גיל תורן

גיל תורן (נולד ב-1962) הוא מעצב פסקולים לסרטי קולנוע.

קורות חייו

גיל תורן נולד וגדל בחיפה. אביו אליעזר עלה מפולין ב-1936, אמו אסתר נולדה בארץ. בשנות נעוריו התרחשו מספר אירועים שהשפיעו על חייו: גיל היה מכור לסרטים והיה אורח קבוע בסינמטק חיפה, בשנת 1975 הגיעה אופרת הרוק "Tommy" לקולנוע בחיפה, הצפייה ב"Tommy" הייתה חוויה מטלטלת עבור גיל והוא צפה בסרט פעמים רבות. באותה עת גם יצא "The Dark Side of the Moon", של להקת פינק פלויד. כשיצא האלבום הייתה כתבה בכתב העת הבריטי "Melody Maker" על אלן פרסונס, איש הקול של פינק פלויד, אלן סיפר בכתבה סיפורים על עבודתו עם הלהקה ועל הטכניקות המיוחדות בהן השתמשו באולפן ההקלטות, כל האירועים הללו יחדיו גרמו לגיל תורן לרצות להפוך לאיש קול. בשנת 1981 צפה גיל בהופעה "חתונה לבנה" של שלום חנוך ובסיומה החליט שזה מה שעליו לעשות. 
בתום שירותו הצבאי תורן התחיל לעבוד בחברת הגברה והחל לתור את הארץ בסיבובי הופעות עם אמנים שונים. הוא רצה להתמקצע בתחום ומכיוון שבארץ לא היה מוסד שהציע לימודים רציניים בנושא, נסע ללמוד באנגליה.
הוא למד הנדסת קול ב-SAE ‏(School of Audio Engineering) בלונדון אנגליה בשנים 1985-1984 והתמחה בהקלטת מוזיקה ומוזיקה לסרטים.
מששב לישראל הצטרף תורן כטכנאי הקלטות לאולפני הקלטה די.בי. בתל אביב. בין השנים 1986 – 1994, עבד עם מוזיקאים רבים, הקליט בישל ולעיתים גם הפיק תקליטים, דיסקים ומוזיקה לסרטים. בין האמנים איתם עבד ניתן למצוא את: החברים של נטשה, תיסלם, נוער שוליים, מופע הארנבות של ד"ר קספר, חוה אלברשטיין, עופרה חזה (כולל את "אם ננעלו" שהפך להצלחה מסחררת בחו"ל), יזהר אשדות, מאיר בנאי, אהוד בנאי, סיוון שביט ועוד רבים אחרים. בשנות התשעים החל תורן להקליט גם מוזיקה שמבוצעת על ידי תזמורות לסרטים וסדרות אמריקאיות ואף על פי שלא ידע זאת זה היה רמז לבאות.
כחלק מהרצון להפוך את סביבת העבודה שלו למקצועית כנהוג באולפנים המובילים בחו"ל תורן התמחה בתחזוקה וכיול מכונות הקלטה וציוד אנלוגי, ועבר התמחויות מיוחדות לשם כך בחברת STUDER ובחברת SSL בשנות התשעים. כמו כן שהה חודשים באולפני Power Station בניו יורק כאורחו של טוני בון ג'ובי (הדוד של ג'ון בון ג'ובי) ומפיק מוטאון ידוע, שם עבד עם הטכנאים הטובים בניו יורק באותן שנים ובישל חלקים מהאלבום הראשון של מופע הארנבות של ד"ר קספר. לטענת תורן שם למד ישירות מהטובים ביותר.
המעבר לקולנוע החל בשנת 1995. במשך שנים שאף מייסד אולפני די.בי. רונן בן טל מוזיקאי וקולנוען לחבר את תעשיית הקולנוע לאולפני די.בי. ההתפתחות הטכנולוגית של שנות התשעים הביאה איתה את ההזדמנות להפעיל מערכות הקלטה דיגיטליות מרובות ערוצים על מנת ליצור פסקולים לסרטים. ההזדמנות הגיעה ב-1995 בדמותה של "קלרה הקדושה". יוצרי הסרט חיפשו פתרון משום שחדר המיקס לסרטים באולפני הרצליה נסגר באותה שנה. תורן נפגש באולפני די.בי עם דב שטויר העורך של הסרט "קלרה הקדושה" שנשלח על ידי ההפקה לאתר מישהו שיכול לקחת אחריות על הפסקול. אף על פי שתורן לא ידע לאן הדברים הולכים זו הייתה פגישה היסטורית, גיל ודב שוחחו ארוכות ודב יצא מהפגישה ופנה לחנות הדיסקים שם רכש את כמה מהדיסקים שתורן הקליט ובישל שהביאו אותו להחלטה שתורן הוא האיש הנכון למשימה. "קלרה הקדושה" שיצא ב-1996 היה סרט הקולנוע הראשון לו עיצב תורן את הפסקול. מכאן והלאה שקע גיל בעריכה ועיצוב פסקולים לסרטי קולנוע וכך קמה לה מחלקת הפוסט פרודקשן לקולנוע וטלוויזיה באולפני די.בי. במסגרת זו היה אחראי כמעצב פסקול וכסופרוויזר להפקות קולנוע וטלוויזיה רבות, סרטים תיעודיים, סדרות טלוויזיה ופרויקטים בינלאומיים רבים. במרוצת השנים הפכו אולפני דיבי בית ליוצרי קולנוע וטלוויזיה וכיום חלק גדול מסרטי הקולנוע והטלוויזיה הנעשים בישראל נערכים ונחתמים על ידי צוות מעצבי הפסקולים של אולפני דיבי. 
תורן נאלץ לנדוד לאנגליה לצורך לימודי הנדסת קול בשנות ה-80, במשך שנים רבות לא היה ניתן ללמוד הנדסת קול במסגרת אקדמית מסודרת בישראל. לפני כעשר שנים הקימו תורן ואנשים נוספים את מסלול הכשרת הנדסאי קול המיושם בשתי מכללות: האחת במכללת כנרת בעמק הירדן והשנייה במכללת ספיר, בהן ניתן ללמוד תואר בשני מסלולים: מהנדס קול להקלטות מוזיקה ומהנדס קול לקולנוע וטלוויזיה. תורן משמש היום כמנהל פדגוגי למסלול זה. 
גיל תורן הוא הבעלים של אולפני די בי.
גיל תורן גרוש ואב לשתי בנות ומתגורר בתל אביב.

פרסים בהם זכה

זוכה פרס האקדמיה היוונית לקולנוע על הסרט Tetarti 04:45 בבימוי Alexis Alexiou.
זוכה פרס הפסקול של פורום היוצרים הדוקומנטרים לסרט הדוקומנטרי – מרגל השמפניה - נדב שירמן.
זוכה 7 פרסי אופיר עבור 8 סרטים (האקדמיה הישראלית לקולנוע).
1. האסונות של נינה – שבי גביזון
2. כנפיים שבורות – ניר ברגמן
3. כיפור – עמוס גיתאי
4. ללכת על המים – איתן פוקס ועל הסרט שנת אפס – יוסף פיצ'חדזה (שניהם באותה שנה).
5. שליחותו של הממונה על משאבי אנוש – ערן ריקליס 
6. בלדה לאביב הבוכה - בני תורתי
7. ג'אנקשן 48 - אודי אלוני.