google/wiki40b huggingface dataset:
אלינור מיכאל

ביוגרפיה

התחילה את דרכה האמנותית כרקדנית בלהקת המחול הייצוגית של הפועל "התנועתרון" ולמדה מחול בחטיבת "רעות" הרצליה בשיתוף מכון וינגייט.
למדה במגמת תיאטרון של תיכון היובל בהרצליה. בכיתה י"ב קיבלה תפקיד קבוע כמנחה ושחקנית קומית בסדרת המקור הראשונה של ערוץ "ניקלודיאון"- "הנקניקייה".
במקביל התקבלה לשחק בהצגה "רעב" של תיאטרון תמונע, שכתב עידו בורנשטיין וביים שלמה פלסנר, בתפקיד שירה, לצידם של אסתי זקהיים, שמעון מימרן וניסו כאביה. ההצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי להצגת הפרינג' הטובה ביותר לשנת 2003.
שיחקה בתיאטרון הארצי לילדים ונוער בהצגה "החקירה". בנוסף, בתקופת לימודיה בחטיבת הביניים ובתיכון שיחקה בתיאטרון העירוני של הרצליה לנוער במסגרתו הופיעה בישראל ובעולם.
בשנים 2006-2009 למדה בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. במסגרת הלימודים זכתה בארבע מלגות הצטיינות.
בתחילת השנה השלישית ללימודיה שיחקה בסדרה "לשם שינוי" של הטלוויזיה החינוכית בתפקיד חגית.
במקביל קיבלה את תפקידה הראשון בתיאטרון גשר בהצגה "הלילה ה-12" של שייקספיר שביים רפי ניב - התפקיד הראשי, ויולה. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס השחקנית המבטיחה לשנת 2009 בטקס פרסי התיאטרון.
לאחר ההצגה התקבלה ללהקת השחקנים של התיאטרון כשחקנית קבועה ושיחקה בהצגות "טרטיף" ו"לה-פונטיין" עד חזרתה בתשובה ב-2010.
דיבבה בסרטים "הארי פוטר" ו"הצ'יוואוואה מבוורלי הילס".
לאחר חזרתה בתשובה למדה חסידות במדרשת "פנימיות" ולימודי קודש והוראה במכללת "בית רבקה" בכפר חב"ד.
שיחקה בתפקידים ראשיים בארבעה סרטים חרדיים של המפיקה והבמאית טלי אברהמי: "שרה", "הגדר", "בומביי", "עלה קטן".
בשנת 2015 הקימה את בית הספר למשחק ואמנויות הבמה לחרדיות "האנסמבל" מבית מנהל קהילתי "אשכולות" בהנהלתה של ליבי זייבלד ובשיתוף הסטודיו למשחק ניסן נתיב והמחלקה לתיאטרון של עיריית ירושלים, והיא מנהלת אותו. בית הספר שוכן בשכונת שמואל הנביא בירושלים, ולו שלוחות במתנ"ס גוונים ברמת בית שמש ובמדרשת "פנימיות" ברמת אביב.
בשנים 2016–2017 למדה במגמת תסריטאות בבית הספר לקולנוע "מעלה". בסיום לימודיה קיבלה מלגת פיתוח לתסריט באורך מלא מקרן הקולנוע הישראלי על התסריט "אלף פלא ואופל".
בשנת 2017 נעשה עליה סרט דוקומנטרי קצר, "תיאטרון זה לא משחק", של הבמאית מוריה חקק, המתאר את ההתמודדויות של אישה חרדית העוסקת בתיאטרון. הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע היהודי בירושלים.
החל משנת 2017 היא ראש חטיבת תיאטרון במיזם "אמנות ואמונה" בית ליוצר והאמן החרדי.
מיכאל מתגוררת בירושלים.
יע"ל קג"ם

יע"ל קג"ם הם ראשי התיבות של שש המחלוקות היחידות בתלמוד הבבלי שבהן נפסקה הלכה כאביי לעומת רבא, מבין מאות מחלוקות שבתלמוד, שבהן הכלל הרגיל הוא שהלכה כרבא. זהו כלל פסיקה קדום, המצוי כבר בתלמוד עצמו, אף כי אפשר שזמנו הוא לאחר תקופת האמוראים.

דעות נוספות בפירוש ה'יעל קגם'

על פי שיטתו של רבנו תם, האות ל' אינה מייצגת לחי העומד מאליו, אלא האם זבה שילדה ולא ראתה דם מחשיבה את הימים לצורך לספירת זבה (תוספות קידושין דף נב, ע"א).
על פי שיטתם של חכמי נרבונא, האות ל' מייצגת את המחלוקת לגבי מי שיכול לא ליהנות מאיסור, אך אינו מתכוון ליהנות ממנו (שם). רבא אוסר, ואביי מכשיר כדעת ר' שמעון.

