אגוז ברזילאי

מבנה העץ ועלוותו

עץ האגוז הברזילאי מיתמר לגובה 25 - 45 מטרים וקוטר גזעו נע בין 0.7 ל-2 מטרים. בדומה לעצי ענק אחרים במפלס העל של יער הגשם, צמיחת הענפים הצדדיים מתחילה בסמוך לצמרת העץ. קליפתו חלקה וצבעה אפרפר. העץ ירוק עד, או נשיר בעונה היבשה (בדומה לעץ הבלזה). עליו מסורגים ולעיתים מחורקים, אורכם 20 - 35 סנטימטרים ורוחבם 10 - 15 סנטימטרים. פרחיו הקטנים מרוכזים במַכְבֵּדים באורך 5 - 10 ס"מ וצבעם לבן ירקרק. כל פרח מורכב מגביע דו-חלקי נשיר, שישה עלי-כותרת בגוון שמנת וסכך של אבקנים. מבנהו הסבוך של הפרח נועד להבטיח כי רק החרקים המתאימים להאבקתו יגיעו אל הצוף.

הפריה

הפריית העץ תלויה באופן עקיף בקיומו של סחלב מסוג מתאים. ריח הסחלב מושך אליו דבורים זכרים קטנים משבט דבורי הסחלבים (Euglossini), הנעזרים בניחוחו כדי למשוך אליהם נקבות. הדבורים הזכרים מאביקים בתוך כך את פרחי הסחלב ואילו הנקבות נחוצות להאבקת פרחי האגוז הברזילאי. רק חרקים המסוגלים להניף את סכך האבקנים ולהשחיל את לשונם הארוכה יזכו לטעום מהצוף שבתחתית גביע הפרח. נקבות הדבורים מצוידות בממדי הגוף הכבירים ואורך הלשון הנחוצים להאבקת פרחי העץ.
בהינתן סחלבים ודבורים, יבשיל הפרי בתוך 14 חודשים ממועד ההאבקה. הפרי הוא הלקט בקוטר 10 - 15 ס"מ השוקל עד 2 קילוגרם ודומה בצורתו לפרי הקוקוס, שגם הוא מכונה בשוגג 'אגוז'. 8 - 24 זרעים באורך 4 - 5 ס"מ מסודרים כפלחים של תפוז תחת קליפתו העבה (בעובי 0.8 - 1.2 ס"מ). הזרעים עטופים במיץ חום שמנוני הניחן בטעם מתוק ומרירות טאנינית. הפרי נופל לקרקעית היער, שם הוא עשוי להתיישן שנה-שנתיים באין דורש לקליפתו הקשה לפיצוח. חור קטן בקצה הקליפה מאפשר למכרסמים גדולים, בעיקר אגוטי, לכרסם את דרכם אל הזרעים. אותם מכרסמים יאכלו חלק מהזרעים ויטמינו זרעים נוספים לשימוש עתידי. חלק מהזרעים שהוטמנו ינבטו ויצמחו לשתילים. השתילים ימתינו באפלת היער במצב רדום, אף במשך שנים, עד שתאיר עליהם השמש כתוצאה מנפילת עץ סמוך. רק אז תתחדש צמיחת השתיל.
אם כן, מחזור הרבייה של עץ האגוז הברזילאי תלוי באופן הדוק במינים מסוימים של סחלבים, דבורים ומכרסמים. פגיעה באחת האוכלוסיות עלולה להגביל את תפוצתו של עץ מאריך ימים זה.
לרוב ניתן למצוא בקרבת העץ מערום של קליפות מכורסמות של פירות העץ. לעיתים חודרים לקליפה, השלמה או המכורסמת, נמלים ועכבישים שונים הניזונים ממקצת הזרעים או מקימים בתוכה קן קרקעי.

אגוזי ברזיל כמקור קרינה רדיואקטיבית

בשנת 1958 נמצא לראשונה כי אגוזי ברזיל פולטים קרינה רדיואקטיבית במינון של עד 0.25 בקרל לגרם, הודות לריכוזים זעומים של רדיום. מינוני קרינה אלה גבוהים פי אלף לערך ממינון הקרינה הנפלטת ממזונות ופירות אחרים, אך אינם מסוכנים או משמעותיים ביחס למינון קרינת הרקע לה אנו נחשפים. לשם השוואה, הרדיואקטיביות של פחמן-14, איזוטופ רדיואקטיבי הנספג ברקמות הגוף מהאטמוספירה ומהמזון, מוערכת בכ- 0.23 בקרל לגרם של פחמן (ראו גם תיארוך פחמן-14).
יוני המתכות הרעילות בריום ורדיום אינם ממלאים תפקיד ביולוגי בצמחים או בעלי חיים, אך הם נצברים ברקמותיהם לאור דמיונם הכימי ליוני סידן ומגנזיום. עץ האגוז הברזילאי נעזר במנגנון הולכה בררני ליונים האלקליים הללו, המצויים במים שיונקים שורשיו מהקרקע. מנגנון הולכה זה גורם לריכוז המוגבר של בריום ורדיום בעלוותו של עץ האגוז הברזילאי ובמידה פחותה יותר גם בזרעיו.

ליקוט אגוזי ברזיל

על אף שמם, היצואנית העיקרית של אגוזי ברזיל אינה ברזיל כי אם בוליביה, שם הם מכונים שקדים (almendras). אגוזים ליצוא מלוקטים מעצים הגדלים פרא ביערות הגשם ולא ממטעים מלאכותיים. מקור הכנסה זה שימש דוגמה ליכולת להפיק רווחים משימור יערות הגשם ולא מבירואם. עם זאת, מחקרים שבוצעו באזורים מיוערים מהם לוקטו אגוזים העלו ממצאים מדאיגים. ראשית, נמצא כי ליקוט האגוזים הביא לצמצום ניכר בשיעור השתילים הצעירים באזורים שנבחנו. שנית, נמצא כי רווחיהם של מלקטי האגוזים אינם מספיקים למחייתם ופרנסותיהם המשלימות כרוכות בפגיעה סביבתית. כך הסתבר שפיתוח ענף ליקוט האגוזים אינו בר קיימא ואף אינו רווחי.
אוכלוסיות מסוימות של קופי קפוצ'ין, הנבונים מבין קופי העולם החדש, למדו לפצח את קליפת הפרי על ידי הטחתו במשטח אבן. ככל הנראה, טביעת הרגל האקולוגית של קופים אלה קטנה מכדי לפגוע באופן משמעותי ברבייתו ותפוצתו של עץ האגוז הברזילאי.

תוצא אגוזי ברזיל

"תוצא אגוזי ברזיל" הוא תוצא (אפקט) הנקרא על שמם (השגוי) של אגוזי ברזיל. התוצא קורה כאשר מנערים תערובת של חלקיקים בעלי צפיפות דומה אך גדלים שונים, החלקיקים הקטנים נוטים להצטבר בתחתית בעוד החלקיקים הגדולים "צפים". זאת בניגוד לאינטואיציה לפיה ניעור של תערובת עושה אותה אחידה (הומוגנית) יותר בהרכבה, כשם שמנערים מיצי פירות או סלטים. ניתן לחזות בתופעה כאשר מנערים חפיסת גרנולה - תחתית החפיסה עשירה יותר בשומשום ומרכיבים גדולים יותר מצטברים מעליו.