google/wiki40b huggingface dataset:
רמת פאונסאגנט

רמת פאונסאגנט (באנגלית: Paunsaugunt Plateau) היא רמה חרוצה על ידי עמקי נחלים, המתנשאת לגובה שבין 2,100 ל-2,800 מטרים מעל פני הים בדרום-מערב יוטה בארצות הברית, חלק מרמת קולורדו. הרמה שוכנת במחוזות קיין (Kane County) וגארפילד (Garfield County). רוחבה בערך כ-16 קילומטרים והיא משתרעת דרומה מרמת סווייר (Sevier Plateau) כ-40 קילומטרים בערך, ומסתיימת בצוקים הוורודים, חלק מגרם המדרגות הגדול. פאונסאגנט היא מילה בשפת הפאיוט המתארת את "ביתו של הבונה".
את הרמה מנקז הנהר איסט פורק סווייר (East Fork Sevier River), יובל של הנהר סווייר הזורם צפונה על הרמה ונשפך לערוץ הראשי של הנהר סווייר הזורם בעמק לאורך האגף המערבי של הרמה. בצידה המזרחי חרוצה הרמה בערוצים רבים המתנקזים אל הנהר פאריה באגן הניקוז של הנהר לקולורדו, והיא אזור מוגן כפארק הלאומי ברייס קניון. קטע מקו פרשת המים של האגן הגדול (Great Basin Divide) עובר לאורך הרמה, ומרבית הרמה היא חלק מהיער הלאומי דיקסי (Dixie National Forest). על הרמה יורדים שלגים בכמות שנתית ממוצעת של 5.1 מטרים, וב-200 ימים בממוצע יש מחזור קפיאה והפשרה. כביש נופי 12 של יוטה המוגדר ככביש נופי יוצא דופן (All-American Road) מטפס לפסגת רמת פאונסאגנט.
הרמה נוצרה לפני 20 עד 10 מיליון שנים כתוצאה מהתרוממות רמת קולורדו. ההתרוממות גרמה להיווצרות סדקים בצדי הרמה. סחיפה שהתרחשה אחר כך, בייחוד בצד המזרחי של הפארק הלאומי ברייס קניון, גרמה להיווצרות תצורות סלע מוזרות, עמודונים המכונים הוּדוּס (hoodoos), שהם סימן ההיכר של הפארק.
קרמר נגד קרמר

עלילה

טד קרמר (דסטין הופמן) הוא מנהל בחברת פרסום המכור לעבודתו, שזה עתה קיבל תיק נכבד לנהל. כשהוא מגיע הביתה כדי לשתף את אשתו ג'ואנה (מריל סטריפ) בחדשות הטובות, הוא מגלה שהיא עוזבת אותו כדי "לחפש את עצמה", ומותירה את בנם בן ה-6, בילי (ג'סטין הנרי) בחזקתו. לאחר עזיבתה, בילי מתגעגע לאימו, וטד מתקשה להתמודד עם גידול הילד, דבר שעד אז מעולם לא התנסה בו.
לאחר יום לא קל עם בנו, טד מצליח להיכנס לסדר יום תקין ומשתלט על מלאכת גידול הילד לבדו. עם זאת, הבוס בעבודה אינו מרוצה: העובד המסור מהעבר החל להיות בעל תחומי עניין נוספים חוץ מעבודתו, מה שגורם לו להחמיץ תאריכי יעד ומטלות חשובות אחרות ולפיכך בהמשך מפטר אותו.
בינתיים, מתיידד טד עם שכנתו מרגרט (ג'יין אלכסנדר), אותה שכנה שיעצה בעבר לג'ואנה לעזוב את טד בנימוק שהיא לא צריכה לחיות עם אדם שעושה אותה אומללה. כמו טד, גם מרגרט היא אם חד-הורית שהתגרשה מבעלה שנה וחצי קודם לכן. מרגרט תומכת בטד ועוזרת לו בתחומים שונים.
15 חודשים לאחר עזיבתה חוזרת ג'ואנה לניו יורק כדי להחזיר לעצמה את בילי, ומתחיל מאבק על המשמורת בינה לבין טד. שני הצדדים שוכרים עורכי דין, אך במהלך המשפט הם מתנגדים לרצח האופי שעורכי הדין מנסים לעשות לצד הנגדי. בסופו של דבר פוסק בית המשפט לטובת ג'ואנה בנימוק שלילד טוב יותר לגדול אצל אמו. טד שוקל להגיש ערעור אך חוזר בו כשעורך הדין מבהיר לו שבילי יצטרך להגיע לבית המשפט כדי לתת עדות.
בבוקר בו בילי אמור לעבור לגור אצל אמו, טד ובילי מכינים יחד ארוחת בוקר תוך ידיעה שזוהי ארוחת הבוקר האחרונה שלהם. תוך שהם ממתינים בסלון לג'ואנה, מצלצל האינטרקום, וג'ואנה מבקשת מטד לרדת למטה כדי שיוכלו לשוחח בפרטיות. כשהוא מגיע ללובי אומרת לו ג'ואנה שלמרות שהיא אוהבת את בילי מאד ורוצה אותו, היא יודעת שהבית האמיתי שלו עם טד, ולכן היא לא תיקח אותו. כשהיא נכנסת למעלית כדי לעלות ולדבר עם בילי, היא שואלת את בעלה לשעבר, "איך אני נראית?" תוך כדי סגירת דלתות המעלית עונה טד שנשאר להמתין לה בלובי, "את נראית נהדר".

