שלוחי חב"ד

הארגונים האחראים

הפעלת השלוחים נעשית בידי ה"מרכז לענייני חינוך" של חסידות חב"ד, המרכז אחראי על שליחת וארגון השלוחים ברחבי העולם.
למרות זאת במדינות שונות ישנם ארגונים שונים האחראים על שליחת השלוחים, לפי מדינות. ההיררכיה היא שבכל מדינה יש שליח ראשי שכפוף ישירות למרכז הארצי ותחתיו כפופים שאר השלוחים שבמדינתו. ברוב מדינות העולם, הארגון האחראי הוא המרכז לענייני חינוך, בישראל צעירי אגודת חב"ד. הארגונים נוסדו על ידי מייסד המפעל, הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד.
מרכז חב"ד העולמי ושאר ארגוני חב"ד אינם מממנים את פעילות השלוחים. מימון הפעילות ומשכורות השלוחים מאורגנים באופן עצמאי בידי השלוחים עצמם. המימון מגיע מתרומות, או באמצעות משרות ושירותים שונים שהם ממלאים בחיי הקהילה. עם זאת, ישנם שלוחים המקבלים מימון התחלתי בתקופה הראשונה לפעילותם.

השלוחים הראשיים

לשמירה על הסדר, במדינה בה יש יותר משליח אחד, ה'מרכז' ממנה את אחד השליחים (לרוב - השליח הראשון שהגיע למקום) להיות השליח הראשי, המייצג את חב"ד מול השלטונות, ובעל סמכות הכרעה במקרה של חילוקי דעות. בדרך כלל השליח הראשי הוא הממנה - או מאשר - שלוחים חדשים בתחום אחריותו, ובמדינות שונות אף מסייע במימון פעילותם.

מימון

שכרם של השליחים בעולם והוצאות פעילותם משולמים לרוב מכספי תרומות. את רוב התרומות מגייסים השלוחים עצמם, בעיקר מתומכים וידידים באזור בו בתי חב"ד פועלים ובמקרים מסוימים ישירות מבעלי הון בישראל ובעולם.
חלק מהשליחים מפעילים מוסדות חינוך ומרכזים קהילתיים כגון בתי ספר, גני ילדים ומעונות יום בתשלום חלקי או מלא, המאפשרים להם לממן חלק מהפעילות באזור שליחותם.
חלק קטן של התרומות מגיע לארגונים האחראים, תרומות אלו משמשות להפעלת הארגונים הנ"ל וחלקם מגיע בעקיפין לבתי חב"ד.
כך לדוגמה: ארגון צא"ח מפיק עלוני הסברה לקראת חג החנוכה, ומוכר את העלונים לבתי חב"ד במחיר מסובסד הודות לתרומות שמקבל.
במקרים יוצאי דופן, מממנים הארגונים האחראים (כגון צעירי חב"ד) חלק מתקציב השלוחים. לדוגמה: בית חב"ד הנמצא במיקום חשוב מזווית הראיה של הפעילות החב"דית, או בית חב"ד הנמצא במיקום המקשה על השגת מימון (בית חב"ד למטיילים שאינו מתבסס על קהילה קבועה) - זוכים לתמיכות מסוימות. גם שלוחים חדשים זוכים לתמיכה מסוימת (המשתנה ממקרה למקרה) בתקופה הראשונה לפעילותם. בנוסף, במקרים מסוימים מקבלים בתי חב"ד תקציב מהרשות המקומית.

פעילות


פעילות השלוחים מתקיימת בעיקר בבית חב"ד האזורי של כל שליח, או במוסדות השונים שהוקמו (כגון בית תבשיל, מוסדות חינוך ועוד). הפעילויות משתנות בין השלוחים השונים, כאשר יש המרכזים פעילויות שונות. בכללות נחלקות הפעילויות לפעילות קבועות ופעילויות עונתיות:

פעילות קבועה


הפעילויות הקבועות שמקיימים השלוחים הם בעיקר מבצעי הרבי מחב"ד, וכן שיעורים והרצאות בענייני יהדות, תורה ומדע, ושיעורים שונים. השלוחים גם מעניקים סיוע בכל צורך יהודי, כגון הכנה לבר מצווה, חתונה או אבל.

פעילויות עונתיות


הפעילויות העונתיות שמקיימים השלוחים, נעשות בדרך כלל בסביבות חגי ישראל ובתקופות שונות, כגון תקיעת שופר בראש השנה, הדלקת נרות חנוכה, חלוקת משלוחי מנות בפורים, חלוקת מצות שמורות לקראת חג הפסח, תהלוכות ל"ג בעומר וקריאת עשרת הדיברות בחג השבועות. כמו כן ישנן גם פעילויות קיץ כגון קייטנות, מועדוני של"ה (שיעורי לימודי הדת) ועוד.

