google/wiki40b huggingface dataset:
אדגר לונגו

ראשית חייו

אדגר לונגו נולד בשנת 1956 בבית החולים נדולה במחוז קופרבלט, בשטח זמביה של ימינו, אז במושבה רודזיה הצפונית וגדל בפרבר צ'ימוומווה של העיר קיטווה
אחרי לימודי תיכון במוקובה, סיים אדגר לונגו בשנת 1981 תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת זמביה. בנוסף עשה קריירה צבאית וסיים לימודים ואימונים במכללה הצבאית MILTEZ ‏ ((Military Establishment of Zambia בקאבווה. עבד בתחום עריכת הדין במשרד המשפטים, בתעשיית הנחושת ( ZCCC (Zambia Consolidated Copper Mines ובבנק ברקליס בזמביה. בשנת 1983 זכה בהסמכה כעורך דין מהמכון לחינוך משפטי מתקדם של זמביה ZIALE. עבד בהמשך במשרד עורכי הדין אנדרה מאסייה ושו'.
הוא הצטיין בכמה פרשות משפטיות מפורסמות כולל תביעת הפיצויים של 30 משפחות של קורבנות תאונת המטוס של חברת גבון אייר משנת 1993.

הקריירה הפוליטית

אחרי שהיה פעיל בעבר במפלגה המאוחדת למען פיתוח לאומי UPND, בשנת 2001 הצטרף לחזית הפטריוטית, PF, מפלגה חדשה בראשות מייקל סאטה. בשנת 2011 הצליח (אחרי כישלון בבחירות הקודמות) להיבחר כחבר בפרלמנט מטעם המחוז צ'וואמה. בעקבות ניצחונו של סאטה בבחירות לנשיאות בשנת 2011 כיהן לונגו כשר הפנים ובתוקף תפקידו נקט באמצעי דיכוי כלפי הומוסקסואלים בארצו. בשנים 2013–2015 כיהן כשר המשפטים ושר ההגנה.

נשיא

אחרי מות הנשיא מייקל סאטה באוקטובר 2014 ותקופת הנשיאות הזמנית של סגן הנשיא ד"ר גאי סקוט, ניסה האחרון להחליש את מעמדו של לונגו ולהדיח אותו מתפקיד מנהיג המפלגה PF. בין היתר נבדקו שמועות לפיהן הוריו של לונגו לא היו ילידי זמביה (צפון רודזיה) אלא ילידי ניאסלנד, מלאווי של ימינו, שמועות שהופרכו. כמו כן נפוצו שמועות שהוכחשו על ידו, על מצב בריאותו - על היותו חולה סוכרת ומכור לאלכוהול. בסופו של דבר הצליח לונגו לשמור על מעמדו כמנהיג המפלגה וניצח בבחירות לנשיאות שהתקיימו ב-24 בינואר 2015 מול יריבו מ-UPND, מגדל הבקר המיליונר הקאינדה היצ'ילמה, עם 48,33% מהקולות מול 46,67%. נכנס לתפקיד הנשיא ב-9 בפברואר 2015. בטקס השבעתו נכחו ראשי מדינה רבים. אינונגה ווינה נבחרה על ידו כסגן נשיא, האישה הרשונה שככיהנה בזמביה בתפקיד זה.
אדגר לונגו הגיע לשלטון בתקופה של משבר כלכלי קשה של ארצו, שנפגעה בגלל הבצורת המתמשכת בתפוקת החשמל המבוססת במידה רבה על תחנות כוח הידרואלקטריות (למשל סכר קריבה) וירידה במחירי הנחושת בגלל הירידה בביקוש בסין. חלק גדול מתושבי המדינה חיים בעוני ומרוויחים בסביבות דולר ביום.
באוקטובר 2015 הצהיר הנשיא לונגו על יום לאומי לתפילה למען מניעת נזקים נוספים לכלכלת המדינה.

