סיזר מילאן

ביוגרפיה

מילאן נולד בשנת 1969, לפליפה מילאן גיין (Felipe Millán Guillen) ומריה טרסה פבֶלה דה מילאן (Maria Teresa Favela de Millán), בעיר קוליאקאן שבמדינת סינלואה במקסיקו. לדברי מילאן, יותר מכל אדם אחר השפיע עליו סבו להיות מאמן כלבים. בספרו כתב מילאן כי בכל כלב הוא רואה את נשמת סבו.
מילאן בילה את רוב ילדותו בעבודה בחווה ליד קוליאקאן לצד סבו שעסק בחקלאות. אף על פי שהוא גר בבית העשוי מחימר וחסר מים זורמים, מילאן אמר שמעולם לא הרגיש עני, והגדיר את ילדותו "גן-עדן". הוא הוקסם בילדותו מהחיות בחווה, אך יותר מכל, נקשר לכלבים.
ההתבוננות בלהקות הכלבים בשטחים החקלאיים השפיעה רבות על הפילוסופיה ודרך החשיבה שלו מאוחר יותר. הוא נחשף לדרך החיים של הכלבים. מילאן טוען שכדי להיות מאמן טוב, "עליך להיות מנהיג הלהקה, זה שאחראי על הכלב ולא זה שהכלב אחראי עליך".

מסטלאן

כשהיה בן שש, עברה משפחתו למסטלאן, העיר השנייה בגודלה במדינת סינלואה. אביו החליט שהוא רוצה להעביר את ילדיו לבתי ספר טובים יותר. לדברי מילאן, החלק הרע ביותר בעזיבה לעיר היה היעדר בעלי החיים.

המסע לאמריקה

ב-23 בדצמבר 1990, בגיל 21, מילאן, שלא דיבר אנגלית כלל, חצה את הגבול לארצות הברית. למרות שהייתה לו משפחה באריזונה, פנה מילאן להוליווד בעקבות חלומו להיות מפורסם. משפחתו לא הייתה מרוצה מן העניין אך חסכה כסף, והוא קיבל 100 דולר ממשפחתו למסע. הוא חצה דרך טיחואנה, ללא ויזה לארצות הברית. מכיוון שלא רצה לשלם למבריח, שיבריח אותו דרך הגבול, בילה מילאן כמה ימים בטיחואנה, תוך שהוא לומד את הגבול. שלושת הניסיונות הראשונים שלו לחצות את הגבול נכשלו, ולבסוף נאלץ מילאן לשלם למבריח את 100 הדולרים שקבל ממשפחתו. יום למחרת חצו השניים את הגבול, במשך שעות לדברי מילאן. לאחר שחצה את הגבול, עלה על מונית לעבר סן דייגו. לאחר שחי ברחובות במשך חודש, הצליח להשיג עבודה כמטייל עם כלבים וכן במספרת כלבים.
אט אט, החל מילאן לצבור ניסיון ומוניטין כאחד שכלבים מתנהגים לצידו אחרת מאשר ליד הבעלים המקוריים של הכלב.
לאחר מכן, עבד בשטיפת לימוזינות. זאת מכיוון שהמעביד שלו הציע לו מכונית משלו בתמורה לעבודתו. לאחר שהשיג מכונית, נסע ללוס אנג'לס. הוא החל לעבוד באקדמיית שיקום לכלבים, וגם שם צבר מוניטין רב. אט אט החל לצבור מספר רב של לקוחות, אף שלא למד לאמן כלבים מעולם. בין לקוחותיו היה השחקן ויל סמית' ואשתו. הקרבה לסמית' עזרה לו לצבור עוד לקוחות מפורסמים, שגם הם הוקסמו משיטת השיקום שלו. מילאן למד אנגלית בצורה מורחבת והרחיב את הידע שלו בנוגע לפסיכולוגיית כלבים והתנהגותם.
הפופולריות של מילאן גדלה רבות, והוא אף הצליח לפתוח ולממן בעצמו מרכז פסיכולוגיה לכלבים שהקים בדרום לוס אנג'לס.
בשנת 2002, לאחר שהתראיין לעיתון לוס אנג'לס טיימס, קיבל מילאן הצעות רבות ממפיקים בהוליווד. מילאן קיבל תוכנית משלו: "הלוחש לכלבים, עם סיזר מילאן" (Dog Whisperer with Cesar Millan), והיא שודרה בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. לאור הצלחת התוכנית הוא כתב ספר, והוא פורסם עם עליית העונה השנייה של התוכנית. הספר זכה להצלחה עצומה, וכיכב במקומות הראשונים במצעדי ספרים בארצות הברית.
בין השנים 1994-2010 מילאן היה נשוי לאהובת נעוריו, אילוסיון וילסון מילאן (Ilusion Wilson Millan) ויש לו עמה 2 ילדים, ינדרֶה (Andre; נולד ב-1995) וקלווין (Calvin; נולד ב-2001). בשנת 2010 וילסון הגישה בקשת גרושין ובקשה למשמורת על ילדיהם המשותפים. על רקע הגירושים, קשיים כלכליים אליהם נקלע ומות כלבו האהוב (DADDYׂ) שליווה אותו ברוב שנות הסדרה, ביצע מילאן ניסיון התאבדות.
באותה שנה הוא גם החל במערכת יחסים עם בת זוגו הנוכחית ג'הירה דר, ילידת הרפובליקה הדומיניקנית. באפריל 2016 בני הזוג הכריזו על אירוסיהם.

