google/wiki40b huggingface dataset:
משה מטלון

ביוגרפיה

מטלון התגייס לשירות צבאי במסגרת הנח"ל. בהיותו באימון מתקדם בגדוד 50 (שהשתייך אז לחטיבת הצנחנים) נפצע קשה בתאונת משאית עמוסה בתחמושת, פלג גופו התחתון נותר משותק והוא הוכר כנכה 100%, מאז מרותק מטלון לכסא גלגלים. בשנת 1976 השתתף בתחרויות האתלטיקה (הטלת כידון והדיפת כדור ברזל) באולימפיאדת הנכים. מטלון שימש יועץ ליוצרי הסרט "לא שם זין" המתאר את התמודדותו של חייל צה"ל עם נכותו, ואף השתתף באחת הסצנות. 
מטלון למד קרימינולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, וכן לימודי גמולוגיה, עסק בתחום היהלומים מספר שנים, היה בעל סוכנות נסיעות, חנות מזון וסוכן של המועצה להסדר ההימורים בספורט. 
בשנת 1994 הצטרף לליכוד וכיהן כחבר מועצת העיר הרצליה עד שנת 2000. מטלון כיהן בהנהלת אגודת הספורט מכבי הרצליה והיה ראש משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים באתונה (2004) ובייג'ינג (2008). 
בשנת 1992 הצטרף להנהלת ארגון נכי צה"ל, מאוחר יותר נבחר למזכיר מחוז תל אביב וב-2001 נבחר ליו"ר הארגון. בשנת 2008 התפטר מכהונתו בארגון נכי צה"ל לשם התמודדות ברשימת ישראל ביתנו בבחירות לכנסת ה-18, ושובץ במקום ה-13 ברשימה. עם כניסתו לכנסת היה האדם הראשון שמרותק דרך קבע לכיסא גלגלים שנבחר לכהונה כחבר כנסת. הדבר הצריך את הכנסת לשפר את נגישותה כדי לאפשר למטלון לתפקד כחבר כנסת.
במהלך כהונתו הגיש מטלון הצעת חוק שנועדה לאפשר לרשתות המזון להציג מחירים על צגים אלקטרונים. ההצעה קודמה הודות למשרד הלובינג "גורן עמיר" העובד עם איגוד רשתות השיווק ונועדה להקל על הרשתות ולהפחית עלויות. בעקבות ביקורת ציבורית לא קודמה ההצעה. לאחר שהוצב במקום ה-44 הלא ריאלי ברשימת הליכוד-ביתנו לכנסת ה-19, פרש מטלון מפעילות פוליטית וזכה במינוי לדירקטוריון דיסקונט השקעות.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20 הוצב מטלון במקום ה-16 ברשימת ישראל ביתנו לכנסת, אולם לא נבחר לכנסת לאחר שהמפלגה זכתה ב-6 מנדטים בלבד.
לקראת הבחירות לכנסת ה־21 הצטרף למפלגת תל"ם של משה יעלון אשר התמודדה יחד עם יש עתיד וחוסן לישראל תחת השם כחול לבן והוצב במקום ה-36 ברשימה אך לא נכנס לכנסת. גם בבחירות לכנסת ה-22 הוצב במקום ה-36 ברשימת "כחול לבן" ולא נבחר לכנסת.
מטלון מתגורר בהרצליה, נשוי פעם שנייה ואב לארבעה. מאז שנת 2000 מתאמן ומתחרה באופני יד.
רות שפירא (מתרגמת)

ביוגרפיה

שפירא נולדה ב־1 ביולי 1949 לאיווט (לבית סוֹבָּק) וג'ורג' גֶרוֹנִיק. אביה, שמוצא משפחתו ברוסיה הלבנה, היה מהנדס. אמה, שנולדה בעיר מֶמֶל (בליטא) והיגרה עם משפחתה לפינלנד ב־1934 עם ראשית גילויי האנטישמיות, הייתה מורה וסגנית מנהל בית הספר היהודי בהלסינקי.
בצעירותה למדה שפירא בבית הספר היהודי בהלסינקי, ששפת ההוראה בו הייתה פינית. בביתה, כמו בבתי יהודים רבים בפינלנד של אותם ימים, דיברו שוודית, שבגלל קרבתה ליידיש היה ליהודים קל יותר ללמוד (שוודית הייתה ועודנה שפה רשמית בפינלנד).
בשנת 1962, בהיותה בת שלוש־עשרה, עלתה משפחתה לישראל והתיישבה ברמת השרון, שם למדה שפירא בבית הספר התיכון "השרון" (לימים תיכון "רוטברג"). אותו סיימה בשנת 1968. בשירותה בצה"ל שירתה בממר"ם.
לאחר שחרורה מצה"ל החלה ללמוד ספרות אנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים. את לימודי התואר הראשון סיימה בסופו של דבר באוניברסיטת תל אביב, שם למדה גם לתואר שני בספרות אנגלית.
בשנת 1972 נישאה ליגאל שפירא, אך כשנה לאחר חתונתם נהרג בעלה ליד העיר סואץ, שעות ספורות לאחר שנכנסה לתוקפה הפסקת האש בסוף מלחמת יום הכיפורים.
שפירא לא נישאה בשנית. היא מתגוררת בתל אביב עם בתה, נעם לין, שאותה אימצה בשנת 1997 בווייטנאם (סיפור האימוץ מתואר בספרה של שפירא הירח אותו ירח: אודיסיאה לווייטנאם).