כינוס שנתי

כינוס השלוחים העולמי מתקיים אחת לשנה בשכונת קראון הייטס בברוקלין שבניו יורק במרכז חב"ד העולמי - 770 ובסביבתו (הסדנאות מתקיימות במוסדות הסמוכים, מוזיאון הילדים היהודי ובישיבת אהלי תורה). במסגרתו מתאספים כארבעת אלפים וחמש מאות השלוחים מכל רחבי העולם.
בחיי הרבי מחב"ד, היה רגע השיא של הכינוס בהתוועדות ביום השבת, כאשר היה נושא מדברותיו לפני קהל המשתתפים. לאחר פטירתו, החל משנת תשנ"ד הפך רגע השיא לעלייה של כל השלוחים יחד לקברו שם קוראים את הפ"נ כללי עליו חתומים כל השלוחים להצלחה בשליחות ובכל העניינים.
הכינוס מסתיים באירוע חגיגי ("בנקט") בו משתתפים תומכים רבים של הפעילות וכן הורי השלוחים ומשפחותיהם. במאה ה-21 נערך הבנקט מספר פעמים באולם פייר 94 במנהטן, בו משטח רחב ידיים המתחלף לאולם מפואר למען הכינוס (בשנת ה'תש"ע נערך הכינוס באולם בשכונת קראון הייטס עצמה). רגע השיא בבנקט הוא ה'רולקול', שבו מקריא מנחה הכינוס, הרב משה קוטלרסקי, את שמות המדינות שבהן פועלים שלוחי חב"ד, כשהשלוחים קמים בעת הקראת מקום שליחותם. בסיומו של ה'רולקול' פורצים השלוחים בשירה וריקודים.
בכינוס מתקיימות סדנאות שונות, שמטרתן להעשיר את פעילות השלוחים ולהקל על עבודתם; צילום קבוצתי שנערך ברחבת 770; עלייה לאוהל הרבי ועוד. את הכינוס מנהל הרב משה קוטלרסקי, על ידי ועדה מיוחדת - "הנהלת כינוס השלוחים העולמי" של המרכז לענייני חינוך - שמתכננת את הכינוס כחצי שנה קודם לכן.
כמו כן מתקיים אחת לשנה באותו מקום 'כינוס השלוחות' שבו מתכנסות נשות השלוחים ממדינות רבות.

תחילתה

מושג השליחות החל עוד על ידי הרבי הרש"ב - הרבי החמישי של חב"ד, ששלח שלוחים לגאורגיה, בוכרה ואף לארצות הברית ונמשך אצל בנו הרבי הריי"צ - הרבי השישי של חב"ד, ששלח חסידים כשלוחים נודדים על מנת לחזק את היהדות ברוסיה הקומוניסטית, ובארצות הברית, בעיקר בערי השדה, ובצפון אפריקה). הרב מנחם מנדל שניאורסון הרחיב מאוד את כמות השלוחים.
בשנים הראשונות לנשיאותו היה הרבי עצמו קורא לאברכים ומבקשם לנסוע, כל אחד למדינה מסוימת שהרבי מצא לנכון. מתחילה בחר הרבי את המקומות השונים לשם שלח את חסידיו, ולאחר מכן היה מאשר את שליחת השלוחים מתוך רשימה של מקומות שהגישו המתעתדים לצאת לשליחות.
הפריצה הגדולה החלה בשנת ה'תשי"ח, שבה החל הרבי לדרוש מהחסידים ללא הרף לצאת לשליחות, כשהסיסמה הייתה "ופרצת" (לקוח מהפסוק "ופרצת ימה וקדמה וצפונה ונגבה"), כלומר לפרוץ ולהתרחב כדי להפיץ את אור היהדות, ואף הונחל על הסיסמה ניגון ופרצת שכונה 'המנון השלוחים'. כך במשך השנים כמות השלוחים גדלה, והאחריות על שיגור השלוחים נפלה על מזכירו האישי של הרבי, הרב חיים מרדכי אייזיק חדקוב, שמונה למנהל המרכז לענייני חינוך, וניהל את פעילות השלוחים ברחבי תבל.

השלוחים הראשונים

השליח הראשון במתכונת הנוכחית שנשלח על ידי הרבי מליובאוויטש לאחר שקיבל על עצמו את הנהגת חסידות חב"ד, היה הרב מיכאל ליפסקר (שיועד לכך עוד על ידי הרב יוסף יצחק שניאורסון), שיצא למרוקו. היה בכך חידוש, שכן עד אז הרוב המוחץ של חסידי חב"ד היו אשכנזים, וההגייה האשכנזית הייתה זרה ליהודי מרוקו והקשתה על הפעילות. אחריו הגיע למרוקו גם הרב שלמה מטוסוב, שהתגבר על הקשיים וזכה לאמונם של יהודי מרוקו. הוא הקים מוסדות תורה לבנים ולבנות, בעיקר בכפרים.

השלוחים לארץ הקודש

בשנת תשל"ו-תשל"ח, שלח הרבי שלוש קבוצות של שלוחים שכללו אברכים ובחורים לישראל, חלק הגיעו בהתחלה ללמוד בכוללים בירושלים וצפת, ובהמשך כל אחד עבר למקום אחר בישראל והקימו ישיבות, מוסדות חינוך וחסד ועוד. הרבי ביקש ממי שיכול שיפנה לתפקיד הרבנות בישראל, בין השלוחים היו הרב לוי ביסטריצקי, הרב אליהו יוחנן גוראריה, הרב יוסף יצחק וילשאנסקי, הרב יוסף הכט והרב יוסף שמואל גרליצקי.

משמעותה הרוחנית של השליחות

הבעש"ט מספר באיגרתו המפורסמת שהוא עשה 'עליית נשמה' ושאל את המשיח "אימת אתי מר" (=מתי יבוא האדון, המשיח). המשיח הגיב: "לכשיפוצו מעיינותיך חוצה". הרב שניאורסון פירש שהכוונה היא כאשר תפוץ תורת החסידות ויתגבר והעיסוק בה. לדבריו, אין צורך שהעולם כולו ילמד את תורת החסידות, ודי בכך שניתנת האפשרות המעשית לכל הרוצה בכך - ללמוד חסידות.
בשנת תשנ"ב הכריז הרבי בנוגע לעבודת השלוחים כי "עבודת השליחות הסתיימה", וכעת נותר רק "להכין את העולם כולו לקבל את פני משיח צדקנו".