מקומות נוספים שהלכה כאביי

הסבוראים הוסיפו שהלכה כאביי גם במקרה של אדם שעבר עבירה, כאשר תחילתה הייתה בפשיעה, וסופה באונס (דעת אביי שחייב במקרה זה ובבבא מציעא מב, א נפסק שתחילתו בפשיעה וסופו באונס חייב- כדעת אביי). עם זאת, פסיקה זו לאו דווקא סותרת את הכלל "יע"ל קג"ם", מאחר שהכלל מדבר על מחלוקות שחלקו מדעת עצמם ובמחלוקת זו חלקו מהי דעתו של רבה (שהיה רבם). אולם הרמב"ן כתב שאין הלכה כמותו בתחילתו בפשיעה וסופו באונס.
לי מין-הו

קריירה

כילד רצה להיות שחקן פוטבול מקצועי. הוא אכן שיחק בילדותו בפוטבול, אך פציעה בכיתה ה' גרמה לו להפסיק לשחק. בשנתו השנייה בבית הספר התיכון החל לי לדגמן ולשחק. הוא החל בתפקידי דרמה קטנים כמו בנון-סטופ 5 או מתכון לאהבה. התפקיד המשמעותי הראשון שלו היה בסדרה Secret Campus. בשנת 2006 הוא לקח הפסקה של שנה בקריירת המשחק שלו בעקבות תאונת דרכים קשה בזמן שנסע עם ג'ונג איל וו. לי נפצע קשה והיה כמה חודשים מרותק למיטה. לאחר שהחלים, קיבל את התפקיד הראשי הראשון שלו בדרמת בית הספר רוץ מקרל מ-2007. אך הסדרה קוצרה ל-8 פרקים בלבד בעקבות רייטינג נמוך. ב-2008 הופיע בתתעורר ובקוראים לי סם וכן בשני סרטים, שובו של אויב הציבור ו-Our School's E.T. 
הפריצה שלו התרחשה בעקבות התפקיד הראשי ששיחק בסדרה בחורים רעים, עיבוד קוריאני של סדרת טלוויזיה יפנית פופולרית. התחרות על התפקיד הראשי הייתה גדולה, ולי התבשר שקיבל את התפקיד על פי פרסום בעיתונות. בעקבות הסדרה הפך לי לשחקן מפורסם. בעבות פרסומו הוא החל בשיתוף פעולה עם חברות עבור מוצרים כמו ביגוד, איפור ומזון שנושאים את שמו. 
ב-2010 שיחק בסדרה הדרמה טעם אישי שם הוא מגלם ארכיטקט שאפתני ופרפקציוניסט שמעמיד פנים שהוא הומו כדי שיוכל לשכור חדר עם בחורה צעיר, מה שמוביל לתסבוכת רומנטית. ב-2011 גילם את לי יון סונג בדרמת האקשן צייד עירוני, המבוסס באופן חלקי על מאנגה של הסופר היפני טסוקאסה הוג'ו. הסרט תרם לפופולריות ההולכת וגוברת שלו ברחבי אסיה, בעיקר ביפן, פיליפינים וסין, כמו גם חלקים מאירופה.

חיים אישיים

לי נולד בסיאול. הוא בוגר של אוניברסיטת קונקוק בקולנוע ואומנות. לי ניהל מערכת יחסים בת מספר חודשים עם פארק מין-יאנג, שככבה לצידו בדרמה צייד עירוני. במרץ 2015 אישר כי הוא במערכת יחסים עם השחקנית והזמרת סוזי, השניים נפרדו אחדי שנתיים וחצי של זוגיות.
פנטילין

פנטילין (Fenethylline) הוא סם ממריץ סינתטי ממשפחת האמפטמינים, שנמכר לשימוש תחת השמות קפטגון  ,פיטון  (כך מוכר בישראל), וביוקפטון.
בעבר שימש הקפטגון לטיפול בהפרעות קשב של ילדים. אך בגלל פוטנציאל גבוה להתמכרות, נפסק השימוש בו. הסם נותן תחושה של אנרגיה רבה ואופוריה ומדכא תיאבון וצורך בשינה. תכונות הסם נודעו לחזבאללה והם התחילו לייצר אותו, כדי לספק אותו ללוחמיהם וכדי לסחור בו לצורך מימון פעולותיהם.
מלחמת האזרחים בסוריה יצרה ביקוש גדול לסם וייצורו עבר לשם. הסם נמצא בשימוש הכוחות השונים בסוריה, כולל דאעש ודרך ירדן הוברחו כמויות של סם גם לישראל. בחדר המלון בו התאכסנו המחבלים, שלקחו חלק בפיגועי נובמבר 2015 בפריז, נמצאו כדורי קפטגון.
מאדאם דה מנטנון

