google/wiki40b huggingface dataset:
אני אוהב אותך פיליפ מוריס

עלילה

סטיבן ג'יי ראסל (ג'ים קארי) הוא איש צנוע אשר עובד כשוטר מקומי, בעל מסור לאשתו ונוצרי המתפלל מדי ערב ומנגן בעוגב בכנסייה. במסגרת עבודתו כשוטר הוא מוצא את תיק האימוץ שלו ומנסה לאתר את אמו הביולוגית. למרות שהוא מקיים חיים אינטימיים עם אשתו, הוא נוהג לבצע קרוזינג ולקיים יחסי מין עם גברים אחרים.
באחד מן הערבים הללו היה ראסל מעורב בתאונת דרכים קשה, שמיד אחריה החליט לעשות שינוי בחייו ולצאת מהארון בפני אשתו וחבריו. הוא עוזב את אשתו לטובת בחור צעיר (רודריגו סנטורו), ושניהם עוברים אל קהילת הגייז במיאמי וחיים חיי מותרות ראוותניים. על מנת לממן את סגנון החיים היקר, ראסל עוסק במעשי מרמה ונוכלות של זיוף מסמכים והונאות של חברות הביטוח. מעשיו מובילים אותו לבית הכלא ושם הוא מתאהב ממבט ראשון בפיליפ מוריס (יואן מקגרגור), אסיר ביישן ומופנם. מכיוון שהם מתגוררים במחלקות אחרות של בית הכלא, הם מנהלים מערכת יחסים בהתכתבות עד שראסל מצליח להביא להעברתו כשותף לתא של מוריס. ראסל מועבר לבית כלא אחר ולאחר שלושה חודשים משתחרר.
ראסל, שלא יכול לסבול שלא להיות בחברתו של מוריס, מתחזה לעורך דין ומביא לשחרורו מהכלא.
הוא מקבל במרמה משרה של מנכ"ל כספים בחברה גדולה. לאחר שהוא מצליח לעשות זאת, הוא מועל בכספי החברה כדי לממן לשניהם חיים ברמה גבוהה במדינת טקסס. כאשר הוא נתפס ומוחזר לכלא, מנסה ראסל מספר פעמים לברוח כדי להתאחד עם מוריס.
הוא מתחזה לחולה איידס ומביים את מותו. הוא מתחזה שוב לעורך דין, כדי לייצג את מוריס, שהואשם בסיוע להונאת הכספים של ראסל. אחד המושבעים, שעבד איתו בעבר, מזהה אותו והוא מוחזר למאסר.

הפצה

לאחר קשיים במציאת חברת הפצה אמריקאית (ככל הנראה עקב הצגת תוכן מיני מפורש הומוסקסואלי) נעשתה עריכה מחודשת של הסרט ולאחר מכן פורסם כי חברת "Consolidated Pictures Group" רכשה את זכויות ההפצה שלו. הסרט הופץ באירופה ובטאיוואן בין פברואר לאפריל 2010. למרות שבתחילה נקבעה הפצה מוגבלת של הסרט בארצות הברית ל-30 באפריל 2010, דווח לאחר מכן כי ההפצה מוקפאת עד למועד לא ידוע על ידי חברת ההפצה אך כמה ימים לאחר מכן פורסם כי זו חזרה בה וכי הסרט יופץ למספר מצומצם של בתי קולנוע בארצות הברית החל מ-30 ביולי, טרם ההפצה הכלל-ארצית ב-6 באוגוסט 2010. בישראל הוקרן "אני אוהב אותך פיליפ מוריס" כסרט הפתיחה של פסטיבל הקולנוע ההומו-לסבי הבינלאומי בתל אביב.
הכנסות הסרט הסתכמו בכ-20 מיליון דולר.
בארץ, הסרט הוקרן בין השאר במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה בתל אביב בשנת 2010.

ביקורות

דיימון וייז מהטיימס נתן לסרט ארבעה כוכבים מתוך חמישה, וציין "אני אוהב אותך פיליפ מוריס הוא סרט יוצא מהכלל אשר משמש כתזכורת לעד כמה טוב יכול קארי להיות כאשר הוא אינו כבול לריצוי-קהל הוליוודי. התזמון הקומי שלו נותר מצוין כתמיד". קסאן ברוקס מהגארדיאן נתן גם הוא ביקורת חיובית לסרט, ותיאר אותו כ"מהיר, מצחיק ומעיז למדי. מנה של קפאין עם מתיקות במרכז". מיכל הנינג, כתבת התרבות של אתר nrg, כתבה:
את "אני אוהב אותך פיליפ מוריס" ניתן להגדיר כפורץ דרך במובן מסוים, מאחר שהוא מציג סיפור אהבה הומוסקסואלי בקומדיה מיינסטרימית לחלוטין עם שניים מהשחקנים הגדולים בהוליווד. אך העובדה הזו עומדת לו גם לרועץ. מכיוון שקארי נחשב לשחקן סלפסטיקי ומוגזם, גם דמות ההומוסקסואל שלו היא מוקצנת וסטריאוטיפית, ומזה בדיוק היה אמור הסרט להימנע.
דלק נדל"ן