עבודה כעיתונאית

בשנת 1981 החלה שפירא לעבוד בעיתון מעריב, ובתפקידה האחרון שימשה ככתבת העיתון לענייני תרבות (1997-1992).
שפירא כתבה גם כעיתונאית עצמאית (פרילנסרית) ופרסמה כתבות וראיונות בתחומי תרבות שונים, תחקירים ורשימות ביקורת בעיתונים יומיים (ידיעות אחרונות, הארץ וג'רוזלם פוסט) ובכתבי עת (עיתון 77, סטודיו, הורים וילדים ואחרים).

עבודה כמתרגמת

בראשית שנות השמונים החלה שפירא לעסוק בתרגום, בזכות שליטתה בשפות הסקנדינביות (שוודית, נורווגית, דנית) ובאנגלית. היא תרגמה עשרות ספרים שפורסמו במיטב הוצאות הספרים בארץ ובהן: עם עובד, הקיבוץ המאוחד, ידיעות ספרים, כתר, כנרת זמורה ביתן, מודן, מטר, אריה ניר, פן, בבל, אחוזת בית והוצאת יד ושם.
שפירא נחשבת למי שהביאה לארץ את מיטב רבי המכר מארצות הצפון. בין הסופרים הרבים שאת יצירותיהם תרגמה אפשר למצוא את לארס גוסטפסון, אינגמר ברגמן, סטיג לרסון, יורן רוזנברג, אסטריד לינדגרן, הנינג מנקל ואליזבת אוֹסבּרינק (שתורגמו כולם משוודית) ואת יו נסבו (שתורגם מנורווגית). רשימה חלקית של ספרים שתרגמה שפירא מובאת בהמשך.
בנוסף תרגמה שפירא טקסטים אקדמיים, מאמרים בקטלוגים של תערוכות, מאמרים וכתבות בעיתונות.
משה מאיה

ביוגרפיה

נולד  בפתח תקווה. למד בתלמוד תורה "שארית ישראל". לאחר מכן למד בישיבת פורת יוסף בירושלים, וכן בישיבות באר יעקב, בקול תורה בירושלים וישיבת פוניבז' בבני ברק. הרב מאיה הוא בעל סמיכה לרבנות, הוא ראש ישיבת "זיכרון משה" ומכהן מאז 1963 כרב שכונת "יד אליהו" בתל אביב. בתקופת כהונתו של הרב עובדיה יוסף כרבה של תל אביב-יפו שימש הרב מאיה כיד ימינו.
הרב מאיה שימש כמזכיר מועצת חכמי התורה של ש"ס, ולימים הפך לחבר המועצה, משמש גם כיו"ר רשת מעיין החינוך התורני. משנות השמונים מכהן גם כראש כולל "זיכרון משה" בעיר.
כיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-13 וכסגן שר החינוך, התרבות והספורט תחת השרים שולמית אלוני ואמנון רובינשטיין.
קיבל אות יקיר העיר תל אביב-יפו לשנת 2009.
עין הסערה

עֵין הַסְּעָרָה הוא אזור של מזג האוויר נח יחסית במרכז סופות טרופיות חזקות. עין של הסופה עגול פחות או יותר, בדרך כלל בקוטר של 30-65 ק"מ. הוא מוקף בחומת העין (eyewall), טבעת מתנשאת של סופות רעמים בה מתרחשים הפגעים הקשים ביותר של מזג האוויר. הלחץ הברומטרי הנמוך ביותר נמצא בעין, ויכול להיות כ-15% נמוך יותר מאשר הלחץ מחוץ לסערה.
טעות נפוצה, במיוחד באזורים שבהם הוריקנים הם נדירים, היא של תושבים היוצאים מבתיהם כדי לבדוק את הנזק בזמן שהעין חולפת על פניהם, כי נדמה שחלפה הסערה פתאום, אולם, בכך הם מסתכנים את הסיכון הרב ביותר מפני שהם עלולים תוך זמן קצרצר להיתפס במזג האוויר האלים ביותר בחומת העין הנגדית.
וונדר גירל

וונדר גירל של תור הזהב

למרות שבתחילה לא נודעה בזהות וונדר גירל, וונדר וומן הופיעה בגרסה צעירה כחלק מסיפור המקור שלה, בהופעתה הראשונה. הנסיכה דיאנה בגיל העשרה הופיעה בסיפור צדדי של החוברת Wonder Woman #23 ממאי 1947. הכינוי 'וונדר גירל' הופיע בשכתוב מחודש שנעשה לדמות בתור הכסף בכתיבתו של רוברט קניגר. נקבע כי היא נולדה עוד לפני שהאמזונות התיישבו באי פרדייז.

