google/wiki40b huggingface dataset:
אבוא בחיל להתיצבה

אָבֹא בְחִיל לְהִתְיַצְּבָה (לעיתים: אלהי הרוחות לכל בשר), הוא פיוט הלכתי מסוג "סדר", לשבת הגדול, שכתב רבי יוסף טוב עלם, המפרט את הלכות פסח, החל מבדיקת חמץ, דרך הגעלת כלים ואפיית המצות, ועד לליל הסדר. חלקו האחרון והידוע ביותר של הפיוט, הפותח חסל סידור פסח, הועתק להגדה של פסח ונאמר גם בסיום ליל הסדר.

הפיוט הוא החלק השביעי בקרובה "אלהים בצעדך הכות פתרוס" לשבת הגדול הנהוגה בנוסח אשכנז המזרחי, והוא כולל שלשה חלקים: רשות, תוכן וסיום.

רשות לפיוט

הפיוט פותח בפיוט "רשות", בו מבקש הש"ץ רשות להתחיל לבאר את הלכות פסח. לרשות ששה בתים ובכל אחד ארבע שורות, כאשר האקרוסטיכון יוצר א"ב. כך לדוגמה הבית הראשון:
אָבֹא בְחִיל לְהִתְיַצְּבָה
בְּמַעֲמָד פְּנֵי תֵּבָה
גַשְתִּי לְרוׂמֵם וּלְשַגְּבָה

מֵרְשוּת דָגוּל מֵרְבָבָה

גוף הפיוט

גוף הפיוט מורכב מארבעים בתים בני ארבע שורות, כאשר האקרוסטיכון של הבתים יוצר בתחילה את הא"ב, ולאחר מכן את שם המחבר יוסף הקטן בר שמואל חזק.
הבתים מ-א' עד ת' עוסקים בהלכות ביעור חמץ והגעלת כלים, והבתים החותמים את שם המחבר עוסקים בדיני ליל הסדר.
הבית הראשון לדוגמה:
אֱלֹהֵי הָרוּחוֹת לְכֹל בָּשָׂר

חוֹק לְעַמּוֹ מָסָר

וְהִזְהִירָם בִּכְתָב מוּסָר
לִבְדּוֹק חָמֵץ אוֹר לְאַרְבָּעָה עָשָׂר

חסל סדור פסח

בסיום הפיוט יש עוד שני בתים שיוצרים שוב את המילה "חזק":
חֲסַל סִדּוּר פֶּסַח כְּהִלְכָתוֹ

כְּכֹל מִשְפָּטוֹ וְחֻקּתוֹ

כַּאֲשֶר זָכִינוּ לְסַדֵּר אֹתוֹ

כֵּן נִזְכֶּה לַעֲשוֹתוֹ
זַך שוֹכֵן מְעוֹנָה
קוֹמֵם קְהַל (עֲדַת) מִי מָנָה

בְּקָרוֹב נַהֵל נִטְעֵי כַנָּה

פְּדוּיִם לְצִיּוֹן בְּרִנָּה
קטע זה הועתק מסוף הפיוט וצורף גם לסיום ליל הסדר תוך שינוי המשמעות. המשמעות המקורית הייתה בקשה שכאשר זכינו לסדר את הלכות הסדר במהלך הפיוט, כן נזכה לעשותו בליל הסדר הקרוב. כאשר אומרים אותו בליל הסדר עצמו, המשמעות היא שכאשר זכינו לסדר את ליל הסדר (ללא קרבן פסח), כן נזכה לעשות את ליל הסדר המלא, עם קרבן פסח.

השפעה

הפיוט זכה למעמד של דעה הלכתית בעיני הפוסקים, ובעלי התוספות במסכת פסחים מצטטים אותו מספר פעמים ודנים בדבריו.
רבי שמואל מפלייזא, מבעלי התוספות כתב פירוש על הפיוט שקיצור שלו נדפס באור זרוע בסוף הלכות פסח.
בשנת תשס"ה, הוציא מכון ירושלים את הפיוט עם פירושו של ר"ש מפלייזא במהדורה מוערת ומוגהת על פי כתבי יד.
כולם אוהבים את ריימונד

עלילת הסדרה

הסדרה עוסקת בחייו של ריי בארון, כתב ספורט בעיתון ניוז דיי, בעיירה לינברוק, לונג איילנד, ניו יורק. ריי גר עם אשתו דברה, שרוב הזמן היא עקרת בית, ומגדל את שלושת ילדיו. הסדרה מבוססת על חייו וניסיונו של כוכב הסדרה ריי רומנו ועל מופעו הקומי.
פרנק ומארי, הוריו של ריי, גרים מול ביתו מעבר לכביש ולצערו של ריי הם מבקרים אצלו ללא הרף. ההורים אוהבים מאוד לריב, וגוררים גם את ריי ודברה לוויכוחים בלתי נגמרים. מארי אוהבת לטפל בנכדיה, וריי ודברה נהנים אמנם מהאוכל המופלא שהיא מבשלת, אך לא מביקורתה, הסמויה והגלויה, על דברה, והיא אינה מניחה גם לריי. ברוב פרקי הסדרה גר אתם רוברט, שוטר המרגיש מקופח מכך שאמו מחבבת את ריי ומעדיפה אותו על פניו. רוברט מתחתן בסוף עם איימי, בת למשפחה נוצרית אדוקה, ועובר לגור אתה.
שדה סגור ממשית