היסטוריה

החברה החלה לפעול בשנת 1999. בשנת 2000 מונה איליק רוז'נסקי, שנמנה עם צוות ההקמה של החברה, למנכ"ל החברה. בשנת 2005 הונפקה החברה, בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה עסקה ברכישה ממונפת של נדל"ן בחו"ל ובישראל.
בשנת 2005 רכשה, בין השאר, חלק ב-16 בתי מלון של רשת "הילטון" באנגליה ובסקוטלנד, תמורת 3.4 מיליארד ש"ח ו-30 מרכזי קניות בקנדה תמורת 435 מיליון ש"ח. הרווח הנקי בשנה זו היה 121 מיליון ש"ח.
בשנת 2006 המשיכה החברה במסע הרכישות, ורכשה בנייני משרדים באירופה, רשת של תחנות דלק בפינלנד ועוד. החברה מכרה נכסים בגרמניה ברווח של 90 מיליון ש"ח. הרווח הנקי בשנה זו היה 780 מיליון ש"ח. מנכ"ל החברה, איליק רוז'נסקי, היה שיאן השכר בשנה זו, עם תגמול כולל בסך 25.44 מיליון ש"ח. 
בשנת 2007 רכשה החברה בבריטניה את רשת RoadChef, שלה תחנות שירות בכבישים מהירים בבריטניה, ובהן תחנות דלק, בתי מלון, מסעדות וחנויות, תמורת 3 מיליארד ש"ח. כן נרכשו 17% מרשת בתי המלון "מריוט" בבריטניה תמורת 8.6 מיליארד ש"ח. נרכשו מבני משרדים נוספים באירופה. בשנה זו הונפקו 19% מחברת הבת DGRE בבורסה לניירות ערך בלונדון. כמו כן הסכימה החברה, בשיתוף עם יגאל אהובי, על רכישת נכסיה (בתי כל-בו ומשרדים) של חברת "ילמולי" השווייצרית, תמורת 12.3 מיליארד ש"ח, אך עסקה זו בוטלה (בשנה שלאחר מכן שילמה החברה ל"ילמולי" פיצויים בסך פיצויים של 11.7 מיליון פרנק שווייצרי). הרווח הנקי בשנה זו היה 608 מיליון ש"ח.
בשנת 2008 רכשה החברה נכסים אחדים בישראל ותיק הלוואות באירופה. בשנה זו רשמה החברה הפסד של 1.6 מיליארד ש"ח, והחברה נגרעה ממדד תל אביב 100. 
בשנת 2009 מכרה החברה אחדים מנכסיה. חברת הבת DGRE נמחקה מהמסחר בבורסה לניירות ערך בלונדון, לאחר הפסד של 104 מיליון ליש"ט. מניות החברה שהיו בידי קבוצת דלק הועברו להחזקה ישירה של בעלי הקבוצה. מנכ"ל החברה, איליק רוז'נסקי, הודיע על פרישתו, ובמקומו מונה ירום אורן, שכעבור זמן קצר הודיע על פרישתו והוחלף על ידי ערן מיטל. בסוף השנה נפתחה חקירה של רשות ניירות ערך בעניין התנהלותה של החברה. בשנה זו רשמה החברה הפסד של 1.1 מיליארד ש"ח.
בשנת 2010 מכרה החברה נכסים רבים, ובין השאר נמכרה רשת RoadChef לחברה בת אחרת של קבוצת דלק. דירוג האשראי של החברה בידי "מעלות", שהיה בתחילת 2008 ‏A פלוס, ירד ל-BBB, אחר כך ל-CCC, ואחר כך ל-CC.
בשנת 2011 ירד דירוג האשראי של החברה ל-D (הנמוך ביותר, של חברה שאינה עומדת בהתחייבויותיה). החברה הציעה 'תספורת' למחזיקי אגרות החוב שלה, כחלק מהסדר חוב, תוך מחיקה של יותר מ-50% מערכן. עם המחזיקים העיקריים באגרות החוב של החברה נמנים בתי השקעות וחברות ביטוח, כחלק מכספי הציבור שהם מנהלים. בשנה זו רשמה החברה הפסד של 1.1 מיליארד ש"ח.
בספטמבר 2012 אישרה השופטת ורדה אלשיך הסדר חוב לדלק נדל"ן, שבמסגרתו נמחק לחברה חוב של 1.4 מיליארד ש"ח. למחזיקי אגרות החוב הובטח תשלום של כ-800 מיליון ש"ח בפריסה לשבע שנים, שישולם על ידי תשובה.
בעקבות הסדר החוב, הפכה החברה לחברה פרטית בבעלותו המלאה (העקיפה) של יצחק תשובה, ומניותיה נמחקו מהבורסה.
באוקטובר 2012 החליטו בנקים בבריטניה לחלט מידי דלק נדל"ן ושותפיה את רשת חניוני לינצ'פילד בבריטניה, ששימשה כבטוחה להלוואות ששימשו לרכישתה.
בינואר 2014 מכרה חברת הבת DGRE למשקיעים ממדינות המפרץ הפרסי את הזכויות בפרויקט Buckingham gate, תמורת 180 מיליון ליש"ט (כמיליארד ש"ח), וברווח של כ-400 מיליון שקל, שרובו שימש לפירעון חובות לבנקים בחו"ל ובישראל.
דמיטרי מיכאלנקו