בחייו הפרטיים

אדגר לונגו הוא נשוי לאסתר והוא אב לשישה ילדים וסב לשמונה נכדים.
Take Five

"Take Five" (מילולית: "קחו חמש", משחק המילים המרמז לביטוי נפוץ להפסקה של חמש דקות, והן למשקל של היצירה - חמישה רבעים) הוא סטנדרט ג'אז שנכתב על ידי פול דזמונד ובוצע על ידי רביעיית דייב ברובק באלבומם Time Out משנת 1959. האלבום הוקלט באולפני ההקלטות קולומביה בניו יורק בתאריכים 25 ביוני, 1 ביולי ו-18 באוגוסט 1959. שנתיים לאחר הוצאתו הפך הקטע ללהיט ונכנס למקומות גבוהים במצעדי המוזיקה. זהו סינגל הג'אז המכניס ביותר בכל הזמנים ואחד מקטעי הג'אז המוכרים ביותר.
המאפיינים הבולטים ביצירה הם ליווי קצבי של הפסנתר בשני אקורדים החוזרים על עצמם באוסטינטו, מלודיה קליטה לסקסופון המבוססת על סולם בלוז, סולו התופים והשימוש במשקל יוצא הדופן של 5/4. אף שהיצירה Take Five לא הייתה הראשונה במשקל זה, היא הייתה אחת הראשונות בארצות הברית שהגיעה להכרה ציבורית משמעותית והגיעה לחמשת הגדולים במצעד התקליטים האמריקאי.
בביצוע הפומבי הראשון של היצירה, במועדון הלילה "וילג' גייט"  בניו יורק בשנת 1959, עזב כל אחד מהנגנים את הבמה בתום נגינת הקטע שלו, כמו בסימפוניית הפרידה  של יוזף היידן, מכיוון שבמקורה נכתבה היצירה כדי לאפשר את הבעת יכולותיו של המתופף ברביעיית ברובק, ג'ו מורלו, במקצב של חמישה רבעים .
היצירה הוקלטה באולפן ובביצועים חיים מספר רב של פעמים במהלך שנות קיומה של רביעיית דייב ברובק. בנוסף קיימות גרסאות כיסוי רבות ליצירה שנחשבת כיום לסטנדרט. חלק מן הגרסאות כוללות שירה, כולל הקלטה משנת 1961 למילים אותן כתבו דייב ברובק ורעייתו.
עם מותו, הותיר דזמונד את זכויות התמלוגים ביצירותיו, כולל Take Five, לצלב האדום האמריקאי.
בישראל, היצירה מוכרת גם כפתיח של תוכנית הרדיו זהבי עצבני בהגשת נתן זהבי. בעבר שימשה הנעימה כפתיח תוכניתו של יורם שפטל.
טיסה 103 של פאן אמריקן

מהלך הטיסה

המטוס המריא ב-21 בדצמבר 1988 ב-18:25, לאחר עיכוב מסוים בשל עומס תנועה, לכיוון צפון-מערב מנמל התעופה הית'רו, ואז צפונה לסקוטלנד. על המטוס היו 243 נוסעים ו-16 אנשי צוות, בהם הטייס הראשי ג'יימס מק'קוארי,
טייס המשנה ריימונד וגנר
והמהנדס ג'רי אבריט. מרי מרפי הייתה הדיילת הראשית. חלק מהנוסעים היו בטיסת המשך מפרנקפורט. ב-18:56, כשהמטוס הגיע לגבול בין אנגליה לסקוטלנד, הוא הגיע לגובה של 9,400 מטר מעל הקרקע. בשיחתם האחרונה ב-19:00, יצר הבקר הסקוטי אלן טופ קשר עם המטוס. הטייסים מקוורי ווגנר ענו וביקשו לצאת מערבה אל הים. המטוס התפוצץ מעל דרום סקוטלנד. בעקבות הפיצוץ המטוס נפל בעיירה לוקרבי, הרג 11 אנשים על הקרקע, הרס מספר בתים ויצר מכתש גדול.

חקירת הפרשה

בחקירת האירוע נקבע שכ-450 גרם של חומר נפץ פלסטי התפוצץ בתא המטען הקדמי של המטוס והוביל להתפרקותו המהירה של המטוס באוויר. המטוס נפל אל הקרקע בתוך כדקה מרגע הפיצוץ. החקירה גילתה שחומר הנפץ הוחבא במזוודה קשיחה, בתוך מכשיר רדיו. עוד נתגלה קשר ישיר לממשלת לוב באחריות על הפיגוע.
בשנים 1992 ו-1994 הטיל האו"ם סנקציות על לוב במטרה להפעיל לחץ על הממשל לשתף פעולה עם חקירת הפיצוץ. הסנקציות כללו איסור על טיסות ללוב וממנה, אמברגו נשק וחרם על מוצרי נפט ועל נכסים כספיים. הסנקציות הושעו בשנת 1999 לאחר שלוב הסגירה למשפט שני חשודים בפיצוץ, אולם לוב דרשה לבטל את הסנקציות באופן רשמי ולא רק להשעותן. 
שני הלובים הועמדו לדין בסקוטלנד ב-2001. אחד מהם נמצא חף מפשע, והשני, עבדלבאסט אל-מגרחי, נמצא אשם ברצח ונידון למאסר עולם. 
ב-13 באוגוסט 2003 הגיעה הפרשה לסיומה לאחר שלוב נטלה אחריות באופן רשמי על פעולתם של שני הסוכנים שהטמינו את הפצצה במטוס. בעקבות ההודאה התחייבה לוב להעביר 1.5 מיליארד דולר פיצויים עבור בני המשפחות של הקורבנות - כ-10 מיליון דולר למשפחה, והסנקציות הוסרו כליל. בנובמבר 2008 הועבר הסכום במלואו לקרן פיצויים מיוחדת, ולאחריו הוא חולק בהתאם בין המשפחות.
חברת פאן אם נתבעה אף היא, לאחר שחקירה סקוטית העלתה כי אנשי צוות הקרקע של החברה לא הקפידו להתאים את המטען שהועלה למטוס לנוסעים בניגוד לנוהלי החברה, וכך הועלה חומר הנפץ מבלי שבעלי המטען עלו לטיסת ההמשך. החברה נמצאה אשמה וזמן קצר לאחר מכן הכריזה על הליך פירוק.
באוגוסט 2009 זכה אל מגרחי, הלובי שהורשע באחריות לפיגוע, לחנינה מידי שר המשפטים הסקוטי, לאחר שריצה שמונה שנות מאסר בלבד. סיבת החנינה הרשמית הייתה מצבו הבריאותי הקשה של מגרחי, הלוקה בסרטן הערמונית ולדעת הרופאים לא היה צפוי לחיות יותר מחודשים אחדים. ספקולציות שונות קשרו את המחווה ליחסים הכלכליים הנרקמים בין לוב עתירת הנפט והגז לבין בריטניה. ממשלת בריטניה לא הגיבה על החלטת מערכת המשפט הסקוטית, ואילו הממשל האמריקני גינה אותה בחריפות. מגרחי מת במאי 2012, כשלוש שנים לאחר שחרורו.
אלישע הלברשטאם