שדה סגור ממשית הוא שדה סדור, שאין לו הרחבות אלגבריות סדורות. הדוגמה המוכרת לשדות כאלה היא שדה המספרים הממשיים, ואכן, יש תכונות חשובות של שדה המספרים הממשיים שהן משותפות לכל השדות הסגורים ממשית.
שדה R הוא סגור ממשית אם ורק אם אין בו שורש ריבועי של מינוס אחת, וסיפוח השורש הזה מביא לשדה  שהוא סגור אלגברית. שדה סדור הוא סגור ממשית אם ורק אם הוא אוקלידי ויש בו שורש לכל פולינום ממעלה אי-זוגית. בפרט, מכיוון שכל שדה סגור ממשית הוא אוקלידי, יש בו סדר יחיד.
הפונקציות הפולינומיות מעל שדה סגור ממשית הן רציפות, במובן המוכלל המתאים למשפט ערך הביניים: אם פולינום מקבל ערכים a,b בקצוות של קטע, אז הוא מקבל כל ערך בין a ל-b בתוך הקטע.
לכל שדה סדור יש סגור ממשי, שהוא הרחבה אלגברית סדורה גדולה ביותר המכילה אותו. שלא כמו בניית הסגור האלגברי, בניית הסגור הממשי אינה מצריכה את הלמה של צורן. לדוגמא, שדה המספרים הממשיים הוא הסגור הממשי של שדה המספרים הרציונליים. שלא כפי שמשתמע מן הדוגמא הזו, בדרך כלל שדה סדור אינו צפוף בסגור הממשי שלו.
התורה הלוגית של שדות סדורים ממשית היא  תורה שלמה, כריעה ו-o-מינימלית. בנוסף, תתי מבנים ותתי מבנים אלמנטרים הם היינו-הך בתורה זו (זאת אומרת  התורה היא model complete), מכיוון ש"עקרון טרסקי" מאפשר חילוץ כמתים בתורה מסדר ראשון שלהם (כשמוסיפים לשפת השדות את יחס הסדר). זוהי אבן היסוד לפתרון קצר ופשוט לבעיה השבע-עשרה של הילברט.
הומוליזה

הומוליזה (באנגלית: Homolysis) היא תגובה כימית בה נשבר קשר כימי במולקולה נייטרלית (חסרת מטען חשמלי), ליצירת שני רדיקלים חופשיים. אלקטרוני הקשר מתחלקים באופן שווה בין שני השברים.
ניתן לעודד תגובות כאלה על ידי שימוש בקרינה בתחום העל-סגול, כאשר האנרגיה הדרושה לתהליך מכונה "אנרגיית ביקוע קשר" (או פשוט "אנרגיית הקשר").
דוגמה לכך היא התהליך המתרחש בפירוק האוזון. גזים כדוגמת פריאונים אשר מגיעים לשכבת האוזון באטמוספירה עוברים פירוק הומוליטי על ידי הקרינה האולטרא סגולה שסופג כדור הארץ מהשמש. גזים אלה מגיבים אז עם האוזון, וגורמים לפירוקו (ראו עוד בהידלדלות שכבת האוזון).
יוסף קרמיש

ד"ר יוסף קרמיש (1907, זלוטניקי (Zolotnyky) שבאזור טרנופול - 2005, ישראל) היה ניצול השואה, מראשוני ומבכירי חוקרי השואה בשנות החמישים, מראשי הוועדה ההיסטורית היהודית והמכון ההיסטורי היהודי, היסטוריון פורה, יועץ לתביעה במשפט אייכמן ומקימו ומנהלו הראשון של ארכיון יד ושם.

קורות חייו

קרמיש היה בעל תואר דוקטור להיסטוריה מאוניברסיטת ורשה, אותו קיבל בשנת 1937. הוא חקר את תולדות יהודי ורשה. בספטמבר 1939 גויס קרמיש לצבא פולין אך עם כיבוש מזרח פולין בידי ברית המועצות החל לנהל בית ספר בפרוביז'נה. עם פלישת גרמניה ב-1941 סייע קרמיש ליהודים נרדפים בתור עובד יס"ס. בהמשך תקופת השואה הסתתר קרמיש במספר מקומות באזור פרוביז'נה. 
עם שחרור האזור, בקיץ 1944 גויס קרמיש לצבא הפולני ובתור קצין גבה עדויות מניצולי שואה. הוא היה בין מקימי "הוועדה ההיסטורית היהודית", יחד עם פיליפ פרידמן ונחמן בלומנטל. בסוף שנות הארבעים היה סגן יושב הראש במכון ההיסטורי היהודי בוורשה. בשנת 1950 עלה קרמיש לישראל ועבד בארכיון בית לוחמי הגטאות. ב-1953 ייסד את ארכיון יד ושם והיה מנהלו הראשון.
אלעזר הורוויץ

