google/wiki40b huggingface dataset:
אמנון דמתי

אמנון דמתי (יליד 26 באוקטובר 1957) - הוא רקדן וכוריאוגרף ישראלי, ממייסדי להקת "קול ודממה", רקדן ראשי בלהקה במשך 15 שנים,
דמתי הוא חירש מלידה.

ביוגרפיה

דמתי נולד במושב גבעת כ"ח, לשולמית (סלמה), ושלום (סלם), כבן זקונים אחרי ארבעה אחים. אחיו הבכור יחיאל דמתי היה ראש המועצה אזורית חבל מודיעין
כשהיה בן חמש נאלצו הוריו לשלוח אותו לפנימייה לילדים חרשים. דמתי למד ב"ניב" לילדים חרשים בירושלים מגיל חמש עד 15. בנעוריו הצטרף לריקודי עם, והחליט להיות רקדן, אף על פי שאינו יכול לשמוע מוזיקה. הוא ניחן גם ביכולות פנטומימה וחיקוי תנועתי של חיות.
בשנת 1971 הצטרף לקבוצת רקדנים חרשים, ללהקת "דממה" שייסד משה אפרתי.
דמתי היה ממייסדי להקת קול הדממה, והיה רקדן ראשי ב"קול ודממה" במשך 15 שנים.
דמתי הקים עם בת זוגו להקה בשם "חושישי".
דמתי מוזמן בתכיפות ל-אוניברסיטת גאלדט, למופעים בינלאומים וליצירת כוריוגרפיות.
דמתי ורעייתו ג'יל מעבירים סדנאות, עושים כוריוגרפיות למורים לתנועה, לילדים חירשים, מקהלות בשפת הסימנים, פרויקטים של בתי ספר למשחק, וכוריוגרפיות למחזמרים.
בשנת 1989 דמתי ורעייתו ג'יל הופיעו כנציגי ישראל בבית הלבן בפני הנשיא ג'ורג' בוש
בתחילת שנות האלפיים נתמנה דמתי למפיק האומנותי ראשי של פסטיבל DEAFWAY בוושינגטון בארצות הברית, המתקיים אחת ל – 10 שנים ומשתתפים בו חירשים מכל העולם
ב-22 במאי 2007 הקרין ערוץ 2 סרט תיעודי שצולם במשך 4 שנים על חייהם של "אמנון וג'יל"
דמתי הופיע כרקדן במחול "כמו שאני" ביצירה "בדיוק בדיוק כמו שאני".
בשנת 2015 יצרו הזוג דמתי את הכוריאוגרפיה של המחזה "תשמע קולי" שהוצג בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער בהשתתפותה של עידית טפרסון.
דמתי בנה עם ג'יל את המופע "שני עולמות". במופע הרקדנים שניהם משתפים את הקהל בדו-שיח ובתנועה על הבמה.
דמתי ורעייתו לקחו חלק פעיל בסרט "בדרך חד סטרית", על ילדי תימן האבודים.
בשנת 2016 בני הזוג דמתי הקימו בקליפורניה, ארצות הברית עמותה בשם: "2 עולמות ריקוד" (two worlds dance) שמגשר בין חירשים לשומעים דרך תנועה ומחול. לפרויקט הוזמנו בני נוער הלוקים בחירשות, ועוד מוגבלויות כולל אוטיזם (מאות בני נוער), בשילוב עם בני נוער שומעים תוך התבוננות בצרכים המיוחדים של כל ילד
בני הזוג דמתי ערכו סדנה בבית הספר היסודי "אלקוט" בסן דייגו בהשתתפות 50 ילדים חירשים ובעלי צרכים מיוחדים בגילאי 3–11 שנה.

משפחה

ב-1990 נישא דמתי במצפה מודיעין למתעמלת המכשירים והרקדנית ג'יל פיינגולד אשר עלתה מארצות הברית בשנת 1976.
לזוג 2 ילדים: קאי דמתי ששירת בחיל הים, ועוסק במדעי המוח ובת דאניי דמתי
המוזיקאי אילן דמתי הוא אחיינו, בן להורים חרשים
ספר העיקרים

ספר העיקרים (במקור: ספר העקרים הוא ספרו של רבי יוסף אלבו בנושא עיקרי האמונה היהודית.
בספר דן המחבר במניין העיקרים של קודמיו, ובפרט - שלושה עשר העיקרים שקבע הרמב"ם, ומציע את שיטתו.