אלישע הלברשטאם (ה'תר"ך - ט"ו בניסן ה'תש"א) היה רב בעיר גורליץ שבפולין ונכדו של רבי חיים הלברשטאם (הדברי חיים) שהיה מייסד שושלת חסידות צאנז.

תולדותיו

רבי אלישע נולד בשנת ה'תר"ך לרבי ברוך הלברשטאם (בנו של "הדברי חיים" מצאנז; רבה של רודניק ולאחמ"כ רב ואדמו"ר מגורליץ) ולפעסיל בתו של רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים (הייטב לב; האדמו"ר השישי בשושלת סיגעט). נישא ליוכבד רבקה בתו של רבי מרדכי דב טברסקי מהורניסטייפול אצלו גם למד כחמש עשרה שנה. כל ימיו היה נוסע לצדיקי החסידות ולרבנים בעלי שם באירופה. בין רבותיו נמנו רבי ארי' לייבוש הלברשטאם מצאנז, רבי חיים איסר הורוביץ מביטקוב, רבי נפתלי צבי גולדברג מטרנוב, רבי נתן גולדברג מלימנוב ורבי שמואל ענגיל מראדשמיל.
את דרכו ברבנות החל בשנת ה'תרס"א אז נתמנה לרבה של העיר קרוס-קרוסנו. לאחר פטירת אביו סירב רבי אלישע לנהוג באדמו"רות והסתייג מכך שהחסידים מביאים לו "פתקאות", אך חלק מחסידי גורליץ פנו אליו והתייחסו אליו כממלא מקום אביו. לאחר פטירת אחיו רבי צבי הירש הלברשטאם בשנת ה'תרע"ח נתמנה רבי אלישע לכהן כראב"ד בגורליץ. ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט רבי אלישע לסאמבור ממנה הוגלה מאוחר יותר לסיביר שברוסיה.
ע"פ המסופר, נפטר רבי אלישע בליל הסדר ה'תש"א בעת ששר את הפיוט "ויהי בחצי הלילה" בעודו יושב סביב שולחן ליל הסדר. אשתו נפטרה כחצי שנה קודם לכן בי"ט בתשרי ה'תש"א.
תערוכת הפרח

תערוכת הפרח הייתה אירוע תיירותי שנערך בחיפה מדי שנה, בימי חול המועד פסח החל משנות ה-50 של המאה ה-20 ועד שנות ה-90. בשנת 2012 חודשה התערוכה, בשם תערוכת הפרח הבינלאומית חיפה.

היסטוריה

דוד צירקין צפריר הציע לראש העיר אבא חושי שתערוכה, שבה יוצגו פרחים וצמחי נוי, תיערך כל שנה בחיפה. את התערוכה הראשונה תכנן וביצע אדריכל הגנים של עיריית חיפה משה רול. התערוכה התקיימה בשנותיה הראשונות בגן בנימין בשכונת הדר הכרמל וכשגדלה עברה לגן האם שבמרכז הכרמל. 
קהל היעד של התערוכה היה הן אנשי מקצוע (שוזרי ומעצבי פרחים וגננים) והן הקהל הרחב - תלמידים וחובבי פרחים שהגיעו לתערוכה מכל רחבי הארץ והעולם - עשרות אלפי מבקרים בשנותיה הראשונות, ובשיאה מאות אלפים. 
בשנת 2012 חודשה התערוכה ביוזמתו של ראש העיר יונה יהב, ונערכה בפארק הכט.
ברתלומיאיי דרגובסקי

יאגלוניה ביאליסטוק

דרגובסקי נולד בביאליסטוק שבפולין. הוא גדל במחלקת הנוער של יאגלוניה ביאליסטוק. ב-27 במאי 2014 ערך דרגובסקי את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפולנית, כששיחק 90 דקות בתיקו 4-4 נגד קורונה קיילצה במסגרת פלייאוף הירידה. זו הייתה הופעתו היחידה במועדון בעונת 2013/2014, ובשתי העונות הבאות הפך לשחקן הרכב קבוע וערך 63 הופעות ליגה.

פיורנטינה

ב-4 ביולי 2016 חתם דרגובסקי על חוזה ל-5 שנים בפיורנטינה מהסרייה א'.
רכס פרייז'ר (אנטארקטיקה)

מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת המחקר הגאולוגית של אוניברסיטת מינסוטה אשר חקרה את האזור בין 1964–1963.
הרכס נקרא על שם סמל הרברט ג'י. פרייז'ר (Herbert J. Frazier) קשר בחוליית התחבורה ה-62 אשר סייעה למשלחת המחקר.