ביוגרפיה

נולד ב-1803 בבוואריה לרבי דוד יהושע השל. ב-1821, בגיל 18, שלחו אביו לפרשבורג ללמוד בישיבתו של רבי משה סופר (החת"ם סופר). ב-1828 התקבל כרב העיר בווינה, תפקיד שמילא עד פטירתו. הוא עשה זאת בהמלצת רבו החת"ם סופר, שלא ראה שום אפשרות להימנע מלהכיר בהיותו של יצחק נח מנהיימר המנהיג הרוחני בפועל, ולכן נהג בו כבוד ושלח רב שמרן שיאזן אותו. ב-1863 הגן הרב הורוויץ על היינריך גרץ כשזה נתבע באשמת כפירה על ידי הכנסייה הקתולית לאחר שדחה את היות פרק נ"ג בספר ישעיה נבואה משיחית. הרב הורוויץ העיד לטובתו בבית-המשפט, בעוד שרוב האורתודוקסים ניהלו נגד גרץ מערכה שערה.
נפטר ב-11 ביוני 1868.
ספרו שו"ת "יד אלעזר" נדפס על ידי בניו אחר פטירתו.
ג'ודית קסטנברג

ד"ר ג'ודית ס. קסטנברג (באנגלית: Judith S. Kestenberg; ‏17 במרץ 1910 - 16 בינואר 1999) הייתה נוירולוגית, פסיכיאטרית ופסיכואנליטיקאית אמריקאית ממוצא יהודי-פולני, מחלוצות חקר התנועה והטיפול בתנועה. עסקה גם בחקר התפתחות ילדים ובחוויותיהם הרגשיות של ניצולי שואה.

ביוגרפיה

נולדה בשם יהודית סילברפנינג, בקראקוב, פולין. בהמשך עברה משפחתה לטרנוב. בצעירותה קיבלה קסטנברג את הכשרתה ברפואה, נוירולוגיה ופסיכיאטריה, בווינה. 
קסטנברג התעניינה בתנועה וביחסי גוף-נפש. ב-1937 הוזמנה לארצות הברית כדי לעבוד עם פאול שילדר בתחום זה בניו יורק, שם המשיכה את הכשרתה ברפואה בבית החולים הנודע "Bellevue". מאוחר יותר הייתה מרצה באוניברסיטת ניו יורק ללימודי רפואה, והכשירה מטפלים לעבוד עם מבוגרים וילדים במוסד הפסיכואנליטי "Psychoanalytic Institute - NYU".  בנוסף כיהנה בתפקידים מרכזיים בצוות של המרכז הרפואי היהודי בלונג איילנד, והייתה אחת ממייסדי המרכז לחקר התפתחות הילד בסנדס פוינט (Sands Point) בלונג איילנד.
קסטנברג הוציאה שבעה ספרים וכ-150 מאמרים מקצועיים. שימשה כמורה ומנטורית לפסיכיאטריים, פסיכואנליטיקאים, ומטפלים בתנועה ובאומנויות נוספות. היא הוכרה בזכות פועלה בפיתוח תאוריה פסיכודינמית וגישות חדשניות במניעה ובהתערבות טיפולית בילדות המוקדמת. שיטתה, פרופיל התנועה של קסטנברג, מיושמת כיום ברחבי העולם ונלמדת בתוכניות הכשרה לטיפול בתנועה.
נישאה למילטון קסטנברג, עורך דין, באמצע שנות ה-40. בעלה היה שותף למסעותיה ומחקריה בתחומי השואה והתפתחות ילדים. לבני הזוג נולדו בן ובת.
מתה בגיל 88 לאחר מחלה ארוכה, בביתה בסנדס פוינט.

פועלה בנושא השואה

קסטנברג עזבה את פולין ב-1937 כדי ללמוד בארצות הברית, וגם אחותה ואחיה עזבו לפני תחילת מלחמת העולם השנייה. אך הוריה ושאר קרובי משפחתה נספו שם בשואה. גם מילטון, בעלה של קסטנברג, איבד את אימו ואחיו בשואה. 
התנסותה של קסטנברג בטיפול בניצולי שואה החלה בעת שטיפלה בילד ניצול שואה והחלה להתעניין בחוויות של ילדים בשואה. לחלק ממטופליה היו שברי זיכרונות, ובטיפוליה היא רצתה לעזור להם להשלים זיכרונות אלו. 
בהמשך הייתה מעורבת בפרויקט "The International Study of Organizied Persecution of Children", בו רואיינו 1500 ילדים ניצולי שואה מרחבי העולם. נתוני המחקר מרוכזים כיום באוניברסיטה העברית בירושלים.

פועלה בישראל

קסטנברג הגיעה לישראל בקיץ של שנת 1971 ושהתה בקיבוץ שישה שבועות, יחד עם בעלה ובנה. בתחילת ביקורה נפגשה עם מחנכים והורים בקיבוץ, וקיבלה מהם אישור לתצפיות וצילומים בבתי התינוקות בזמן שהאימהות מניקות ומאכילות את ילדן באמצעות בקבוק. את התהליך צילם בעלה מילטון. בקיבוץ נהגו בשיטת האכלה לפיה קשובים לדרישת התינוק לאכול, ולא לפי שעות האכלה; האימהות נקראו מהשדה בעזרת דגלים שאותתו כי התינוק רעב. בין השאר, קסטנברג הציעה להכניס לבתי הילדים את כיסא הנדנדה, ולימדה את האימהות את חשיבותו של ריתמוס המציצה והתיאום הגופני, החשובים במהלך שנת החיים הראשונה.
קסטנברג ערכה תצפיות גם בילדים בוגרים יותר, וכתבה פרופילים לתנועתם. היא ערכה כ-120 פרופילים של תנועה לילדים עד גיל 5.
אסטרונומיית נייטרינו

