google/wiki40b huggingface dataset:
שלמה אברמוביץ'

קריירה עיתונאית

אברמוביץ' החל את דרכו העיתונאית בשבועון "כותרת ראשית" ולאחר מכן היה עיתונאי חוקר ב"ידיעות אחרונות". זכה ב-1996 ב"אות אמיתי" על חשיפת מחדלים ושחיתויות במערכות הממשל והמדינה, על היותו עיתונאי לוחם, ללא מורא וללא משוא פנים ועל אמינות דיווחיו ותחקיריו.
אברמוביץ' כתב משך כ-20 שנה במוספים "7 ימים" ו"המוסף לשבת" והיה אחראי לשורה ארוכה של חשיפות בנושאים ישראליים ובינלאומיים ובהם בין היתר: פרשת הפל קל, כשנה טרם אסון ורסאי; "פרשת השב"כ הקטנה" בלבנון; פרשת הספינה אגוז ומותו של איש המוסד חיים צרפתי שהיה על סיפונה; פרשת הפנסיות הגרמניות - סדרת מאמרים שנפרשה על ארבע שנות עבודה; דליפת המים הרדיואקטיביים מהכור בדימונה למכתש הקטן; סדרה בת 12 מאמרים על ניסיונות החדירה של המאפיה הרוסית לישראל; חשיפת הקרינה בשכונה באמסטרדם, בה התרסק מטוס אל על, שנודעה בשם אסון ביילמר; פרשת מנתח המוח היוגוסלבי, וינקו דולנס.
התחקיר "11 הנידונים" של שלמה אברמוביץ', על אסירים שמתו במחנה המעצר קישון, היווה בסיס לעלילת הסרט "חובו של אהרון כהן" (בכיכובו של משה איבגי (הבמאית עמליה מרגולין, 1999). הסרט זכה ב- Banff World Television Festival בקטגוריית סרטים לטלוויזיה, במסגרת פסטיבל הסרטים בטורונטו.
ביוני 1996, פרסם ידיעה בה כתב כי "הארגון למימוש האמנה על ביטחון סוציאלי" הפסיד בתביעת לשון הרע למרות שזכה. הארגון תבעה את העיתון ובית המשפט קבע שהכתבה נתנה דיווח אשר לא רק שאינו מדויק אלא גם אינו הוגן. 
לאחר פרישתו מ"ידיעות אחרונות" שימש  כיועץ תקשורת לוועד עובדי חברת החשמל. אחר כך חזר לעבוד כעיתונאי עצמאי. ב-2004 השיג הקלטה ובה נשמע השר יוסף פריצקי אומר לחוקר הפרטי יעקב אשל שישמח אם ימצא חומר שלילי על עמיתו לסיעה אברהם פורז. דבר הקלטת ותוכנה פורסם בתוכנית מבט לחדשות והביאה לפיטוריו מתפקידו בממשלה ב-13 ביולי 2004 לבקשת יושב-ראש מפלגתו טומי לפיד.

הסרט התיעודי על חבורת בורשצ'וב

במהלך כתיבת ספרו "רומיאו ונוסיה" – אהבתם והתאבדותם של הפרטיזנים יהושוע צוקר ונוסיה צימט, הופק סרט התעודה הייחודי 'תמונה דור 3', (מפיק: עמי גלאם, בימוי: עמליה מרגולין. תסריט ותחקיר: שלמה אברמוביץ')שעסק ב חבורת בורשצ'וב . הסרט שהוקרן ב'הוט' ובערוץ 2 הוא מחקר שואה ראשון מסוגו בעולם, שצלל אל תקופת השואה באמצעות סטטוס שהעלה אברמוביץ' לפייסבוק ואשר חשף תעלומה היסטורית, על פרטיזנים שהתאבדו קולקטיבית למען הצלת יהודי העיירה שהסתתרו ביער.
תחקיר הפייסבוק שביצע אברמוביץ', אשר החל בעמוד סטטוסים מצייצים הפך ויראלי והתנהל בתשע שפות ובעשרים ושבע מדינות, על פני חמש יבשות. בזכות המידע שזרם מאירופה, מארצות הברית ומאוסטרליה - נחשף סיפור הגבורה הנדיר בעוצמתו של חבורת בורשצ'וב - 16 פרטיזנים שנלחמו בחטיבת חי"ר משוריינת של הנאצים והתאבדו בהוראת מפקדם, יהושע צוקר, רגע לפני נפילתם בשבי האס.אס.
הקרב נמשך כארבע שעות. 15 לוחמים ולוחמת אחת בהריון, נוסיה צימט צוקר, שהייתה אשת מפקד הכוח, נלחמו עם רובים מעטים, אקדחים ובקבוקי מולוטוב, נגד כוח עצום של חיילים גרמניים. 1,600 לוחמים, מצוידים במכונות ירייה, התקדמו אל פאתי היער בחסות 4 טנקים, שריוניות ובחיפוי של ירי תותחים. פקודיו של צוקר הצליחו לפגוע באחד הטנקים ולהעלות אותו באש. עשרות רבות של לוחמים גרמנים נהרגו מהירי המדויק שהמטירו הפרטיזנים ממקום המסתור שלהם שהוסווה היטב.
16 גופות מדממות שכבו בשלג בתום הקרב. בשתיקתן הן מנעו את גילוי הסוד שצוקר ביקש לשמור: בעומק היער, במקום שהיה ידוע רק לפרטיזנים, הסתתרו היהודים שנמלטו מגטו בורשצ'וב וחיו בבורות ענק שנחפרו באדמה ונשמרו על ידי הפרטיזנים.
רקטור

