רונה רמון

ביוגרפיה

נולדה בשם רונית בר סימן-טוב בקריית אונו בשנת 1964, שם גם גדלה. הוריה, גילה וישראל, עלו לארץ ישראל מטורקיה בגיל 15 במסגרת "עליית הנוער". בביתה חונכה על ערכי הציונות ואהבת הארץ, ובנעוריה אף שימשה כמדריכה בתנועת הצופים. שירתה בצה"ל כפרמדיקית בחטיבת הצנחנים, ולאחר שחרורה מצה"ל, החלה בלימודים אקדמיים. את בעלה לימים, אילן רמון, הכירה במסיבת יום הולדת של חברתה. השניים נישאו בשנת 1986, כשהייתה בת 22, ונולדו להם ארבעה ילדים. בשנת 1998 עברה המשפחה ליוסטון כחלק מההכנות לטיסת מעבורת החלל קולומביה, STS-107.
בשנת 2003 נספה בעלה, אילן, האסטרונאוט הישראלי הראשון, כאשר מעבורת החלל קולומביה התפרקה בעת חזרתה לכדור הארץ.
אסף, בנה הבכור, התגייס לחיל האוויר בעקבות אביו, וסיים בהצטיינות את קורס הטיס במגמת קרב. ב-13 בספטמבר 2009, שבועות אחדים לאחר סיום הקורס, נהרג במהלך אימון מבצעי בהטיסו מטוס F16, לאחר ביצוע תמרון חד, בעקבותיו לקה, ככל הנראה, באובדן הכרה זמני ("Blackout") כתוצאה מכוח ג'י חזק שפעל על גופו, והוא התרסק אל מותו בדרום הר חברון. סרן אסף רמון נקבר לצד אביו, בבית העלמין בנהלל.
בעקבות מותם של אילן ואסף, הקימה רונה רמון את "קרן רמון", שבנתה רשת של אנשי חינוך ומעשה, הפועלים ברחבי ישראל כדי לעורר השראה ולחנך בני נוער וסטודנטים, בהשראת דמותם של אילן ואסף רמון.
רמון הייתה מעורבת גם בייסוד "כנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון", אשר מביא מאז, מדי שנה, אסטרונאוטים ובכירים מסוכנויות חלל ברחבי העולם, לפעילויות חינוך. הכנס, הנערך מדי שנה בסוף חודש ינואר לציון התרסקות מעבורת החלל, הוא חלק משבוע החלל הישראלי, שבמסגרתו נערכות פעילויות לעידוד תלמידים ללימודי מדע וחלל, וכן פעילויות הנצחה לזכר אילן רמון.
רמון הייתה מטפלת הוליסטית, והעבירה הרצאות בנושא. הייתה בעלת תואר ראשון בחינוך גופני ממכון וינגייט בחינוך גופני, ותואר שני ברפואה הוליסטית מאוניברסיטת לסלי. עבודת התזה שלה, בנושא "התמודדות עם משברים", היוותה את הבסיס להפיכתה למטפלת המקיימת הרצאות, סדנאות וטיפולים פרטניים, תוך שהיא חושפת את סיפורה האישי.

במסגרת חגיגות יום העצמאות ה-68 של מדינת ישראל, השיאה רמון משואה בטקס הדלקת המשואות השנתי בהר הרצל. אלה היו דבריה טרם הדלקת המשואה: 
אני, רונה רמון, בת לגילה וישראל, מראשוני עליית הנוער מטורקיה, מדליקה משואה זו לכבודם של אהוביי, אילן ואסף, שמהווים נר ומגדלור להגשמת חזוני. לכבודם של טייסי חיל האוויר לדורותיהם, המגנים עלינו ממעל; לכבודם של אנשי החלל הפורצים גבולות למען האנושות; לכבוד ילדיי וכל הצעירים שגדלים מתוך אמונה באדם, אהבת המדינה ותקווה לשלום; ולכבוד המשפחות השכולות, לכבוד העושים למרות הכאב ויוצרים מתוך החושך.
ביוני 2018 הוענק לה תואר "עמית כבוד" מטעם הטכניון, כהוקרה על פועלה רב השנים. בחודש יולי השתתפה רמון בחנוכת נמל התעופה רמון, שנקרא על שמם של בעלה אילן ובנה אסף.
רמון התגוררה שנים רבות בשכונת רמת חן שברמת גן, וב-2016 עברה להתגורר בשכונת עג'מי ביפו. ב-17 בדצמבר 2018, נפטרה לאחר שהייתה חולה במשך שנה במחלת הסרטן. ארונה הוצב במרכז פרס לשלום ומאות בני אדם הגיעו לחלוק לה כבוד אחרון. ארון הקבורה ששימש לטקס האשכבה היה זה שהביא את שרידי גופת בעלה, אילן, מארצות הברית לישראל. טקס האשכבה היה במעמד נשיא המדינה, ראובן ריבלין, והשתתפו בו בני משפחה וחברים קרובים. מתוך רצון לחסוך מקרוביה מעמד הלוויה וקבורה נוסף, הותירה בצוואתה הנחיה לשרוף את גופתה.
בדצמבר 2018 זכתה לאחר מותה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ילדיה קיבלו בשמה את התעודה. ב-2019 הוחלט להעניק לה את פרס ישראל למפעל חיים.

הנצחה

ביוני 2017 החליטה ועדת השמות בגדרה לקרוא רחוב על שמה של רונה רמון.