אסטרונומית נייטרינו (Neutrino astronomy) היא תחום באסטרונומיה אשר מאפשר חקר של גרמי שמיים בעזרת גלאי נייטרינו, חלקיקים הנוצרים כתוצאה מסוגים שונים של דעיכה רדיואקטיבית או תגובות גרעיניות אשר לרוב מתרחשות בשמש, בכורים גרעיניים, או כאשר קרינה קוסמית פוגעת באטומים. בעקבות האינטראקציה החלשה שלהם עם חומר, חלקיקי נייטרינו מספקים הזדמנות ייחודית לחקר תהליכים שלא ניתן לחקור בעזרת טלסקופ אופטי.
תחום זה עדיין בתחילת דרכו - מקורות מאומתים של חלקיקי נייטרינו עד כה הם השמש וסופרנובה 1987A.

היסטוריה

חלקיקי נייטרינו נצפו לראשונה ב-1956 על ידי קלייד קואן ופרדריק ריינס בכור גרעיני. על גילוי זה הם זכו בפרס נובל לפיזיקה ב-1995.
בשנת 1968, ריימונד דייוויס הבן וג'ון נ. בקל איתרו בהצלחה את חלקיקי הניטירנו הראשונים מהשמש בניסוי "הומסטייק". דייוויס והפיזיקאים מסטושי קושיבה וריקרדו ג'אקוני, זכו בפרס נובל לפיזיקה ב-2002.
ב-23 בפברואר 1987, התרחשה סופרנובה בענן מגלן הגדול אשר בעזרתה אותר לראשונה נייטרינו מהחלל, בניסוי קמיוקה נ.ד.נ (ניסוי דעיכת נוקליאונים;KamiokaNDE - Kamioka Nucleon Decay Experiment), שבו נצפו 11 אירועי נייטרינו. ניסוי זה פתח בעידן חדש של אסטרונומית נייטרינו.
סופרנובה זו התרחשה בעקבות קריסה של ענק-על כחול שמסתו יותר מ-20 פעמים מסת השמש. כמות עצומה של אנרגיה השתחררה בצורת חלקיקי נייטרינו במשך 20 שניות בלבד, פי 1000 מהאנרגיה שהופקה מהשמש במשך 4.5 מיליארד שנים.

יישום

האסטרונומיה התחילה בתצפית על היקום באור נראה, ובהדרגה התרחבה לאינפרה-אדום, גלי-מיקרו, רדיו, קרני רנטגן וקרני גמא. חלקיקי הנייטרינו ממשיכים את המגמה הזאת.
חלקיקי נייטרינו מאפשרים לחקור לעומק מגוון תופעות קוסמיות כמו סופנובות, התפרצויות קרני גמא, ודסקות ספיחה המתערבלות סביב חורים שחורים בעלי מסה עצומה. הם תוצרי לוואי הכרחיים של התפרקות קרינת בטא, המחממת את שיירי הכוכבים שהתפוצצו ואת קרביהם של כוכבי הלכת, והם שלב מתווך חיוני בהיתוך גרעיני בכוכבים.
חלקיקי נייטרינו בעלי אנרגיה גבוהה מאפשרים ללמוד על התהליכים שיצרו אותם. בקצה זה של הספקטרום, חוקרים מקווים לעקוב אחר חלקיקי נייטרינו קוסמיים כמו שביל פירורי לחם עד למקורם. מקורם של חלקיקי נייטרינו אלו הוא במאיצי חלקיקים טבעיים עוצמתיים ביותר, כדוגמת חורים שחורים על-מסיביים.
חלקיקי נייטרינו בעלי אנרגיה נמוכה מאפשרים לחקור את היקום בשלביו המוקדמים. בקצה זה של הספקטרום, חוקרים מקווים לגלות שרידי נייטרינו אשר נוצרו בראשית היקום, שאריות של המפץ הגדול. האנרגיה שלהם מצופה להיות נמוכה פי מיליון מיליארד מאשר האנרגיה של החלקיקים עם האנרגיה הגבוהה ביותר.
אולם, ככל שהאנרגיה של הנייטרינו נמוכה יותר, כך קשה יותר לאתר אותו. לכן בינתיים, קרינת רקע קוסמית של ניוטרינים נשאר מחוץ להישג יד.
חלקיקי הנייטרינו הם האחראים ל-99% מסך כל האנרגיה המשתחררת כאשר כוכב בעל מסה גדולה קורס כלפי פנים לקראת סוף חייו. הקריסה דוחסת את ליבת הכוכב עד שצפיפותה משתווה לצפיפות גרעינית, ומשחררת  חלקיקי נייטרינו בטווח זמן של 10 עד 15 שניות. הצפייה בהם מאפשרת צפייה ב-99% מהתמונה שטלסקופים רגילים לא קולטים, וכן צפייה בשלבים המוקדמים של הקריסה.
חלקיקי נייטרינו קוסמיים הם חלקיקים נייטרליים, ולכן נעים בקו ישר, לא מושפעים מהשדות המגנטיים בחלל.
זיהוי חלקיקי הנייטרינו מן הסופרנובה של 1987 אישש את התאוריה הבסיסית של קריסה כוכבית.
The Girl Is Mine