הפקת הסרט

תפקידה של ג'ואנה המגולם על ידי מריל סטריפ הוצע במקור לקייט ג'קסון, אך זו האחרונה נאלצה לדחות אותו משום שבאותו זמן היא הופיעה בסדרת הטלוויזיה המלאכיות של צ'רלי והמפיקים הודיעה לה שהם לא יוכלו לשנות את לוח הזמנים של הצילומים כדי לאפשר לה להשתתף בסרט. באותו זמן לוהקה סטריפ לתפקידה של פיליס (השותפה לסטוץ החד פעמי של טד); תפקיד זה ניתן בסופו של דבר לג'ובת' וויליאמס, וסטריפ לוהקה לתפקידה של ג'ואנה.

השפעה תרבותית

הסרט שיקף שינוי תרבותי שחל במהלך שנות ה-70 של המאה העשרים לגבי רעיונות על הורות, ותפקידם של האבות לעומת זה של האימהות. הסרט זכה לשבחים רבים על האופן השיוויוני שבו ייצג את נקודות המבט של טד וג'ואנה.
הגשש החיוור העלה מערכון מצליח העוסק במאבק כוח בין בני זוג מתגרשים ושמו "קרקר נגד קרקר", בפרודיה על שמו של הסרט.
עירוני קריית אתא (כדורסל)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1974 על ידי יעקב בקר, ונרשמה לליגה ג' (הליגה החמישית) שבה שיחקה במשך שנתיים. רוב השחקנים היו יוצאי קבוצת הפועל קריית אתא שהתפרקה. המשחקים נערכו תחילה במגרש פתוח של בית ספר בקרית אתא.
בשנת 1976 החל נפתלי בנטוב לנהל את הקבוצה, לאחר שפרש ממשחק פעיל באגודה. בשנים 1976 - 1980 שיחקה הקבוצה בליגה ב' ובתחילת שנות השמונים החלה לשחק בליגה א' (הליגה השלישית). משחקי הבית של הקבוצה באותה עת נערכו במגרש הפתוח של "בית הפועל". מאמני הקבוצה בתקופה זו היו מרקו פדרמן, שרון רוזנר, ויעקב מנין, שחקני עבר בקבוצת הפועל קריית חיים מהליגה הלאומית. 
בשנת 1989 העפילה בפעם הראשונה לליגה הארצית, שהייתה באותה עת השנייה בחשיבותה, תחת הדרכתו של המאמן חגי רום. הקבוצה לא הצליחה להישאר בליגה, ובמשך 10 השנים הבאות שיחקה בליגה א' כשהיא אינה מצליחה לנצח כלל במשחקים המכריעים על ההעפלה לליגה הארצית.
הקבוצה הצליחה להעפיל לליגה הלאומית בסיום עונת 1998/1999, ולראשונה לליגת העל בסיום עונת 1999/2000. קריית אתא שיחקה בליגת העל במשך 3 עונות, שבסיומן ירדה ליגה מהמקום האחרון בליגה. בשנת 2000 אוחדה הקבוצה עם מכבי קריית מוצקין, אך האיחוד פורק כעבור שלוש שנים.
בעונת 2003/2004 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הלאומית, אך ויתרה על השתתפותה בליגת העל עקב בעיות פיננסיות. 
בסיום עונת 2007/2008 העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר ניצחון 3 - 1 בסדרה מול קבוצת ברק נתניה, כשבמשחק המכריע היא מנצחת 77 : 76 משלשה של אילן נניקשווילי בשנייה האחרונה של המשחק. בעקבות העלייה ההנהלה גייסה בסיום העונה תקציב של 5.125 מיליון שקלים להשתתפות בליגת העל. בתום עונה אחת חזרה הקבוצה לליגה השנייה, ובסיום עונת 2009/2010 התדרדרה עד לליגה הארצית. לאחר עונה אחת (2010/2011) העפילה לליגה הלאומית מהמקום הראשון.  
בתחילת עונת 2011/2012 עזבה הקבוצה את אולם פינסקר (המכיל כ-500 מקומות), ועברה לשחק באולם חדש שנבנה בעיר ברחוב דוד רמז, המכיל 1,000 מקומות ישיבה.
בשנת 2015 הוקם ארגון האוהדים הראשון בהיסטוריה של הקבוצה, שפועל גם כיום ומונה עשרות צעירים שלקחו יוזמה והקימו את הארגון שיתמוך בקבוצה בכל מקום. הארגון מכונה "White Foxes 15"- "השועלים הלבנים".
בעונת 2014/15 הפסידה הקבוצה בגמר פלייאוף העלייה לליגת העל לאחר הפסד 3:2 בסדרה מול מכבי קריית גת.