ביוגרפיה

פרנסואז ד'אובינייה נולדה בעיר נירו שבחבל פואטייה, בבית כלא שבו ריצה אביה עונש מאסר. ב-1639 הוריה לקחו אותה לאי מרטיניק (אחד מאיי הודו המערבית). ב-1645 נפטר אביה, ואמה חזרה לצרפת עם ילדיה. ב-1649 נכנסה למנזר לנשים. ב-1651 נישאה לסופר פול סקרון שלקה בשיתוק ונזקק למטפלת. היא שירתה גם כמזכירתו וכמארחת של אנשי החוג הספרותי שהתקיים בביתו בפריז שבו השתתפו, בין היתר, מדליין דה סקודרי ומאדאם דה סבינייה. היא השתתפה בשיחה והוכיחה את חוכמתה. ב-1660 נפטר בעלה ופרנסואז קיבלה קצבה מן העוצרת אן מאוסטריה.
החל ב-1669 שימשה כמטפלת בילדיה של מאדאם דה מונטספאן, שהייתה מאהבתו של לואי הארבעה עשר. המלך התרשם ממסירותה לילדים ואמר: "היא יודעת לאהוב. יהיה זה טוב להיות אהוב שלה." ב-1678 פרנסואז סקרון הפכה למרקיזה ממנטנון, אחרי שרכשה את אחוזת מנטנון שליד העיר שארטר. ב-1680 שימשה כמטפלת בבנו היחיד של המלך, לואי, הדופן הגדול, מאשתו מריה תרסה, שנפטרה ב-1683. בחורף של 1686-1685, המלך נשא בסתר לאישה את המרקיזה ממנטנון שהפכה למאדאם דה מנטנון. ב-1686 ייסדה בסנט-סיר שליד ורסאי בית ספר לנערות אצולה שמשפחותיהן נהרסו בעקבות מלחמותיו של המלך, וב-1693 הפכה אותו למנזר לנשים. ב-1715, אחרי מות המלך לואי הארבעה עשר, פרשה למנזר סנט-סיר ונפטרה שם ב-1719.
דללול

היסטוריה

העיר הייתה מרכז חשוב לתעשיית המלח והאשלג באתיופיה. ייצור האשלג מדללול פסק לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובין 1920 ל-1941 נעשו מספר ניסיונות לא מוצלחים כדי לחדש את הייצור. בין 1925 ל-1929 כרתה חברה איטלקית כ-25,000 טונות של סילביט מדללול. 
ב-2004 נודעה העיר בעולם לאחר שנשיונל ג'יאוגרפיק וערוץ 4 של הטלוויזיה הבריטית הציגו אותה בסדרה שעסקה במקומות בהם שוררים התנאים הקיצוניים ביותר על פני כדור הארץ.
מוטות מנייה

מוטות מנייה שימשו בסין העתיקה לפני המצאת החשבונייה. השיטה שבה מספר מיוצג באמצעות מוטות מנייה קרויה שיטת מספור המוטות. השיטה עושה שימוש במיקום עשרוני. הספרות 1 עד 9 מיוצגות בשני אופנים :
כתלות במיקום שלהם. למשל 126 מיוצג על ידי ⊤=| במקום על ידי ⊤||| . בדרך כלל מוטות אדומים משמשים למספרים חיוביים. מוטות שחורים משמשים למספרים שליליים.
מוטות מנייה יכולים לשמש למגוון רחב של חישובים ביניהם מציאת ערכו של π ופתרון מערכת משוואות ליניאריות. כתוצאה מכך, התו 籌 מקושר תדיר עם הרעיון של התכנון בסינית. למשל, "מדע השימוש במוטות מנייה" 運籌學 אינו אודות מוטות מנייה: משמעותו מחקר מעשי.
בשלב מסוים, התפתחה שיטת ספירה המבוססת על מוטות המנייה אך נכתבת ולא תלויה במוטות עצמם. בשיטה זו התווסף גם המספר אפס בצורת מעגל. לפני הכנסת הספרה 0, לא הייתה דרך להפריד בין 10007 ו-107, למשל, למעט הכנסת רווח גדול יותר בין 1 ו-7, כך שהוספת המספר פישטה את הכתיבה. במאה ה-13, בתקופת שושלת סונג, נוצרה גרסה שונה לספרות המוטות, שברבות הימים התפתחה לספרות הסוג'ואו.
נוני דרויש

ביוגרפיה

דרוויש נולדה בשנת 1949 במצרים. בשנת 1950 עברה לעזה לאחר שאביה, מוסטפא חאפז, אלוף בצבא מצרים הוצב מחדש על ידי גמאל עבד אל נאצר לשמש כמפקד המודיעין הצבאי המצרי בעזה. בתקופה זו הקים אביה את הפדאיון שארגן פשיטות ופיגועים נגד אוכלוסייה אזרחית ישראלית בין השנים 1951–1956. בשנת 1956 בהיותה בת 6 אביה נהרג במבצע חיסול של צה"ל והוגדר כשהיד. דרוויש טוענת כי לאחר מות אביה הסביבה עודדה אותה ואת אחיה לרצח יהודים כנקמה על מות אביה, תוך התעלמות מפעילות הטרור בהם אביה היה מעורב.
לאחר מות אביה המשפחה חזרה לקהיר שם חונכה דרוויש בבית ספר קתולי ולאחר מכן באוניברסיטה האמריקאית בקהיר מטעמה הוענק לה תואר בוגר בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה. לאחר מכן דרוויש החלה לעבוד בסוכנות החדשות של המזרח התיכון , עד שבשנת 1978 עברה עם בעלה לארצות הברית ולאחר תקופה מסוימת התנצרה והחלה ללמוד בכנסייה האוונגליסטית הלא עדתית . לאחר פיגועי 11 בספטמבר החלה לעסוק בנושאים הקשורים לטרור אסלאמי ולבקר את הקיצוניות האסלאמית המתנהלת תחת שתיקתם של הזרמים המתונים.

פעילות

דרוויש מאשימה את "התרבות והתעמולה האסלאמית המזרח תיכונית בלימוד שנאה לילדים מלידה" וקוראת לרפורמה מבפנים בתרבות האסלאמית-ערבית העכשווית. דרוויש כתבה שלושה ספרים בנושאי המזרח התיכון והאסלאם והרצתה בפורומים וקמפוסים שונים ברחבי העולם.