וונדר גירל של תור הכסף

בעקבות הסערה שעורר פרסום ספרו של פרדריק ורתהם "פיתוי התמימים", אשר קורא להטלת צנזורה על שוק הקומיקס, חברת DC קומיקס ביקשה לשרטט את דמותה של וונדר וומן בדרך שלא תרמז על לסביות. אחותה הצעירה של וונדר וומן, דונה טרוי, הוצגה לראשונה כוונדר גירל בחוברת The Brave and the Bold #60 מיולי 1965, כחברה בקבוצת גיבורי-על צעירים שנקראת הטיטאנים הצעירים. חבריה כללו את רובין (דיק גרייסון), קיד פלאש ואקווהלאד, שותפיהם הצעירים של באטמן, פלאש ואקווהמן, בהתאמה. הכותב מארב וולפמן והמאייר גיל קיין יצרו לדמותה סיפור מקור, שבו נקבע כי היא יתומה שאינה ילידת האמזונות, שניצלה בידי וונדר וומן מבניין דירות שעלה באש. וונדר וומן לא מצאה את הוריה או את משפחתה, ולכן לקחה אותה איתה לאי פרדייז, שם ניתנו לצעירה כוחות-על. היתומה הצעירה עטתה על עצמה תלבושת גוף בצבעי אדום, פיזרה את שיערה ונטלה את הזהות 'וונדר גירל', כשזהותה הסודית היא דונה טרוי. טרוי נשארה עם חברי הטיטאנים הצעירים עד לביטולו של הכותר בחוברת מספר 43 (פברואר 1973). הסדרה הורצה מחדש החל מחוברת מספר 44 בנובמבר 1976, עד שבוטלה בשנית בחוברת מספר 53 (פברואר 1978). דונה טרוי והאחרים - שכבר לא היו צעירים - הלכו איש איש לדרכם.
בעקבות אירועי המשבר בעולמות האינסופיים, סיפור מקורה של הדמות שוכתב מחדש פעם נוספת. היא הוצגה מחדש בתחילתו של הכרך השני לסדרת וונדר וומן כתושבת תמיסרה (אי פרדייז לשעבר). מתברר כי היא ניצלה מאש בידי ריאה, חברת טיטאני המיתולוגיה, וכי היא חלק מתריסר יתומים שגודלו בידי הטיטאנים כמושיעיהם לעתיד. לאותם "זרעי הטיטאנים" ניתנו כוחות-על ונקראו על שם ערים יווניות קדומות. טרוי נקראה לעזור לריאה במלחמתם נגד ספרטה, אחת מהתריסר אשר נדחפה לכדי שיגעון ורצחה את שאר היתומים כדי לאסוף את כוחם ולהשמיד את טיטאני המיתולוגיה. לאחר מכן, טרוי משנה את זהותה לטרויה, משנה את תלבושתה, ומקבלת מתנות מיסטיות מטיטאני המיתולוגיה.
לאחר האתחול המחודש של יקום DC, דונה טרוי נראית כבתה של מנהיגת מרד האמזונות נגד מלכתם, דיאנה פרינס/וונדר וומן. היא נראתה בתלבושת דומה לזו של וונדר וומן, מוכתרת כמלכת תמיסרה. במהלך אירועי שכתוב הכותרים "לידה מחדש", היא הצטרפה לקבוצת הטיטאנים של וולי וסט כדי למצוא את מקור שינוי המולטי-יקום.

וונדר גירל של העידן המודרני

וונדר גירל השלישית, קאסי סנדמארק, היא בתם של הארכאולוגית הלנה סנדמארק ושל אבי האלים זאוס. בעקבות קרב בין וונדר וומן לבין כפילו של דומסדיי, קאסי הגיעה לעזרתה לאחר שיצרה לעצמה תלבושת והשתמשה בממצאי קסם כדי להעניק לה כוחות-על (ביניהם הסנדלים של הרמס וכפפת השריון של אטלס). בהמשך, קאסי ביקשה מזאוס להעניק לה כוחות-על אמיתיים. היא הצטרפה לקבוצות העל "צדק צעיר" והטיטאנים הצעירים.
לאחר אירועי המשבר האינסופי, האלים האולימפיים עזבו את יקום DC, וזאוס הפשיט את קאסי מכוחותיה. אולם, היא קיבלה בחזרה את כוחותיה על ידי ארס, לאחר שהבטיחה לו את שירותיה. קאסי סנדמארק מופיעה לאחר האתחול המחודש של יקום DC בחוברות הטיטאנים הצעירים.
ישיבת שערי יושר (ירושלים)