לקריאה נוספת

• R. L. Oliver, P. R. James, J. B. Jago, editors, Antarctic Earth Science, P 264
דוגי האוזר

עלילת הסדרה

ד"ר דאגלאס "דוגי" האוזר (מגולם על ידי ניל פטריק האריס) הוא בנם של דייוויד (מגולם על ידי ג'יימס סיקינג) וקת'רין (מגולמת על ידי בלינדה מונטגמרי). כילד, שרד דוגי שני מקרים מוקדמים של לוקמיה, לאחר שאביו הרופא גילה חבורה חשודה בגופו. החוויה הזו הייתה מכוננת לדוגי, ותרמה רבות להחלטתו להפוך לרופא.
דוגי הוא גאון בעל זיכרון צילומי ומשתתף בלימודים לילדי פלא. בגיל שש הוא קיבל ציון מושלם במבחן SAT, סיים את בית הספר התיכון תוך שישה שבועות בגיל תשע. בגיל עשר הוא החל ללמוד בבית בספר לרפואה של אוניברסיטת פרינסטון וארבע שנים לאחר מכן הוסמך כרופא הצעיר ביותר במדינה. בכתבה שנערכה עליו בעיתון נכתב: "לא יכול לקנות בירה, אך יכול לרשום תרופות".
הסדרה מתחילה ביום הולדתו השש-עשרה של דוגי. דוגי עוצר את מבחן הנהיגה שלו כדי לעזור לפצוע בתאונת דרכים. דוגי הוא מנתח מתמחה במרכז הרפואי איסטמן בלוס אנג'לס ועדיין גר בבית הוריו. חברו הטוב ביותר הוא שכנו, ויני דלפינו (מגולם על ידי מקס קסלה) - בן נוער טיפוסי המחבר את דוגי לחיים מחוץ לרפואה ונכנס לביתו דרך החלון. דוגי כותב יומן אישי במחשבו מ 1979. הפרקים בדרך כלל מסתיימים כאשר דוגי כותב בו.
דוגי מחפש להשתלב בחברה בן בני גילו ובין עמיתיו למקצוע. פרקים רבים בסדרה עוסקים בנושאים רחבים כגון: איידס, גזענות, הומופוביה, אפליה מינית, אלימות של כנופיות רחוב, אובדן בתולין, דימוי גוף, זקנה וחברות.
מטביי ויינרוב

שנותיו הראשונות

נולד במשפחה יהודית בעיר בוריסוב שהשתייכה אז לגוברניית מינסק באימפריה הרוסית והיה השני בין ארבעה ילדים: אחיו הבכור ייבסיי (יהושע) וכמו כן היו לו אח ואחות צעירים ממנו.
בין השנים 1924–1929 בגלל פציעתו של אביו בעבודה הוא התחיל לעבוד כנפח זכוכית במפעל זכוכית של בוריסוב. במהלך העבודה ב-1927 מטביי סיים שנתיים בראבפאק - קורסי הכנה להשכלה גבוהה.

השירות הצבאי

לאחר שגויס לצבא ב-1929, אחרי שנתיים הוא מסיים בית הספר הצבאי המשותף של ביילורוס ופיקד על גדוד פרשים במקום וב-1931 הצטרף למפלגה הקומוניסטית. עד 1938 הוא למד וסיים את בית הספר לשריון באורלוב וב-1941 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית על שם פרונזה בעיר אוריול ובמאי מתמנה לפקד על יחידת סיור בקובאן.

במהלך מלחמת העולם השנייה

מטביי ויינרוב השתתף במלחמה מתחילתה. לחם בחזית המערבית, בחזית דרום-מערבית, בחזית סטלינגרד ובחזית ביילורוסית הראשונה.
לאחר שנפצע באחד הקרבות נודע לו כי אחיו הצעיר נהרג בהגנה על אודסה ואחותו התגייסה כרופאה בחזית לנינגרד.
התחיל את הפיקוד כראש רגימנט טנקים, התבלט כמפקד הארמייה ה-62 וסגנו של מפקד הארמייה ואסילי צ'ויקוב בהגנה על סטלינגרד. כוחותיו מנעו כיבוש תחנת הרכבת המרכזית בעיר והוא אישית השתתף בהתקפה על "בית המקצוענים".
בהיותו בדרגת גנרל-מאיור הוא הצטיין במהלך מבצע ויסלה-אודר וחדר גרמנים בגדה השמאלית של ויסלה ליד עיירת מאגנושב. בפקודה מטעם נשיאות הסובייט העליון הוענק לו ב-6 באפריל 1945 עיטור גיבור ברית המועצות, עיטור לנין וכוכב הזהב מס' 5175.