מוסלמים לשעבר מאוחדים

מוסלמים לשעבר מאוחדים (באנגלית: Former Muslims United, לעיתים מקוצר כ-EMU) היא קבוצה שהוקמה באוקטובר 2009 בארצות הברית, שמטרתה להגן על מוסלמים לשעבר מפני רדיפות מצד מוסלמים הסבורים כי השריעה דורשת רדיפה שכזו. הם מתנגדים באופן קולני נגד רצח על חילול כבוד המשפחה. כתבו התחייבות לדחיית עונש מוות שנשלחו לאנשים רבים באשמת כפירה. דרויש היא מנהלת הארגון.
דובי גל

ביוגרפיה

גל נולד וגדל בנתניה. בשנת 1966 התגייס לצה"ל ושירת בלהקת פיקוד הצפון, יחד עם יגאל בשן, דודו דותן ועדנה לב.
בתיאטרון שיחק, בין השאר, בגרסה הראשונה של "נפוליון – חי או מת!" מאת נסים אלוני בשנת 1970 בתיאטרון בימות. בשנת 1971 גילם את "עוזי הרזה" בסרט "חסמבה ונערי ההפקר", באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסרטו של מנחם גולן "מלכת הכביש", בשנים 1974–1975 היה חלק מצוות תוכנית הטלוויזיה הסאטירית "ניקוי ראש" בעונה הראשונה. בשנת 1977 השתתף במופע בידור בשם "אדם וחבל" מאת יהונתן גפן, לצד טוביה צפיר ומיקי גבריאלוב. בשנת 1978 הופיע עם טוביה צפיר בפינה סאטירית בתוכנית "עלי כותרת". בין השנים 1979–1981 השתתף מדי פעם כמנחה הפינות ההומוריסטיות בתוכנית עוד להיט.
בקולנוע שיחק בסרטים: "חסמבה ונערי ההפקר" ו-"מלכת הכביש" (שניהם יצאו ב-1971), "שוד הטלפונים הגדול" (1972), "נחצ'ה והגנרל" (1972), "הבלש האמיץ שוורץ" (1973), ו"מסג'יסט הצמרת" (1981). בשנת 1988 ביים את הסרט "מלך הסלים", בו גילם פקיד דואר קטן קומה המתגלה כשחקן כדורסל עילאי, כמו כן ביים את הסרט "ד.צ. חוף אילת" בשנת 1989 לצד נתן נתנזון ואילנה שושן, קומדיה המבוססת על חילופי זהויות, בעל ואישה יוצאים לחוד לחופשה עם מאהביהם באותו המלון באילת. הסרט הוא קומדיית סלפסטיק, ללא עידון מיוחד. ב-1996 הופיע בסרט הקולנוע "מי האבא?" המבוסס על עקרון דומה של חילופי זהויות, בבימויו של אלי קנר.
בשנת 2007 יצא מארז מסרטיו על גבי DVD.
גל גילם את קריוס בהצגת הילדים "קריוס ובקטוס" משנת 1989 ועד היום ביחד עם השחקנים מוצי אביב ואסף אשתר, המבוססת על ספרו של תורביון אגנר העוסק בהיגיינת הפה.
בשנת 2010 גילם במחזמר "אנה ומלך סיאם" את ראש הממשלה.
השתתף בסדרה "אהבה זה כואב" (2004) שיצרה דנה מודן, ובשנת 2006 השתתף בסרט "השכן של עמי". כמו כן הופיע בתפקידי אורח בתוכניות טלוויזיה לילדים: ב"בלאגן" שיחק מפיק מבולבל, ב"הפיג'מות" שיחק את הדלאי ככה - מנחה רוחני בערוץ החיים הנפלאים וב"פרפר נחמד" בתפקיד מר טיקטוק.
בתחילת אוקטובר 2010 פסקה שופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב, ד"ר דפנה אבניאלי, כי גל הפר זכויות יוצרים של אבירמה גולן ומישה בלכרוביץ' בהצגת הילדים "קריוס ובקטוס", הוציאה צו האוסר על המשך קיומה של ההצגה, והורתה לגל ושותפיו להעביר לתובעים דו"ח כספי על ההכנסות מההצגה, וכן חייבה את הנתבעים בהוצאות משפט של התובעים בסך 40,000 שקלים.
בשנת 2015 השתתף בסדרת המערכונים של שלישיית מה קשור - "אנחנו במפה", בתפקיד רמי חרטה. באותה השנה הוציא הראפר רון נשר שיר בשם "דובי גל" הקרוי על שמו, ביחד עם הזמרים סטטיק ובן-אל תבורי.
בפברואר 2017 העלה הצגה בשם "דיבורים מהרוכסן", שאותה ביים וכתב במשותף עם יריב גוטליב. ההצגה נכתבה בהשראת "מונולוגים מהווגינה" ומדברת על חיי המין בעשור השביעי.
גל מתגורר ברמת השרון, ואב לשתי בנות.
אריך ולטר שטרנברג

