google/wiki40b huggingface dataset:
בראיין רייס

ביוגרפיה

סינגל הבכורה של רייס, "No promises", שוחרר לרדיו בשנת 2005 וזכה להצלחה רבה בדנמרק. לשיר בוצעה אף גרסת כיסוי על ידי שיין וורד, זוכה תוכנית הזמר הבריטי "The X Factor", אשר הגיעה למקום השני במצעד הבריטי. 
האלבום הראשון של רייס, "Confessional", יצא לאור בשנת 2006 וזכה למעמד של תקליט זהב בדנמרק. הסינגל "Homeless Heart" מתוך האלבום, שהוא גרסת כיסוי לשירה של הזמרת הקנדית אמנדה סטוט (Amanda Stott), שימש כשיר הנושא בתוכנית הריאלטי הדנית "Paradise Hotel". שני שירים נוספים מהאלבום יצא לאורו כסינגלים: "Can't Say I'm Sorry" ו-"Where Do You Go?". הסינגל "Can't Say I'm Sorry" קיבל לחשיפה משמעותית, כאשר זוכה המקום השני בתוכנית "אמריקן איידול" השוודית, Erik Segerstedt, הוציא גרסת כיסוי לשיר אשר הגיעה למקום הראשון במצעד המוזיקה השוודי. גם זוכה "אמריקן איידול" בקנדה תאו תאמס ביצע גרסת כיסוי לשיר. 
בשנת 2006 רייס היה מועמד לפרס זמר השנה בתחרות "Zulu Awards" של ערוץ הטלוויזיה הדני TV 2 Zulu.
אלבומו השני של רייס, "Good Time", יצא לאור בשנת 2007. 
בשנת 2009 רייס כתב בשיתוף עם Mads Haugaard את הסינגל "Underneath My Skin", אותו ביצעה הזמרת הנורווגית Christina Undhjem ב"קדם אירוויזיון" הדני, "Dansk Melodi Grand Prix".
לאחר שהוצע מספר פעמים כמועמד, רייס לקח חלק בקדם אירוויזיון הדני ב-2010, עם השיר "Breathing" שנכתב על ידי Peter Bjørnskov. שירו הגיע לסבב ההצבעה הסופי והעפיל למקום השני מתוך עשרה שירים.
ב-25 באוקטובר 2010, שיחרר בראיין את אלבומו השלישי "Another Piece of Me". האלבום כלל בתוכו שני דואטים עם הזמרת הדנית Julie Berthelsen והזמרת השוודית Emilia. הסינגל השלישי מהאלבום, "There for You", שוחרר מעט לפני כן, ב-28 ביוני 2010. הסינגל הופיע במשחק ההרחבה "Late Night" של משחק המחשב "Sims 3", שעבורו הוקלטה גרסה מיוחדת של השיר בשפת ה-Simlish, שפה בדיונית של משחק ה-Sims.
גיל שויד

ביוגרפיה

גיל שויד נולד בירושלים. כבר בגיל 13 החל לתכנת. למד בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית בירושלים ובמקביל ללימודים בבית הספר התיכון למד גם מדעי המחשב באוניברסיטה העברית. בנוסף עבד באותה תקופה כמנהל מערכות במרכז פריץ הבר למחקר בדינמיקה מולקולרית באוניברסיטה העברית.
שירת ביחידה 8200 של חיל המודיעין. לאחר שחרורו מצה"ל ב-1991 עבד כמפתח תוכנה בחברת אופטרוטק (כיום אורבוטק). ב-1993 הקים את חברת צ'ק פוינט יחד עם שלמה קרמר, שעימו שירת במודיעין, ועם מריוס נכט שעימו עבד באופטרוטק. מאז משמש שויד כמנכ"ל צ'ק פוינט. עד לשנת 2001 שימש גם כנשיא החברה, ועד 2015 כיושב ראש. בין השנים 1999–2004 שימש בתפקיד דירקטור בחברת "בקווב" של האחים אלי וניר ברקת, שהיו המשקיעים הראשונים בצ'ק פוינט באמצעות חברת BRM.
שויד הוא הממציא של הפטנט על טכנולוגיית Stateful Inspection, שעליה מבוסס מוצר הדגל של צ'ק פוינט - FireWall-1, ונחשב על ידי רבים לאבי חומת האש המודרנית.
שויד נמנה עם חבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב ומכהן כיושב ראש חבר הנאמנים של האוניברסיטה לנוער של אוניברסיטת תל אביב. הוא חבר במועצת המנהלים של עמותת "יכולות", הפועלת להעלאת אחוזי הזכאות לתעודת בגרות ולהנגשת ההשכלה הגבוהה.
הונו האישי נאמד בכ-2 מיליארד דולרים, והוא מאנשי העסקים העשירים בישראל.
בחודש מרץ 2018 שר החינוך נפתלי בנט הודיע על קטגוריה חדשה בפרס ישראל והכריז על גיל שויד כחתן פרס ישראל בהיי-טק.
שויד מתגורר בתל אביב. הוא אב לשלושה ילדים מאשתו הראשונה, חמוטל איינהורן, ולעוד שלושה ילדים מאשתו הנוכחית, עורכת הדין הפלילית, מיטל דנינו.
מוסקבה אדומה