לאחר סיום המלחמה

לאחר המלחמה התמנה סגן מפקד המחוז הצבאי של קייב גם כן בפיקודו של צ'ויקוב. ב-1951 הוא סיים את האקדמיה הצבאית הגבוהה על שמו של וורושילוב וב-1956 קיבל בלמידה מרחוק תואר ממכון התעשייתי של נובוסיבירסק.
יצא לגמלאות ב-1970 בדרגת גנרל-לייטננט והמשיך להתגורר בקייב. באזרחות היה עובד מחקר בכיר במכון המידע הטכני האוקראיני.
נפטר ב-14 בפברואר 1998 ונקבר בבית הקברות "סוֹבְסְקוֹיֵה" בעיר.
טבעת קייזר-פליישר

הופעה

הטבעות, המכילות הצטברות של משקע נחושת, עוטפות את קרנית העין ונמצאות בין הקרנית לשכבה הסיבית הלבנה של העין (לובן העין), ברקמת החיבור הבין-תאי ושכבת תאי הציפוי של הקרנית (נקרא גם ממברנת דסמה, על שם הפיזיקאי והרופא הצרפתי, ז'אן דסמה). העובי הכולל של הטבעות הוא בין 3 מיקרומטר בילדות, לבין 8 עד 10 מיקרומטר בבגרות.
הצטברות הנחושת בעין נראית בתחילה כסהר ולאחר מכן מתפתחת לכדי מעגל הסובב את הקרנית. בשלב הראשון ניתנות הטבעות לגילוי רק באמצעות מנורת סדק (מכשיר הנותן תמונה מוגדלת של העין וחלקיה), הנמצאת בשימוש אופטימטריסטים ורופאי עיניים. בשלבים המאוחרים ניתן לראות את הטבעות גם בעין בלתי מזוינת.

הטבעות כסימפטום

טבעות קייזר-פליישר הן אחד התסמינים של מחלת וילסון, המתרחשת עקב פעילות לא תקינה של הכבד בטיפול בנחושת, וגורמת להצטברות נחושת ברקמות בגוף. המחלה מאופיינת בהתנוונות מוחית, בשחמת הכבד, בטחול מוגדל, בתזוזות לא רצוניות, בהיפוטוניה (מתח שרירים נמוך - טונוס חלש), בהפרעות נפשיות ובקשיי בליעה.
הטבעות מופיעות גם במקרה של הרעלת נחושת בגוף, שהסימפטומים שלה הם אנמיה, פגיעה בכבד ובכליות ותסמיני מחלת וילסון. הרעלת נחושת חמורה תאופיין בנוסף בבחילות, בהקאות ובנזקים חמורים לכבד, שיכולים להביא למוות.
נערי ריצ'י

בתקופת מלחמת העולם השנייה היו נערי ריצ'י (The Ritchie Boys) קבוצה של כ-10,000 צעירים גרמנים, רובם יהודים, שנמלטו ממולדתם, בחרו להתגייס לצבא ארצות הברית, ועברו אימונים במרכז אימוני המודיעין הצבאי, הידוע בשם "מחנה ריצ'י", במרילנד. הם עברו אימונים מיוחדים בשיטות של לוחמה פסיכולוגית. הם התאימו למשימה זו מכיוון שהכירו את השפה הגרמנית ואת המנטליות של הגרמנים טוב יותר מחיילים שנולדו בארצות הברית. תפקידם של חיילים אלו היה ללמוד את האויב, ולגרום לו לדמורליזציה במטרה להשיג כניעה.
לאחר שארצות הברית הכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית בסוף 1941, שימשו נערי ריצ'י ככלי נשק רב השפעה עבור בעלות הברית. הם נכנסו לאירופה בפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944 יחד עם הכוחות האחרים של בעלות הברית. זמן קצר לאחר הנחיתה הם עזבו את יחידותיהם על מנת לפעול במסגרות המשימות המיוחדות שהוטלו עליהם. הם היו מסוגלים להזין את בעלות הברית במידע חשוב. יותר מכך, נערי ריצ'י עזרו לשבור את ההתנגדות הגרמנית על ידי דמורליזציה, הן בפעולות גלויות, והן בפעולות חשאיות. הם חקרו שבויי מלחמה ועריקים גרמנים על מנת לאמת מידע על סדר גודל הכוחות הגרמניים, תזוזת כוחות, והמצב הפיזי והפסיכולוגי של הגרמנים. באמצעות הפצת דיסאינפורמציה באמצעות הודעות בעיתונים, כרוזים, שידורים ברדיו, ומשאיות עם רמקולים נדרשו הצבא והאוכלוסייה הגרמנים לחדול מהתנגדותם לפלישת בעלות הברית.
חלקם שימש כסיירים בדיוויזיה המשוריינת ה-3 של הגנרל היהודי מוריס רוז.
אחרי המלחמה שירתו רבים מנערי ריצ'י כמתורגמנים במהלך משפטי נירנברג. לאחר מכן לא נערכו מפגשי איחוד של ותיקים או אירועים דומים, כיוון שמלחמת העולם השנייה הייתה רק פרק קצר בחייהם של רוב החיילים. לרבים מהם היו אחר כך קריירות מוצלחות בתחומי הפוליטיקה, המדע והעסקים.
בין הבולטים בשורות נערי ריצ'י כלולים הנס האבה, קלאוס מאן, שטפן היים, הנס בורגר ודייוויד סימור.
ישעיהו טרונק