כתיבה והקלטה

הרעיון לכתיבה השיר עלה לאחר שהמפיק קווינסי ג'ונס הציע לג'קסון לכתוב שיר המתאר שני גברים הנאבקים על ליבה של נערה אחת. לדבריו של ג'קסון הוא הלך לישון וכשהתעורר היה לו בראש את כל השיר כולל הלחן והמנגינה. השיר הוקלט באולפני ווסטלייק (Westlake) בלוס אנג'לס בין התאריכים 14-16 באפריל 1982. ג'קסון תיאר את הקלטת השיר כאחד הרגעים המהנים ביותר שהיו לו במהלך עבודה באולפן.
בהקלטת השיר השתתפו רבים מלהקת טוטו: דייוויד פייץ' (פסנתר), ג'ף פורקרו (תופים), סטיב לוקית'ר (גיטרה) וסטיב פורקרו (סינתיסייזר).

פרסום וביקורת

השיר היה הודאט השלישי שהקליטו הצמד ג'קסון ומקרטני. קדמו לו השירים Say Say Say ו-The Man שהוקלטו כשנה קודם לכן, אך שיר זה הוא הראשון שפורסם כסינגל. השיר יצא לאור ב-18 באוקטובר 1982. על עטיפת הסינגל הופיעה תמונה של הצמד שצולמה על ידי לינדה מקרטני, אשתו של פול.
עם יציאתו זכה השיר ליחס צונן מצד מבקרים, אך זכה להצלחה במצעדי מכירות והגיע למקום הראשון במצעד שירי הרית'ם אנד בלוז ולמקום השני בבילבורד הוט 100 ובמצעד הנורווגי.סך הכל צעד השיר במשך 16 שבועות במצעד 40 הגדולים. עד לשנת 1985 נמכרו כ-1.3 מיליון עותקים של הסינגל וזכה למעמד פלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
לאחר יציאת השיר הוא זכה לביקורות שליליות מצד עיתונאים ומבקרי מוזיקה. רוברט כריסטגאו תיאר את החיבור עם מקארטני כ"רעיון הגרוע ביותר של ג'קסון מאז Ben". מגזין הרולינג סטון כינה את השיר "בלדת אמצע הדרך עלובה" ותיאר את מקארטני כמי שנראה "אבוד לאחר שהרכבת עזבה את התחנה בלעדיו". סטפן אירווין מ-Allmusic הגדיר את השיר כ"שמאלץ מתוק". סטיילוס מוגזין (Stylus Magazine) כינה את החיבור עם "המטומטם ללא תקנה פול מקארטני" כ"מטומטם ממש" ואילו האתר Salon.com כינה את השיר כ"דואט מטופש" שבו הפך מקארטני ל"נפיחה זקנה".

תביעות על גניבה ספרותית

השיר עמד במרכזן של תביעות משפטיות בגין גניבה ספרותית. התביעה הראשונה הוגשה בשנת 1984 על ידי פרד סנפורד, שטען כי השיר עושה שימוש בחלקים משירו "Please Love Me Now". ג'קסון התעקש כי השיר הוא יצירה מקורית. התביעה על סך 5 מיליון דולר נדחתה לאחר שחבר מושבעים, שמנה חמישה חברים, הכריע לטובתו של ג'קסון לאחר שלושה ימים של דיונים.
התביעה השנייה הוגשה בשנת 1993. ריינוד ג'ונס ורוברט ג'ונס טענו כי השיר "The Girl is Mine" יחד עם השירים "Thriller" ו-"We Are the World" מחקים את עבודתם המוזיקלית. ג'קסון, ליונל ריצ'י וקווינסי ג'ונס היו הנתבעים. לטענת התובעים הם היו שכנים של משפחת ג'קסון בגארי, אינדיאנה. ג'ו ג'קסון, אביו של מייקל, קיבל מהם הקלטת דמו, שמתוכה נגנבו שלושת השירים. ג'ונס שקל לתבוע את ג'קסון גם על השיר "Billie Jean". במשפט זה מסר ג'קסון עדות מצולמת, בעקבותיה פסקו כל תשעת המושבעים כי הוא המחבר והמלחין של השיר.
מצוף

מצוף הוא מתקן הצף על פני המים ומשמש למטרות שונות. מצוף עשוי להיות עגון (נייח) או נסחף. מצופים מצוידים בדרך כלל באמצעי התרעה המבליטים את נוכחותם במים, בעזרת צבע בולט, צופר, פעמון, או עיצוב המזוהה בנקל במכ"ם.
רחוב אלקלה

רחוב אלקלה (בספרדית Calle de Alcalá) הוא רחוב מרכזי במדריד, בירת ספרד.
באורך 10.5 קילומטרים, רחוב אלקלה הוא הארוך שברחובות מדריד וכן אחד הרחובות הישנים בה. הרחוב נבנה על יסודותיה של הדרך הישנה שהובילה ממדריד לאלקלה דה הנרס (ומכאן שמו) והמשיכה לאראגון. כיום מוביל הרחוב מפוארטה דל סול עד ליציאה הצפון-מזרחית מהעיר.
לאורך הרחוב נמצאים אתרים חשובים רבים ובהם פלאסה דה סיבלס, שער אלקלה, בניין משרד החינוך הספרדי, מטה מכון סרוואנטס, בניין בנק ספרד, פארק בואן רטירו וזירת קרבות השוורים לאס ונטאס.
יפעת עמיאל

יפעת עמיאל היא כתבת לענייני איכות הסביבה וחזאית בערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית ובהמשך, בכאן 11.