פילוסופיה כללית

כפילוסופים יהודיים אחרים תומך רבי יוסף אלבו בחקירה פילוסופית. בספר אף ישנה התייחסות מפורשת לדברי פילוסופים כאריסטו ואפלטון. למשל, הביא בשם אפלטון טענה לפיה ראוי שנשות המדינה יהיו משותפות לגברים בעלי מקצוע משותף והוסיף שכבר גינה אריסטו את דברי אפלטון אלו.
חידוש יש בדעתו על הצמחונות – חידוש שהיווה יסוד ל"חזון הצמחונות והשלום" של הרב קוק. לדבריו, אף שהתורה התירה אכילת בשר, זהו היתר בדיעבד, שאינו מציאות אידיאלית. 
כשנתנה תורה לישראל, שכבר נמחה זה הדעת מן העולם, אסר להם קצת הבעלי חיים המולידים עובי ועכירות בנפש. ואפילו מה שהתיר להם, לא דברה תורה אלא כנגד יצר הרע, כמו שהתיר להם יפת תואר על זה הדרך.
הנה גילו בפירוש, שאכילת הבשר לא הותר אלא על צד ההכרח, ועל כן נאסר בתחילת היצירה עם היותו מזון טוב, לסיבה שזכרנו בתחילת הפרק. כמו שהיין, אף על פי שהוא מזון טוב ומותר לאדם, יקרא הכתוב את הנזיר הפורש ממנו קדוש.
— מאמר ג', פרק ט"ו
בדבריו יש אף התייחסות פילוסופית לעולם הטבע, בדומה לפילוסופים יווניים רבים. כך, מציג את הסיבה לריצוף הכוורת בצורת משושה כשאיפה ל"תמונה הטבעית" - העיגול, אך הימנעות משימוש בעיגולים שכן באמצעות עיגולים לא ניתן לרצף את המישור, נוצרים רווחים לא מנוצלים.
הוא מחלק את בעלי החיים לשלוש קבוצות: חיות שמבנה חברתי מזיק להן, חיות שמבנה חברתי הכרחי להישרדותן (כגון האדם) וחיות שמבנה חברתי יכול לעזור להן אך אינו נחוץ.
הוא מציג כ"דעת הפילוסוף" את הדעה לפיה לגרמי השמיים יש השפעה על עולם הטבע אך לא על פעילות האדם ומנגד את שיטת החוזים בכוכבים המאמינים באסטרולוגיה לפיה הכוכבים קובעים את גורל האדם ולאחר דיון מגיע למסקנה שהכוכבים לא פועלים באופן מחייב כי למצוות שאדם עושה יש השפעה על גורלו. 
במהלך הדיון ניכר כי הספר מקבל את גישת הפילוסופים היוונים ביחס לטבעם ה"שכלי" של המזלות ואת תאוריית ארבעת היסודות.
שושלת מנליק

מוצא השושלת

מוצאה של שושלת זו היא משתי שושלות שונות. הראשונה השושלת השליטה באזור חבש השושלת האגעזית דרך המלכה מקדה אשר הייתה המלכה ה-52 של ממלכת שבא והשנייה שושלת בית דוד הישראלית דרך שלמה המלך. משני מלכים אלו יצא בן אשר ניתן לו השם "אבנה אל חכם" ("בנו של החכם") שנודע יותר בשם "מנליק" ("בן המלך").
ציד בהתשה

ציד בהתשה באבולוציה האנושית

ציד בהתשה עשויה להיות אחת מתוך הטכניקות שנקטו ההומיננאים המוקדמים לצורך ציד, ויכולה להתבצע גם ללא כלי קלע או נשקי מוט כמו, כידונים, חניתות או קלע.
לאחר שההומיננאים עברו את תהליך הביפדליזם הם איבדו ממהירותם וכך גם את היכולת לצוד
גסור

גאוגרפיה

גסור הוא ההר השישי מצפון והשני מדרום, ברכס ההרים המפריד בין העמקים קנדר (Kandertal) ופרוטיג (Frutigtal) לבין העמקים זימן (Simmental) ודיאמטיג (Diemtigtal), המתחיל בהר ניזן שצופה על העיר שפיץ ואגם תון, וכולל מלבד גסור את ההרים פרומברגהורן, דרוננגאלם, הוניזן, מאנליפלואה ואלבריסטהורן.
ההר שוכן בין הר המאנליפלואה מצפון וההר אלבריסטהורן מדרום.
למרגלות ההר בעמק פרוטיג ממוקמת העיירה אדלבודן (Adelboden).
אש כוחותינו

אש כוחותינו (באנגלית: Friendly Fire; בתרגום מילולי: אש ידידותית), או בשמו הרשמי בצה"ל: ירי דו-צדדי (דו"צ), הוא מונח המתאר מצב שבו כוח צבאי, משטרתי או אפילו כנופיית רחוב, פותח באש על כוח עמית, עקב זיהויו בטעות ככוח עוין. מקרי אש כוחותינו הם חלק מההיסטוריה הצבאית, ומהווים גורם מזיק בלחימה.