קורות חיים

טרונק נולד בקוטנו (Kutno) שבפולין, לרב יצחק יהודה טרונק בנו של רב העיר דאז, הרב משה פנחס טרונק, וחתנו של רבי שמואל בורנשטיין, בעל ה'שם משמואל'. סיים את לימודיו בגימנסיה ההומניסטית היהודית בלודז' ב-1923. ארבע שנים לאחר מכן הוא קיבל תואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת ורשה. לאחר סיום לימודיו, לימד טרונק היסטוריה בבתי ספר עירוניים שונים, והיה קשור לעבודתם של היסטוריונים מ-YIVO בוורשה.
לאחר פלישת הגרמנים לפולין, ברח טרונק לביאליסטוק (Białystok) שבמזרח פולין ומאוחר יותר מזרחה לאחר הנסיגה הסובייטית במהלך מבצע ברברוסה (Barbarossa). ב-1946 חזר לפולין והצטרף למערכת המכון ההיסטורי YIVO בוורשה. בשנת 1950, עלה לישראל והיה בין חוקרי השואה הראשונים בארץ שהתרכזו בבית לוחמי הגטאות. הוא עבר לקנדה, שם קיבל את תפקיד המנהל בבית הספר פרץ בקלגרי. ב-1953 עבר לעיר ניו יורק כדי לעבוד ב-YIVO, שם הוא הפך לארכיונאי הראשי בשנת 1971. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בתולדות יהודי פולין. טרונק נפטר בניו יורק בגיל 75, והשאיר אחריו אשה, צליה, ובן, גבריאל, שסייע לו בתרגום ספריו ומאמריו לאנגלית.
טרונק היה מחברם של מאמרים ומחקרים רבים על השואה באנגלית וביידיש, כולל מחקרו פורץ הדרך על היודנראטים במזרח אירופה שהתפרסם באנגלית בשנת 1972 ובעברית בשנת 1979.
Scream

וידאו קליפ

בניגוד לווידאו קליפים בעבר, את הקונספט ל-Scream לא הגה ג'קסון אלא הבמאי מארק רומאנק.
תקציב הקליפ עלה כ-7 מיליון דולר והוא הווידאו-קליפ היקר ביותר בהיסטוריה על פי ספר השיאים של גינס.

הווידאו קליפ מציג את שיגרת חייהם של מייקל וג'נט על חללית עתידנית אשר טסה בחלל והוא צולם כולו בשחור לבן.

הווידאו קליפ השפיע על וידאו קליפים אחרים כמו "No Scrubs"  של "TLC"‏, "Shawty Get Loose" של Lil Mama ואחרים.
בישראל, הקליפ שודר בבכורה מקומית בתוכנית הקומדי סטור ששודרה בערוץ 2.
יפית אסולין