פרסום במדיה

בנוסף לתוכניתו המצליחה, "הלוחש לכלבים", המשודרת בכמה מדינות (כולל ישראל), השתתף מילאן בכמה תפקידי אורח ובתפקידים משניים בסדרות שונות, וגם התראיין למספר רב של תוכניות:
מילאן הופיע כשחקן אורח בעונה השנייה של סדרת הדרמה האמריקאית "הלוחשת לרוחות", בתוכנית של אופרה וינפרי פעמיים (במאי 2005 ובספטמבר 2005), השתתף בתוכנית הקומדי סנטרל ובתוכנית האנימציה סאות' פארק, בשנת 2006. מילאן גילם את עצמו ב-17 בספטמבר 2008, בסדרה "עצמות".

פרסים ומועמדויות

בשנת 2005, ה"ארגון ההומני של ארצות הברית" (the Humane Society of the United States Genesis Award Committee) נתן למילאן ציון מיוחד לשבח על פעילותו לשיקום חיות.
בשנת 2006 ובשנת 2007, תוכניתו של מילאן, "הלוחש לכלבים", שבערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, הייתה מועמדת לפרס אמי.
במרץ 2006 העניק האיגוד הבינלאומי למומחי הכלבים (International Association of Canine Professionals) למילאן ואשתו חברוּת של כבוד באיגוד.
בשנת 2007 הוענק למילאן פרס ה-Michael Landon, על השראה לצעירים דרך הטלוויזיה. בשנת 2008 הוּכר כ"אוצר של לוס אנג'לס" ("Treasure of Los Angeles"). בשנת 2008 זכתה תוכניתו, "הלוחש לכלבים", בטקס ה-Annual Imagen Awards.

שיטות אימון

מילאן טוען כי אינו "מאמן" כלבים לציית להוראות כמו "שב, התגלגל, בוא" וכדומה. במקום זאת, מילאן טוען כי הוא משקם כלבים לא מאוזנים, ועוזר "לאמן מחדש" את בעליהם.
מילאן לעיתים עובד עם קבוצה של כלבים, זאת על מנת שיהיו בתוך "להקה" לדבריו.
מילאן נודע בכישוריו לאמן כלבים, הדבר הבולט בדרך שיקומו של מילאן הוא לדבריו להתחבר ולהקרין אנרגיה (חיובית, שלילית) אל הכלב; "עליך לחשוב כמו מנהיג הלהקה ולהיות כמו מנהיג הלהקה". מילאן טוען כי המפתח לשיקום כלב הוא קודם כל למידה על אופי והרגלי הכלב, ובכדי שהכלב יהיה במצב רגוע, על הבעלים לשדר אנרגיה רגועה ומצב רגוע, תוך דומיננטיות ושליטה של "מנהיג להקה".