חייו

שטרנברג נולד ב-1891 בברלין בירת גרמניה. אביו, פיליפ, היה רופא. למד משפטים, תחילה בשווייץ, באוניברסיטת ז'נבה ובהמשך בגרמניה, בקיל ובברלין, שם גם התמחה במקצועו. 
בשנת 1918 החל בלימודי מוזיקה אצל הוגו לייכטנטריט בקונסרבטוריון בברלין. בגיל עשרים ושבע, החל בלימודי הלחנה. ביקורת אוהדת שכתב אדולף וייסמן דירבנה אותו להמשיך בהלחנה.
בשנת 1925 ביקר שטרנברג לראשונה בארץ ישראל, ובסוף שנת 1931 עלה והתיישב בתל אביב, שם נשאר כל חייו. הוא היה שותף להקמת התזמורת הארץ ישראלית וכיהן כנשיא הסניף הישראלי של האגודה הבינלאומית למוזיקה בת-זמננו (ISCM). בשנת 1971 זכה בתואר כבוד מנשיא מערב גרמניה. 
שטרנברג זכה בפרס אנגל מטעם עיריית תל אביב-יפו פעמיים: בשנת 1946 על הקנטטה "ישתבח" ליהודה הלוי, ובשנת 1961 על הבלדה לבריטון ותזמורת "העורב" לאדגר אלן פו.
שטרנברג היה נשוי שלוש פעמים: בשנת 1918 נישא לפרידה לבית פינר, ב-1936 נישא לאילזה טניה לבית וולהנר וב-1949 לאלה לבית טל. הוא נפטר בתל אביב בשנת 1974 ונקבר בבית עלמין הדרום בחולון.ארכיונו שמור במרכז למוזיקה בספרייה הלאומית.

יצירתו

שטרנברג חיבר מספר רב של יצירות בסוגות שונות, ביניהן מוזיקה תזמורתית, יצירות ווקאליות בליווי פסנתר או תזמורת, מוזיקה קאמרית ומוזיקה למקהלה. שטרנברג גילה עניין בתנ"ך ובנעימות יהודיות מסורתיות. השפעתן של נעימות אלה ניכרת ברביעיות המיתרים מס' 1 ו-2 שלו. השפה העברית השפיעה בעליל על יצירתו וגם יצירות שחיבר בשפות אחרות גילו את השפעת סביבתו הישראלית, אם ברב ואם במועט. גם לפוליפוניה של פאול הינדמית הייתה השפעה על כתיבתו, אך היא ניכרה יותר בטכניקה מאשר בסגנון.
האופרה השנייה שלו, "פאציפיקה, האי הידידותי" הועלתה בביצוע בימתי בניו יורק כשנה לאחר מותו וזכתה לביקורות חיוביות.
פרשת הסדר בנק לאומי עם רשויות המס האמריקאיות

רקע

הרשויות האמריקאיות ובכלל זה מחלקת המשפטים של ארצות הברית, רשות המס (IRS), הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית) והרשות לשירותים פיננסיים של מדינת ניו יורק (DFS) מנהלות חקירות כנגד 14 בנקים זרים הפועלים בשווייץ, בחשד כי סייעו ללקוחות - נישומי מס בארצות הברית, להפר את הדין האמריקאי לרבות בנושאי מיסוי וניירות ערך. בין בנקים אלו נמצאת גם קבוצת בנק לאומי, כמו גם שלוחות של שני בנקים ישראלים נוספים שפועלים בשווייץ, בנק הפועלים ובנק מזרחי טפחות.
באוגוסט 2013, נחתם הסכם בין הרשויות בשווייץ לבין הרשויות האמריקאיות, המעודד בנקים לשתף פעולה עם רשויות המס האמריקאיות, זאת בתמורה להסכם הפוטר אותם מהליך פלילי. בניגוד לכך, הסכם זה לא חל על בנקים אשר נמצאו תחת חקירה באותה עת, בכללם, שלוש חברות הבת (שלוחות) של הבנקים הישראלים הפועלים בשווייץ (לאומי, מזרחי וטפחות). יוצא איפה שהבנקים הישראלים אינם זכאים להשתתף בהסדר אוגוסט 2013 והשאלה על טיב ההסדר בין הבנקים הישראלים לרשויות המס האמריקאיות, אם יושג, נותרה פתוחה.
לטענת מתנגדיו ההסדר קודם על ידי הבנק מהטעם שהוא ימנע, לכאורה, העמדה לדין של לקוחותיו, עובדיו ומנהליו. טענה נוספת היא שהוא נוגד את האינטרס הציבורי מכיוון שהכסף ישולם מכספי הציבור; בכללם כספי מדינת ישראל המחזיקה ב-6 אחוזים ממניות הבנק; כמו גם מכספי החוסכים לגמלאות שקרנות הפנסיה שלהם מחזיקות בחלק ניכר ממניות הבנק.