ישיבה לחוזרים בתשובה ולנושרים (1982 - 2011)

הישיבה הוקמה כישיבה לחוזרים בתשובה ולחרדים שעזבו את הדרך החרדית. עם הזמן החלה הישיבה להתמקד בבחורים נושרים שלא התאימו למסגרת ישיבתית רגילה, והיא נחשבת חלוצת הישיבות לנושרים. 
בשנת 1998 הצטרף לצוות הישיבה הרב ברוך צבי גרינבוים, כעבור ארבע שנים עזב את הישיבה ופתח בסמוך ישיבה חדשה - ישיבת דרך השם. 
כמה מתלמידי הישיבה עסקו בתחום המוזיקה חסידית, ובין השאר השתתפו בהפקת האלבום "קומזיץ" של מרדכי בן דוד. כמו כן הפיקה הישיבה מספר אלבומים באופן עצמאי.

ישיבה רגילה (החל מ-2011)

באוגוסט 2011 הודיעה הנהלת הישיבה כי היא משנה את מגמתה של הישיבה ומעתה תהיה הישיבה מיועדת לבחורי ישיבה "רגילים" המתקשים ללמוד בישיבות הרגילות, ולא לבחורים נושרים. בעקבות זאת הוצאה מן הישיבה קבוצת תלמידים שלא התאימו לאופי המיועד. 
בדצמבר 2017 שינה ראש הישיבה את שמה של הישיבה ל"אילת השחר" על שם ספרו של הרב שטיינמן שהלך לעולמו באותה תקופה.
זובייר בייה

קריירת מועדונים

בייה גדל במועדון CS מסאקן, ואת קריירת הבוגרים החל במועדון התוניסאי אטואל דו סאהל, שם שיחק שש עונות בקבוצה הבוגרת בין השנים 1991 ו-1997. בייה זכה עם הקבוצה במספר תארים-אליפות תוניסיה ב-1997, והגביע התוניסאי ב-1996. כמו כן זכה בייה עם אטואל דו סאהל בתארים יבשתיים-גביע התאחדות הכדורגל האפריקאית בשנת 1995, וגביע אפריקה למחזיקות גביע בשנת 1997. לאחר שש עונות בקבוצה, בהן הבקיע 34 שערי ליגה ב-127 הופעות, עזב בייה את הקבוצה. 
בשנת 1997 עבר בייה לפרייבורג, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, כאשר בהמשך שיתף פעולה בקבוצה עם חבריו לנבחרת תוניסיה, עאדל סלימי ומהדי בן סלימאן. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, 1997/98, עלה בייה עם פרייבורג אל הבונדסליגה. בייה נשאר בפרייבורג שלוש עונות נוספות, בכולן היה שחקן הרכב קבוע בקבוצה. בעונה הרביעית של בייה בפרייבורג, 2000/01, סיימה הקבוצה במקום השישי המפתיע. בתום עונה זו עזב בייה את פרייבורג לאחר שהפך לכוכב מקומי, והבקיע 21 שערים ב-114 הופעות, ועבר לבשיקטש מליגת העל הטורקית. בייה שיחק עונה אחת בבשיקטש והיה בה שחקן הרכב, אך לא זכה בתארים. בתום עונת 2001/02, ולאחר מונדיאל 2002, חזר בייה לאטואל דו סאהל, שם הוסיף זכייה נוספת בגביע אפריקה למחזיקות גביע בשנת 2003, ובגביע הליגה התוניסאית בשנת 2005. בתום עונת 2004/05, לאחר שלוש עונות נוספות באטואל דו סאהל, בהן הבקיע 13 שערים ב-52 הופעות, עזב בייה את הקבוצה וחזר לקבוצת נעוריו, CS מסאקן, שם שיחק עונה אחת, 2005/06, בסיומה פרש מכדורגל.

קריירה בינלאומית

בייה החל לשחק בנבחרת תוניסיה בשנת 1994, והשתתף עמה במספר טורנירים בינלאומיים. בשנת 1996 הגיע עם נבחרת תוניסיה עד לגמר גביע אפריקה לאומות 1996, שם הפסידה נבחרת תוניסיה 2-0 לנבחרת דרום אפריקה. בטורניר זה הבקיע שני שערים. באותה שנה, השתתף בייה עם נבחרת תוניסיה באולימפיאדת אטלנטה (1996), שם הודחה תוניסיה בשלב הבתים.
בשנת 1998 השתתף בייה עם נבחרת תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 1998, ממנו הודחה תוניסיה ברבע הגמר לאחר הפסד בבעיטות הכרעה לנבחרת בורקינה פאסו. באותה שנה, השתתף בייה עם נבחרת תוניסיה במונדיאל 1998, ממנו הודחה תוניסיה בשלב הבתים.
בשנת 2000 השתתף בייה עם תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 2000, אותו סיימה תוניסיה במקום הרביעי. בשנת 2002 השתתף בייה עם תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 2002, ממנו הודחה תוניסיה בשלב הבתים, ובמונדיאל 2002, שגם אותו סיימה תוניסיה כבר בשלב הבתים, כאשר בייה נכנס בטורניר זה בשלושת המשחקים כמחליף. לאחר מונדיאל 2002, פרש בייה מהנבחרת, לאחר שהבקיע 27 שערים ב-81 הופעות.
צבר (סרט)