ביוגרפיה

את דרכה בטלוויזיה, עמיאל החלה כחזאית בערוץ הראשון, והחל משנת 2003 משמשת ככתבת לענייני איכות הסביבה בערוץ. 
עמיאל יזמה כתבות וביצעה תחקירים והצליחה להעלות בכתבותיה גם נושאים שנמצאים בדרך כלל בשוליים.
בשנת 2005 זכתה בפרס פראט לתקשורת בנושאי סביבה בקטגוריית תקשורת אלקטרונית על כתבותיה בנושא איכות הסביבה.
יחסי ארצות הברית–נאורו

עצמאותה של נאורו

ארצות הברית הכירה בנאורו ב-24 באוקטובר 1976. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו באותו היום, עם הגשת כתב האמנתו של שגריר ארצות הברית בקנברה לנשיא נאורו, כשמונה שנים לאחר קבלת העצמאות של נאורו מאוסטרליה, הממלכה המאוחדת וניו זילנד.

משבר כלכלי

בספטמבר 2007, דייוויד אדאנג, שר החוץ של נאורו, הצהיר מספר הצהרות פומביות ביחס לארצות הברית. הוא התבטא בחריפות נגדה ובעד קובה, איתה ארצות הברית הייתה בסכסוך באותה תקופה, ומתח ביקורת על מדיניות החוץ שלה. הוא עשה זאת במהלך ביקור בקובה. בתגובה פרסמה ארצות הברית דו"ח בנושא זכויות האדם, שנכתב בו על הפרת זכויות אדם חריפה בנאורו. ארצות הברית אף ניסתה להעמיד לדין את אדאנג, אך הניסיון לא צלח. הממשלה בנאורו בראשות לודוויג סקוטי קרסה עקב התקרית, והוקמה ממשלה חדשה בראשות מרקוס סטיבן.
באוקטובר 2008 התחייב השגריר החדש של ארצות הברית בפיג'י (המשמש גם כשגריר לנאורו) לנסות ולפתח את כלכלתה של נאורו שנמצאה אז במשבר.

היחסים כיום

ב-8 בפברואר 2017 החליט דונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית, להפסיק לדאוג לפליטים הנאורים הבלתי-חוקיים במדינתו ולגרשם.

סחר

הייצוא הנאורי לארצות הברית עמד על 335 אלף דולר בשנת 2014 וכלל בעיקר מוצרי טלפוניה וחלקי מכוניות. הייצוא האמריקאי לנאורו עמד על 747 אלף דולר בשנת 2014 וכלל בעיקר ציוד מיגון לחשמל במתח נמוך.
אגם בוני (אנטארקטיקה)

גילוי האגם ומקור השם

האגם התגלה לראשונה על ידי משלחת דיסקברי (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904). 
שמו של האגם ניתן לו על ידי רוברט פלקון סקוט, שחקר את האזור במשלחת טרה נובה (בין השנים 1910–1913).
האגם נקרא על שם תומאס ג'ורג' בוני ( Thomas George Bonney) - פרופסור לגאולוגיה ביוניברסיטי קולג' שבלונדון, אנגליה, בין השנים 1877 עד 1901.

מחקר

אגם בוני הוא אחד האגמים העיקריים הנחקרים על ידי קרן המדע הלאומית של ארצות הברית, ותחנת המחקר האקולוגית ארוכת הטווח מקמרדו ( McMurdo Long Term Ecological Research site) מתמקדת בחקירתו של האגם. 
מאז שנת 2007 נאס"א ממנת את השטת הרובוט התת-מימי אנדורנס (ENDURANCE) כדי לחקור את האקולוגיה של האגם.  

לקריאה נוספת

• Johanna Laybourn-Parry, Jemma L. Wadham, Antarctic Lakes, P 120
•  Peter T. Doran, W. Berry Lyons, Diane M. McKnight, editors Life in Antarctic Deserts and other Cold Dry Environments: Astrobiological Analogs, P 164
• Obryk, M. K., P. T. Doran, and J. C. Priscu (2014), The permanent ice cover of Lake Bonney, Antarctica: The influence of thickness and sediment distribution on photosynthetically available radiation and chlorophyll‐a distribution in the underlying water column, J. Geophys. Res. Biogeosci., 119, 1879–1891, doi: 10.1002/2014JG002672
• Chao Tang, Michael T. Madigan, and Brian Lanoil, Bacterial and Archaeal Diversity in Sediments of West Lake Bonney, McMurdo Dry Valleys, Antarctica, Appl Environ Microbiol. 2013 Feb; 79(3): 1034–1038. doi: 10.1128/AEM.02336-12
• H.A. DUGAN, M.K. OBRYK, P.T. DORAN, Lake ice ablation rates from permanently ice-covered Antarctic lakes, Journal of Glaciology, Vol. 59, No. 215, 2013 doi:10.3189/2013JoG12J080, P 491
• Gideon M. Henderson, Brenda L. Hall, Andrew Smith, Laura F. Robinson, Control on (²³⁴U/ ²³⁸U) in lake water: A study in the Dry Valleys of Antarctica, Chemical Geology 226 (2006) 298 – 308
• Tessa Pocock and Marc-André Lachance, Thomas Pröschold, John C. Priscu, Sam Sulgi Kim, Norman P. A. Huner, IDENTIFICATION OF A PSYCHROPHILIC GREEN ALGA FROM LAKE BONNEY ANTARCTICA: CHLAMYDOMONAS RAUDENSIS ETTL. (UWO 241) CHLOROPHYCEAE, J. Phycol. 40, 1138–1148 (2004), doi: 10.1111/j.1529-8817.2004.04060.x
• Ernest E. Angino  Kenneth B. Armitage  Jerry C. Tash, PHYSICOCHEMICAL LIMNOLOGY OF LAKE BONNEY, ANTARCTICA, doi: 10.4319/lo.1964.9.2.0207
פראה