מוסקבה אדומה (ברוסית: Красная Москва) היה הבושם הראשון שנוצר בברית המועצות.
מקורו של הבושם שנוי במחלוקת. אפשר שהוא נוצר לפני המהפכה של 1917 בשם "הזר החביב על הקיסרית" (בצרפתית: "Le Bouquet Préféré de l'Impératrice"), ניחוח שנוצר בבית החרושת של הנרי ברושר בשנת 1913, ולאחר מכן ניתן לו שמו הרוסי, או שהוא נוצר בשנת 1925, אחרי שהולאם מפעלו של ברושאר, ושמו הוחלף ל"נובאייה זאריה" בשנת 1922 ונוהל על ידי פולינה ז'מצ'וז'ינה בין השנים 1930–1932.
עם תחרות מוגבלת, מוסקבה אדומה הפך לפופולרי מאוד, והיה נפוץ מאוד בברית המועצות. לאחר מלחמת העולם השנייה הופץ ברחבי הגוש המזרחי. תפוצתו הנרחבת בעידן הסובייטי גרמה לרבים לסגת ממנו בתקופה שבה, לאחר קריסת ברית המועצות, נפוצו בשמים רבים יותר. למרות זאת שרד הבושם והוא עדיין מיוצר במפעל במוסקבה.
מישל גונדרי

קריירה

גונדרי נולד בורסאי, צרפת. עבודתו כיוצר סרטים החלה בווידאו קליפ שביים עבור להקת הרוק הצרפתית Oui Oui, שבה גם תיפקד כמתופף. סגנון עבודותיו המיוחד לכד את תשומת לבה של האמנית המוזיקלית ביורק, שביקשה ממנו ליצור קליפ עבור שירה Human Behaviour. שיתוף הפעולה בין השניים נמשך זמן רב, במהלכו ביים גונדרי עבור הזמרת שבעה וידאו קליפים. אמנים אחרים ששיתפו פעולה עם הבמאי היו הווייט סטרייפס, הכמיקל ברדרס, דאפט פאנק,פו פייטרס, הרולינג סטונס וקיילי מינוג. גונדרי יצר מספר פרסומות טלוויזיה; אחת הפרסומות המפורסמות יותר, למכנסי הג'ינס של לוי שטראוס ושות', זכתה בפרס אריה הזהב בפסטיבל קאן. הוא היה חלוץ השימוש בטכניקות זמן הקליע, שזכו לתפוצה רחבה בסרט "מטריקס" (The Matrix); דוגמאות בולטות הן הווידאו קליפ Like a Rolling Stone שביים עבור להקת הרולינג סטונז, ופרסומת שביים ב־1998 עבור וודקה סמירנוף.
גונדרי נחשב (יחד עם הבמאים ספייק ג'ונז ודייוויד פינצ'ר) לנציג בולט של זרם במאי וידאו קליפים העוברים לביים סרטים באורך מלא. גונדרי ביים את סרטו הראשון באורך מלא, "המין האנושי" (Human Nature), ב־2001 (המבוסס באופן רופף על הסיפור הקצר דין-וחשבון לאקדמיה, מאת קפקא) וזכה לביקורות מעורבות. תסריט הסרט נכתב על ידי התסריטאי צ'ארלי קאופמן שכתב גם את התסריט לסרטו השני של גונדרי "שמש נצחית בראש צלול" (Eternal Sunshine of the Spotless Mind). סרט זה יצא למסכים בשנת 2004, וזכה לשבחים ולפרסים רבים. הסרט משתמש בעיבודי תמונה דיגיטליים רבים שאיתם ערך ניסויים בווידאו קליפים שביים. בהמשך החל גונדרי לביים גם תסריטים שכתב בעצמו, בהם מדעי החלום (2006) ו-"קדימה, תריץ אחורה" (2008).
ב-2013 ביים את הסרט התיעודי המונפש "האם האיש הגבוה מאושר?" (Is the Man Who Is Tall Happy?), ראיון מאוייר עם פרופ' נועם חומסקי.
ב-2014 ביקר בישראל והעביר סדנת אמן בבית הספר לקולנוע סם שפיגל

חיים אישיים

אחיו של מישל, אוליבר גונדרי, גם הוא במאי פרסומות טלוויזיה ווידאו קליפים, וכן עוסק בעריכה ובפוסט פרודקשן.
ברידג'ט פונדה

שנותיה הראשונות

פונדה נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה למשפחת שחקנים בכללם סבה הנרי פונדה, אביה פיטר פונדה ודודתה ג'ין פונדה. אמה, סוזן ג'ין ברואר (Susan Jane Brewer), היא אמנית.
 היא קרויה על שם בתה של השחקנית מרגרט סליבאן, ברידג'ט היווארד, ששלחה יד בנפשה כשהייתה בת 21. סליבאן הייתה אשתו הראשונה של סבה. הוריה התגרשו ופיטר נישא לפורשיה רבקה קרוקט (אשתו לשעבר של הסופר תומאס מקגוון). פיטר ופורשיה גידלו את ברידג'ט, אחיה ג'סטין, אחיהם החורג והמבוגר יותר תומאס מקגוון הבן. פונדה למדה בבית הספר לבנות ווסטלייק בלוס אנג'לס.