קריירה

מיכאילנקו גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל זירקה קירובוגרד. בשנת 1990, בהיותו בן 17, עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון (ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה). לאחר עונה אחת עבר לקבוצת הצמרת האוקראינית דניפרו דנפרופטרובסק, ובשנת 1994 עבר לקבוצת הפאר דינמו קייב, במדיה שיחק שש שנים וזכה עמה בשש אליפויות רצופות ובארבעה גביעים.
בינואר 2001 הגיע מיכאלנקו לישראל וחתם במדי האלופה הפועל תל אביב. עד תום עונת 2000/2001 ערך 14 הופעות וכבש שני שערים בליגת העל, כולל שער במשחק העונה מול מכבי חיפה, אך בתום העונה שוחרר מהמועדון לאחר שהקבוצה סיימה במקום השני. בקיץ 2001 חתם בקבוצת ביתר ירושלים במדיה ערך 23 הופעות וכבש שלושה שערים, ובתום עונת 2001/2002 חזר לאוקראינה וחתם שוב בדניפרו. בשנת 2006 עבר למטאלורג זפוריז'יה וכעבור שנה הגיע לקפריסין וחתם בקבוצת א.פ.ו.פ. קינירס פאיה מהליגה השנייה. בשנת 2009 פרש ממשחק פעיל.

נבחרות

בשנת 1990 זומן מיכאלנקו לשחק בנבחרת הנוער של ברית המועצות. עם הנבחרת השתתף באליפות העולם לנוער בשנת 1991, בה זכתה נבחרת ברית המועצות במקום שלישי. עם התפרקות ברית המועצות וכינון אוקראינה העצמאית הצטרף מיכאלנקו אל נבחרת הנוער של אוקראינה, במדיה ערך שבע הופעות וכבש שני שערים.
ב-27 באפריל 1993 ערך מיכאלנקו את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של אוקראינה, במשחק ידידות מול ישראל. בשנת 2000 פרש מהנבחרת לאחר שערך במדיה 23 הופעות וכבש שני שערים. את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים ערך ב-7 באוקטובר 2000, במשחק מול ארמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002.

קריירת אימון

בשנת 2009 הצטרף מיכאלנקו לצוות המאמנים של קבוצת דניפרו דנפרופטרובסק והיה לעוזר המאמן של הקבוצה. בעונת 2016/2017 מילא את מקומו של מאמן הראשי של הקבוצה. החל מקיץ 2017 מאמן מיכאלנקו את קבוצת דניפרו-1 מהליגה האוקראינית השנייה.
לוקאס גראביל

ביוגרפיה

גראביל נולד בספרינגפילד שבמיזורי, לאחר סיום התיכון הוא עבר לקליפורניה במטרה להיות שחקן והופיע בתחילה בפרסומת למשחת שיניים.
הוא שיחק בתפקידי אורח בסדרות "ורוניקה מארס" ו"בוסטון ליגל" ובנוסף גילם את לקס לות'ר הצעיר בסדרה "סמולוויל".
שיחק בתור טובי בסדרה "הוחלפו בלידתן". ב-2004 שיחק בסרט "תיכון הלווינטאון", סרט מקורי של ערוץ דיסני לצד פין ויטרוק. 
הוא שיחק את ראיין אוונס בסרט המוזיקלי זוכה פרס אמי "היי סקול מיוזיקל" וכך גם בשני סרטי ההמשך, ב-2006 שיחק בסרט של ערוץ דיסני בחזרה לעיר ליל כל הקדושים.
ב-2009 זכה בהצבעה שנערכה ב-MTV כ"אחד העומד לעשות דברים גדולים", ב-2010 החל לשמש כמדבב קבוע בסדרת האנימציה "איש משפחה", באותה שנה גם דיבב בפרק של "המופע של קליבלנד".
ב-2011 החל לשחק בדרמה "הוחלפו בלידתן", הוא גם שיחק את סופרבוי בפרק של "סמולוויל". ב-2014 החל לדבב בסדרת האנימציה "השריף קאלי במערב הפרוע", וב-2016 דיבב בעונתה השנייה.
אורן עילם

שירות צבאי, לימודים, הוראה, ומחקר

עילם גדל בגבעתיים ואת שירותו הסדיר עשה כמש"ק מודיעין ביחידת שדה (לאחר מכן שירת במילואים ביחידת שדה).
בתשנ"ד-תשנ"ו עשה תואר ראשון בפסיכולוגיה ולימודים כלליים (עם דגש על פילוסופיה), באוניברסיטת חיפה. לאחר מכן, בתשנ"ז-תשנ"ח למד לתואר שני בפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת חיפה, משם עבר למסלול ישיר לדוקטורט בפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת תל אביב וקיבל את תואר הדוקטור בפסיכולוגיה חברתית-קוגניטיבית בשנת 2007.
במחקר הדוקטורט שלו חקר השפעות דינאמיות של מטרות שיפוט מנוגדות על השיפוט. עסק גם במחקר בתחום האמון, ובנושא "הפרעה קוגניטיבית קלה".
בשנים תשס"ב-תשס"ו לימד באוניברסיטת חיפה במסלול לתואר שני בפסיכולוגיה חברתית והיה בין מקימי המסלול.