אמצעים למניעת מצבים של אש כוחותינו

כחלק מלקחי מלחמת סיני, שבה ירו שני גדודי שריון של צה"ל זה אל זה במשך שעה ארוכה במערכת אום כתף - אבו עגילה, נקבע ערוץ חירום חש"ן 38.00 מגהרץ, שנועד לאפשר קשר מהיר בין כל שתי יחידות לוחמות של צה"ל. כמו כן, הוחל בסימון הכלים ביריעות זיהוי.
זיהוי עמית-טורף הוא מערכת אלקטרונית המאפשרת לזהות כלי טיס ידידותי, ובכך למנוע פתיחה באש עליו. הצורך במערכת זיהוי עמית-טורף גובר ככל שמהירויות הפעולה וטווחי הפעולה של כלי הטיס גדלים, כך שלא ניתן להסתפק בזיהוי באמצעות עיניו של הטייס.
כמו כן נעשה שימוש במערכות שליטה ובקרה המציגות את מיקומי הכוחות בסיוע של מערכת GPS ובכך מקטינות את הסיכויים לירי על כוחות ידידותיים.
אלכס שניידר

קורות חיים

שניידר נולד בסנקט פטרבורג ב-1968, ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1972. כעבור פחות מעשור, כשהיה בן 13, היגרה המשפחה לקנדה. שניידר למד באוניברסיטת יורק שבטורונטו והיה לצעיר המיליארדרים הקנדים.
במאי 2006 נבחר לכהן כיושב ראש "Royal Laser Corporation".
שניידר הוא הבעלים של סוויטת פנטהאוז אקסקלוסיבית השוכנת במרומי "מלון ומגדל-הדירות טראמפ" בטורונטו, אותו בנה בשיתוף פעולה עם איל-הנדל"ן האמריקאי דונלד טראמפ. זוהי הדירה היקרה ביותר שנמכרה בטורונטו בשנת 2007, ושוויה מוערך בכ-20 מיליון דולר.
שניידר נשוי ואב לשלושה ילדים.

מכבי תל אביב

ב-18 בדצמבר 2007 נודע כי שניידר רכש 80% ממועדון הכדורגל מכבי תל אביב, בסכום המוערך ב-65 מיליון ש"ח, כאשר יתרת המניות אמורה להיות מוחזקת על ידי אגודת מכבי תל אביב. עסקה זו יצאה לפועל לאחר הסכמה שהושגה בעניין סכסוך בין בעלי הקבוצה לוני הרציקוביץ' לרוני מאנה, לו הייתה חייבת הקבוצה לטענתו 19.4 מיליון ש"ח.
באוגוסט 2009 הועברה הקבוצה מידיו של שניידר לידיו של איש העסקים מיטשל גולדהאר.

פורמולה 1

שניידר רכש את קבוצת "Jordan Grand Prix" מאדי ג'ורדן בתמורה ל-50 מיליון דולר, ושינה את שמה ל-"Midland F1" והקבוצה התחרתה במירוצים בשנים 2005-2006.
במקור, התכוון שניידר להקים קבוצה ולבנותה מן המסד, ברם הוא ביכר לרכוש את Jordan Grand Prix על מנת להבטיח את חדירתו לעולם הפורמולה 1 מבלי להזדקק להוצאות הגדולות שאחרת היו כרוכות בדבר. כמעט מיד לאחר שרכש את הקבוצה, פרחו שמועות כי הוא מתחרט עליה. בשנת 2005 מעט מאוד עבודות פיתוח נעשו בדבר המכוניות, בעוד שהשותפות הטכנית לשנת 2006 עם דאלארה כשלה, כמו-גם תוכנית להקמת קבוצת פורמולה 3 של מידלנד על-מנת להכשיר נהגים צעירים ברוסיה.
ב-9 בספטמבר 2006 נודע כי הקבוצה נמכרה לחברת ספייקר ששילמה תמורתה 106.6 מיליון דולר. ב-10 בספטמבר נאמר ברשת הטלוויזיה ITV כי שניידר כבר איננו מעורב בענייני הקבוצה למן ההודעה על מכירתה.
אגנלו פרטיצ'יפאציו

אגנלו פרטיצ'יפאציו (באיטלקית: Agnello Participazio, בלטינית: Agnellus Particiacus) היה העשירי מבין דוכסי ונציה.
פרטיצ'יפאציו נשא בתואר דוג'ה בין השנים 811–827.