קריירה

פונדה התחילה לשחק בתיאטרון בהפקת בית הספר של הארווי. היא לא נעתרה להצעות משחק בעצת קרוביה המפורסמים והלכה ללמוד את שיטת המשחק בבית הספר טיש לאמנויות של אוניברסיטת ניו יורק ובמכון לתיאטרון של לי שטרסברג.
הופעת הבכורה שלה בסרט הייתה בהיות בת חמש בסרט "אדם בעקבות גורלו" משנת 1969, בו שיחקה ילדה בקומונה של ילדי הפרחים, בה פיטר פונדה ודניס הופר מבקרים בעת מסעם לאורך ארצות הברית. תפקידה הקטן השני (שגם בו לא דיברה) היה בקומדיה משנת 1982 "Partners". ב-1989 היא קיבלה את תפקידה המשמעותי הראשון, כשכיכבה בסרט "סקנדל", המבוסס על פרשת פרופיומו. באותה שנה היא גם שיחקה בסרטים "מת להתאהב" ו-"Shag".
תפקידה פורץ הדרך היה כשגילמה עתונאית בסרט "הסנדק 3". אחרי שהשיגה ניסיון נוסף בעבודה במספר הפקות תיאטרון היא לוהקה לתפקיד הראשי בסרט "דרושה שותפה רווקה" של ברבט שרודר, ולאחריו הגיע תפקיד בקומדיה "סינגלס" של קמרון קרואו, שניהם ב-1992. הניו יורקר בסקירה כינה אותה: "תקיפה ופרובוקטיבית" והמגזין רולינג סטון כתב שפונדה היא "תענוג קומי". ב-1997 טסה פונדה באותה טיסה בה טס קוונטין טרנטינו והוא הציע לה תפקיד כנערת חוף בסרטו ג'קי בראון. לפונדה גם הוצע התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "אלי מקביל" (מאוחר יותר קיבלה אותו קליסטה פלוקהארט), אולם דחתה אותו בשל רצונה להתמקד בקריירה הקולנועית שלה.
בשנת 2001 שיחקה לצידו של ג'ט לי בסרט הפעולה נשיקת הדרקון. ב-2002 גילמה את אלת הכפור בסרט "מלכת השלג", ומאז לא הופיעה פונדה בסרטים.
ב-29 בנובמבר 2004 היא נישאה לדני אלפמן, מלחין הסרטים והסולן לשעבר של להקת Oingo Boingo.‏

באמצע ינואר 2005 נולד להם בן.
המערכה בדרום מערב האוקיינוס השקט

המערכה בדרום מערב האוקיינוס השקט או זירת דרום מערב האוקיינוס השקט הייתה חלק מזירת האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה, ונמשכה בין השנים 1942-1945. המערכה התנהלה בשטחים שכללו את הפיליפינים, איי הודו המזרחית (אינדונזיה כיום), בורנאו, אוסטרליה, גינאה החדשה והחלק שמערבי של איי שלמה. 
במערכה זו לחמו כוחות הצבא היפני הקיסרי בעיקר בכוחות אמריקאים, אך גם כנגד כוחות אוסטרלים, הולנדים, פיליפינים, בריטים ועוד כוחות מבעלות הברית.
מרבית הכוחות הלוחמים היפניים השתייכו לחיל המשלוח הדרומי, קבוצת ארמיות בפיקודו של גנרל היסאיצ'י טראוצ'י. תפקידה של קבוצת הארמיות, שהוקמה ב-6 בנובמבר 1941, היה לכבוש את הטריטוריות שבשליטת בעלות הברית בדרום מזרח אסיה.
ב-30 במרץ 1942, נוסד פיקוד בעלות הברית במערב האוקיינוס השקט, ולמפקדו מונה גנרל דאגלס מקארתור, שהיה אמון על פעולות צבא בעלות הברית. הפיקוד על צי בעלות הברית, שעיקרו היה צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית, ניתן לאדמירל צ'סטר נימיץ.
המערכה החלה עם ההתקפה על פרל הארבור, ובמקביל פתחו היפנים במתקפה על המעוזים המערביים ברחבי דרום מזרח אסיה. היפנים זכו בסדרה של ניצחונות, וכבשו חלקים גדולים מסין, בעיקר לאורך החוף, בורמה, הפיליפינים, הודו-סין, איי שלמה ואיים נוספים בדרום מזרח אסיה. לאוסטרליה גופא לא פלשו היפנים, אך הם תקפו אווירית מספר מטרות ביבשת, בעיקר את דרווין.
המפנה החל באוגוסט 1942, עת החל צבא בעלות הברית את מתקפת הנגד שלו באוקיינוס השקט. על פי תוכנית ההתקדמות האמריקאית, נכבשו איי מפתח באוקיינוס, בעיקר באלה בהם היו שדות תעופה, ובכך ניטרלו איים אחרים מבלי שיצטרכו להילחם עליהם. צבא בעלות הברית התקדם מדרום מערב האוקיינוס השקט לכיוון איי יפן, תוך שהוא משחרר בדרכו את האזורים הכבושים, עד שנעצר באיי ריוקיו, מאות קילומטרים בודדים מיפן. או-אז הוחלט לוותר על פלישה ליפן גופא, ובמקום זאת הוטלו שתי פצצות אטום על הערים היפניות הירושימה ונגסאקי. פצצות האטום היוו את אחד הגורמים שהכריעו את הכף והביאו את יפן לחתום על הסכם כניעה ללא תנאי, ובכך הסתיימה המערכה.
ויטליס דאנון

ויטָליס דָאנוֹן (בצרפתית: Vitalis Danon;‏ 10 בדצמבר 1897 - 1 ביוני 1969) היה סופר ומחנך יהודי-תוניסאי ממוצא טורקי.