ההסדר

במסגרת ההסדר שסוכם בדצמבר 2014, נקבע שבנק לאומי ישלם קנס של 270 מיליון דולר (כ-1.06 מיליארד ש"ח). הקנס מורכב מ-71 מיליון דולר השבת מס לרשויות המס, 157 מיליון דולר קנס של לאומי שווייץ ועוד 41 מיליון דולר קנס כללי. עד נובמבר 2014, רשם הבנק בדוחותיו הכספיים הפרשות בסך מצטבר של כ-1.1 מיליארד ש"ח בגין הפרשה. בנוסף לקנס מוערך כי ההוצאות המשפטיות של הבנק בגין הפרשה הסתכמו בכ-200 מיליון ש"ח.
עוד במסגרת ההסדר התחייב הבנק להביא לסיום תפקידה של עדנה נפתלי שכיהנה כמנהלת בנק לאומי בקליפורניה ונמצאה אחראית על ידי הרגולטור האמריקאי לעבירות המס שביצע הבנק נקבע שימונה נושא משרה ייעודי שיעבוד מול הרשויות האמריקאיות ויהיה אחראי על יישום כללי הדיווח לרשויות המס האמריקאיות, וקצין פיקוח לנושא זה בכל שלוחה של הבנק. הבנק התחייב לא לפתוח חשבונות ללקוחות אמריקאים, אלא בתנאים שיבטיחו כי החשבון יהיה מוצהר לרשויות המס האמריקאיות, וכן לסגור חשבונות של לקוחות אמריקאים המוגדרים כסרבני תשלום מס.
ההסדר כלל מסמך עם עובדות מוסכמות בקשר עם פעילות קבוצת לאומי בשנים 2002-2010, ובכלל זה פעולות שמהוות סיוע ללקוחות אמריקאים להימנעות מתשלום מיסים לרשויות המס האמריקאיות. במסגרתו סוכם שיוגש כתב אישום מוקפא שיבוטל לאחר שנתיים עם הבנק יעמוד בתנאים שנקבעו. ההסדר נחתם בדצמבר 2014 ואושר באותו חודש על ידי בית המשפט הפדרלי במדינת קליפורניה.
בעקבות ההסדר הוגשה בקשה לאישור תובענה ייצוגית נגד הבנק ו-19 מהדירקטורים שלו.
ויטבסק

היסטוריה

ויטבסק התפתחה מנמל לחוף נהר, במקום בו נהר הויטבה (Віцьба) (שממנו נגזר שמהּ) נשפך לנהר דווינה המערבית הגדול יותר. העיר מוזכרת במסמכים היסטוריים משנת 1021, אך שנת ייסודה הרשמית היא 974, לפי הוראתה של אולגה, נסיכת קייב לבנות במקום עיר. 
במאות ה-12 וה-13 הייתה ויטבסק עיר מפותחת בהצטלבות נתיבי הנהרות המובילים בין הים הבלטי, הים השחור והים התיכון. בתקופה הזו נשלטה העיר על ידי וצ'ה, אספה של ראשי שבטים. ב-1320 שולבה העיר בהדוכסות הגדולה של ליטא וב-1569 הפכה לחלק מהקהילייה הפולנית ליטאית. ב-1597 הוענקו לה זכויות מגדבורג וב-1772 שחררה אותה רוסיה בחלוקה הראשונה של פולין.
ויטבסק השתייכה לבלארוס הסובייטית בין 1919 ל-1991 ומאז התפרקות ברית המועצות היא בשטח בלארוס העצמאית. במהלך מלחמת העולם השנייה, בין 1941 ל-1944, הייתה העיר תחת כיבוש גרמני ורוב העיר העתיקה נהרסה בקרבות בין הגרמנים והצבא האדום.

יהדות ויטבסק

תחת שלטון האימפריה הרוסית, הפכה ויטבסק לעיר חשובה בתחום המושב. לאחר גירוש מוסקבה בשנת 1891 גדלה מאוד האוכלוסייה היהודית בעיר. בהתאם לתוצאות המפקד משנת 1897 מסך 65 אלף תושבי העיר, 52% היו יהודים. במחצית הראשונה של המאה ה-20 היו כחצי מאוכלוסייתה יהודים.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה היה בעיר גרעין קטן של חסידי גור שנמלט מפני התקדמות הגרמנים, ביניהם הרב משה בצלאל אלתר והרב מנחם מנדל אלתר, אחי האדמו"ר ה'אמרי אמת'. בשנות ה-30 התקיימה בעיר ישיבת חב"ד המרכזית בברית המועצות. 
בעיר נולדו הרב מנחם מנדל מויטבסק הנושא את שמה; ש. אנ-סקי, מחבר "הדיבוק"; לזר לגין, סופר ילדים יהודי-רוסי ידוע; הסוציאליסט היהודי חיים ז'יטלובסקי; חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2000 היהודי ז'ורס אלפרוב; ראש המוסד בשנות ה-50 איסר הראל; ושופטת בית המשפט העליון ומבקרת המדינה בשנות התשעים הפרופסור מרים בן פורת. מרק שאגאל עסק בעיירה בציורים רבים, גם לאחר שעזב אותה לטובת חיים בפריז. ב-1991 החלו חוגגים בוויטבסק פסטיבל לזכר מארק שאגאל. ב-1992 הוקמה אנדרטה לזכרו ברחוב פוקרובסקיה בו גר בילדותו, ועל קיר ביתו הוצבה כתובת זיכרון. בשנים האחרונות הוקם בעיר מוזיאון שאגאל.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין, בשנת 1939 כ-23% מאוכלוסיית העיר היו יהודים, כ-37,000 איש. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת יולי 1941, ערכו אלו מספר מעשי טבח ביהודיה, בהם רצחו למעלה מ-1,000 איש. בסוף חודש יולי נצטוו יהודי העיר לעבור לגטו שהוקם בה, בו הוחזקו בתנאי רעב, וממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה מפרכות. ב-8 עד 10 באוקטובר 1941 רצחו הגרמנים את 4,090 היהודים שנותרו בגטו שבעיר, לאחר שנלקחו במשאיות לתעלת אילובסקי הסמוכה לעיר. במהלך הכיבוש הגרמני נרצחו בעיר כ-16-18 אלף יהודים. לאחר הכיבוש הנאצי, הקהילה היהודית בעיר לא השתקמה. בשנת 1999 בעיר התגוררו פחות מ-3,000 יהודים (פחות מאחוז מאוכלוסיית העיר).