קורות חיים

פרטיצ'יפאציו היה בן למשפחת סוחרים עשירה מהרקליאה, והיה אחד מהראשונים שהתיישבו באזור הריאלטו. 
בשנת 810 מאסו תושבי ונציה בניסיונם של הדוג'ים ממשפחת אנטנורי (אובלריו דליי אנטנורי ואחיו באטו וולנטינו) להפוך את התואר "דוכס ונציה" לתואר העובר בירושה, התושבים מרדו, בעוד שמשפחת אנטונרי קראה למלך איטליה, פפין, בנו של קרל הגדול לתקוף את הוורדים. אגנלו פרטיצ'יפאציו היה בראש מגיני העיר, והצליח להביס את פפין ולהביא לבריחת משפחת אנטנורי.
לאחר תבוסת משפחת אנטנורי נבחר אגנלו לתפקיד הדוג'ה, וארמונו שבריאלטו נחשב לארמון הדוג'ה הראשון של ונציה.
בתחילת שלטונו נכרת הפאקס ניקפורי - הסכם שלום לפיו נשארה ונציה כחלק מהאימפריה הביזנטית ועזבה את ממלכתו של קרל הגדול. בפועל הפכה ונציה לעיר עצמאית, ואגנלו החל לטבוע את המטבעות הוונציאניים הראשונים.
למעשה, תקופת שלטונו של אגנלו נחשב כהולדתה של וונציה המודרנית. אגנלו החל בפעולות של ביצור העיר, ייבוש הביצות ובניית התעלות והגשרים המסמלים כיום את ונציה. אגנלו מינה ועדה ובה שלושה אצילים לפקח על העבודות: ניקולו ארדיסוניו היה אחראי על ביצור הלידו. לורנצו אלימפאטו היה אחראי על בניית התעלות וייבוש השטחים שביניהן, ופייטרו טרדוניקו היה אחראי על בניית האיים החדשים. 
בתקופה זו נבנו מחדש האיים טורצ'לו, בוראנו, ארקליאה וריאלטו, וגשר חדש נבנה על נהר הברנטה באזור הריאלטו שבאותה עת נחפר והפך לתעלה הגדולה. 
שלהי כהונתו של אגנלו היו בסימן של מאבקים משפחתיים. בעת שבנו הבכור - ג'וסטיניאנו פרטיצ'יפאציו שהה בקונסטנטינופוליס, הבן הצעיר ג'ובאני פרטיצ'יפאציו מונה למשנה לדוג'ה. כאשר ג'וסטיניאנו שב אל העיר, נמלט ג'ובאני, ואגנלו מינה את בנו השלישי - אנגנלו לדוג'ה לצידו. 
לבסוף גברו כוחותיו של ג'וסטיניאנו, וג'ובאני שנתמך על ידי הכוחות הפרנקים, נאלץ לברוח לגלות, בעוד שג'וסטיניאנו מונה לתפקיד הדוג'ה.
יהודה דוד ברנשטיין

הרב יהודה דוד ברנשטיין (באנגלית: Yehuda David Bernstein; ה'תרכ"ג, 1863 - ח' בחשוון ה'תרצ"א, 30 באוקטובר 1930) היה רב וראש ישיבה אמריקאי ממוצא ליטאי, ממייסדי ישיבת רבינו יצחק אלחנן.

ביוגרפיה

נולד בפרבר הקובנאי אלקסוט לרב נתן ברנשטיין ולאמו שהייתה בתו של רבי שמואל, הרב באלקסוט. למד בישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה, והתפרסם בכינוי "העילוי מסאפיזישוק". הוריו עברו לגור בקניגסברג והוא הצטרף אליהם בשנת 1878, אך לפי המלצת המלבי"ם חזר והמשיך ללמוד בישיבות ליטא. במקביל להישגיו התורניים, התמחה גם בהנדסה ומתמטיקה, וכשהיגר לארצות הברית סירב לשרת במשרות רבניות.
הרב ברנשטיין היה שותף להקמת ישיבת עץ חיים וישיבת רבינו יצחק אלחנן. הוא כיהן כנשיאה הראשון של הישיבה בשלוש שנותיה הראשונות. את חידושיו התורניים פרסם בכתבי העת התורניים האמריקאים, בני תקופתו. בקונטרס שהוציא בשנת 1910, התריע על בעיית הטלטול בשבת בעיר ניו יורק ובאי מנהטן, בשל הגשרים המחברים אותה לסביבותיה; הקונטרס נועד בעיקרו למתוח ביקורת על העירוב שסודר אז לראשונה בניו יורק בידי הרב יהושע סיגל מחבר שו"ת "אוזני יהושע". סביב בעיה זו התרכז פולמוס הלכתי גדול בשנים הבאות.
בשנות מלחמת העולם הראשונה ירד מגדולתו ומנכסיו, לפרנסתו נאלץ לשמש כנותן כשרות לייצור יינות, ונמנה עם ראשוני המתיישבים היהודים בבורו פארק. בשנותיו האחרונות התגורר בסן פרנסיסקו, קליפורניה, הוא נפטר בח' בחשוון ה'תרצ"א, 30 באוקטובר 1930 ונקבר בעירו בהלוויה המונית.
קתרינה אמליה, נסיכת הולנד

ביוגרפיה

קתרינה אמליה, בתם הבכורה של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ואשתו המלכה מקסימה, נולדה ב-7 בדצמבר 2003, בשעה 17:01 בבית החולים ברונובו שבהאג, הולנד. לאחר פרסום הולדתה בציבור נורו מטחי כבוד בארבעה מקומות ברחבי המדינה, כשבכל אחד מהם נורו 101 יריות. היא הוטבלה ב-12 ביוני 2004 וסנדקיה היו דודה קונסטנטין, נסיך הולנד, ויקטוריה, נסיכת שוודיה, ראש המועצה הכללית של ממשלת הולנד, דודה מרטין זורגואייטה וחבריהם של הוריה. היא הבכורה מבין שלוש בנות, ואחיותיה הן הנסיכות אלכסיה ואריאן.
קתרינה אמליה נמצאת ראשונה בסדר הירושה לכתר והיא מיועדת להיות מלכה לאחר מלוכת אביה ובכך היא תהיה המלכה הרביעית של הולנד לאחר וילהלמינה, יוליאנה וביאטריקס. היא גם נכללת בסדר הירושה לכתר הבריטי כצאצאית של ג'ורג' השני דרך נכדתו הנסיכה אוגוסטה שהייתה אחותו של ג'ורג' השלישי. אביה הוצא מסדר הירושה למלוכה הבריטית מכיוון שנישא לאימה שהיא נוצרייה רומית-קתולית - מעשה המנוגד לחוק ההסדר 1701. הוא הוחזר לסדר הירושה על פי חוק הורשת הכתר 2013 ].
ב-2010 היא שימשה כשושבינה בחתונה של הסנדקית שלה, ויקטוריה.
כיום היא מתגוררת בטירה מלכותית הממוקמת בעיירה במערב הולנד ביחד עם הוריה ואחיותיה.
אדיפונקטין