ב-3 באוקטובר 2015 הוכתרה הקבוצה כמחזיקת הגביע בלאומית לאחר שגבר על קבוצת הפועל באר שבע בני שמעון בתוצאה 69-56.
ב-29 ביוני 2015 חתם יוסי בונן כמאמן בקבוצה במקום מקומו של שרון אברהמי.
ב-15 במאי 2017 חתם שקד שהם כמאמן הקבוצה.
ב-21 בדצמבר פוטר שקד שוהם מתפקידו כמאמן הקבוצה ובמקומו מונה באותו היום שרון אברהמי (שהתפטר יומיים קודם לכן מהפועל חיפה)
בסיום עונת 2017/18 סיימה הקבוצה במקום ה-2 והודחה בסדרת רבע הגמר לאחר הפסד 2-1 בסדרה להפועל רמת גן
בסיום עונת 2018/19 סיימה הקבוצה במקום ה-7 והודחה בסדרת רבע הגמר לאחר הפסד 2-1 בסדרה למכבי קריית מוצקין
ג'יניפר גודווין

ביוגרפיה

גודווין נולדה בממפיס שבטנסי לאב נוצרי ולאם יהודייה. הוריה הם לינדה (לבית קנטור), עובדת בפדקס, וטים גודווין, הבעלים והמתפעל של אולפן הקלטות. היא שינתה את שמה מ"ג'ניפר" ל"ג'יניפר", כיוון שכך ביטאו את שמה במבטא המקומי היא ומשפחתה. אחותה הצעירה, מליסה גודווין, היא אנימטורית חשובה בתחום הסטופ מושן בסדרות כגון סדרת האנימציה זוכת האמי "רובוט צ'יקן", שם בנוסף, הופיעה ג'יניפר כשחקנית קול.
גודווין למדה במכללת הנובר באינדיאנה, תיאטרון, אך לאחר שנה עברה לאוניברסיטת בוסטון, שם סיימה בהצטיינות תואר ראשון לאמנות יפה במשחק.
תפקידה הראשון של גודווין היה בשנת 2001 בסדרת הטלוויזיה של NBC "חוק וסדר", שם הופיעה בפרק אחד. באותה שנה גם הופיעה בסדרת הטלוויזיה "אד". 
בשנת 2002 שיחקה בסרט הטלוויזיה של קומדי סנטרל, "פורנו ועוף מטוגן". מאוחר יותר קיבלה תפקידים גדולים בסרטים כמו "חיוך של מונה ליזה", "לזכות בדייט עם טד המילטון" ו"הולך בדרכי", בו גילמה את ויוויאן ליברטו, אשתו הראשונה של ג'וני קאש. בין השנים 2006 עד 2001 גילמה גודווין את דמותה של מרג'ין הפמן, האישה השלישית במשפחה הפוליגמית בסדרת הטלוויזיה של HBO "אהבה גדולה".
בנוסף לכך גודווין מדובבת את גיבורת הסרט - "Fawn" הפיה שאחראית על החיות בסרט : "Tinker Bell and the Legend of the Neverbeast" (אחד מסרטי ההמשך של טינקרבל).
בשנת 2008 בית עיצוב האופנה מאקס מארה, כיבד את גודווין בפרס "הפנים החדשות של העתיד", פרס לנשים מבטיחות בתעשיית הסרטים. בנוסף, גודווין הייתה אחת מהסלבריטי שהציגו את קמפיין הסתיו של חברת הבגדים "גאפ".
בשנת 2009 כיכבה בסרט הקומדיה רומנטית "הוא פשוט לא בקטע שלך", ובאפריל 2009 החלה להשתתף בצילומי הסרט "Ramona And Beezus", בו היא מגלמת את הדודה בי, האדם האהוב ביותר על רמונה.
החל מ-2011 היא משתתפת בסדרה "עד עצם היום הזה" של חברת ABC בתפקיד שלגיה/מרי מרגרט בלנשארד.
בשנת 2016 יצא הסרט זוטרופוליס בו היא דובבה את הדמות הראשית, ג'ודי הופס הארנבת.

חיים אישיים

גודווין הייתה מאורסת לג'ואי קרן, אך לא נישאה לו. ב-2014 נישאה לשחקן שמשחק לצידה ב"עד עצם היום הזה" ג'וש דאלאס (בסדרה הנסיך מקסים) ולזוג שני ילדים.
גודווין הייתה טבעונית אך פסקה מכך בשל בעיות בריאותיות. הייתה דוברת הפרויקט משנת 2009 "Adopt-A-Turkey" (תרגום מילולי: אמץ תרנגול הודו) של הארגון Farm Sanctuary למען זכויות בעלי חיים, כשהיא בעצמה אימצה עדר תרנגולות.
בית הכנסת מרינה רושצ'ה

בית הכנסת מרינה רושצ'ה הוא בית כנסת ישן משוחזר השוכן במוסקבה, רוסיה. בית הכנסת שימש את קהילת חב"ד בעיר והיה אחד משני בתי הכנסת שפעלו בה בתקופת השלטון הסובייטי. המבנה נשרף ב-1994 ולימים חודש. לצידו מתנשא המרכז היהודי-קהילתי במוסקבה, בו שוכן אולם התפילה המרכזי, האולם שבבית הכנסת הקטן המשוחזר משמש כיום את הקהילה הבוכרית במוסקבה.