הפקה

הסרט, הנחשב ל"סרט העלילה המדבר הראשון בפלשתינה א"י", תיאר את המציאות הקשה של הניסיונות של הקמת יישוב של יהודים בארץ ישראל ואת הניסיונות של הבדואים והערבים לסכן את הקמת היישוב. בסרט שיחקו מיטב שחקני התיאטרון בארץ - פסח בר-אדון, יהושע ברטונוב, שמעון פינקל, רפאל קלצ'קין, אהרון מסקין, חנה רובינא, מאיר תאומי, דוד דוידוב, ריטה גולדברג, אברהם נחתומי ושמעון רפאלי. השתתף גם פרץ בן צדק כאחד הפועלים.

עלילת הסרט

קבוצת חלוצים מתיישבים באוהלים בחבל ארץ שומם, מחפשים מים וחופרים באר. תלאות, סבל וקדחת מלווים את מאמציהם. השכנים הערבים אינם רואים את ההתיישבות בעין יפה. המחסור במים ושייח' ערבי רע לב מביאים לסכסוך המתפתח להתנפלות אלימה. בסרט משולבים גם סיפור אהבה בין חלוץ לערבייה בת הכפר וקטעי תעודה מחיי הערבים וארץ-ישראל של אותם הימים.

הקרנת הסרט

הסרט "צבר" הגיע לארץ ישראל בשנת 1933 והוקרן בקולנוע ציון בירושלים, שם צפו בו שחקני תיאטרון הבימה שהשתתפו בו. הצנזור המנדטורי פסל את "צבר" על רקע היחסים העכורים בין היהודים והערבים כפי שהשתקפו בעלילת הסרט.  
במקומות בהם הוצג ברחבי העולם ספג ביקורת חריפה.

הפקה מחודשת

במלאת 80 שנה (אוגוסט 2012) לצילומי הסרט, ערך הבמאי והאוצר יעקב גרוס גרסה מחודשת המבוססת על שיתוף פעולה עם ארכיון הסרטים הלאומי בפולין, הארכיון הישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים, וארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג באוניברסיטה העברית בירושלים.
לדיסלאוס פרקש

לדיסלאוס פרקש (Ladislaus Farkas;‏ 10 במאי 1904 - 31 בדצמבר 1948) היה כימאי ארץ-ישראלי, יהודי יליד סלובקיה, מייסד המחלקה לכימיה פיזיקלית באוניברסיטה העברית בירושלים.

ביוגרפיה

לדיסלאוס פרקש נולד בשנת 1904 בדונאיסקה סטרדה שבסלובקיה, לסטפן ולאנה פרקש, והיה הבכור משלושה  אחים. אביו היה רוקח. בשנת 1908 עברה המשפחה לנאג'וואראד שבטרנסילבניה ( כיום: אוראדיה ברומניה), שם ניהל אביו בית מרקחת. המשפחה נהגה לפקוד בית כנסת של היהדות הנאולוגית. 
פרקש למד בגימנסיה באוראדיה, ואחר כך בבית הספר הטכני בווינה. הוא המשיך את לימודיו בברלין, שם סיים תואר בהנדסה כימית בשנת 1926. באותה שנה מונה להיות עוזר אישי לכימאי הגרמני יהודי פריץ האבר. וגם דוקטורט בשנת 1928.  
בשנת 1935 עלה לארץ ישראל, הקים את המחלקה לכימיה פיזיקלית באוניברסיטה העברית, וניהל אותה עד למותו. בין השאר, היה מורם של הפרופסורים מיכה אשר ורפאל איקן.
בנוסף למחקר תאורטי, עסק פרקש גם בפיתוח טכנולוגי עבור הצבא וקידם את התעשייה הישראלית.
בשנת 1940 נשא לאישה את חנה אהרוני, מיקרוביולוגית. היה אב לשתי בנות, ליאורה ורות. הוריו ואחייניתו הקטנה נרצחו בשואה.
ב-31 בדצמבר 1948 יצא פרקש בשליחות  לארצות הברית כדי לרכוש ציוד לאוניברסיטה ולצבא, בטיסה מיוחדת שהמריאה מחיפה. המטוס התרסק במונטה ארגנטריו, צפונית לרומא. כל הנוסעים ואנשי הצוות, ביניהם פרקש, נהרגו. באיטליה נערך לזכרם טקס אזכרה ולאחר מכן הובא פרקש למנוחות בישראל.
אנטוניו דה מנדוסה