קורות חיים

ויטליס דאנון נולד בשנת 1897 באדירנה שבאימפריה העות'מאנית למשפחה ספרדית מסורתית. אחד מקרובי משפחתו הוא המלומד ר' אברהם דאנון. 
בילדותו למד בישיבותיהם של ר' נסים פאפו ור' יהודה קמחי. בהמשך למד בבית הספר של כל ישראל חברים באדירנה והשלים את לימודיו בהצטיינות. כמו תלמידים מצטיינים אחרים, הוא נשלח על ידי חברת כל ישראל חברים לפריז כדי להשתלם בהוראה בסמינר למורים של החברה בפריז (ENIO). בעודו בפריז כתב מחקר בהדרכת פרופ' נחום סלושץ על אודות "השראת התנ"ך בכתבי ויקטור הוגו ודה ויניי".
לאחר שהשלים תעודת הוראה בשנת 1917, נשלח מטעם חברת כל ישראל חברים לנהל את בית ספרה בספאקס שבתוניסיה. בשנת 1921 עבר לתוניס כדי לנהל את בית הספר היהודי חפציה, בית הספר היהודי הגדול בתוניסיה, שמנה 800 תלמידים. את תפקיד זה מילא עד שנת 1927, ולאחר מכן חזר לספאקס. במקביל לעבודתו בחינוך הקדיש מזמנו לכתיבה ספרותית. בשנת 1926 פרסם רומן כללי קצר בשם Le Roman de Manoubia בכתב העת הפריזאי L'Ere Nouvelle. הרומן זכה לביקורות חיוביות מצד סופרים צרפתים ועודד את דאנון להמשיך בכתיבה.
בימיו בתוניס קשר דאנון קשרים טובים עם העיתונאי והפעיל הציוני היהודי-תוניסאי אנרי מעארך (בנו של מסעוד מעארך), שקירב אותו לפעילות ציונית ועודד אותו לעסוק בכתיבתו בנושאים יהודיים. בשנת 1929 חיבר בשיתוף עם הסופרים היהודים-תוניסאים רפאל לוי ("ריוול") וז'ק ויקטור לוי את הספר "החארה (=הרובע היהודי) מסַפֵּר" (La Hara conte) – אנתולוגיה של סיפורים קצרים מאת שלושת הסופרים על החיים ברובע היהודי בתוניס. בשנת 1933 פרסם את ספרו "אהרן הרוכל" (Aron le colporteur), העוסק בסוחר יהודי זקן מתוניס שעבודתו דורשת ממנו לנדוד בין ההרים והעמקים של תוניסיה. בשנת 1934 פרסם את ספרו השלישי, "אלוהים סָלַח" (Dieu a pardonné).
בשנת 1938 יצא לאור ספרו "נינֵט מרחוב החטא" (Ninette de la rue du Péché), המוצלח והמפורסם ביותר מבין ספריו. גיבורת הספר, נינט, היא צעירה יהודייה קשת-יום החיה בסמוך לרחוב בתי הבושת של תוניס. במונולוג המתארך לכל אורכו של הספר מתארת נינט באופן ציורי את חייה העגומים ברחוב.
מלבד כתיבה ספרותית, עסק דאנון בכתיבה עיתונאית לעיתונים יהודים וכלליים. בשנים 1926-27 פרסם סדרת מאמרים בכתב העת היהודי-צרפתי L'Univers israélite על "החוק האישי היהודי" בתוניסיה. יומן מסע שחיבר במהלך ביקור באי ג'רבה בשנת 1932 התפרסם בכתב העת הצרפתי "מנורה" וכן תורגם לגרמנית והתפרסם בכתבי עת יהודיים-גרמניים. בשנת 1955 חיבר מחקר על מצבם הסוציאלי של מאה משפחות מהרובע היהודי הוותיק בספאקס ("Etude sociale sur cent familles juives de la Hara"), שהתפרסם בכתב העת "מחברת" של חברת כי"ח ויצא לאור בהוצאת המכון ללימודים גבוהים של תוניסיה. בשנים 1955-56 חיבר ספר לימוד בן שלושה כרכים על ההיסטוריה היהודית בשם Petite Histories des Juifs לצורכי בתי הספר היהודיים בתוניס. 
בשנת 1953 מונה דאנון למפקח של כלל בתי הספר של כי"ח בתוניסיה, תפקיד שאותו מילא עד פרישתו בשנת 1960. לאחר פרישתו היגר לצרפת, כמו חלק ניכר מיהודי תוניסיה, ושם נפטר בשנת 1969, בגיל 72.
Madame X