תרבות

מאז 1992 מארחת ויטבסק מדי שנה פסטיבל אמנות בינלאומי - "הבזאר הסלאבי", שרובו מוקדש למוזיקה סלאבית.
טיבטית

היסטוריה

הופעתה של השפה הכתובה החלה עם יצירת הכתב הטיבטי בעקבות חדירת הבודהיזם לטיבט במאה ה-7 לספירה. השפה הספרותית התמסדה תוך כדי תרגום הטקסטים המקודשים מסנסקריט, לאחר מכן הוסיפה השפה להתפתח בעקבות העלאתן על הכתב של יצירות ספרות ואמנות רבות. בשפה הספרותית המודרנית השתמרו היטב צורות הדקדוק וההגיה העתיקות, למרות שבאוצר המלים קיים שינוי.

טונים

בדומה לשאר השפות האסיאתיות זוהי שפה טונאלית המבדילה בין טון גבוה לטון נמוך (בניב להסה).
דונם פה ודונם שם

על השיר

אביו של פרידמן שלח לקק"ל את מילות השיר שכתב בנו על פועלה של הקרן.
השיר, בלחנו של מנשה רבינא, היה לשיר ילדים פופולרי, שהושר בבתי הספר ובגני הילדים במשך עשרות שנים. "על־פי המנהג, בימי שישי, בטקס קבלת שבת, ובערבי חגים וראש חודש היו הילדים ניגשים בזה אחר זה ביראת קודש לשולחן שעליו עמדה הקופסה הכחולה, משלשלים את מעותיהם ושרים את שירו של י' פרידמן".

תוכן השיר

השיר מתאר את הדרכים לתרומה לקרן הקימת לישראל: באמצעות רישום בספר הזהב, תרומה קטנה לקופסה הכחולה, רכישת בולים ועבודה חלוצית.
הפזמון החוזר (רפרן) בשיר הוא המילים המזכירות את האופן בו יירכשו אדמות הלאום, לאט לאט: 
דּוּנָם פֹּה וְדוּנָם שָׁם,

רֶגֶב אַחַר רֶגֶב –

כָּךְ נִפְדֶּה אַדְמַת הָעָם

מִצָּפוֹן עַד נֶגֶב.
מדד תל אביב טכנולוגיה

מדד תל אביב טכנולוגיה הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של מניות חברות ציבוריות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב הנכללות בענף הטכנולוגיה (ראו להלן), ועומדות בתנאי הסף של המדד.
ענף הטכנולוגיה כולל את החברות העוסקות בשירותי מידע, בתחומי התוכנה והאינטרנט, בפיתוח וייצור בתחומי האלקטרוניקה והאופטיקה, בפיתוח ייצור ושיווק של מערכות וציוד תקשורת, וכן חברות העוסקות בתחום טכנולוגי ועיקר פעילותן בשוק הביטחוני או הצבאי.
ערך המדד מחושב ומפורסם על ידי הבורסה בזמן המסחר מדי 15 שניות, ומשקלן היחסי של המניות במדד מתעדכן מדי יום על פי שווי השוק שלהן בטרם פתיחת יום המסחר. הרכב המדד מתעדכן פעמיים בשנה: ב-15 ביוני וב-15 בדצמבר.
המדד הושק על ידי הבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-3 באפריל 2011. מדד הבסיס בעת ההשקה היה שווה למדד סוף יום של מדד תל-טק ביום 31 במרץ 2011.
מדד תל אביב טכנולוגיה, יחד עם מדד ביומד, מהווים את מדד תל אביב בלוטק.
אלי-עד

מקור השם

שמו של היישוב הוא על שם אלי כהן, מרגל ישראלי שפעל בסוריה ונחשב לאחד מגדולי המרגלים בישראל. תחילה נקרא היישוב "אל על" כשם הכפר הערבי ולאחר מכן שונה לשם "אלי-על" בשנת 1999 הוסב השם מ"אלי-על" ל"אלי-עד".

גאוגרפיה

היישוב נמצא בגובה של 365 מטרים מעל פני הים, דרומית לנחל אל על.