היסטוריה

בה'תרפ"ו (1926) הוקם בשכונת מרינה רושצ'ה שבמחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי במוסקבה מבנה עץ בן שתי קומות, ששימש כבית הכנסת של קהילת חב"ד בעיר, בשטח שהוקצה לקהילה היהודית על ידי עיריית מוסקבה. גבאי בית הכנסת היה זושא פז.
בית הכנסת היה אחד המרכזיים ברוסיה, והוא מהווה סמל היסטורי ליהדות מוסקבה, בו התבצעו רבים מהמאסרים של יהודי העיר ורובם היו מעורבים בקהילה זו. בתוכו שכן גם סניף של ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש. בחנוכה ה'תשנ"ד (1994) נשרף בית הכנסת כליל.
בה'תשנ"ו (1996) הונחה אבן פינה על חורבות בית הכנסת השרוף על ידי הרב ישראל מאיר לאו למרכז היהודי קהילתי במוסקבה, לצידו נבנה העתק של בית הכנסת הישן המשמש את העדה הבוכרית.
מבחן קטלאז

מבחן קטלאז (באנגלית: Catalase test) הוא אחד מהמבחנים הביוכימיים המקובלים במיקרוביולוגיה שמיועד לשם ביצוע הבחנה ראשונית בין סוגים שונים של מיקרואורגניזמים בכלל וחיידקים בפרט. המבחן מתבסס על יכולתו (או אי-יכולתו) של מיקרואורגניזם לפרק מי חמצן למים וחמצן. את המבחן מבצעים בדרך כלל על גבי זכוכית נושאת של מיקרוסקופ, או בתוך מבחנה.
מבחן הקטלאז כשלעצמו אינו מספיק, במרבית המקרים, כדי לקבוע בצורה חד משמעית את סוג המיקרואורגניזם הנבדק. אולם שילובו עם מבחנים ביוכימיים נוספים (מבחן אוקסידאז, מבחן אוראז, מבחן קואגולאז ועוד) מעלה את יכולת הזיהוי של הסוגים ולעיתים אף של המינים.

אופן ביצוע המבחן

להלן שתי השיטות הנפוצות לביצוע מבחן קטלאז על כל שלביהן.
דאירון רובלס

תחילת הקריירה

באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בגרוסטו, איטליה בשנת 2004 זכה רובלס במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.77 שניות, אחרי ארייס מריט מארצות הברית (13.56 שניות).

2005

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיים רובלס במקום 24 בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.16 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע את התוצאה הרביעית בשלב זה (13.83 שניות).

2006

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה במוסקבה, רוסיה במרץ 2006 זכה רובלס במדליית כסף בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.46 שניות, אחרי טרנס טראמל מארצות הברית (7.43 שניות) ולפני דומיניק ארנולדס אף הוא מארצות הברית (7.52 שניות).
במשחקים של מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בקרטחנה, קולומביה ביולי אותה שנה זכה רובלס במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.12 שניות

2007

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו, ברזיל ביולי 2007 זכה רובלס במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.25 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן, באוגוסט אותה שנה סיים רובלס רביעי בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.15 שניות, המנצח היה הסיני ליו שיאנג (12.95 שניות).

2008

באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה ב-2008 בוולנסיה, ספרד, הוא איחר בזינוק במוקדמות ריצת 60 מטר משוכות ולא העפיל לגמר.

שיאן עולם

ב-12 ביוני 2008 בתחרות גרנד-פרי שנערכה באוסטרבה, צ'כיה קבע רובלס בריצת 110 מטר משוכות שיא עולם חדש של 12.87 שניות. הוא שיפר את שיאו של ליו שיאנג במאית-השנייה.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה רובלס במדליית זהב בתוצאה של 12.93 שניות, לפני דייוויד פיין (13.17 שניות) ודייוויד אוליבר (13.18 שניות) שניהם מארצות הברית.

2009

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 מתח שריר במהלך ריצת חצי הגמר ונאלץ לפרוש מהתחרות.

2010

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא, קטר במרץ 2010 זכה רובלס במדליית זהב בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.34 שניות, לפני טראמל שקבע שיא אמריקאי חדש 7.36 שניות ואוליבר (7.44 שניות).