רקע והפקה

בינואר 2018, הצהירה מדונה באינסטגרם שלה, כי היא עובדת על אלבומה הארבעה העשר העתיד לצאת בשנת 2019. ארבעה חודשים לאחר מכן, הופיעה בנשף המט גאלה שהתקיים בניו יורק, עם להיטה "Like a Prayer". באותה ההופעה שרה מדונה קטע קצר מתוך שיר אשר לא יצא עד היום. היא טענה כי שיר זה הולך להיכלל באלבומה החדש. מילותיו של השיר אף עלו לאתר Genius, ביחד עם עטיפת השיר.
בהמשך, נסעה מדונה לפורטוגל. במשך שהותה שם, היא פרסמה קטעים מתוך קליפ אשר טרם יצא, ותמונות מתוך האלבום העתידי. באפריל 2019, אישר מאלומה בראיון כי הוא עובד עם מדונה על שיר חדש. בסמוך לכך, המפיק המוזיקלי מירוואיס אחמדזי שעבד בעבר עם מדונה על אלבומה American Life, אישר כי הוא עובד איתה גם כן על אלבומה העתידי.
בראיון שערכו ווג איטליה עם מדונה, היא אישרה כי אלבומה עתיד לצאת בשנת 2019. ב-14 באפריל 2019, היא פרסמה ברשתות החברתיות קטעי וידאו קצרים ותמונות, הקשורות לאלבום העתידי. היא אף ציינה כי שם האלבום הוא Madame X. יום למחרת פרסמה כי הסינגל הראשון מתוך האלבום "Medellín", בו ישתתף הזמר-יוצר הקולומביאני מאלומה, עתיד לצאת בסמוך לכך. ב-17 באפריל 2019, הועלה השיר לרשתות הזרמות המדיה.

קידום

כדי לקדם את האלבום, יצאה מדונה ב-17 בספטמבר 2019, לסיבוב ההופעות הארבעה עשר שלה, "Madame X Tour".
טרנטולה ורודת בהונות

תיאור

ורודת הבהונות הבוגרת מתאפיינת בגוף שחור בעל ברק ורדרד הנובע משערות ורודות הפזורות בפרווה השחורה המכסה את גופה. קצות רגליה של הטרנטולה הבוגרת ורודות לגמרי, ומכאן שמה. צבעיו של הפרט הצעיר הפוכים. גופו ורוד, וקצות רגליו שחורות. מוטת רגליה של ורודת הבהונות הבוגרת הוא 13-11 ס"מ. בשל היותה טרנטולה שוכנת עצים, בטנה קטנה יחסית לאלו של הטרנטולות היבשתיות.

התנהגות

ורודת הבהונות נחשבת למין רגוע יחסית, והיא אינה נוטה לנשוך בני אדם גם כאשר מחזיקים אותה ביד. כשהיא חשה מאוימת היא נוטה לקפוץ או לרוץ במהירות. כמו טרנטולות אחרות מהעולם החדש, גם מין זה יבעט מבטנו שערות צורבות כאמצעי הגנה. שערות אלו יוצרות גירוי בעור וברקמות ריריות. טרנטולה זו נוקטת לעיתים בשיטת הגנה ייחודית לסוג הAvicularia. כשהיא חשה מאוימת היא משגרת סילון מדויק של הפרשות למרחק של חצי מטר עד מטר. בניגוד למיני טרנטולה אחרים, מין זה נחשב חברתי וניתן לשמור מספר פרטים באותו הכלוב תוך חשש מינימלי, אם כי קיים, לקניבליזם.

מחזור חיים

ורודת הבהונות תגיע לשיא גודלה בתוך כשנה וחצי. תוחלת חייה של ורודת בהונות נקבה היא כ-10 שנים, ושל הזכר שנתיים עד ארבע שנים. ברוב המקרים לא יתקפו הנקבות ממין זה את הזכר במהלך ההזדווגות, אם כי הסיכון קיים.

סביבת מחיה ואקולוגיה

ורודת הבהונות חיה באזורים טרופיים ברחבי דרום אמריקה. בדומה לשאר הטרנטולות מסוג Avicularia, ורודת הבהונות היא שוכנת עצים ומבלה את מרבית חייה על עצים וצמחים אחרים, שם היא אורבת לטרפה. בשבי יש לדאוג לשכנה בכלי גבוה ובו צמחים שיאפשרו לה לטפס לגובה, ומקומות מסתור מתאימים.

תזונה

בטבע אורבת ורודת הבהונות לטרפה ברום הצמחייה. טרפה מורכב בעיקר מפרוקי רגליים, אך לעיתים תצוד הטרנטולה גם לטאה או חולייתן קטן אחר. בשבי נוהגים להאכיל את ורודת הבהונות בצרצרים, זבובים (בעיקר לצעירים), תולעים מסוגים שונים ותיקנים.
פינק אנדרסון