פֶּרֶאָה (ביוונית: Περαία (פּרָאיָה); לטינית: Peraea; תרגום: "הארץ אשר ממול") הייתה חבל ארץ ששכן מעברו המזרחי של נהר הירדן. פראה נחשבת לחלק מנחלתם של בני שבט גד, שבט ראובן, וחצי שבט המנשה. בתקופת בית שני הייתה חלק מממלכתו של הורדוס מלך יהודה.
אלכסיי אוליוקאייב

ביוגרפיה

נולד בשנת 1956 במשפחתו של מרצה במכון המוסקבאי למהנדסי קרקעות, ולנטין חוסאינוביץ' אוליוקאייב. מוצאו של אוליוקאייב מטטרסטן.
השלים לימודיו בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה (1979), קיבל את התואר שלו בשנת 1982. למד באוניברסיטת Pierre-Mendes France בגרנובל שבצרפת.
דובר אנגלית וצרפתית.

קריירה

בשנת 1991 היה הפרשן הפוליטי של עיתון "חדשות מוסקבה" (Московские новости), עד 1992 כיהן כיועץ כלכלי לממשלת רוסיה בראשות ייגור גאידר ועד 1994 היה עוזרו של סגן ראש ממשלת רוסיה. בשנים 1994–1996 ובשנים 1998–2000 היה סגן מנהל המכון לענייני כלכלה. בשנים 2000–2006 היה פרופסור המכון המוסקבאי לטכנולוגיה ופיזיקה. בשנים 2000–2004 כיהן כסגנו שר שר האוצר, אלכסיי קודרין ומאפריל 2004 ועד יוני 2013 היה לסגנו של נגיד הבנק המרכזי, סרגיי איגנאטייב.
בשנים 2007–2010 היה מרצה לכלכלה בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה. מיוני 2013 ועד נובמבר 2016 כיהן כשר הכלכלה.
אוליוקאייב השתייך למחנה הדמוקרטי והיה חבר תנועת "הבחירה הדמוקרטית של רוסיה" («Демократический выбор России») ועמד בראש הסניף המוסקבאי של המפלגה. בשנים 1996–1998 היה חבר הדומה העירונית של מוסקבה וחלש על תחום ההשקעות. זמן-מה היה חבר מפלגת "ברית כוחות הימין".
באוקטובר 2015 היה ליושב ראש דירקטוריון התאגיד הפדרלי לפיתוח עסקים קטנים ובינוניים (Федеральной корпорации по развитию малого и среднего предпринимательства).

שר

מונה לשר לפיתוח כלכלי ביוני 2013.
בנובמבר 2016 נעצר על ידי ועדת החקירות של רוסיה ושירות הביטחון הפדרלי בחשד לנטילת שוחד בתמורה לסיוע בעסקת רכישה של חברת הנפט רוסנפט.

פרשת השחיתות

ב-14 בנובמבר 2016 ועדת החקירות של רוסיה בסיוע אנשי המחלקה לביטחון פנים של פס"ב עצרו אותו בחשד ללקיחת שוחד - 2 מיליון דולרים שניתנו למשרד הפיתוח הכלכלי מטעם נציגי חברת "רוסנפט" מתוך תקווה לקבלת הקלות בעת רכישת 50.08% ממניות חברת "בשנפט". ב-15 בנובמבר בית המשפט המחוזי של בסמאן במוסקבה שלח אותו למעצר בית למשך חודשיים והוא שוחרר מתפקידו. בדצמבר 2017 הורשע על ידי בית המשפט של מוסקבה ונידון ל-8 שנות מאסר.

חייו האישיים

אוליוקאייב אוהב לכתוב שירים והוא פרסם מספר פעמים כתבים פרי עטו.
אשתו הראשונה הייתה תמרה איוואנובנה אוסיק, כלכלנית. בנו דמיטרי אוליוקאייב הוא מפיק טלוויזיה ומפיק קולנוע. אשתו השנייה היא יוליה חריאפינה מחצי האי קרים.
טרה סטרונג

ביוגרפיה

סטרונג נולדה בטורונטו, אונטריו, קנדה לסיד ולוסי צ'רנדרוף. היא יהודיה משני צידי משפחתה, כאשר משפחתה היגרו לקנדה מרוסיה לאחר הסופות בנגב. הוריה ניהלו חנות ממתקים בשם "הקוסם", ואביה עבד גם כרוקח. 
כשהייתה בת 4, היא ניגשה לאודישן בבית ספר למשחק ומשם דרכה הייתה סלולה לדיבוב. היא עבדה בתיאטרון היידיש, אם כי למרות שהיא לא ידעה את שפת היידיש, היא שיננה את השורות שלה באופן פונטי. 
כשהייתה בת 20, עברה טרה להתגורר בלוס אנג'לס.