ביוגרפיה

יפית אסולין נולדה וגדלה ביפו למאיר ודליה אסולין. אביה עובד התעשייה האווירית ואמה עקרת בית. יפית היא הבת האמצעית ולה אח ואחות.
אסולין התוודעה לתיאטרון בהיותה בת שש עשרה, כשהתקבלה לקבוצת "הקאמרי הצעיר", שם גם התגבש בה הרצון להיות שחקנית. היא סיימה בהצטיינות במגמות ביולוגיה ואמנות. בצה"ל שירתה כצפ"טית בחיל הקשר. עם שחרורה מהצבא נסעה לטיול של חמישה חודשים ביפן ולמדה את מחול ה"בוטו" בסטודיו של קאוזו אונו. עם שובה לישראל התחילה לימודי משחק בבית הספר לאמנויות הבמה סמינר הקיבוצים (2004-2001). בשנה השלישית ללימודיה הועלתה ההצגה המקורית "המדריך לחיים הטובים", שנוצרה דרך אימפרוביזציות עם השחקנים בבימוי יעלי רונן ועוד לפני סיום הלימודים כבר הציגה עם ההצגה בתיאטראות הבימה ובאר שבע. ההצגה הצליחה מאוד בקרב המבקרים והקהל ורצה כחמש שנים. שם שיחקה אסולין את רוית שטיגליץ, מעין "קלולס", שזקוקה לאהבה ומנסה להיות מי שהיא לא, תפקיד קומי. כעבור שנה שוב עבדה עם יעל רונן ועם אותה הקבוצה על "איזבלה" בתיאטרון באר-שבע, שם גילמה את איזבלה. ההצגה הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי ל"קומדיית השנה" 2005. באותה השנה בויימה גם על ידי נולה צ'לטון בהצגה "חורף בקלנדיה" בתיאטרון הערבי-עברי.
בנובמבר 2006 נכנסה אסולין כמחליפה בתפקיד קומי מרכזי בהצגה "חתונה מושלמת" בבימויו של מוני מושונוב בתיאטרון הבימה. שם גילמה את ג'ולי, חדרנית פשוטה ולא חכמה במיוחד שנקלעת לתסבוכת בגידות, אך בפשטותה מבינה את החיים טוב יותר מכולם והיא זו שלבסוף "מסדרת את העניינים". ההצגה הייתה הצלחה ואסולין שיחקה את רוב ההצגות לצד יובל סגל, נתי רביץ, אסנת פישמן וריקי בליך. מאז משחקת אסולין בהבימה בשלל הצגות: בקומדיות ובהן "הזוג המוזר" לצד אלי יצפאן ויעקב כהן, "נודניק" לצד דב נבון, ובדרמות כ"כתם לידה" ו"מישהו ימות בסוף", שבה גם הייתה שותפה לתהליך היצירה דרך אימפרוביציות.
אסולין משחקת ב"מונוגמיה" בבימוי רמי הויברגר, שם היא מגלמת את אלזה, מפיקה אמביציוזית וכוחנית לצד אמנון וולף ודב רייזר. היא שיחקה גם בקומדיה "קוויאר ועדשים", בתפקיד פיורלה, בתם של סלווטורה (מוני מושונוב, שגם ביים) ווולריה (יבגניה דודינה). איתה משחקים גם אבי קושניר, סנדרה שדה ועידית טפרסון.
מאז שנת 2010 משחקת אסולין במופע "החברים של ננה" בתיאטרון תמונע, מופע מערכונים סטירים מקוריים.
שיחקה בסרט הקולנוע "לך יום אף לך לילה", ובו שיחקה בשפה הצרפתית. הופיעה בסדרות "מעורב ירושלמי", "אולי הפעם" ו"טקסי דרייבר".
בשנת 2011 השתתפה אסולין ב"נבחרת ישראל בטלוויזיה", תוכנית בידור בפריים טיים בערוץ 10, שם ביצעה חיקויים שונים, בהם של אופירה אסייג, טלי מורנו, יונית לוי, אתי לוי, אירית רחמים, אתי חזן, צופית גרנט וגלית גוטמן.
בשנת 2012 השתתפה בתוכנית "צחוק מעבודה" בכמה תפקידי אורח בהם חיקתה מספר דמויות טלוויזיוניות, בהן דלית זריהן (זוכת "היפה והחנון"), ג'ולייטה, זהבה בן, צופית גרנט, יונית לוי ועוד.
היא ניגנה בכינור בגילאים 29-26, בתזמורת הסימפונית הצעירה של רמת-גן והשתתפה בכמה קונצרטים.
בשנת 2014 החלה אסולין לשחק בסדרה "זגורי אימפריה" בערוץ HOT3 בתפקיד מירי.
משנת 2017 מדובבת את כל התפקידים הנשיים במדינת הגמדים, תוכנית הסאטירה של כאן 11.
אסולין עברה קורסי משחק מול מצלמה: בהדרכת מיכל בת-אדם, וכן בהנחיית שמי זרחין, יוסי מדמוני, רני בלייר וניר ברגמן. למדה את שיטת מייזנר למשחק בהדרכת סקוט ויליאמס, וסדנאות משחק בהדרכת מרצ'לו מגני ואיוואנה צ'אבק.
במאי 2018 החלה לשחק בסדרה של הוט 3 "שלטון הצללים" לצד אביב אלוש, חן אמסלם ועוד את אורלי אמסלם, חברת כנסת מתנחלת דוברת רוסית.
ב-2013 נישאה לערן לאור, במאי ומורה לתיאטרון. ב-2015 ילדה את בנם הראשון.
נעמה קלמן

ביוגרפיה

קלמן נולדה בניו יורק. אביה היה הרב וולף קלמן, שכיהן קרוב לשלושה עשורים כסגן נשיא כנסת הרבנים הקונסרבטיבים. כאיש האגף הליברלי, היה מהשותפים למאבק למען סמיכת נשים לרבנות בתנועה. אבות אבותיה משני צדי הוריה היו רבנים: סבה מצד אביה היה רב קהילה בטורונטו שהגיע משושלת של רבני חסידות בפולין; סבה מצד אמה, הרב פליקס אלכסנדר לוי, היה ראש הוועד המרכזי של הרבנים הרפורמים (CCAR) ודחף לקבלת מצע קולומבוס ב-1937, שהחליף את מצע פיטסבורג והציג, בין היתר, גישה אוהדת לציונות. אחיה הוא רב קהילה בירושלים.  
היא למדה באוניברסיטת פנסילבניה וסיימה תואר ראשון באמנויות. אחרי שעלתה לישראל ב-1976, השלימה תואר שני באמנויות ובעבודה סוציאלית במכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית. ב-23 ביולי 1992 פיקח אלפרד גוטשלק, נשיא היברו יוניון קולג' על הסמכתה "ההיסטורית והסמלית" של קלמן בקמפוס הירושלמי של המוסד כאשה הראשונה שקיבלה את התואר בישראל.
ב-1 ביולי 2009 מונתה לתפקיד דיקן קמפוס ההיברו יוניון קולג' בירושלים. נכון ל-2009, קלמן לומדת לדוקטורט באוניברסיטת בר-אילן, בנושא: "הבניית הזהות של ישראלים צעירים: בחינת חתונות לא-אורתודוקסיות".
בעלה, ד"ר אילן אזרחי, היה טייס בחיל האוויר הישראלי ועוסק כיום ביחסי ישראל עם הקהילות היהודיות בגולה. יש להם שתי בנות, ליאורה ודפנה, ובן, מייקי.
כרוויה תרבותית