ביוגרפיה

אנדרסון נולד בלורנס, צפון קרוליינה. לאחר שגדל בספרטנבורג, צפון קרוליינה, הוא חבר לדוקטור קר לחברת תכשירים רפואיים כדי לשעשע את הקהל (בשירה, ריקודים וסטנד אפ), בזמן שקר ניסה למכור את התכשירים הרפואיים שאותם רקח.
ב־1916, אנדרסון פגש את סימי דולי בספרטנבורג, ממנו למד פינק להיות זמר בלוז. כאשר אנדרסון לא נסע עם דוקטור קר, הוא ודולי ניגנו בפני אסיפות קטנות בספרטנבורג וקהילות שכנות.
כאשר דוקטור קר פרש לגמלאות בשנת 1945, אנדרסון נשאר קרוב לבית והעביר זמנו בניגון על גיטרה קטנה ומפוחית, כדי לשמור על כשרונו המוזיקלי מהתנוונות. בעיות לב אילצו אותו לפרוש בשנת 1957.
לאחר מכן, אנדרסון הקליט מספר שירים בשנות ה־60 ואף השתתף בסרט אנשי הבלוז שיצא לאקרנים בשנת 1963.
את שלהי חייו העביר בעוני מחפיר, כאשר הוא מתקיים מאירוח משחקי קלפים ומכירת משקאות חריפים, חוקיים ולא חוקיים כאחד. 
בנו של פינק, הידוע גם בכינוי "פינק אנדרסון הקטן", משמר את מסורתו המוזיקלית של אביו, ופעיל כיום כאמן בלוז בג'ורג'יה.

½ של פינק פלויד

בשנות ה-60, סיד בארט הקים להקה בשם פינק פלויד, על ידי שילוב שמם של אנדרסון ופלויד קאונסל. כמו כן, קיימת סברה שבארט אף השתתף באחד מאריכי הנגן של אנדרסון.
מנאנדרוס

יצירתו

בקומדיות של מנאנדרוס ואחרים מכותבי הקומדיה החדשה, השתנה הנושא המרכזי, מן הכלל - נושאי מדינה וחברה שהיו מרכז הקומדיה הקלאסית, אל הפרט, האינדיבידואל וחייו, שמחותיו וצרותיו - אהבה וידידות, תמונות מחיי היומיום, יחסים בתוך המשפחה, יריבות בין שכנים וכו'.
מנאנדרוס היה המחזאי הראשון בספרות העולם המערבי שהאהבה הייתה לו לנושא ראשי למחזותיו, אהבה לא ככוח דמוני כמו אצל אוריפידס, אלא כרגש המסוגל להתגבר על מכשולים ולנצח. נושא היחסים שבינו לבינה הפכו אותו לחלוץ בסוג זה של קומדיה ולמשפיע על הדורות הבאים (ראו להלן).
מנאנדרוס העריץ וחיקה את אוריפידס ודמה לו בהתבוננותו החדה בחיי המעשה וביכולת הניתוח שלו את חיי הרגש. מחזותיו התמקדו בתיאור אירועי היומיום והוא שרטט במבט סאטירי ומלגלג, מגוון תכונות אנוש כמו חנופה, גסות, פטפוט, סכלות, קמצנות וקונדסות ועוד.
את עלילותיו בנה ברוב כשרון והמצאה, כפי שאפשר לראות בעיבודים של משוררים רומאים למחזותיו, אך בניית דמויותיו לוקה במידה מסוימת של חדגוניות. ברוב מחזותיו מופיעות אותן דמויות ארכיטיפיות של הנאהבים הצעירים, האב הנוקשה והמחמיר, הבן ההולל והפוחז והעבד התככן ורוקם המזימות.
מתוך רכיבי הקומדיה הקלאסית הוא ויתר על המקהלה ושמר על "אחדות המקום"; הצגותיו התרחשו תמיד ברחוב העיר, מסביב לשניים שלושה בנינים, שהיו המרכז לכניסות ויציאות מרובות, שתרמו לתחושת הקצב והפעילות התזזיתית על הבמה.

חייו והשפעתו על הדורות הבאים

מנאנדרוס נולד למשפחה אתונאית מיוחסת. אביו היה מצביא ומושל בחצי האי כרסונסוס (גליפולי של היום) ליד הלספונטס, דודו היה אלקסיס, משורר קומדיות ידוע במאה הרביעית לפנה"ס, ממנו הושפע בראשית דרכו הספרותית.
הקומדיה הראשונה של מנאנדרוס עלתה על הבמה כשהיה בן 21, ומאז ועד מותו, 30 שנה מאוחר יותר בטביעה בנמל פיראוס, הוא כתב למעלה מ-100 קומדיות. רק שמונה ממחזותיו זכו בפרס וגם זה בתחרויות הלנאיה הפחות יוקרתיות. הוא לא זכה אף פעם בפרס בתחרויות הדיוניסיה, בהן זכה פילֶמוֹן, שהיה כותב הקומדיות הפופולרי בתקופתו. למרות הצלחתו הבינונית בחייו, לאחר מותו הוא נעשה אחד המחזאים הפופולריים של הזמן העתיק וידוע שבמאה ה-16 שרדו עדיין 23 מחזות שלמים מכלל יצירתו. 
הוא זכה להערכתו של פלוטארכוס בהשוואה שערך בינו לבין אריסטופאנס. 
למחזותיו הייתה השפעה גדולה על הדורות הבאים, מהרומאים ועד התיאטרון המודרני. עיבודים חופשיים לכמה ממחזותיו נעשו בידי המשוררים הרומאים פלאוטוס וטרנטיוס במאות השלישית והשנייה לפני הספירה, עד כדי שיוליוס קיסר כינה את טרנטיוס "חצי מנאנדרוס". השפעתו ניכרת גם בקומדיה דל'ארטה, בקומדיות של קרלו גולדוני, מולייר
ועד ג'ורג' ברנרד שאו.