ביקורות

ב-6 בספטמבר 2006 קרא "הארגון ההומני האמריקאי" (American Humane Association) להפסקת התוכנית בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, תוך ביקורת על שיטות האימון של מילאן. בפברואר 2010 הכריז ארגון זה כי למרות חילוקי דעות ברורים בעבר וכמה תחומים של חוסר הסכמה בהווה, הארגון מחזיק באינטרסים משותפים רבים עם סיזר מילאן. הארגון הזמין את סיזר להשתתף בסימפוזיון בנושא אימון כלבים.
באוקטובר 2006 כתבו יועצים של "הארגון הבינלאומי להתנהגות חיות" (International Association of Animal Behavior) לערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, על חששם שהתוכנית "עלולה להוביל ילדים למעשים לא בטוחים"; הארגון קרא לשינוי המדרוג של התוכנית ל-TV-G (תוכנית לא לילדים).
מפיק טלוויזיה, פלוייד סוארז, הגיש תביעה משפטית כנגד סיזר מילאן והמרכז השיקומי שלו. לטענתו הוא הביא את כלבו למרכז השיקומי של מילאן, ועוד באותו יום הכלב הובהל לווטרינר והושם באוהל חמצן בשל מאמץ יתר ופציעות בגפיים מההליכון. התביעה הסתיימה בפשרה.
דוקטור ניקולאס דודמאן, מנהלת הקליניקה להתנהגות בעלי חיים בבית הספר הווטרינרי קמוניגס':
"השיטות של סיזר מילאן מבוססות על הצפה והענשה. התוצאות, למרות שהן מיידיות, יהיו זמניות בלבד. שיטותיו מיושנות, מטעות, ובכמה מקרים מסוכנות ולעתים קרובות אינן אנושיות. אתה לא תרצה להיות כלב תחת תחום השפעתו. הדבר העצוב הוא שהציבור לא מזהה את המשגה בדרכיו של סיזר"]
ג'אן דונאלסון, מנהלת האקדמיה לאילוף כלבים בארגון צער לבעלי חיים :
"לתרגל עימותים חזיתיים פסיכולוגיים שכאלו מול כלבים אגרסיביים והשימוש בקולר-חנק בכלבים מפוחדים הם דבר שערורייתי ומיושן אפילו בסטנדרטים של מאמני הכלבים הממוצעים."]
דוקטור איאן דאנבר, בעל שם עולמי בהתנהגות כלבים :
" יש לסיזר מילאן כישורים נחמדים בנוגע לכלבים, אולם מנקודת מבט מדעית, מה שהוא אומר ... ובכן הוא משהו אחר. חס וחלילה אם מישהו אחר ינסה את השיטות שלו מאחר שרבות משיטותיו טומנות בחובן סכנה."]
יש הטוענים כי שיטותיו של סיזר מילאן אינן תוצאה של הבנה טבעית, ויש בידי מומחי כלבים ידועים, כגון דוקטור ג'ון פישר דוקטור ברוס פוגל וריי ולורנה קופינגר, תיעודים המוכיחים זאת]. מומחים אלו טענו בפומבי כי מילאן משתמש ב"חוק האלפא", היפוך הכלב בכוח על גבו וריתוקו לרצפה כדי להצהיר על סמכות, כמו כן התיקונים הסמכותיים והשימוש בקולר-חנק לא אנושיים ועשויים לגרום לבעיות התנהגות חמורות]. חרף הביקורות סיזר מילאן מעולם לא דווח כמכה כלב או פוגע בו פסיכולוגית, והטענות נגדו מתמקדות בטכניקות שמביאות את הכלב למצב נפשי ארכאי].