היפה והחנון

הפורמט

התוכנית מבוססת על הפורמט האמריקאי של התוכנית "Beauty and the Geek" (שרצה בארצות הברית בשנים 2005–2008), בו מפגישים בין חבורת גברים חנונים בעלי אינטליגנציה גבוהה וכישורים חברתיים נמוכים, לבין חבורת נשים יפות בעלות כישורים חברתיים גבוהים וחסרות ידע כללי בתחומים בסיסיים. בפרק הראשון המשתתפים מחולקים לזוגות (גבר ואישה). בכל פרק, הזוגות מתחרים זה בזה בשלל משימות: במרבית המקרים משימות הנשים דורשות שינון של חומר ולמידה, משימות הגברים דורשות שימוש בכישורים חברתיים, ומקצת המשימות דורשות שימוש בעבודת צוות של בני הזוג. במהלך התוכנית מנסים בני הזוג לשפר זה את יכולותיו של זה בתחומים בהם הם חלשים.

תהליך ההדחה

מדי פרק, שני זוגות שניצחו במשימות (ולעיתים זוג אחד שניצח בשתיהן) נדרשים לבחור בשני זוגות אשר יועמדו להדחה (פעם אחת במהלך התוכנית הועמדו שלושה זוגות להדחה). זוגות אלו יישלחו ל"חדר הניפוי", שם בני הזוג (גברים לחוד ונשים לחוד) עונים על חידון טריוויה. השאלות מבוססות על חומר לימוד שהמתמודדים קיבלו קודם לכן. הזוג שקיבל את מספר הנקודות הגבוה ביותר ניצל מההדחה וחוזר למשחק, בעוד הזוג הנוסף שעלה ל"חדר הניפוי" מודח.

התפתחויות עלילתיות

התוכנית נבנית על הבלטת הניגוד, כביכול, בין נשים לא רהוטות (חלקן כאלו שהשפה העברית אינה שפת אם שלהן) וחסרות ידע כללי בסיסי ובין גברים חסרי כישורים חברתיים, העונים לסטריאוטיפים המיוחסים בדרך כלל לאינטלקטואלים, כגון עיסוק במחשבים, מדע בדיוני, לימודים באוניברסיטה והרכבת משקפיים. ניגוד זה מודגש, לעיתים תוך לעג למתמודדים, מתחילת התוכנית. מחד, מוצגים המתמודדים הגברים בצורה סטריאוטיפית, באמצעות כתוביות שמוצמדים לשמם "מעולם לא נישק בחורה", או "פריק של משחקי מחשב", ומאידך, מודגשת עילגותן ובורותן של הבנות, אם באמצעות תרגום דבריהן בכתוביות, שמדגישות את השגיאות הלשוניות שנפלו בדבריהן, ואם באמצעות שידור חוזר ונשנה של רגעים מביכים, כגון חוסר יכולת של אחת הבנות להציב שמות מקומות גאוגרפיים על מפה אילמת של מדינת ישראל, או חוסר יכולתה של מתמודדת אחרת להכיר את חבר הכנסת צחי הנגבי ולבטא את שמו. גם הבנות מוצגות באמצעות כתוביות שהוצמדו לשמן בנוסח "שואפת להיות דוגמנית" או "מדגמנת מדי פעם".
במהלך התוכנית עוברים המתמודדים "שינוי". ה"שינוי" שעוברת הנשים כולל לימוד של חומרים בתחומים שבדרך-כלל עד אז לא היו מעניינן, וכן שינוי בגישה וביחס שלהן אל ה"חנונים", כשמודגש כי קודם להשתתפות בתוכנית לא היו אלו שמות לב אליהם. ה"חנונים" עוברים "מייקאובר" שמתבטא בתסרוקת, לעיתים בגילוח זקן או שפם שנראו מוזרים או שלא במקומם, ובמעבר ללבוש אופנתי. המשימות שעוברים המתמודדים הן חלק מתהליך ה"שינוי". כך, למשל, נדרשים הגברים לבקש מנשים זרות ברחוב את מספר הטלפון שלהן או לפתח שיחות עם בנות על שפת הים. במשימות על הבנים להוכיח, בין היתר, כי רכשו ביטחון עצמי, כי צורתם החיצונית מאפשרת להם עתה קיום יחסים בינאישיים, וכי הפכו מושכים למין השני. הנשים נבחנות על נושאים שונים הקשורים בידע כללי ובאקטואליה, באופנים שונים. בעונה הראשונה למשל, הן נדרשו, בין היתר, לקריין מהדורת חדשות, לראיין אורחים באולפן טלוויזיה או להציג יכולות עזרה ראשונה לטובעים בים.