2011

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 לאחר שניצח רובלס את ריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.14 שניות, לפני ג'ייסון ריצ'רדסון מארצות הברית (13.16 שניות) ושיאנג (13.27 שניות), אנדי טרנר מבריטניה (13.44 שניות) הוא ניפסל בעקבות תלונה של המשלחת הסינית, שנמצאה מוצדקת באמצעות מצלמות הטלוויזיה, שטענה שהוא פגע בזרועו של שיאנג שמעד בשלב שהיה בעמדת הובלה לאחר המשוכה האחרונה.
איקוסנואיד

אֵיקוֹסַנוֹאִיד (באנגלית: Eicosanoid) הוא מונח בביוכימיה המתאר מולקולות מתקשרות שנוצרות על ידי חימצון של 20 חומצות שומן פחמניות. הן משמשות לשליטה על תהליכים רבים בגוף ובעיקר בגדילה, במהלך ואחרי פעילות גופנית, בעת זיהום או התחסנות לאחר ספיגה של חומר רעיל ופתוגנים וכשליח במערכת העצבית המרכזית.
רבים מהאיקוסנואידים מסווגים הורמונים. רשת השליטה הנשענת איקוסנואידים היא מהמערכות המורכבות בגוף האדם.
איקוסנואידים מופקים מ ω-3 (אומגה 3) ומ ω-6 (אומגה 6). ככלל, איקוסנואידים של ω-6 הם מעודדי דלקות; שלא כמו איקוסנואידי ω-3. 
הכמות והאיזון של שומנים אלו בגוף האדם ישפיעו על הפונקציות הנשלטות על ידי איקוסנואידים, עם השלכות על מחלות קרדיווסקולרית, טריגליצריד, לחץ דם ודלקות מפרקים.
אריסטוקרטים (סדרת טלוויזיה)

פרסים

בשנת 1999 הייתה הסדרה מועמדת לשני פרסי הקולנוע והטלוויזיה האיריים בקטגוריות "עיצוב אומנותי הטוב ביותר" ו"סדרת דרמה טלוויזיונית הטובה ביותר". עוד הייתה הסדרה מועמדת לפרסים של Royal Television Society בהם "עיצוב התלבושות הטוב ביותר" ו"האיפור הטוב ביותר".

הפצה ב-DVD

שישה פרקי הסדרה יצאו ב-DVD ב-8 באוגוסט 2006, בסט שכולל שלושה דיסקים.
קולנוע תל אביב

היסטוריה

בית הקולנוע הוקם בידי חברת פוקס המאה ה-20 ונחנך ב-23 באוקטובר 1957, בהקרנת הסרט "רומן בלתי נשכח". עם חנוכתו נחשב לגדול והמפואר בבתי הקולנוע בישראל. הוא כלל 2,000 מושבים מרופדים, שטיח מקיר לקיר ויציע, וקירותיו החיצוניים עוטרו בפסיפס ובשלטי ניאון. בפליירים שחולקו למבקריו הראשונים של הקולנוע נכתב:
בני תל אביב, הנני בית הקולנוע החדש שלכם, קיומי יוקדש להנאתכם. אעביר לפני עיניכם סרטים בממדים חדשים - סינמסקופ - ובאוזניכם אשמיע את צליל הפלא המשוכלל של Fidelity High. מוקסמים תבלו כאן בנעימים, ובטוחני שתשובו לבתיכם מעודדים ורעננים
— עפרה אידלמן, בלאס וגאס היו מורידים את קולנוע ת"א בפיצוץ, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2010
בתחילה הוקרנו בקולנוע רק סרטים שהפיקה חברת פוקס המאה ה-20, אך בהמשך הוקרנו גם סרטים של חברות נוספות. בשעות היום הוקרנו סרטים בגרמנית, שכונו "סרטים אוסטריים", כדי לא לפגוע בניצולי השואה. בשנות ה-70 רכשה את הקולנוע חברת "גולן גלובוס", והבניין שימש גם את משרדיה ואת ארכיון הסרטים שלה. בשנות ה-90, עם הירידה במספר הצופים, פוצל האולם לשלושה בתי קולנוע, אך הדבר פגם באיכות הצפייה, ובשנת 2000 נסגר בית הקולנוע סופית.
החל משנת 1990 שימש בניין המשרדים הצמוד לקולנוע כ"אולפני ג.ג. תל אביב" ושימשו בעיקר את ערוץ 2.
בנוסף להקרנת סרטי קולנוע, התקיימו באולם פעילויות תרבות נוספות. בין היתר, נערכו בו אירועים כגון טקס בחירת מלכת היופי לשנת 1958, בו נבחרה מרים הדר, הופעות, ובהן הופעה של יהודה פוליקר ב-1985 שהוקלטה והייתה לאלבומו "חולם בהקיץ", ואף כנסים פוליטיים.
עד שנת 2010 עמד המבנה בו שכן הקולנוע בשיממונו, וחסרי בית פלשו אליו. בשנת 2006 נרכש המבנה בידי יזמי נדל"ן, ששאפו להקים במקום מגדל מגורים בן 20 קומות. עיריית תל אביב-יפו התנגדה לכך, בשל מיקומו במתחם העיר הלבנה, ובסופו של דבר אושרה בנייתו של בית מגורים בן 5 קומות. ב-31 באוקטובר 2010 הוחל בהריסת בית הקולנוע, לשם הקמת בית המגורים.
סמנתה שאנון