מחזותיו ששרדו

עד אמצע שנות החמישים רק חלק קטן מיצירותיו של מנאנדרוס היה ידוע, אך בחפירות באוכסירינכוס שבמצרים, התגלו מספר רב של מקטעים מתוך מחזותיו. כיום ידוע בשלמותו מחזה אחד "קשה לב" או
"הנרגן" (ὁ Δύσκολος), ועוד ארבעה מחזות כמעט בשלמותם (להוציא כמה קטעים חסרים): "בת-סאמוס","מגן", "מתבוררים" ו"גזוזת שער".
יצחק זילברשלג תרגם מיוונית את כל החמישה, וצירף הקדמה לכל אחד מהמחזות. אחרית דבר הוסיף לאיונל קאסון.
ניטרוצלולוזה

ניטרוצלולוזה (או: "כותנת הנפץ") היא חומר נפץ שמתקבל מניטרציה של צלולוזה (תאית). נוסחתה הכימית: C₆H₇N₃O₁₁.
ניטרוצלולוזה בוערת מהר מאוד ויכולה לעבור גם דטונציה ספונטנית בעת הבעירה.
את הניטרוצלולוזה גילה כריסטיאן שנביין (Christian Friedrich Schönbein) בשנת 1846 כאשר הטביל כותנה בחומצה חנקתית וחומצה גופרתית.
עקיבא פרומן

ביוגרפיה

פרומן נולד בחאודה שבהולנד. הוריו היו מורים למתמטיקה ופיזיקה בבית ספר תיכון, ובצעירותו נהג פרומן להתלוות אליהם למסעות בהרי האלפים שבשווייץ. באוניברסיטת אוטרכט למד גאולוגיה ותאולוגיה, לצד השתתפותו בקבוצת התיאטרון הסטודנטיאלית. בתקופה זו החל להשתתף גם בפעילות התנועה הציונית, ובשנת 1936 הגיע לראשונה לארץ ישראל. הוא התגורר בזיכרון יעקב בעת שאסף נתונים לעבודת המחקר שלו על הרי הכרמל. בשובו להולנד היה חבר במשלחות מחקר לאזור הארקטי (1936–1940) ולמד לימודי דוקטורט, אותם סיים ב-1939. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בגאולוגיה של דרום מערב הכרמל.
בשנת 1940, עם סכנת הפלישה של גרמניה הנאצית להולנד, נענה פרומן להזמנתו של יהודה ליאו פיקרד ועלה לארץ ישראל. בטרם עלייתו, נשא פרומן לאשה את חוני דה-לאו - מורה ופסנתרנית. במהלך השנים נולדו לזוג שלוש בנות: חנה (1940, מוזיקאית, מלחינה), ימימה ארגז (1942, ציירת, אמנית רב תחומית) ואריאלה (1947, כנרת ומורה לכינור).
ראשית עבודתו של עקיבא פרומן בארץ ישראל, הייתה במחיצתו של פרופסור פיקרד באוניברסיטה העברית בירושלים. פרומן עבד גם בשירות הסוכנות היהודית, קרן קיימת לישראל (1940–1941) וחברות נפט שונות (1944–1948). בשירות החברה לחקר ירדן הוא ערך חיפוש אחר שדות נפט באזור עין גדי ובמהלך שהותו שם מיפה את אזור סדום ומצדה.
בתקופת מלחמת העצמאות שירת פרומן ביחידת המיפוי והתצלומים של צה"ל. במסגרת תפקידו הוא התבקש על ידי חיל המדע לערוך עם יעקב בן-תור חיפוש אחר נפט, מינרלים ומעיינות טבעיים באזור הנגב. לצורך עבודתם הוא ביקש לערוך מיפוי גאולוגי מחודש של הנגב, ועל עבודתם בתקופה זו זכה עם בן-תור בפרס ישראל למדעי החיים לשנת ה'תשט"ו.
בשנת 1950 עבר פרומן עם משפחתו לחיפה והצטרף לסגל הטכניון. במהלך שנות החמישים הוא לקח חלק בתכנון כביש אילת-באר שבע, תכנון מאגרי המים בבקעת בית נטופה, ומטעם חברת "לפידות" עסק במיפוי כללי של ישראל וסייע במציאת נפט באזור חלץ. בשנת 1956 נשלח פרומן ללימודי השתלמות בנושא מבנים גאולוגיים באוניברסיטת הרווארד מטעם אונסק"ו.
פרומן היה פרופסור לגאולוגיה בטכניון, ראש מחלקת המיפוי הגאולוגי של ישראל, וחבר המועצה המדעית של מכון ויצמן למדע. בשנת 1979 פרש לגמלאות והתמסר לפילוסופיה ולכתיבתו כמדען על תפיסתו את אלוהים. בשנת 1989 נפטר ונקבר בהרצליה, מקום מגוריו.
שקרניות קטנות