עונה ראשונה

בין המתמודדים נוצרו קשרי רעות ואחווה, וכן נרקמו ביניהם תככים ומזימות כמקובל בסוגת הריאליטי. בין המתמודדים נמרוד רייס ורוקסן פלדמן נרקם רומן של ממש, שהובא בפני הצופים על כל פרטיו ודקדוקיו, לרבות נשיקות במקומות פומביים, והתגפפות בחדר המשותף להם, בו, כנהוג בתוכניות מציאות, פעלה המצלמה ללא הרף. רומן זה זכה לסיקור נרחב באמצעי התקשורת, לקראת תוכנית הגמר.
תוכנית הסיום שודרה ביום שבת, 1 בנובמבר 2008, ממתחם "רידינג 3". זהות הזוג הזוכה הוכרעה על ידי קהל הצופים, בהצבעה באתר האינטרנט של הערוץ ובאמצעות שליחת מסרונים, בדומה לאופן בחירת הזוכה בעונה הרביעית של הגרסה האמריקאית (בשאר העונות האמריקאיות היו שיטות שונות לבחירת הזוכה). לשלב הגמר עלו שלושה זוגות, אך השופטים במשימות הגמר (רבקה מיכאלי, יוסי סיאס, דידי הררי, אבי ביטר, פנינה רוזנבלום, ניצן הורוביץ ואורנה דץ) הדיחו את המתמודדים גאל אלקסלסי ושחר גולדפינגר. בין שני הזוגות שנותרו, רעות מלכין ואיציק קסאפו ומולם רוקסן פלדמן ונמרוד רייס, הכריעו הצופים באמצעות מסרונים, כאשר משקל מסוים ניתן לעמדתם של יתר המשתתפים בתוכנית, שיכלו להעניק "אלף קולות" לזוג. רוב המתמודדים בחרו להעניק את קולם לנמרוד ורוקסן, וכך גם שולחי המסרונים. כתוצאה מכך הוכרזו נמרוד רייס ורוקסן פלדמן כזוכים, וזכו בפרס בסך 200,000 ש"ח.

עונה שנייה

העונה השנייה של התוכנית החלה ב-9 בנובמבר 2010, לאחר שההרשמה לה החלה עוד בינואר אותה שנה. מסע הפרסום לעונה זו החל כחודשיים טרם עלייתה לשידור. גמר העונה התקיים ב-15 במרץ 2011. לשלב הגמר עלו שלושה זוגות: ענבל משולמי וירון קפלן, אור שוחט ונלה גולדברג, אלכסיי (אלכס) מורוזוב וליטל סמדג'ה. משימת הגמר הראשונה הייתה משימת הדחה בה נשאלו הזוגות שאלות מתוך חומרי הלימוד של כל העונה כשהם תלויים על מנוף בגובה רב. הזוג שהפסיד במשימה והודח אוטומטית היו ענבל משולמי וירון קפלן. בין שני הזוגות שנותרו הכריעו הצופים באמצעות מסרונים.

עונה שלישית

העונה השלישית של התוכנית עלתה לשידור ב-24 במאי 2012, לאחר שההרשמה לה החלה עוד בסוף שנת 2010. 
שלב חצי הגמר של התוכנית נערך באנטליה, טורקיה וממנו עלו לשלב הגמר שלושה זוגות: מייקל עצור ושירלי ארנוביץ, דלית זריהן ושחר באומל, סיגל זיידמן ויבגני בולוטין. גמר העונה התקיים ב-13 בספטמבר 2012. בשונה מבעונות הקודמות, כל הבנים שלא הגיעו לשלב ה"מייקאובר" במהלך התוכנית, עברו שינוי מעין זה כחלק מתוכנית הגמר. לראשונה לא התקיימה הדחה בשלב הגמר ושלושת הזוגות עמדו להצבעת הקהל. מייקל ושירלי, שזכו במשימת הגמר, קיבלו 1,000 קולות באופן אוטומטי בנוסף להצבעת הקהל.

עונה רביעית

העונה הרביעית של התוכנית החלה ב-23 בדצמבר 2013, לאחר שההרשמה לה החלה בינואר אותה השנה וצילומי התוכנית התקיימו בחודשי הקיץ. מסע הפרסום לעונה זו החל כחודש לפני עלייתה לשידור. מנחה התוכנית בעונה זו הוא מיכאל הנגבי, אשר החליף את פיני טבגר.
שלב חצי-הגמר של העונה התקיים בבולגריה. לצורך ההגעה אליו, עברו חמשת הזוגות האחרונים תחרות ובה משימות בסגנון "המירוץ למיליון", כאשר הזוג האחרון שהגיע לנקודת הסיום, נותר בארץ והודח מהתוכנית.
תוכנית הגמר של עונה זו לא הועברה בשידור חי, אלא צולמה מראש והוכנו לה שלושה קטעי סיום אפשריים. בהתאם לתוצאות ספירת הצבעות הצופים, הוקרן לבסוף קטע הסיום הרלוונטי של התוכנית, בו הוכרזו קארין ואלעד כמנצחים. אף על פי שלאורך העונה צויין כי הזוג שיגיע למקום השני יזכה בטיסה לברצלונה, לא נגלתה במהלך תוכנית הגמר זהותו של זוג זה.

סיום הפקת התוכנית

זמן קצר לאחר סיום העונה הרביעית הודיעה הנהלת ערוץ 10 כי לא תשדר עונה נוספת, הצעד נעשה כחלק מרפורמה של הערוץ שמטרתה הייתה להפחית בהפקות תוכניות בידור ופנאי ולעסוק יותר בתוכניות אקטואליה וחדשות. נכון לשנת 2019 התוכנית אינה משודרת יותר.