אנטוניו דה מנדוסה (בספרדית: Antonio de Mendoza‏, 1490–1552), מנהלן ספרדי, המשנה למלך הראשון שמשל בעולם החדש.
מנדוסה בא ממשפחה אצילית - אביו היה הבעלים של משרדים חשובים. מנדוסה הקל על חייהם של המקומיים באמריקה, לא התערב בענייני הדת, אך חייב אותם לקבל חינוך בבתי ספר. הוא הביא את מכונת הדפוס הראשונה לאמריקה, לפי בקשתו של הבישוף זומאראגה. בתקופת שלטונו דיכא מעשי מרידה שונים, בייחוד את זה שהיה בעיר נואבה גליסיה, במלחמת מיקסטון, שבה נהרג השליט פדרו דה אלוואראדו. הוא עודד מסעות מחקר, בייחוד את אלו של מרקוס דה ניסה. התעשייה והחקלאות התפתחו גם הם, ועושר הגיע לאמריקה. למעשה, הוא גיבש וחיזק את מעשיו של הרנן קורטס לכיבוש אמריקה, וקבע את השליטה הספרדית באמריקה למשך זמן ארוך. ניסיונות להדחתו נכשלו. 
בשנת 1551 מונה להיות המשנה לשליט פרו, וגם שם פיתח את האזור.
בקליפורניה, מחוז מנדוסינו קרוי על שמו של מנדוסה.
אוגוסט פון מקנזן

חיים וקריירה מוקדמת

אוגוסט פון מקנזן נולד בפרובינציית סקסוניה שהשתייכה לממלכת פרוסיה, הוא למד חקלאות בבית ספר בהאלה, אבל לא הצליח לסיים את לימודיו. הוא התנדב לשירות צבאי בשנת 1869 בגדוד השני של ההוסרים, במהלך מלחמת צרפת-פרוסיה הוא קודם לדרגת לויטננט (סג"ם) ועוטר בצלב הברזל, דרגה שנייה.
אחרי לימודים באוניברסיטת הלה, פון מקנזן חזר לצבא והמשיך לשרת בגדוד שלו מזמן המלחמה, הוא הצטרף למטה הכללי בשנת 1891 והתרשם עמוקות מרעיונותיו של אלפרד פון שליפן ואפילו נחשב כמועמד לרשת אותו בתפקידו עם פרישתו בשנת 1906, אולם בסופו של דבר הלמוט פון מולטקה קיבל את התפקיד. בשנת 1903 מונה פון מקנזן למפקד הדיוויזיה ה-36, ובשנת 1908 מונה למפקד הקורפוס ה-17.

מלחמת העולם הראשונה

כשפרצה מלחמת העולם הראשונה פון מקנזן פיקד על הקורפוס ה-17 שהיה חלק מהארמייה השמינית תחת פיקודו של פאול פון הינדנבורג, הוא השתתף בקרב גומבינן ובקרב טננברג, לקראת סוף שנת 1914 פון מקנזן קיבל פיקוד על הארמייה התשיעית ועוטר בפור לה מריט על לחימתו בלודז' ובוורשה.
ב-16 באפריל 1915 מונה פון מקנזן למפקד הארמייה ה-11 ופיקד עליה עד 8 בספטמבר 1915. פון מקנזן השתתף בקרבות באזור גליציה ולקח חלק בכיבושם של פשמישל ולמברג. על הצלחותיו אלו קיבל פון מקנזן ב-3 ביוני 1915 תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט, וב-22 ביוני קודם לדרגת גנרלפלדמרשל ועוטר במסדר העיט השחור.
באוקטובר 1915 פון מקנזן מונה למפקד קבוצת הארמיות פון מקנזן (שכללה את הארמייה ה-11 הגרמנית, הארמייה ה-3 האוסטרו-הונגרית והארמייה ה-1 הבולגרית), והוביל את הכוחות האוסטרו-גרמנים נגד צבא סרביה, הוא הצליח להביס אותם ולמחוץ כל התנגדות צבאית בסרביה.
פון מקנזן הוביל מתקפה נגד רומניה בשנת 1916. הוא נחל הצלחה בשדה הקרב אף על פי שהכוח עליו פיקד היה רב לאומי והורכב מעות'מאנים, גרמנים ובולגרים.
אחרי הניצחון במערכה הרומנית, קיבל פון מקנזן ב-9 בינואר 1917 את הצלב הגדול של צלב הברזל (שהוענק רק 5 פעמים במהלך המלחמה). הוא מונה למושל הצבאי של רומניה בשנת 1917, ופעולתו האחרונה הייתה ניסיון להשמיד את הצבא הרומני שהתחיל להתארגן מחדש, הניסיון נכשל תוך כדי אבדות כבדות לשני הצדדים.
עם סיום המלחמה פון מקנזן נפל בשבי הצבא הצרפתי שהיה מוצב בהונגריה, הוא שוחרר בנובמבר 1919.