רמות אדיפונקטין בסרום - משמעות וטיפול

ידוע כי השמנה ועליה במאגרי שומן תוך גופיים מביאה לירידה ברמות אדיפונקטין (היפואדיפונקטינמיה) ועליה ברמות חוצות שומן חופשיות בפלסמה. שינויים אלה גורמים בהמשך לתנגודת לאינסולין ברקמות הפריפריאליות הכבד והשרירים. נמצא שהיפואדיפונקטינמיה היא גורם סיכון בלתי תלוי להתפתחות התסמונת המטבולית וסוכרת מסוג 2. יחד עם זאת, מתן אדיפונקטין ממקור חיצוני במצבי חסר היא מורכבת היות שכמו הורמונים אחרים, דוגמת אינסולין והורמון גדילה, אדיפונקטין הוא חלבון המתפרק בקיבה במתן דרך הפה. מכאן, שהדרך היחידה לטיפול באדיפונקטין היא מתן תוך ורידי (IV) הכרוך גם הוא במגבלות לוגיסטיות ואחרות.
לפיכך הטיפול כיום הוא בעיקר התערבות התנהגותית. מעדויות שמצטברות עולה כי הצריכה הקלורית מעורבת בוויסות רמות אדיפונקטין בסרום. נמצא שצריכה קלורית גבוהה בתזונה מביאה לירידה ברמות אדיפונקטין בסרום. מצד שני, הגבלה קלורית וירידה במשקל שהושגו באמצעות שינויים ארוכי טווח בסגנון החיים נמצאו קשורים לריכוזי אדיפונקטין גבוהים בסרום
SBD דונטלס

תכנון ופיתוח

תכנון המטוס החל ב-1935 בחברת נורת'רופ, אך ב-1937 נרכשה החברה על ידי דאגלס איירקראפט קומפני, שהמשיכה את הפיתוח, ובחודש נובמבר הציגה את הדגם הראשון, שנרכש על ידי הצי וחיל הנחתים ביחד עם הדגם השני, שהציג מספר שיפורים. ב-1941 ייצרה דאגלס את הדגם השלישי, שכלל שיפורים במיגון גוף המטוס ומכלי הדלק, וכן חימוש נוסף. הדגם החמישי שבנתה דאגלס, ה-SBD-5, היה הדגם הנפוץ ביותר של מטוס זה, ומספר פרטים נשלחו לצי המלכותי הבריטי ולחיל האוויר המלכותי של ניו זילנד. 
לחילות האוויר של צבא ארצות הברית נבנתה גרסה מיוחדת של הדונטלס, שנקראה A-24 באנשי, שממנה הוסר וו העצירה ששימש לנחיתה על נושאות מטוסים, ואת גלגל הזנב הקשיח החליף צמיג פנאומטי.