עיסוקו בשירה

החל לכתוב שירים באופן ספונטני ב-1995. בתשנ"ח השתתף בקורס כתיבה יוצרת של א.ב. יהושע באוניברסיטת חיפה.
שיריו פורסמו בכתבי העת ביטאון שירה, מעין, מקף, ננופואטיקה, נתיבים, עיתון 77, שבו, שבילים, באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, בעיתון הארץ, ובמקומות נוספים. שירים אותם תרגם מאנגלית לעברית פורסמו בכתבי העת שבו, וכרמל. השתתף במיזם משוררי ישראל קוראים משיריהם של כאן ב'.
פרסם רשימות ביקורת על שירה וניתוחי שירה.
באוגוסט 2013 יצא לאור ספרו הראשון, "שירים, איש". בספטמבר 2016 נדפסה מהדורה שנייה של הספר בהוצאת ביטאון שירה. ספרו השני, "הנפש הקבועה ממשיכה לזמזם", יצא לאור באוקטובר 2016 בהוצאת ביטאון שירה. ספרו השלישי, "ליאוניד", יצא לאור במאי 2017 בהוצאת ביטאון שירה.
באוגוסט 2007 ייסד את "אתר שירה חברתית", המפרסם שירים על המצב בארץ מזווית אישית של הכותבים.
בדצמבר 2013 ייסד את כתב העת ביטאון שירה. בספטמבר 2016 ייסד את "ביטאון שירה - הוצאה לאור".

עיסוקים נוספים

פרסם שני אלבומי מוזיקה אלקטרונית, בז'אנר ג'אז-אוונגרד. האלבום הראשון, "Mind's Passions", פורסם ביולי 2013, ומכיל קטעי אימפרוביזציה. האלבום השני, "Summer Mantra", פורסם בדצמבר 2014. רוב הקטעים בו חוברו בתקופת מבצע צוק איתן והמוזיקה בו מושפעת מאווירת המלחמה.
בשנת תשנ"ז למד ציור בסדנה של ציבי גבע באוניברסיטת חיפה. לאחר הפסקה ארוכה שב לצייר בסתיו 2015. חלק מציוריו פורסמו בגיליונות כתב העת ביטאון שירה אותו הוא עורך. ציורים מוקדמים שלו הופיעו על דפי השער של ספריו "שירים, איש", "הנפש הקבועה ממשיכה לזמזם", ו"ליאוניד", ובשער ספרו של מואיז בן הראש "השקט יכה".
ב-1987, בגיל 16, החל להתחרות בתחרויות שחמט. ב-1992 סיים במקום השלישי באליפות צה"ל בשחמט. ב-1993 השתתף בתחרות השחמט של המכביה הארבע-עשרה. עם תחילת לימודיו באוניברסיטה פרש משחמט תחרותי, אך ב-2012 חזר לעסוק כתחביב בפתרון מצבים טקטיים בשחמט, ובמהלך 2016 הגיע להיות המדורג ראשון מבין הישראלים בתחום זה, באתר השחמט הפופולרי chess.com.
מספר מאמרי ביקורת חברתית שלו פורסמו באתר ויינט, בהם מאמר על השריפה בכרמל (2010).
מתגורר ברמת גן.
בית קרן קרב

היסטוריה

וילה כתאנה נבנתה בשנת 1926 על ידי איש העסקים הנוצרי אנטוניו כתאנה. חלקו האחורי של המבנה, ברחוב חובבי ציון, שימש כמכולת. בשנת 1948, בשל הלחימה באזור השכונה בין כוחות "ההגנה" לכוחות הערביים, עברה המשפחה לביירות. לאחר הקמת מדינת ישראל עבר המבנה לידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים, שמכר את המבנה. בשנות ה-70 הועבר המבנה לידי האוניברסיטה העברית וזו מכרה אותו בשנת 1987 לאיש העסקים הקנדי צ'ארלס ברונפמן. ברונפמן העביר את המבנה לקרן קרב (The CRB Foundation) שהקים.