חיים אישיים

בשנת 1999 החלה לצאת עם שחקן העבר האמריקאי קרייג סטרונג ובמאי 2000 הם התחתנו. יש להם שני ילדים: סמי (2002) ואיידן (2004). בני הזוג מתגוררים בלוס אנג'לס. 
היא נקראה בכתוביות בסרטים כטרה צ'רנדוף. וכאשר נישאה, שונה שמה לטרה סטרונג.
סטרונג הייתה שותפה לחדר של השחקנית נב קמפבל. שתיהן נבחנו לאותו תפקיד של ג'וליה בסדרה "שולחן לחמישה", אך קמפבל זכתה בו. בכל זאת, סטרונג הופיעה לפרק אחד בסדרה כאשר גילמה את לורנה.
סטרונג היא טבעונית.

תנועת #MeToo

באוקטובר 2018, פרסמה סטרונג ציוץ #MeToo בטוויטר בו אמרה שהיא הוטרדה בטורונטו בשנת 1978, כשהייתה בת 5.
Portable Executable

PE (קיצור של Portable Executable) הוא כינוי לפורמט קבצים שפותח על ידי חברת מיקרוסופט עבור קובצי הרצה, קובצי אובייקטים וספריות קישור-דינמי (DLL). הפורמט נועד לשמש את כל הגרסאות של מערכת ההפעלה חלונות התומכות במערך 32 ביט (ומאוחר יותר 64 ביט), ומכאן שמו.

היסטוריה

הפורמט פותח על ידי מיקרוסופט והחליף את פורמט NE, ששימש את הגרסאות הקודמות של חלונות שפעלו במערך 16 ביט. חלקים גדולים ממנו לקוחים מפורמט COFF של יוניקס, ולכן הוא נקרא לעיתים PE/COFF. התמיכה ב-PE החלה עם גרסה 3.1 של חלונות NT וכל הגרסאות שיצאו מאז תמכו בו. על מנת לשמור על תמיכה לאחור במערכת ההפעלה DOS, כל קובץ בפורמט PE נפתח עם מבנה נתונים הזהה לזה של קובצי הרצה במערכת הפעלה זו (קובצי MZ). כיום, רוב קובצי ה-DLL וקובצי ההרצה המיועדים לחלונות כתובים בפורמט זה. מאז פיתוחו פורסמו מספר פורמטים שמרחיבים אותו, בהם פורמט PE32+, .NET PE הפועל בסביבת 64 ביט ומפרט מיוחד לחלונות CE.

פרטים טכניים

פורמט PE מורכב ממספר מבני נתונים שמופיעים אחד אחרי השני בתוך הקובץ. רוב המבנים האלו מוגדרים בקובץ winnt.h. מבנה הנתונים הראשון נקרא DOS header, וכאמור לעיל הוא זהה לפורמט ששימש את מערכת ההפעלה DOS עבור קובצי הרצה. בדרך כלל המבנה מכיל תוכנית קטנה שמדפיסה שורה המודיעה למשתמש שהתוכנה מיועדת למערכת ההפעלה חלונות, ויוצאת.
לאחר מכן מופיעים שני מבנים נוספים, File header ו-Optional header, שמכילים מידע עבור מערכת ההפעלה, כמו סוג המעבד וגרסת מערכת ההפעלה שעליהם התוכנה מיועדת לרוץ, מספר המחלקות בקובץ, הכתובת שממנה מתחילה ריצת התוכנה ותכונות שונות של הקובץ. שאר הקובץ בנוי ממחלקות שונות, בהן מחלקת הקוד שבה נמצא קוד ההרצה של התוכנה, מחלקת הנתונים שבה נמצאים המשתנים בהם התוכנה משתמשת, מחלקת המשאבים שבה מוגדרים תפריטים, תיבות דו-שיח, סמני עכבר וכו', מחלקת ייבוא ומחלקת ייצוא שמהוות רשימה של פונקציות ומשתנים שהתוכנה אמורה לייבא מקובצי PE אחרים או לייצא אליהם.

שימושים במערכות הפעלה אחרות

הפורמט משמש גם את מערכת ההפעלה ReactOS, שתוכננה לתמוך בכל פורמט הנתמך על ידי חלונות. בנוסף, מספר מערכות הפעלה, בהן SkyOS ו-BeOS R3, השתמשו בעבר בפורמט PE, אך הן עברו בסופו של דבר לפורמט ELF המשמש כיום את רוב מערכות ההפעלה המבוססות על יוניקס. סביבת הפיתוח מונו מיועדת להיות מתואמת עם Micorosoft .NET, ולכן היא משתמשת בהרחבה שנוצרה לפורמט PE עבור סביבת .NET.