שימושים

הכרוויה משמשת כתבלין נפוץ במטבחים אירופיים (בעיקר במרכז אירופה וצפונה). לחם המכיל כרוויה ("לחם קימל") היה נמכר בעבר בישראל באופן נרחב. כרוויה משמשת גם לתיבול תבשילי בשר כגון גולאש, להכנת כרוב כבוש, וכמרכיב במשקאות חריפים כגון אקואביט. הכרוויה נמכרת כפירות שלמים ולא כאבקה, וכך נהוג להשתמש בה.
בדומה לסוככיים אחרים, ניתן גם להשתמש בשורש הכרוויה לבישול, אולם הוא אינו נפוץ בשווקים בצורה זו.
במטבח הלובי משתמשים באבקת כרוויה יחד עם כמון לתיבול מאכלי דגים.
שמן המופק מזרעי הכרוויה משמש גם כתמצית ריח בייצור תמרוקים.
לכרוויה גם מסורת של שימושים רפואיים, בעיקר לבעיות בקיבה. מחקרים עדכניים ומתמשכים מציעים שצריכת Carum carvi יכולה לסייע כתומכת בפונקציות אנדוקריניות, במיוחד כאלו הקשורות להפרעות בבלוטת התריס ולמחלות אוטו-אימוניות (ראה Hashimoto's thyroiditis).]

גידול

פינלנד אחראית לכ-28% מייצור הקימל בעולם. גידול קימל מתאים במיוחד לאקלים הפיני ולקווי הרוחב של פינלנד, המבטיחים שעות ארוכות של אור שמש בקיץ. התוצאה היא פירות המכילים רמות גבוהות יותר של שמן אתרי מאלה המיוצרים באזורי גידול עיקריים אחרים כמו קנדה, הולנד, מצרים ומרכז אירופה].

היסטוריה

במספר לשונות נפרדות קיימת המילה כרוויה או מילים דומות כשם לצמח תבלין, ביניהן יוונית עתיקה, סנסקריט וערבית (לעומתן בפרסית ובלטינית התבלין קרוי בשמות שונים). כתוצאה מכך מקור הצמח שנוי במחלוקת.
על פי פליניוס הזקן, מקור השם הוא באזור קאריה שבאסיה הקטנה.
הצמח נזכר כבר במקורותינו כצמח ירק תרבותי, כמקור לתיבול מיני מאכלים וכצמח מרפא לטיפול במחלות לב.
איסתומכא דליבא מאי אסותא? מייתא כמונא כרווייא
— עבודה זרה כ"ט, עא
קלאודיוס גלנוס מציין כי מים שבהם מושרים זרעי הכרוויה מסייעים בחיטוי פצעים, מניעת מחלות מידבקות וחיזוק הלב.
קונרד פון גוסלר (גנרל בוורמאכט)

ביוגרפיה

פון גוסלר נולד ב-8 בנובמבר 1881 בגוט זיכטאו, ובשנת 1902 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-2 (ברנדנבורג ה-1). בשנת 1908 הוא הועבר לרגימנט היגר הרכוב ה-5, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-8 באוקטובר 1914 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון גוסלר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1923 הוא הועלה לדרגת מיור, ומונה למפקד מפקד אסקדרון הפרשים ה-1 בלודוויגסלוסט. ב-1 באוקטובר 1924 הוא הועבר למטה הדיוויזיה ה-5 של הרייכסווהר בשטוטגרט, וב-1 בפברואר 1929 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1929 הוא מונה לראש מטה של דיוויזיית הפרשים ה-2 בברסלאו, וב-1 באפריל 1931 הוא מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-7. ב-1 באוקטובר 1931 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1932 הוא הועבר למשרד הביטחון של הרייכסווהר כראש אגף. ב-1 בפברואר 1934 הוא מונה למפקד אגד הרגלים ה-6, וב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באוקטובר 1934 הפך אגד הרגלים לדיוויזיה ה-6, וב-1 בפברואר 1935 הוא מונה למפקד אגד הארטילריה ה-6, אשר הפך ב-15 באוקטובר 1935 לדיוויזיה ה-19. ב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 בפברואר 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. ב-1 במרץ 1938 הוא מונה למפקח על חיל הפרשים, ובנובמבר 1938 התפטר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-31 במרץ 1939 הוא פרש מהוורמאכט, וב-9 בספטמבר 1939 הוא מת בביתו בגרונוולד.
יחסי גמביה–מלזיה

יחסים כלכליים

בשנת 1974, גמביה הייתה מוכנה למכור את שמן הבוטנים שלה למלזיה תמורת שמן דקלים. בשנת 1991, גמביה ביקשה סיוע ממלזיה בהגברת ייצור האורז שלה. עד כה, היחסים הכלכליים בין שתי המדינות מתבצעים בעיקר בסיוע טכני, כמו בתחומי החינוך וההכשרה. ממשלת מלזיה עודדה חברות מגמביה לשתף פעולה במשחקים ומיזמים משותפים עם החברות המלזיות לטובתן ההדדית של שתי המדינות. כשגמביה נבחרה לארח את הפגישה הגדולה של הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ב-2018, ממשלת גמביה ביקשה את תמיכת מלזיה והזמינה משקיעים מלזיים להשקיע במדינה. בנוסף, גמביה ביקשה את תמיכתן של רשויות מלזיה כדי לספק תמיכה טכנית בניסיון לחזק את השריעה בגמביה.