תיאור המבנה

הווילה נבנתה בסגנון ליוואן האופייני לבתים ערביים עד אמצע המאה ה-20, ונפוץ בבתי טלביה וקטמון. גרם מדרגות רחב מוביל לכניסת המבנה, וסביב המבנה גן ובו צמחייה שהייתה טיפוסית לגנים ערביים בראשית המאה ה-20: עצי דקל, זית והדרים. בחזית הבית חדר מגורים הבולט אל מחוץ לקו המבנה.
על מנת להתאים את המבנה לשימושי קרן קרב, שופץ המבנה על פי תוכניתם של האדריכלים ג'ף ודבי רמז. השיפוץ שמר על מראהו החיצוני של המבנה, אולם בפועל נוספו למבנה שתי קומות - בור המים שהיה מתחת למבנה הפך לקומת מרתף, ובשנת 2001 גג המבנה הוגבה מעט, דבר שאפשר הוספת קומה שנייה מתחת לגג הרעפים. חלק מרעפי המבנה הוסרו, והותקנו בו חלונות, דבר המאפשר הארת חלקים מהמבנה באור טבעי תוך חיסכון בחשמל.
הומבורג (כובע)

הומבורג (באנגלית: Homburg, בגרמנית: Homburger) הוא מגבעת לבד קשיחה אשר דומה מאוד לכובע טרילבי או פדורה, משום שלשלושתם יש קמט לאורך כיפת המגבעת, מֵחלקהּ הקדמי לחלקה האחורי. קצוות התיתורה שלו, לכל היקפה, מכופפים כלפי מעלה. הוא עשוי בדרך כלל מלבד, אבל גם מפרווה או מצמר. את כיפת המגבעת מקיף סרט עם פרפר.
קרנו של ההומבורג עלתה לאחר שאדוארד השביעי ביקר בעיר באד הומבורג בגרמניה, ורכש כובע מסוג זה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הכובע היה ידוע בבריטניה בכינוי "אנתוני אידן", על שמו של אחד השרים בממשלה הבריטית, ולימים ראש הממשלה. כיום ניתן להשיגו בצבעים רבים, אולם הצבעים הרווחים הם שחור, אפור וחום.
מבחינת מידת הרשמיות שלו נמצא כובע ההומבורג מתחת לכובע צילינדר, ומעל לפדורה. נוהגים לחובשו עם חליפת שלושה חלקים או בלק טיי.
"כובע הסנדק" (כפי שהוא מכונה לעיתים בארצות הברית) זכה לפופולריות הודות לסרטי מאפיה וגנגסטרים שנעשו בהוליווד. אמנים המשתייכים לסגנון ההיפ-הופ החזירו אותו לשימוש בשנות התשעים של המאה ה-20.

הומבורג כלבוש חרדי

ההומבורג מקובל כיום ככובע מאפיין לרבנים, דיינים וראשי ישיבות ליטאים וספרדים.
תצורה נוספת של הכובע היא הומבורג עם קמט מעוגל בכיפה, המקובלת בקרב חסידי סאטמר ושאר יוצאי הונגריה בברוקלין, בעיקר ככובע המשמש לימות השבוע.
אלפרד ז'ארי