ביוגרפיה

שאנון נולדה בהמרסמית, בלונדון, בנובמבר 1991, וגדלה ברויסליפ. היא החלה לכתוב בגיל חמש עשרה, אז כתבה את הרומן הראשון שלה, Aurora, אשר מעולם לא יצא לאור. שאנון למדה אנגלית ספרות בקולג' סנט אן, באוקספורד, וסיימה את לימודיה ב-2013.
ב-2012 היא חתמה על חוזה הוצאה לאור בן שש ספרות עם בלומסברי פרסום, אשר השתתפו במכרז אחרי יריד הספרים שלל לונדון, להוצאת שלושת ספריה הראשונים בסדרת שבעה ספרים. הראשון מביניהם הוא "עונת העצמות". 
הספר הפך לרב מכר בינלאומי וזכה לביקורות נלהבות. הוא כונה ספר השנה על ידי הדיילי מייל, Stylist והאפינגטון פוסט, וזיכה את שאנון במקום ברשימת "Red Hot Women" של Red מגזין, וכן ברשימת אלף הנשים המשפיעות של Evening Standard.
מאז יצאו גם הספר השני והשלישי, The Mime Order (2015) ו-The Song Rising (2017) בהתאמה. אירועי הספרים מתרחשים בשנת 2059, בלונדון, הנשלטת על ידי כוחות הביטחון של משטר רודני, ואוקספורד אשר הפכה למושבת עונשין לבעלי ראיית הנסתר. זכויות הסרט של "עונת העצמות" נרכשו על ידי אנדי סירקיס בנובמבר 2012, עוד לפני שהספר יצא לאור.
קרב עשר

קרב עשר (נקרא גם דקאתלון; באנגלית: Decathlon) הוא מקצוע אולימפי ואחד מתחרויות הקרב רב. הוא מתחלק ליומיים של תחרויות. היום הראשון, שעיקרו כוח מתפרץ ומהירות, כולל חמש תחרויות: ריצת מאה מטר, קפיצה לרוחק, הדיפת כדור ברזל, קפיצה לגובה, וריצת 400 מטר. היום השני עומד בסימן טכניקה וסבולת, ונכללות בו חמש תחרויות אחרות: ריצת 110 מטר משוכות, זריקת דיסקוס, קפיצה במוט, הטלת כידון, וריצת 1500 מטר.
דונלד מרטינו

לימודים

מרטינו נולד בפליינפילד שבניו ג'רזי. הוא למד לתואר ראשון במוזיקה באוניברסיטת סירקיוז ולתואר שני באוניברסיטת פרינסטון, וכן למד הלחנה אצל ארנסט בייקון (Ernst Bacon), רוג'ר סשנס, מילטון בביט במלגת פולברייט בשנים 1954-56 והשתלם בפירנצה אצל לואיג'י דאלאפיקולה. רוב יצירותיו הבוגרות (בהן יצירות פסאודו-טונאליות כמו "מקהלות פאראדיזו" ו"שבעה קטעי קדושה") חוברו תוך שימוש בשיטת שנים-עשר הטונים; עולם הצלילים שלו דמה יותר לעולמו הלירי של דאלאפיקולה מאשר לאלה של יתר מוריו.