היסטוריה

המקום יושב בפברואר 1968, בתוך שבעה מבנים של מחנה צבאי סורי נטוש, המושב אל על, שהיה יישוב ראשון של תנועת המושבים ברמת הגולן. המתיישבים התחילו בפיטום אווזים, פלחה וחפירות ארכאולוגיות.
המושב סבל ממיעוט תושבים ובעיות חברתיות קשות שכללו סכסוכים בין קבוצת רווקים לקבוצה אחרת. בסוף 1969 החליטה תנועת המושבים על פירוק המושב והקמתו מחדש, וההחלטה אושרה על ידי בית המשפט. בתחילת 1970 נותרו במקום 11 מתיישבים שסירבו לעזוב את המקום, ועלה רעיון להקים במקום היאחזות נח"ל. במרץ 1970 קיבל המפרק מבית המשפט צו המורה למתיישבים במקום שלא להשתמש ברכוש המושב. בתחילת יוני 1970 הוקמה במקום היאחזות נח"ל, בטקס שנערך בהשתתפות מוטה גור (אלוף פיקוד הצפון דאז). את המקום החזיק גרעין דתי. לאחר זמן הוחלט לאזרח אותו בעולים חדשים, אולם בגלל מיעוט העולים המקום ננטש ונשמר על ידי חברת שמירה. במאי 1973 עלה למקום גרעין אלי-עד של הנח"ל שהחזיק את המקום בתנאי של"ת. קבוצת בוגרי דור ההמשך של מושב אליפלט נצלו את המקום כדי להפגין בדרישה שיתנו להם את המקום. בני אליפלט עלו למקום ב-15 ביולי, ובעקבות זאת בוטל טקס העלייה על הקרקע הרשמי של גרעין אלי-עד שנועד לאותו יום. לאחר מספר ימים הובטח לבני אליפלט שהם יקבלו מושב אחר שיוקם ברמת הגולן והם פינו את המקום ועברו לפיק.
בני אליפלט שבו ופלשו למקום בערב יום כיפור 1973 וביולי 1974 שבו להתנחל במקום, שכבר היה מאוכלס בכ-50 איש.

כלכלה

כלכלת היישוב מתבססת על גידולים חקלאיים: תפוחים, שזיפים, זיתים, גידולי שדה, וכן על רפת חלב, תרנגולי הודו ועדר בקר לבשר. ליישוב כ- 13,000 דונם אדמות מרעה. ביישוב ממוקם "יקב שאטו גולן".
ליד הכניסה למושב נמצא מקום חנייה ממנו מתחיל שביל הליכה בנחל אל על דרך המפל הלבן והשחור עד לאבני איתן.
בתוך המושב נמצאת אנדרטת גדוד רפואה 281.

חינוך

במושב ממוקם ופועל משנת 1994 בית הספר הדמוקרטי - "כנף".
ונריה ריאלה

היסטוריה

בזמן העתיק נקרא המקום אלטסאנו (אוטסאן בפיימונטזית) והתקיים מהתקופה הרומית. במאה ה-16 נחלק לשני כפרים: אלטסאנו העילית ואלטסאנו התחתית. האחרון שימר את שמו, נקרא כיום אלטסאנו ומהווה חלק בוונריה ריאלה של היום. הכפרים השתייכו למשפחת ביראגו המילאנזית ונקנו על ידי קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה. ב-1658 הטיל על האדריכל אמדאו די קסטלמונטה (Amedeo di Castellamonte) לתכנן את המתחמים המלכותיים.
סברה ספורט

סברה ספורט  (SABRA sport) היא מכונית ספורט אשר הושקה ב-1961 באנגליה, על ידי יצחק שובינסקי ובהמשך הורכבה במדינת ישראל על ידי אוטוקרס. עד 1967 יוצרו 379 יחידות
השם שנבחר היה "סברה" (או "סברה ספורט", בשווקים מסוימים), כינוי לישראלים ילידי ישראל.

היסטוריה

בשנת 1960 החל יצחק שובינסקי להתעניין בייצורה של מכונית ספורט שתתאים לשוק הבינלאומי, ובעיקר לשוק האמריקאי. שובינסקי התרשם בתערוכת מכוניות הספורט והמירוצים בלונדון ממכונית הקופה ASHLY GT, ומיהר לרכוש תוכניות לבניית שלדה, מרכב פיברגלאס ואת התבניות לעיצוב הרכב. שובינסקי התקשר עם חברת רליאנט (Reliant) שבנו מכלל של פורד, והרכיבו מרכב מפיברגלאס. את הקשר יצר שותפו של שובינסקי, לדיסלאב שנלר אשר היה בעל זיכיון מחברת Reliant משנת 1952, להרכיב רכב תלת-גלגלי מבית הייצור שלה.
אב הטיפוס הוצג בשנת 1961 בתערוכת הרכב בניו יורק.
100 הדגמים הראשונים יוצרו בבריטניה בקבלנות משנה עבור אוטוקרס, תוך אנגול (הפך לאנגלי) השם ל"סברֶה" (Sabre). בהמשך נשלחו קיטים להרכבה בישראל.
ייצור המכונית נעשה בישראל ובאנגליה. יוצרו 379 יחידות, מתוכם 26 נמכרו בישראל, 144 בארצות-הברית, ו-81 ב- בלגיה.
הייצור נפסק בשנת 1967 בעיקר עקב כשלונן של אוטוקרס ורליאנט לקיים מערך שירות ראוי לכלי הרכב.
כיום הסברה ספורט נחשבות לפריטי אספנות בכל העולם. רובן מצויות בישראל ובבלגיה.
ב־16 בדצמבר 2014 הנפיק דואר ישראל בול ששמו: "סברה ספורט 1961", בערך נקוב של 4 ש"ח. הבול מתוך סדרה של 4 בולים בנושא : "תעשיית המכוניות בישראל". על יתר הבולים מופיעים תמונות של: סטנדרד כרמל 1936, קייזר מנהטן 1951, וג'יפ סופה 1992.