חייו

אלפרד ז'ארי, שהיה ממוצא ברטוני מצד אמו, נולד למשפחת סוחרים בעיר לאוואל (כיום במחוז מאיין שבחבל פיי דה לה לואר בצפון מערב צרפת). הוא היה תלמיד מצטיין בבית הספר התיכון בעיר רן (שבחבל ברטאן), וכבר בגיל שלוש עשרה שנה החל לכתוב קומדיות בחרוזים ובפרוזה. בגיל חמש עשרה שנה כתב מחזה שדמותו המרכזית הייתה זו של אבר, המורה לפיזיקה בבית התיכון של רן, שגילם בעיני התלמידים את כל המגוחך שבעולם. מחזה זה הפך אחר כך למחזהו המפורסם ביותר של אלפרד ז'ארי "המלך אובו".
כשהיה בן שבע עשרה שנה קיבל תעודת בגרות ועבר להתגורר בפריז, שם התכונן לבחינות הכניסה לאקול נורמל סופרייר. הוא לא התקבל ללמוד שם, אבל בין 1891 ו-1892 היה תלמידו של אנרי ברגסון בבית הספר התיכון 'אנרי הרביעי' שבעיר. הוא זכה לתשומת לב בשל הפואמות שכתב, ואוסף של יצירותיו פורסם ב-1893. באותה שנה מתו שני הוריו והשאירו לו ירושה קטנה שאותה בזבז עד מהרה. ב- 1894 גויס לצבא אך שוחרר מסיבות רפואיות, התנסות שבאה על ביטויה מאוחר יותר בנובלה "ימים ולילות" (1897).
הוא שב לפריז והקדיש את זמנו לכתיבה ולבילוי בחברת ידידיו שהעריכו מאוד את שנינותו הרבה. בין 1894 ו-1895 הוציא לאור יחד עם רמי דה גורמון רבעון לאמנות שבו הופיעו ציורים עתיקים וחדשים לצד מאמרים בענייני אמנות ופילוסופיה. בתקופה זו תנועת הסימבוליזם הייתה במלוא תנופתה, ובהשפעתה כתב את המחזה "קיסר אנטיכריסט" (1895).
ז'ארי פגש באלפרד וואלט, שהיה עורך כתב העת "מרקור דה פראנס", ובאשתו ראשילד והציג בביתם את המחזה "המלך אובו" (Ubu Roi). ב-10 בדצמבר 1896 הוצג המחזה בתיאטרון דה ל'אוור בפריז, בבימויו של אורליאן לינייה-פו, ועורר ויכוחים נלהבים בין תומכים לבין מתנגדים. המלך אובו משמש כדימוי של האדם המודרני על כל תכונותיו השליליות, ובעיקר של הבורגני בן תקופתו של ז'ארי: שמן, גס, מכוער, זולל וסובא, טיפש, אכזר ופחדן. תומכיו של ז'ארי היו בעיקר המחברים והאמנים הצעירים בפריז שראו בו את גיבורם. לעומת זאת, החוגים השמרניים התייחסו אליו ואל מחזותיו בשאט נפש.
אלפרד ז'ארי, שהיה בן עשרים ושלוש שנה בלבד, התפרסם בציבור והמשיך להציג את מחזותיו בעיר. אך בשנותיו האחרונות הזדהה בהתנהגותו עם המלך אובו על מנת להדגיש את המגוחך שבחיים המודרניים. הוא התגורר בבקתה סמוך לנהר כאשר ברשותו אופניים, אקדח ושיכר, וקרא בעיקר את רבלה. ההומור אפשר לו לחיות באופן חופשי לחלוטין כאשר הוא משחק את תפקיד המלך אובו לא רק במחזה אלא גם בחייו. הוא הזניח את בריאותו והתמכר לשתייה.
גיום אפולינר, מקס ז'אקוב ומחברים אחרים ביקרו אותו בבקתתו. סחוט, רצוץ, חולה ונרדף על ידי נושיו, אלפרד ז'ארי נכנע לבסוף למחלת השחפת שתקפה אותו קודם לכן. מחלתו החמירה בגלל צריכת אלכוהול וסמים, והוא מת בפריז ב-1907 כתוצאה מהסתבכות של המחלה. אחרי מותו, פאבלו פיקאסו, שהוקסם מדמותו, רכש לעצמו אקדח וחגר אותו בצאתו לבלות בפריז, רכש רבים מכתבי ידו ושרטט את דיוקנו.
במשך חייו הקצרים הספיק אלפרד ז'ארי לכתוב יותר משלושים יצירות ובהם מחזות, נובלות ושירים. הוא תרם גם לכתבי עת רבים ובהם ל"מרקור דה פראנס". יצירתו מציגה בצורת סאטירה חריפה את המגוחך ביותר שבטבע האדם. אלפרד ז'ארי נחשב לאחד ממבשרי הסוריאליזם ותיאטרון האבסורד.
ודינג

היסטוריה

במאה ה-13 אוזכר הכפר ודינג לראשונה כהתיישבות נטושה, במסמך המתאר מכירה של טחנה שפעלה במקום, למנזר בנדיקטי משפנדאו. רק במאה ה-18 נבנה המקום מחדש. במאה זו נקרא האזור "Gesundbrunnen" (בגרמנית: מעיין הבריאות; כיום קיימת בברלין שכונה בשם זה). האזור הכיל בית מרחץ ומעיינות מרפא ושימש כאזור השעשועים של העיר בהציעו משחקי מזל וזנות.
בסוף המאה ה-19 נבנתה ודינג בצורה צפופה כשכונת פועלים. מספר מקומות בשכונה משמשים עד היום כדוגמה יחידה לבנייה צפופה בצורה קיצונית.
בזמן רפובליקת ויימאר הייתה ודינג מעוז מפלגות הפועלים ונקראה "ודינג האדומה" (Roter Wedding). ב-1 במאי 1929 הייתה התנגשות דמים בין המפגינים למשטרה.
אחרי מלחמת העולם השנייה השתייכה ודינג לחלק המערבי של העיר וצורפה לסקטור הצרפתי של ברלין. היא נשקה לחומת ברלין כאשר פרנצלאואר ברג הייתה מצידה המזרחי של החומה.

אוכלוסייה

השכונה מאוכלסת במהגרים רבים, רובם טורקים וערבים ואוכלוסייה חלשה מבחינה סוציו-אקונומית. אחוז המהגרים בשכונה (נכון למאי 2005) עמד על 27.7% ואחוז התלמידים ממוצא זר עמד על 63.1% (האחוז הגבוה בברלין של תלמידים מהגרים).
אברהים סאנע

אברהים סאנע (בערבית: براهيم الصانع) הוא יזם הייטק בדואי-ישראלי.

קריירה

סאנע נולד ביישוב לקייה למשפחה בת 14 ילדים. הוא סיים לימודי תיכון בבית ספר. בוגר תואר ראשון בהנדסת מערכות תוכנה ומידע בטכניון (סיים ב-2011). סיים תואר שני באותו תחום באוניברסיטת בן-גוריון. לאחר סיום התואר הראשון עבד במרכז הפיתוח של חברת סיסקו בנתניה.
בשנת 2013 הקים את חברת סאדיל טכנולוגיות, חברת ההייטק הראשונה במגזר הבדואי בדרום. החברה העסיקה בשנת 2018 שש עשר מהנדסי ומהנדסות תוכנה ומשרדיה יושבים ביישוב הבדואי חורה. החברה נותנת הזדמנות לבוגרי תוארי הנדסה מהחברה הבדואית למצוא עבודה בתחומם ופועלת להגדיל את כמות המהנדסים שיוצאים מהחברה הבדואית בדרום.