קריירת הלחנה והוראה

הפסנתרן איזלי בלקווד ( Easley Blackwood) הזמין אצל מרטינו את היצירה "סונאטה פיאניסיסימו" בבקשה מפורשת, שתהיה זו אחת היצירות הקשות ביותר שנכתבו מאז ומעולם. התוצאה אכן מציבה דרישות נשגבות למבצע, אך אף על פי כן הוקלטה פעמים אחדות (אם כי לא בידי בלקווד, שנמנע מלנגן אותה).
מרטינו הגיש למילטון באביט לפחות שתי ברכות יום-הולדת מוזיקליות: "B,a,b,b,it,t" ביום הולדתו ה-50 ו"קונצ'רטו משולש" ביום הולדתו ה-60.
יש סבורים, שלו היה מרטינו אירופאי ולא אמריקאי, היה זוכה להכרה רבה פי כמה ולתמיכה ממשלתית, שהייתה מאפשרת לו להקדיש את חייו להלחנת דנטה, כפי שעשה ב"מקהלות פאראדיזו" שלו, לשנים סולנים, שתי מקהלות, סרט הקלטה ותזמורת. עם זאת, גדולתו באה לביטוי רק ב"סונאטה פיאניסיסימו" שלו.
בשנת 1978 הקים הוצאה לאור בשם דנטאליאן לקידום המוזיקה שלו. הדמיון העשיר וההקפדה על שלמות היצירה ניכרים בכתיבתו של מרטינו, הן ביצירות להרכבים מוזיקליים והן ביצירות סולו, שם הוא מוודא שלמות ודיוק בהפקת הצלילים ממש כפי שהתכוון להם בכתיבתו באמצעות הוראות ביצוע דקדקניות ככל האפשר. עם זאת, הוא מאפשר למבצע גמישות בלתי מבוטלת בתוך המסגרת הקפדנית שהוא מכתיב לו. לא זו בלבד, שמרטינו ידע לנצל כהלכה את סגולותיו המיוחדות של כלי נגינה מסוים, אלא שאף הרחיב אותן ליצירת רושם של כלי חדש, שלא היה קיים לפניו. האזנה למוזיקה של מרטינו העניקה לשומע חוויה חדשה, מעשירה ואפילו שונה מכל מה שהכיר, הן של כלי הנגינה והן של המוזיקה עצמה. הוא השתמש במצלול ובטכניקה הייחודים לכל כלי נגינה לביטוי דרמטי ורעיוני באמצעות המוזיקה, וכן למתן הזדמנויות לווירטואוזיות מרשימה.
מרטינו לימד באוניברסיטת ייל, בקונסרבטוריון ניו אינגלנד למוזיקה, באוניברסיטת ברנדייס ובאוניברסיטת הרווארד. בשנת 1973 היה מלחין הבית במרכז ברקשייר למוזיקה, שם נשא כמה שנים הרצאות בנושא מוזיקה עכשווית בקורסי קיץ.
בשנת 1974 זכה בפרס פוליצר למוזיקה על יצירתו הקאמרית "נוטורנו". התזמורת הסימפונית של בוסטון, קרן סרגיי קוסביצקי וקרן קולידג' הזמינו אצלו יצירות.
כתב העת "פרספקטיבות של מוזיקה חדשה" הקדיש ב-1991 מנחה בת 292 עמודים למרטינו.
ב-2005 נפטר מרטינו בעת הפלגת נופש בדרך לאנטיגואה. קונצרט לזכרו התקיים בקונסרבטוריון ניו אינגלנד ב-8 במאי 2007. חברת נאבונה הוציאה הקלטה של הקונצרט בשנת 2009.
יצחק אבינועם

ראשית דרכו

יצחק אבינועם (יגנס) נולד בפתח תקווה בשנת 1921, דור חמישי בארץ. בשנת 1937, בהיותו בן 16 הצטרף לתנועת בית"ר ושנה לאחר מכן התגייס לאצ"ל. בשנת 1945, בתקופת המאבק נגד הבריטים שלאחר סיום מלחמת העולם השנייה נתמנה לעמוד בראש "דלק", שירות המודיעין והידיעות של האצ"ל ולאחר מכן למפקד מחוז ירושלים של האצ"ל. 
בתקופת פיקודו של יצחק אבינועם על האצ"ל בירושלים ביצע האצ"ל מספר התקפות על יעדים בריטיים בעיר ביניהם פיצוץ מלון המלך דוד ב-22 ביולי  1946. בו נהרגו 91 אנשים, מתוכם 28 בריטים, 41 ערבים, 17 יהודים, וחמישה אנשים אחרים ונפצעו 45, התקפה על מועדון הקצינים בבית גולדשמיד ברחוב המלך ג'ורג' בירושלים ב-1 במרץ 1947 בה נהרגו נהרגו 17 קצינים וחיילים בריטיים, ונפצעו 27 והתקפה על מחנה הצבא הבריטי שנלר בירושלים, ב-12 במרץ 1947 בה נהרג חייל בריטי אחד ו- 8 נפצעו. פעולה אחרת, ניסיון לפוצץ את תחנת הרכבת ירושלים ב-30 באוקטובר 1946 כשלה. ארבעה ממשתתפיה נתפסו ואחד, מאיר פיינשטיין נדון למוות. והתאבד בצינוק, בטרם שיבוצע גזר הדין.

מאסר וגלות

ב-17 במרץ 1947, ימים אחדים לאחר התקפת האצ"ל על מחנה שנלר, הגיע יצחק אבינועם לחדרו של "גל" - יהושע גולדשמיד, אחד ממפקדי האצ"ל בירושלים ששכן ברחוב גאולה, סמוך למחנה שנלר. בהכנסו לבית התייצב מולו קצין בריטי, באקדח שלוף, וקרא לו להרים ידיו. בחדר פנימה היו כבר שניים מחברי האצ"ל שהגיעו לחדר לפניו ונעצרו גם הם, שמואל כצנלסון, לימים הפרקליט הנודע ושר המשפטים שמואל תמיר שהיה סגנו של אבינועם, ומפקד נוסף ממפקדי האצ"ל בירושלים. 
שלושת העצורים הוחזקו בחדר עד הערב בציפיה כי לחדר יגיעו אנשי אצ"ל נוספים, שלא באו. אז הועברו הועברו השלושה למחנה שנלר הסמוך, ומשם למשרדי הבולשת הבריטית. שם נחקרו לאחר סיום חקירתם הועברו שלושת העצורים למחנה המעצר בלטרון. אנשי האצ"ל ניסו להבריח את יצחק אבינועם מן המחנה בארגז מזון שהיה על גבי משאית, אך הוא נתגלה והוחזר למעצר, הוכנס לצינוק ולאחר נשלח למחנה המעצר בקניה, שם הוחזק לסיום המנדט הבריטי ויציאת הבריטים מהארץ. בשובו הוחזר לתפקיד מפקד האצ"ל בירושלים, בתקופת המעבר של מלחמת העצמאות, בטרם הוכרזה ירושלים במהלך ההפוגה השנייה כחלק ממדינת ישראל.