הצי האמריקני וחיל הנחתים

בעת ההתקפה על פרל הארבור, שפתחה את המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט, הושמדו מרבית הדונטלס של חיל הנחתים האמריקני על הקרקע בבסיסם שבפרל הארבור. עם זאת, באותה עת לא היו נושאות המטוסים האמריקניות במעגן, וכך ניצלו, הן ומטוסיהן, מפגיעת המפציצים היפניים. לאחר ההתקפה, השתתפו מפציצי דונטלס במספר התקפות שערכו נושאות המטוסים האמריקניות בדרום מערב האוקיינוס השקט במהלך החודשים פברואר-מרץ 1942. 
הקרב הראשון בו לקחו המפציצים חלק מרכזי היה קרב ים האלמוגים, בו טיבעו מפציצי דונטלס מנושאות המטוסים אנטרפרייז ולקסינגטון את נושאת המטוסים הקלה היפנית "שוהו", והסבו נזק כבד לשוקאקו. עם זאת, התרומה הנכבדת ביותר של מפציצי דונטלס לצי האמריקני התרחשה בקרב מידוויי, ביוני 1942. ארבע טייסות דונטלס תקפו וטיבעו ארבע נושאות מטוסים יפניות, וכן טיבעו סיירת כבדה אחת והסבו נזק כבד מאוד לאחרת. הצלחתם של טייסי הדונטלס מנושאות המטוסים עמדה בניגוד להישגיהם של הטייסי הדונטלס של חיל הנחתים, שהמריאו מאטול מידוויי. טייסים אלה לא היו מנוסים בטכניקת הצלילה, ונאלצו לשחרר את פצצותיהם בעודם דואים מעל אוניות האויב, ומטוסים רבים הושמדו. 
הדונטלס מילאו תפקיד מכריע גם בקרב גוודלקנל, עת פעלו משדה הנדרסון ומנושאות מטוסים. הם תקפו שיירות יפניות שהובילו חיילים ואספקה לגוודלקנל, טיבעו חלק מהן, ותרמו רבות לתבוסת חיל המצב היפני באי, כמו גם טיבעו את נושאת המטוסים ריוג'ו בסמוך לאיי שלמה ב-24 באוגוסט.
מפציצי דונטלס פעלו גם באוקיינוס האטלנטי, והמריאו מנושאת המטוסים ריינג'ר ושתי נושאות מטוסים מלוות במהלך נחיתת כוחות בעלות הברית בחופי צפון אפריקה המערבית, במסגרת מבצע לפיד בנובמבר 1942. את טיסתם המבצעית הראשונה מעל אירופה ערכו הדונטלס באוקטובר 1943, כשהפציצו אוניות סוחר של גרמניה הנאצית סמוך לחוף הנורווגי. 
קרב ים הפיליפינים היה הקרב האחרון בו היו הדונטלס חלק מרכזי בכוח התקיפה, שכן ב-1944 החל הצי להחליף אותם במפציצי SB2C הלדייבר, וביולי 1944 עזב הדונטלס האחרון את פס הייצור. בסף הכל נזקפו לזכותם של מפציצי הדונטלס טיבוע של כ-300,000 טון ספונה, מתוכם לפחות 18 אוניות מלחמה, החל בצוללות, דרך אוניות מערכה, וכלה בנושאות מטוסים.

חילות האוויר של צבא ארצות הברית

מפציצי SBD דונטלס נשלחו לאיי הפיליפינים בסתיו 1941, אך לאחר ההתקפה על פרל הארבור נשלחו לאוסטרליה, ומשם יצאו למשימות התקפה בים ג'אווה ובגינאה החדשה. תוך זמן מה נשלחו A-24 לבסיסים שונים ברחבי האוקיינוס השקט, ושימשו לתקיפת בסיסים יפניים באיי גילברט, באיי מרשל, ואף באיים האלאוטיים.
קלוד ללוש

קורות חיים

ללוש נולד בצרפת לזוג מהגרים יהודיים מאלג'יריה. הוא נחשב לבמאי מוביל ומוערך בקולנוע הצרפתי. במהלך הקריירה הקולנועית שלו יצר ללוש למעלה מארבעים סרטים, שרבים מתוכם זכו להצלחה בינלאומית.
סרטו גבר ואישה מ-1966 זכה בשני פרסי אוסקר ובפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן.
טקסון ללא מקור

המונח טקסון ללא מקור מתאר קבוצה טקסונומית הקשורה לקבוצה אחת, אך היחסים או המקורות לטקסון הנמצא מלמעלה אליה הם בלתי ברורים. הכוונה היא שלא ברור האם הטקסון שייך למשפחה או לסדרה כלשהם. לפעמים מחשיבים אותו כשייך לקבוצות דומות פורמלית, למרות שזה לא מחייב קשר. במקרה כזה יהיה במקום שם המשפחה או הסדרה, המונח הזה ומעליו תהיה הקבוצה שברור הקשר אליה. ישנם מצבים בהם יונח מצב "משפחה ללא מקור" (incertae familiae), "תת-סדרה ללא מקור" (incerti subordinis) או "סדרה ללא מקור" (incerti ordinis).
המונח מבהיר שמשפחות שסווגו למינים מסוימים, נבע מטעויות ומהנחות לא מספקות ועל כן היה צריך לחליפם. בנוסף המיונים החדשים מספקים דרך להתבונן בהיווצרות קבוצות חדשות באבולוציה לאט לאט. משום כך הם אינם צריכים משפחה או סדרה חדשה בזמן קרוב.
שלהבת (יישוב)