חיים אישיים

סאנע הוא בן דודו של ג'יהאד אל-סאנע פרופסור בפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
איסור אכילת חלב

מקור הדין

"חֻקַּת עוֹלָם לְדֹרֹתֵיכֶם בְּכֹל מוֹשְׁבֹתֵיכֶם כָּל-חֵלֶב וְכָל-דָּם לֹא תֹאכֵלוּ"(ויקרא פרק ג פסוק יז)

הגדרת החלב

החלב האסור באכילה הוא כל אחד מחלקיה השומניים של בהמה שהיו מוקרבים על המזבח אילו הייתה זו בהמת קורבן, ולפיכך נאסרים באכילה בבהמת חולין. החלב האסור באכילה הוא רק זה הבא משלוש הבהמות: פרה, כבש ועז ואילו החלב משבע החיות הטהורות ומעופות מותר באכילה. חלב של עובר הנמצא באמו לאחר שחיטתה ולא השלים את התפתחותו מותר באכילה.
שלושה חלבים הם שחייבים עליהם כרת: חלב שעל הקרב, ושעל הכליות, ושעל הכסלים; אבל האליה (בשר הזנב) מותרת באכילה. לא נקראה האליה בתורה "חֵלֶב" אלא לעניין קורבן בלבד, כמו שנקראו "חלבים" הכליות ויותרת הכבד לעניין קורבן.
בהגדירו את החלב האסור תיארו רבי עקיבא כ"תותב, קרום ונקלף". רש"י מפרש את המונחים הללו: תכונת התותב אומר שהחלב פרוס על הבשר כמו בגד ומשמעות התכונות האחרות הן שעל החלב יש קרום דק הניתן לקילוף. החלב דבוק לבשר, וניתן להפרידו בקלות. ואילו השומן מחובר אל הבשר ומהווה חלק בלתי נפרד ממנו. החלב נמצא באזור מערכת העיכול, על הכסלים, המעיים ועל הכליות. בתקופת בית שני הייתה אי-בהירות לגבי השומן שעל הקיבה וכוהנים חקרו את הנושא והגיעו למסקנה שהיא מותרת. בעבר התירו קהילות הריין שומן זה באכילה אך היתר אסרו. יש מספר קרומים ורקמות חוטיות הנכללות באיסור חלב אך אין עליהם חיוב כרת" ולא ברור אם איסורם הוא מהתורה או מדרבנן, אולם על חלק מהקרומים יש דין כרת.

הסרת החלב

הסרת החלבים וגיד הנשה מן הבהמה כדי להתירה באכילה נקראת ניקור, והעוסק בה נקרא "מנקר". כיום מקובל, בעיקר בקרב קהילות האשכנזים, שלא לנקר כלל את חלקה האחורי של הבהמה אלא למכרו לנכרי, מפאת הקושי הרב והדקדוק הנדרשים בניקור חלק זה.
על חומרת הטעות במכירת בשר עם חלב ניתן ללמוד בשולחן ערוך:" טבח שדרכו לנקר בשר ונמצא אחריו חוט או קרום, מלמדין אותו ומזהירין אותו שלא יזלזל באיסורין. אבל אם נמצא אחריו חלב, אם הוא כשעורה, מעבירין אותו. ואם נמצא אחריו כזית, ואפילו בהרבה מקומות, מכין אותו מכת מרדות ומעבירין אותו." (שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ס"ד, סעיף כ"א)

מטעמי המצווה

בתורה נכתב בהקשר לקרבנות "כל חלב לה'" ביטוי זה בצירוף העובדה שכל חלקי החלב המוקטרים למזבח (למעט חלק מהאליה הנמצא בכבש בלבד) אסורים באכילה ורק חלב הבהמות שניתן להקריב למזבח אסור, מראים שיש לחלב מטרה אחרת מאכילה על ידי אדם. 
טעמים רבים נאמרו בטעם איסור אכילת חֵלֶב: 
הרמב"ם כתב שהטעם הוא "מפני שהוא מוליד דם קר ומשחית את הטבע, וראוי לשרפה יותר מן האכילה".
הרמב"ן בפירושו על התורה טוען כי החֵלֶב האסור הוא: "קר ולח וגס וקשה להתבשל באצטומכא וממהר לכלות ויולד לחה לבנה וסותם".
בספר החינוך מוסבר, שכמו במאכלות האסורות האחרים, חלב פוגע בגוף ובכך מונע מהנפש לפעול בחכמה.
רבי יצחק אַבְּרַבַּנְאֵל נתן טעם לאיסור חֵלֶב ודם בכך: "שהחלב נברא מהלבנה, ומפני קורו ולחותו, הוא בלתי נאות למזג האנושי, והדם שיתילד ממנו ידמה לדם החזיר, ומפני זה אסר אכילתו לישראל שראוי שיהיה עם חכם ונבון"
הרש"ר הירש הסביר כי צבירת החלב היא יעד אנוכי של הבהמה ושונה בתכלית מהיעד שצריך להיות לאדם.
מנרה (אי)