אחרי המלחמה

פון מקנזן פרש מהצבא בשנת 1920. למרות התנגדותו לרפובליקת ויימאר בתחילה הוא לא ניצל את מעמדו כדי להתנגד לה בפומבי, דבר זה השתנה בשנת 1924 שהוא התחיל להשתמש בתדמיתו כדי לתמוך בכוחות פוליטיים שמרנים ומלוכנים. כמו כן הוא הצטרף לארגון ותיקי מלחמה העולם, קסדת הפלדה, והיה לאחד האחרים הפעילים ביותר של הארגון השמרני.
בבחירות לנשיאות גרמניה בשנת 1932, תמך פון מקנזן בהינדנבורג, אולם עם עלייתו של היטלר לשלטון הוא הפך להיות תומך נלהב של המשטר והתפעל מניצחונותיה הראשונים של גרמניה במלחמת העולם השנייה, במיוחד אחרי הניצחון במערכה הצרפתית, תפקידו בגרמניה הנאצית היה סמלי בלבד.
למרות התמיכה שהוא הביע במשטר הוא לא היסס למחות על רציחתם של הגנרלים קורט פון שלייכר ופרדיננד פון ברדוב בליל הסכינים הארוכות ועל מעשי הזוועה שבוצעו בפולין הכבושה, דבר זה הביא את היטלר וגבלס לחשוד בנאמנותו אבל כתוצאה ממעמדו הרם הם לא יכלו לעשות לו דבר.
פון מקנזן נשאר מונרכיסט והופיע בלוויתו של הקייזר וילהלם השני בהולנד לבוש במדים מלאים, בניגוד לרצונו של היטלר. אוגוסט פון מקנזן נפטר ב-8 בנובמבר 1945 בגיל 95. בנו של אוגוסט - אברהרד פון מקנזן, היה גנרל-אוברסט ומכירי קציני השריון הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה.
Evolve 131

רקע

באוקטובר 2008, האחראי הוותיק של הארגון Ring of Honor, גייב ספולסקי, שוחרר מהארגון. בשנת 2009, הוא ייסד את הארגון Dragon Gate USA, כשערך את אירוע הבכורה ב-25 ביולי של אותה השנה. שנה לאחר מכן, ספולסקי ייסד את הארגון Evolve, המשמש כארגון האחות של Dragon Gate USA.
בשנת 2015, ארגון ההיאבקות המוביל בעולם, WWE, נכנסו לשותפות עם Evolve, כך שהאחרונים ישומשו ככאלה שיהיה אפשר לייבא מהם כישרונות חדשים למחלקות הפיתוח של ה-WWE.
בשנת 2019, ה-WWE הכריזו שחגיגות העשור של Evolve יהיו באירוע היאבקות שישודר בערוץ של ה-WWE Network ב-13 ביולי 2019. אירוע זה יהיה האירוע הראשון של Evolve והראשון של ארגון עצמאי כלשהו שמשודר בשידור חי בערוץ של ה-WWE Network.

עלילות

האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהארגון Evolve ומהתוכניות השבועיות: NXT ו-205 לייב.
ב-26 ביוני, נודע שאדם קול יגן על אליפות ה-NXT שלו נגד אחד מהמתאבקים המוערכים ביותר של Dragon Gate USA בעבר ומתאבק 205 לייב בהווה, אקירה טוזאווה. עוד נודע שאלוף ה-WWE במשקל קל, דרו גולאק, יתחרה נגד אלוף Evolve לשעבר ומתאבק NXT בהווה, מאט רידל, לקרב שאינו על התואר.
ב-2 ביולי, נודע ש-DJ דרייק יתחרה נגד אוסטין תיאורי בקרב "המנצח זוכה בהכל" על אליפות WWN ועל אליפות Evolve. בנוסף, נודע שאדי קינגסטון וג'ו גרייסי יגנו על חגורות אליפות הזוגות של Evolve נגד AR פוקס וליאון ראף.
תאגיד התעופה שניאנג

תאגיד התעופה שניאנג (בסינית: 沈阳飞机公司, פין-יין: Shěnyáng fēijī gōngsī, אנגלית: Shenyang Aircraft Corporation או Shenyang Aerospace Corporation) הוא תאגיד המייצר כלי תעופה צבאיים ואזרחיים הממוקם בשניאנג. הוא חברת בת של AVIC (המוגדרת חברת Fortune500). התאגיד נוסד בשנת 1953 והוא אחד מוותיקי ייצרני המטוסים של הרפובליקה העממית של סין. רבים מהייצרני המטוסים הסיניים קמו בסיוע של שניאנג.
הייצור המרכזי והעיקרי של שניאנג הוא מטוסי קרב. והחברה ספגה ביקורת על כך שחלק גדול מהעיצוב והתכנון של מטוסיה מושתת על העתקה של מטוסי קרב אחרים כגון מודלים של סוחוי רוסיים.
בזדאן

