, ועלה לארץ עם משפחתו בשנת 1971. הרב ליכטנשטיין היה גם רקטור מכללת יעקב הרצוג וכיהן גם כראש ישיבה בסניף ישיבה יוניברסיטי בירושלים. מאז עלייתו התגורר בירושלים, וב-2006 עבר לאלון שבות, בסמיכות לישיבת הר עציון. בסוף זמן חורף תשע"א הודיע על פרישתו מהעברת השיעור היומי בעיון, והתמסרותו בעיקר לכתיבה תורנית.
זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית לשנת תשע"ג על ספריו על התלמוד, שסוכמו בידי תלמידיו. בנימוקי ועדת הפרס נאמר: "הרב ליכטנשטיין מביא בספרים האלה את שיטת הלימוד הבריסקאית לזיקוק ומיצוי מעמיקים ומרשימים, ופותח את הלמדנות התלמודית המסורתית לפני בני הדור".
בשנת תשע"ד (2014) זכה הרב ליכטנשטיין בפרס ישראל לספרות תורנית.
בבוקר א' באייר ה'תשע"ה, 20 באפריל 2015, בגיל 81, נפטר הרב ליכטנשטיין באלון שבות.

השקפת עולמו

תלמידו, הרב חיים נבון, כתב עליו:
הרב ליכטנשטיין ידוע כגאון תלמודי והלכתי מן המעלה הראשונה, ולצד זאת - כבעל ידע מקיף ועניין רב בתחומי ידע לא תורניים, וכדוגל בתפישת עולם הומניסטית (...) שני אופקים רוחניים שונים מתמזגים בהגותו. מכורתו הרוחנית והאינטלקטואלית של הרב ליכטנשטיין היא באופן מובהק עולם הישיבות הליטאי, על התנהלותו הממשית ועל הרקע האידאולוגי שלו. אך לצד מקור זה, הרב ליכטנשטיין הושפע מאוד גם מהתרבות המערבית המודרנית והקדם-מודרנית (תוך דגש על הזרם ההומניסטי שבה), לא רק על ביטוייה המעשיים, אלא גם על גילוייה התרבותיים והערכיים.
— חיים נבון, ‏תלמוד תורה בהגותו של הרב אהרן ליכטנשטיין, באתר "דעת", מתוך: אקדמות יז, תשס"ו
השקפת עולמו קרובה לתפיסת האורתודוקסיה המודרנית. תקופה מסוימת היה קשור לתנועת נתיבות שלום המשויכת לחוגי השמאל הדתי. לאחר רצח רבין התבטא בחריפות נגד האווירה בציבור הדתי-לאומי בתקופה שקדמה לרצח. התנגד בתוקף לסרבנות. עם זאת, בשעת הפולמוס על תוכנית ההתנתקות הבהיר שאין הוא מביע עליה דעה - לחיוב או לשלילה - בניגוד לניסיונות תנועת מימד להציב אותו כתומך בתוכנית.
הלילה של ניק ונורה

רקע

הסרט הגיע לפיתוח בשנת 2003, כאשר המפיק קרי קוהנסקי רוברטס מצא את הרומן של כהן ולוית'ן והחליט להתאימו לסרט. בשנת 2005 סקפריה נשכרה לצורך כתיבת התסריט וב-2006 סולט נבחר לביימו. הצילומים המרכזיים התקיימו במשך 29 ימים, מאוקטובר ועד דצמבר 2007, בעיקר במנהטן ובברוקלין, ניו יורק.
הסרט הוקרן לראשונה ב-6 בספטמבר 2008 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2008 והופץ ב-3 באוקטובר 2008. הוא שילש את תקציבו בסך 10 מיליון דולר, עם סך הכנסות כולל של 33.5 מיליון דולר. פסקול מלווה הופץ ב-23 בספטמבר 2008, והסרט הופץ ב-DVD ו-Blu-ray ב-3 בפברואר 2009. הסרט זכה לרוב לביקורות חיוביות מהמבקרים, וקיבל מועמדות לשלושה פרסים בלוויין, פרסי GLAAD מדיה, פרסי הסרטים של MTV ופרס סליל הזהב.
בישראל הסרט לא הופץ בבתי הקולנוע.

עלילה

ניק או'לירי (מייקל סרה) הוא נער מהובוקן, ניו ג'רזי המשמש כנגן גיטרת בס סטרייט בלהקת "The Jerk-Offs" שיתר חבריה הומוסקסואלים. ניק שבור לב לאחר שחברתו טריס (אלקסיס דזינה) נפרדה ממנו, לפני שלושה שבועות, יומיים ו-23 שעות, והוא ממשיך להכין לה תקליטי מיקסים בעקבות הפרידה. תום (אהרון יו) ודב (רפי גברון), חבריו ללהקה אשר שונאים את טריס, משכנעים את ניק להופיע איתם במועדון בניו יורק, כי הלהקה האהובה עליו - להקת האינדי המסתורית "איפה פלאפי?" מופיעה איפשהו בניו יורק באותו לילה. נורה סילברברג (קאט דנינגס) לומדת עם טריס באותו התיכון, "המנזר של הלב הקדוש", ולמרות שנורה וטריס לא מחבבות זו את זו, יש להן חברה משותפת בשם קרוליין (ארי גריינור). נורה לא פגשה את ניק, אבל היא חולקת את אותו הטעם במוזיקה, בהתבסס על דיסקים שהכין לטריס, אותם אספה מהאשפה לאחר שטריס זרקה אותם. באותו לילה, שלוש הבנות נפגשות בסופו של דבר במועדון "המכולת של ארלן" בלואר איסט סייד שבמנהטן, שם The Jerk-Offs מופיעים. קרוליין משתכרת ונורה רוצה לקחת אותה הביתה, אבל חברי הלהקה של ניק, אשר רואים את נורה כבת זוג פוטנציאלית עבורו, מציעים לקחת את קרוליין הביתה. כך, נורה וניק יכולו לבלות יחד בניסיון לאתר את ההופעה המסתורית של "איפה פלאפי?".
כאשר תום ודב עוצרים בדוכן הנקניקיות "גארי'ס פאפאיה", קרוליין המבולבלת בורחת מהוואן של תום. ניק ונורה נפגשים עם תום ודב בניסיון למצוא את קרוליין. שיחת טלפון מבלבלת מקרוליין מובילה אותם לחפש אותה במועדון שבו על פי השמועה "איפה פלאפי?" אמורים להופיע, אבל ללא הצלחה. טריס, אשר להוטה לזכות בחזרה בניק, מעדכנת אותם שהיא מקבלת שיחת טלפון מקרוליין, שעכשיו מספרת לנורה כי היא "מצאה את ישו" ואיתו "נער מזבח ללא מכנסיים". לפיכך, הבינו החבורה כי קרוליין נמצאת בקברט הומוסקסואלי מוכר, שם אכן היא נמצאה על הבמה, שיכורה ולבושה כמו עץ חג המולד. כאשר הם מגיעים למכונית של ניק, טריס יושבת על מכסה המנוע ומחכה לו. נורה מספרת לו כמה נחמד היה להכיר אותו, אבל הוא עוזב כדי לדבר עם טריס מבלי להגיב לנורה.