היסטוריה

האי התגלה בשנת 1832 על ידי רב החובל אמט, אשר קרא לאי בשם "סידני". האי היה אחד מהאיים שישובם תוכנן על ידי בריטניה במסגרת תוכנית יישוב איי פניקס. בשנת 1938 הוכרז האי כשמורת טבע לציפורים ובשנת 1975 הוכרז כשמורת טבע לבעלי חיים.
שארל בודלר

חייו

בודלר נולד בפריז והיה לאחד מהמפורסמים במשוררים המודרניים. הוא שילב תובנות פילוסופיות בשיריו בחלקם בעלי אופי דקדנטי. מאהבתו במשך תשע-עשרה שנה הייתה נערת הליווי ז'אן דובאל (Jeanne Duval), הידועה בתור "אולימפיה" מציורו המפורסם של אדוארד מאנה (Manet) הנושא את אותו שם.
בשנותיו האחרונות נהג ליטול סמים, כאופיום וחשיש, וכן הירבה לשתות אלכוהול. בודלר נפטר בגיל צעיר, משבץ לב. הוא נקבר בבית הקברות מונפרנאס בפריז.

יצירתו

שירתו אופיינה בשילוב ביו מסורת השירה למסורת הפרוזה ובחינת מצבו של האדם. רבות מעבודותיו הושפעו מנטייתו לסינסתזיה (Synaesthesia) - עירוב של החושים, כלומר האפשרות להריח מראות או לראות קולות. הוא כתב מספר שירים על נושא זה עצמו, כשיר "Correspondances", המשתמש בדימויים ובסמליות המבוססים על ניסיונו של בודלר בסינסתזיה. בודלר היה משורר חושני, הוא התנסה בחוויות חושניות והביע אותן בשיריו. המשורר אנדרה ברטון כינה אותו סוריאליסט.
בודלר תרגם לצרפתית את המשורר האמריקני אדגר אלן פו. כאשר יצא לאור ספרו "פרחי הרע" בשנת 1857, הסופר, המדפיס והמוציא לאור נתבעו לדין ונמצאו אשמים בפרסום דברי תועבה וכפירה. "אתה - הקורא הצבוע - כפילי - אחי!" התייחס בודלר לקוראיו, בין דפי הספר. שישה שירים הושמטו מן היצירה על מנת לאפשר פרסומה. במחצית השנייה של המאה העשרים זכתה יצירתו של בולדר להערכה מחודשת.
רבות מיצירותיו פורסמו לאחר מותו.
תוכנית מחשב

תוכנית מחשב היא רצף של הוראות בשפת תכנות כלשהי, שנועדו לבצע משימה מסוימת במחשב. מבחינה מהותית, תוכנית מחשב היא מימוש של אלגוריתם באמצעות שפת תכנות.
פיתוח תוכניות מחשב הוא מלאכתו של המתכנת, העוסק בתכנות. מתכנתים כותבים תוכניות מחשב בעיקר בשפה עילית (בניגוד לשפת סף). תוכניות אלה עוברות הידור, כלומר תרגום של התוכנית לשפת מכונה. הפקודות המפעילות בסופו של דבר את המחשב נקראות שפת מכונה והן ספציפיות למחשב (מכונה), שבו הן מופעלות.  פקודות אלה הן מפורטות מאוד מכיוון שכל אחת מהן פונה ישירות לחומרה, שמפעילה את המחשב.
מופע של תוכנית מחשב הוא תהליך. ניתן להפעיל מספר מופעים של תוכנית או תוכניות שונות במקביל במערכות התומכות בריבוי משימות. אוסף של תוכניות מחשב למטרה מסוימת, יחד עם הנחיות להפעלתן, קרוי תוכנה. תוכניות מחשב גם יכולות להיות מסווגות לפי הפונקציונליות שלהן כגון יישום מחשב ו תוכנת מערכת.
דב שפק-לובזובסקי

דב שפאק-לובזובסקי, 1861 (תרכ"א), רוז'ינוי, פולין - 19 ביולי 1948 (י"ב בתמוז ה'תש"ח), תל אביב. גואל קרקעות, קבלן התברואה הראשון של תל אביב. אחותו הייתה סבתו של אריה שפק.

שכונת שפאק

בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 רכש את קרקעות שכונת שפאק, או שפק, שבמרכז תל אביב, סביב רחוב ביל"ו. בתחילה השכונה הייתה ידועה על שמו. אך ברבות השנים, שמה המבדל של השכונה, והקשר לשמו, אבדו. שכונת שפאק היא מקום ילדותו של יגאל מוסינזון.