בתקופת מדינת ישראל

בראשית תקופת המדינה היה יצחק אבינעם חבר הנהלת ארגון "של"ח" (שיקום לוחמי החופש) שטיפל בזכויותיהם של נכי האצ"ל ובהנצחת הנופלים. לאחר מכן היה חבר הוועד הארצי של ברית חיילי האצ"ל.
בנו גל נפל בשנת 1971 בקרב עם מחבלים במחנה פליטים ברצועת עזה. בשנת 1972 מינה שר הביטחון דאז משה דיין את יצחק אבינועם כחבר במועצה הארצית להנצחת החייל, מועצה ציבורית שתפקידה לייעץ לשר בכל נושא הקשור להנצחה.
יצחק אבינועם השתתף גם כנציג האצ"ל בוועדה מיוחדת של וותיקי המחתרות שהוקמה, עשרות שנים לאחר מעשה, לשם טיהור שמו של אריה פולונסקי שהיה חבר בארגון ההגנה ששירת במשטרת המנדט ושימש כמקשר בין הסוכנות היהודית לבולשת הבריטית ונרצח על ידי האצ"ל בשנת 1939 בחשד של הלשנה על חברי האצ"ל. חברי הוועדה האחרים היו אנשל שפילמן, שייצג את הלח"י ואל"ם במיל' גרשון ריבלין, מבכירי ארגון ה"הגנה". הוועדה טיהרה את שמו והוא נכלל בין חללי מערכות ישראל והונצח בספר "יזכור: פרשיות חייהם ומותם של הנופלים במערכות צה"ל" שבהוצאת משרד הביטחון. שמו ותמונתו הונצחו גם באתר "יזכור", אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל.
יעקב אגור

ביוגרפיה

יעקב אגור נולד באוקראינה בשנת 1911 בשם יעקב גולדפרב. בנעוריו עבר לדנציג, שם נחשף לראשונה לצילום. בין השנים 1926-1923 נשלח לארץ-ישראל ללימודים בבית הספר הריאלי בחיפה ובגימנסיה הרצליה בתל אביב. לאחר שובו נרשם ללימודי ציור בנירנברג, גרמניה. בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת אגור כקצין בצבא הפולני ומאוחר יותר ברח לברית-המועצות. 
לאחר המלחמה, שב לפולין ב-1954. שם עסק בצילום תיאטרון. בשנת 1958 עלה לישראל עם משפחתו והתיישב בתל אביב-יפו. בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפך אגור לצלם הראשי של תיאטרון הבימה. בנוסף, תצלומיו פורסמו בעיתונים כגון "העולם הזה" (1962-1960) ו-"הארץ" (1980-1963). האמנית מיכל היימן שימשה כעוזרת שלו תקופה מסוימת.
בשנת 1986, בעקבות החלשות ראייתו, נטש את הצילום והחל לעסוק בציור ורישום.
חלקה הגדול של יצירתו התמקד בתיעוד תיאטרון ומחול. תצלומיו התיעודיים נמנעו מביום סצנות ועשו שימוש בתאורה טבעית בלבד.
בנו, אלכסנדר אגור (נולד ב-1948), אף הוא צלם.
בשנת 2011 הוצגו לראשונה תמונות היסטוריות שלו בתערוכה.
מרבית עזבונו האמנותי נמצא כיום במרכז הישראלי לתיעוד אמנויות הבמה באוניברסיטת תל אביב.
אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית וירטמברג

ביוגרפיה

אליזבת אלכסנדרינה נולדה ב-27 בפברואר 1802 בווירצאו, ללודוויג, דוכס וירטמברג, בנם של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ופרדריקה דורותיאה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, ולהנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, בתו של וילם הרביעי, נסיך אורנז'. אחיה היו מריה דורותיאה, ארכידוכסית אוסטריה, אמליה, הדוכסית של סקסוניה-אלטנבורג, פאולינה תרזה, מלכת וירטמברג, ואלכסנדר, דוכס וירטמברג (מייסד בית טק).
ב-16 באוקטובר 1830 התחתנה אליזבת אלכסנדרינה עם וילהלם, נסיך באדן, בנם השני של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן ולואיזה קרולינה פון הוכברג, ממנו נולדו לה 4 ילדים.
בשנת 1859 מת וילהלם, וחמש שנים מאוחר יותר, ב-5 בדצמבר 1864 מתה אליזבת אלכסנדרינה בקרלסרוהה.