ליהוק

ערוץ ABC Family (היום Freeform) החלו בליהוק לפרק הפיילוט של הסדרה באוקטובר 2009. לוסי הייל לוהקה כאריאה מונטגומרי לסדרה,(הקישור אינו פעיל, 14.4.2019) ובעקבותיה טרויאן בליסאריו ואיאן הרדינג כספנסר הייסטינגס ועזרא פיץ בנובמבר 2009. בדצמבר 2009, נבחרו אשלי בנסון כהאנה מרין ושי מיטשל כאמילי פילדס, וכן לורה לייטון כאשלי מרין, אלקסיס דניסוף כטום מרין, וביאנקה לוסון כמאיה. The Hollywood Reporter גם ציין כי טורי דה ויטו וסשה פיטרס קיבלו תפקידים חוזרים בפיילוט. אתר האינטרנט The Alloy אישר מאוחר יותר כי פיטרס תשחק את אליסון דילורנטיס ודה ויטו תהיה מליסה הייסטינגס, וכן הזכיר את ליהוקה של ג'אנל פריש כמונה. באפריל 2010, התפקיד של אביה של אריאה, ביירון, לוהק מחדש עם צ'אד לאו, והולי מארי קומבס לוהקה כאלה, אמא של אריאה.
צ'ארלס אוגוסטוס פיצרוי

משפחה ואצולה

צ'ארלס היה הבן הבכור לגנרל לורד צ'ארלס פיצרוי ופרנסיס מאנדי. סבו, אוגוסטוס הנרי פיצרוי, הדוכס השלישי מגרפטון, היה ראש ממשלת בריטניה בין השנים 1768–1770.
אחיו למחצה, רוברט פיצרוי, היה חלוץ במדעי המטאורולוגיה, הידרוגרף, הקפטן של אוניית המחקר "ביגל" ומאוחר יותר מושל ניו זילנד.

נעוריו ותחילת דרכו

צ'ארלס זכה לחינוך בבית הספר הארו שבלונדון, לפני שקיבל תפקיד בגדוד משמר הפרשים המלכותי בצבא הבריטי כבר בגיל 16. זמן קצר לאחר שמלאו לו 19 שנה, הגדוד שבו נלחם, לקח חלק בקרב ווטרלו, בו הוא גם נפצע. הוא נסע לקנדה התחתונה יחד עם דוכס ריצ'מונד ב-1818. ב-11 במרץ 1820, הוא נישא לליידי מארי לנוקס, ביתו של הדוכס מריצ'מונד, זמן קצר לאחר שקודם לדרגת הקפטן. ב-1825, הוא קודם לדרגת לוטננט קולונל והפך לראש המטה הבריטי בקייפ קולוני (כף התקווה הטובה).
אחרי שנים אחדות בשירות בכף, פיצרוי שב לאנגליה, וב-1831 נבחר להיות ציר בבית הקומונות, כמייצגו של ציבור הבוחרים של בארי סט. אדמונדס ממחוז סאפוק. הוא פרש מהפרלמנט ב-1833, וחי חיים שקטים בסופולק כאשר משפחתו משתמשת במוניטין שלה כדי למצוא לו תפקיד מכובד.

מושל אי הנסיך אדוארד ואיי ליווארד

סר צ'ארלס מונה כסגן המושל השמיני של אי הנסיך אדוארד לחופה של קנדה ב-31 במרץ 1837, וקיבל את תואר האביר לפני עזיבתו. הוא חזר לאנגליה ב-1841, ומונה במהרה למושל של איי ליווארד, ליד איי הודו המערבית עד שנת 1845.

מושל ניו סאות' ויילס

סר צ'ארלס נבחר להיות המושל העשירי של הקולוניה ניו סאות' ויילס על ידי לורד סטנלי ב-1845, וכך הוא ובנו הגיעו לקולוניה המרוחקת על סיפונה של HMS Carysfort ב-2 באוגוסט 1846. אשתו ושאר ילדיהם הצטרפו אליהם מאוחר יותר.
לאחר 16 חודשים בקולוניה, אשתו של סר צ'ארלס, מארי, נהרגה בתאונת כרכרה ב-7 בדצמבר 1847. פיצרוי המוטרד שקל להתפטר ולשוב לאנגליה, אבל מצבו הכלכלי לא איפשר לו לעשות זאת.
ב-1851, הוא קרא לעיירה גראפטון, ניו סאות' ויילס, על שמו של סבו אוגוסטוס פיצרוי, הדוכס ה-3 של גראפטון.
בסופו של דבר, נשאר סר צ'ארלס 8 שנים בניו סאות' ויילס, שבהן התחוללו שינויים רבים בקולוניות הבריטיות באוסטרליה, שהיו הצעדים הראשונים של אוסטרליה להפוך מאוחר יותר לפדרציה. ב-1853, פיצרוי מונה להיות המושל הבריטי באדמות ואן דימן שבטסמניה, דרום אוסטרליה וויקטוריה - לבסוף הפך להיות המושל הכללי של אוסטרליה, בזמן הקצר לפני הפיכתה הממשית לפדרציה. באמצעות כוחו הרב שניתן לו בקבלו את תפקידו החדש, היה שותף לדיונים רבים בנושא הקמת הפדרציה האוסטרלית.