היסטוריה

תיעוד ראשון בכתובים לכפר בן 10 בתים בשם בזדאן מצוי בתעודות עותמ'אניות מ-1579 שעסקו בגביית מיסים. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג שתחת האימפריה הרומית הקדושה. ב-1794 החריבה שריפה חלקים גדולים מהכפר. במהלך המאה ה-19 נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1900 מנתה האוכלוסייה במקום 7,985 נפשות. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה וב-1931 התגוררו בבזדאן 6,449 נפשות.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה למספר אזורי כיבוש ואזור באצ'קה נמסר לחזקת הונגריה. באוקטובר 1944 שוחררה העיירה על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ולאחר המלחמה נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. לאחר המלחמה חלה ירידה הדרגתית במספר תושבי הכפר. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכלל בזדאן בשטחי סרביה. בראשית המאה ה-21 התגוררו בבזדאן כ-5,000 תושבים.

הקהילה היהודית

בכפר מתועדת קהילה יהודית החל מ-1740. ב-1778 הוקם במקום בית עלמין יהודי. ב-1880 מנתה הקהילה 211 נפשות ונכללו בה גם מספר מועט של משפחות יהודיות שהתגוררו בכפר באצ'קי מונושטור . ב-1807 נחנך בית הכנסת הקהילתי וב-1870 נחנך בית ספר יסודי יהודי, אשר הועבר בהמשך לרשות השלטונות ושולב במסגרת החינוך הממלכתי. רבה הראשון של הקהילה היה הרב מרדכי (מרקוס) בליץ שכיהן עד 1865. ב-1900 התגוררו בבזדאן 238 יהודים שהיוו כ-3 אחוזים מכלל האוכלוסייה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 110 נפשות. באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. אזור באצ'קה הועבר לחזקת הונגריה. במרץ 1944, לאחר פלישת הגרמנים להונגריה הוחל בהשמדה שיטתית של יהדות הונגריה. במאי 1944 ביצעו ההונגרים אקציה, עצרו ובהמשך גרשו את מרבית בני הקהילה למחנה ההשמדה אושוויץ, שם הם נרצחו.
ב-1948 נהרס מבנה בית הכנסת בעיירה. בראשית המאה ה-21 עדיין נותרו שרידי בית העלמין היהודי פזורים במקום.
קו (ציור)

באמנות, קו הוא סימן - ישר, עקום, מסולסל או מפותל - המחבר בין שתי נקודות. אחת מתכונות הקו היא עוביו, שיכול להיות קבוע או משתנה, זאת בניגוד לקו בגאומטריה, המתאר עצם חד-ממדי שלו אורך בלבד. בחיי המעשה, לקו המצויר יש שלושה ממדים, אך הרוחב והגובה שלו זניחים לעומת האורך שלו. בקו המצויר בעיפרון חד על גבי נייר, הרוחב והגובה כמעט אינם מורגשים. בקו המצויר באמצעות מכחול, לעומת זאת, ניכר רוחבו של הקו, אך עודנו זניח לעומת אורכו, והוא משמש גם כאמצעי סגנוני.
בתקופות מוקדמות, כאשר השימוש בפרספקטיבה בציור עדיין לא הובן דיו, הקו שימש כתוחם לדמויות ועצמים, והיה מאפיין הכרחי בציור. קו זה נקרא קו מתאר (קונטור). הדבר מובחן למשל בציורים ממצרים העתיקה. גם בציור ריאליסטי טרם-מודרני, למשל בציור של ימי הביניים לא ניתן היה לוותר על הקו כתוחם. האמנות המודרנית איתגרה מוסכמה זו, כך למשל הראו ציירי הזרם האימפרסיוניסטי כי ניתן לצייר במשיכות מכחול בלבד, או אף לבסס את הציור כולו על נקודות צבע. קו מתאר מאפיין גם ציורי קומיקס ואנימציה בהם קו המתאר יוצר השטחה של הדמות והפשטתה.
בולשוי (סרט)

עלילה

יוליה אולשנסקאיה היא רקדנית מוכשרת מעיירת כורים פרובינציאלית. יום אחד היא רוקדת ברחוב להנאתה ומבחין בה אמן הבלט הנודע פוטוצקי, שמשוכנע שמצפה לה עתיד מזהיר בעולם הבלט ועל במת הבלט הגדולה במדינה.
אך כדי להפוך לבלרינה אמיתית עליה ללמוד בבית הספר לבלט, המנוהל על ידי גלינה בלצקאיה הקשוחה. עם הזמן היא תגלה שאין זה פשוט להיות בלרינה וכי עליה לעבור הכשרה ארוכה ומפרכת בדרך לתהילה בעולם ריקודי הבלט.