קורות המקום

לראשונה כבשה ישראל את אבו רודס במהלך מלחמת סיני, ב-1956. מיד נבדקה האפשרות לנצל את שדות הנפט לצרכיה של ישראל, אך הרעיון לא מומש עקב נסיגת ישראל מסיני.
במהלך כיבוש סיני על ידי צה"ל במלחמת ששת הימים נכבש המקום שנית על ידי כוחות של חיל הים בסיוע כוח מבית הספר לצניחה. מתקני הנפט שנפגעו במלחמה שוקמו על ידי ישראל והשדה הופעל על ידי חברת "נתיבי נפט" הישראלית. ב-1971 החל להיבנות היישוב "שלהבת", שבו התגוררו העובדים בשדות הנפט ובני משפחותיהם. בתקופה זו סיפקו בארות הנפט באבו רודס למעלה ממחצית מתצרוכת הנפט של ישראל.
במהלך מלחמת ההתשה, בדצמבר 1969, שימשה שלהבת כנקודה קדמית לכוחות הלוחמים במבצע תרנגול 53. התדריכים ללוחמים ניתנו בו וממנו יצאו למשימתם. המבצע גם הסתיים ביישוב, ואליו הובא שלל המבצע - תחנת מכ"ם מצרית.
בליל 6 באוקטובר 1973, ביום הראשון של מלחמת יום הכיפורים, הונחת על היישוב מטח ארטילרי כבד שהצית את מאגרי הנפט והמתקנים. לאחר מתקפה זו הופסקה פעילות השאיבה. במהלך המלחמה נפגעו מתקני הנפט שנית בפעילות אנשי קומנדו מצרים וכתוצאה מפגיעה של טיל הוק ישראלי שנורה בשוגג לאחר שהמערכת התבייתה על מאוורר מניפה שמפעילי הטיל חשבו למסוק מצרי. לאחר אירוע זה פונו כל האזרחים מבתיהם ביישוב. הטיל הבעיר חלק מהשדות שהמשיכו לבעור גם לאחר המלחמה. במהלך כל המלחמה נותר האזור בשליטת ישראל. לאחר המלחמה חזרו הגברים ליישוב והמשיכו להפעיל את שדה הנפט עד הפסקת העבודות לקראת הפינוי ב-1975; לנשי היישוב וילדיו לא הונח לחזור לאחר המלחמה.
עם סיום מלחמת יום כיפור נמצא הצבא המצרי בגדה המזרחית של תעלת סואץ, כ-150 ק"מ מצפון ליישוב. הסכם הפרדת הכוחות חודשיים אחר כך הותיר בידי המצרים את השטחים שכבשה והעביר להם שטחים נוספים ממזרח לתעלה.

הפינוי

שנה לאחר ההסכם הפעילה ארצות הברית לחצים על ישראל ומצרים לחתום על הסכם ביניים בין המדינות. ההסכם החדש החליף את ההסכם הישן, ובמסגרתו נאלצה ישראל לוותר על עוד שטחים ממזרח לתעלה וכן על שטח צר וארוך שהשתרע ממזרח למפרץ סואץ. בשטח נכללו שדות הנפט והיישוב, והם פונו בעקבות ההסכם בסוף נובמבר 1975. כבר בדצמבר החלה מצרים ליישב את אבו רודס.
המקום שימש כהשראה למחזה "עיר הנפט" מאת הלל מיטלפונקט (ששירת באזור כחייל).
אהבת אפריל

תקציר העלילה

ניק קונובר (פט בון) מגיע משיקגו לחוות סוסים בקנטקי של דודתו הנרייטה (ז'נט נולן) ובעלה ג'ד ברוס (ארתור או'קונל) אותם לא ראה מאז שהיה ילד. הוא מגיע לשם בהוראת בית משפט לאחר שנתפס נוהג ברכב גנוב ורישיונו נשלל ממנו. מטרת שליחתו למקום הזה היא להרחיקו מחבריו העירוניים בשיקגו.
הדוד ג'ד מקבל אותו בקרירות מופגנת גם בגלל עברו העברייני וגם בגלל שהוא משווה בינו לבין בנו המחונך, שנהרג במלחמת קוריאה. מאז מות בנו הזניח ג'ד את החווה ומכר את כל הסוסים חוץ מ"טגפייר" שהיה אהוב על בנו. לאחר שניק מראה את כישוריו כמכונאי ומתקן את הטרקטור והטרנטה של ג'ד, משתנה יחסו של ג'ד אליו.
ניק מתוודע לשתי בנות משפחת טמפלטון שלאביהן יש חוות סוסים גדולה. פראן (דולורס מייקלס) הבכורה שיש לה כבר חבר וליז (שירלי ג'ונס) הצעירה והנמרצת. שתיהן מתאהבות בניק וקנאה סמויה שוררת ביניהן. הן מזמינות אותו לנשף בו הוא שר את "אהבת אפריל".
היחסים בין ניק וליז יודעים מעלות ומורדות, היא כועסת עליו כשהוא מכנה אותה כ"חברמנית" (good sport).
ג'ד מתחיל לאמן את ניק ברכיבת מרוץ סוסים עם עגלה דו-אופנית  הקשורה ל"טגפייר". ליז מעודדת אותו אבל פעם אחת הוא שוכח להכניס את טגפייר לאורווה בעת שיורד גשם שוטף. הסוס חולה בדלקת ריאות וניק וליז שוכבים לידו עד שהוא מתאושש.
פראן מציעה לערוך תחרות מהירות בין רכבה לטרנטה של ניק. ניק מסרב בתחילה כי אסור לו לנהוג אך לא עומד בלחץ. בעת הנסיעה נכנסת פראן בגדר ונגרם נזק לרכבה. היא מדווחת לחברת הביטוח כי ברכב השני נהג ניק והדיווח מועבר למשטרה.
ניק מנצח בתחרות אך השוטר המקומי רוצה לעצור אותו בגלל נהיגה בעת שלילת רישיון. כולם מעידים שהם נהגו ולא ניק אך לבסוף מודה ניק שהוא היה הנהג. השוטר מבין את דקות העניין, גוער בניק על שהציג את חבריו כשקרנים ועוזב. כולם שווים שמחים לחווה ושרים את "אהבת אפריל".
הילדה שרדר

ביוגרפיה

שרדר נולדה בשטספורט, שבסקסוניה-אנהלט.

אלופת אירופה

באליפות אירופה בשחייה הראשונה לנשים שנערכה בבולוניה, איטליה, בשנת 1927 זכתה שרדר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:20.4 דקות, לפני בת ארצה שרלוט מואה (3:25.2 דקות) והדי ביננפלד מאוסטריה (3:27.0 דקות).

אלופה אולימפית ושיאנית עולם

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכתה שרדר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:12.6 דקות, לפני שיאניות העולם מיצ'יה בארון מהולנד (3:15.2 דקות) ובת ארצה מואה (3:17.6 דקות). בשלב חצי הגמר היא השוותה את שיא העולם בתוצאה של 3:11.2 דקות. 
בשנת 1929 קבעה שרדר במשחה ל-200 יארד חזה שיא עולם חדש והייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-3 דקות.
בשנת 1966 נפטרה שרדר במגדבורג.
גילפי סיגורדסון

קריירת מועדונים

סיגורדסון התחיל את הקריירה שלו בהפנרפיירדיר לאחר מכן עבר לבריידאבליק, וב-1 באוקטובר 2005 הצטרף לאקדמיה של רדינג. הוא שיחק שלוש שנים בקבוצת הנוער והמילואים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק במסגרת גביע הפוטבול ליג נגד לוטון טאון. במהלך העונה הוא הושאל לשרוסברי טאון לחודש אחד על מנת לצבור דקות משחק, במדיה ערך 6 הופעות והבקיע שער אחת. בפברואר 2009, סיגורדסון הושאל לקרו אלכסנדרה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-4 נגד ברייטון בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו, בסיום העונה ירד עם המועדון ליגה. בקיץ 2009 חזר לרדינג. ב-11 באוגוסט 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו ברדינג נגד ברייטון במסגרת גביע הפוטבול ליג. ב-19 בספטמבר 2009 הוא הבקיע את שער הליגה הראשונה שלו בהפסד 3-2 לפיטרבורו יונייטד. את עונת 2009/2010 הוא סיים עם 21 שערים ב-44 משחקים בכל המסגרות. במאי 2010 חתם לשלוש שנים נוספות במועדון.
את עונת 2010/2011 הוא התחיל ברדינג, ולקראת סיום חלון העברות חתם בהופנהיים. ב-10 בספטמבר 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד שאלקה 04. שבוע לאחר מכן, הוא הבקיע את השער הראשון שלו בהופנהיים בתיקו 2-2 נגד קייזרסלאוטרן. ב-25 במאי 2011, סיגורדסון נבחר לשחקן העונה על ידי אוהדי הקבוצה.
ב-1 בינואר 2012 סיגורדסון הושאל לסוונסי סיטי עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסוונסי ב-15 בינואר, בניצחון 2-3 נגד ארסנל. ב-4 בפברואר סיגורדסון הבקיע את השער הראשון שלו במועדון בניצחון 1-2 נגד וסט ברומיץ' אלביון. ב-3 במרץ, הוא הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד ויגאן אתלטיק. באותו חודש הוא זכה בתואר שחקן החודש בפרמייר ליג והפך לאיסלנדי הראשון שזוכה בתואר. ב-28 במאי, סוונסי הציע 6.8 מיליון פאונד להופנהיים תמורת כרטיס השחקן שלו, אך המהלך לא יצא לפועל.
ב-4 ביולי 2012, הוא חתם בטוטנהאם הוטספר תמורת 8.8 מיליון פאונד. ב-26 בספטמבר 2012, סיגורדסון הבקיע את השער הבכורה שלו במועדון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג בניצחון 0-3 נגד קרלייל יונייטד. ב-14 בספטמבר 2013 הוא הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד נוריץ' סיטי.
ביולי 2014 סיגורדסון חזר לסוונסי סיטי במסגרת עסקת העברתו של בן דייוויס שעשה את הדרך ההפוכה. 
ב-16 באוגוסט 2017 חתם באברטון לחמש שנים תמורת 40 מיליון פאונד ועוד 5 מיליון פאונד בתוספות.

קריירה בינלאומית

בצעירותו שיחק סיגורדסון בנבחרת הצעירה של איסלנד, איתה השתתף באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. במאי 2010, סיגורדסון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0-4 נגד אנדורה כאשר הוא בישל את השער השני במשחק. ב-7 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 5-3 נגד פורטוגל במסגרת מוקדמות יורו 2012. ב-13 באוקטובר 2014, הוא הבקיע צמד בניצחון המפתיע של נבחרתו 0-2 נגד הולנד במסגרת מוקדמות יורו 2016.