רקטור (מלטינית: regere - שליט) הוא ראש המערכת האקדמית באוניברסיטאות. זאת להבדיל ממנכ"ל, שהוא בעל המשרה האדמיניסטרטיבית העליונה באותו מוסד אקדמי.
הרקטור אחראי על הניהול האקדמי של האוניברסיטה, ובכלל זה מינוי חברי סגל אקדמי, העלאתם בדרגה, פתיחה וסגירה של חוגי לימוד ונושאים אקדמיים נוספים. במוסדות אקדמיים רבים נקרא ראש המערכת האקדמית "פרובוסט" (באנגלית: Provost). בטכניון נקרא ראש המערכת האקדמית "משנה לנשיא לעניינים אקדמיים".
מאז יישום החלטות ועדת מלץ בשנים 2002–2003, בראש כל אוניברסיטה בישראל עומד נשיא, האחראי גם על המערכת האקדמית, ובכללה הרקטור, וגם על המערכת האדמיניסטרטיבית, שבראשה עומד מנכ"ל.
המונח "רקטור" משמש גם בתחומים אחרים, כגון בכנסייה הקתולית ובכנסיות אחרות, שם הוא מציין אנשים בעלי תפקיד בכיר (לרבות בישופים, אך לעיתים גם כמרים).
פארק פתח תקווה ע"ש איציק אוחיון

הפארק

הקמת הפארק ארכה למעלה משנתיים, והוא נפתח לקהל הרחב בשנת 2005, והוא כולל:
מתחמי שעשוע
בפארק ישנם: מתקן טיפוס ועלייה בצורת טירה, מתקן טיפוס חבלים ייחודי מסוגו, נדנדות ומגלשות, קרוסלות, מבוך וכדומה.
מתחמי ספורט
בפארק מתחמי ספורט רבים. ישנם שישה מגרשי כדורגל וכדורסל, שבילי ריצה ואופניים, מתקני מתח, שולחנות פינג פונג ורצפת בטון שמשמשת לרכיבת קורקינט, גלגיליות וכדומה.
מתחם דשא גדול
בפארק נמצא מתחם דשא גדול שמקיף את רצפת הבטון. בזמן אירועים כמו ביום העצמאות, במת האירועים מורכבת על רצפת הבטון והאנשים סובבים אותה.
אתרים בסביבת הפארק
בין האתרים שבסביבת הפארק נמצאים הקניון הגדול שהוא הקניון הגדול ביותר בפתח תקווה וסביבתה, והוא בעל 3 קומות; גשר המיתרים ואזור תעשייה גדול.

גדות האגם

גדות האגם כיום מאופיינים בהתאם לממשק השונה עם המרחב העירוני:
הגדה הצפונית - הגובלת במבני המסחר והתעסוקה העתידים לקום, תכלול פעילויות עירוניות כגון הקרנת סרטים, הפעלות לילדים, שוק אוכל, וכן טריבונות ישיבה, שמשיות, בריכות רדודות, הצללות, מתחמי כושר ומשחק ומסעדה.
הגדה הדרומית - הגובלת בפארק הקיים, בעלת אופי ירוק, שקט וטבעי עם עצים וצמחייה.
הגדה המזרחית - הגובלת ברח' הרב מלכה, מהווה את אזור התווך בין הרחוב לפארק כאשר דרכה ניתן להיכנס אל האגם ומעבר ממזרח דרך הגשר להולכי הרגל אשר יחבר את הפארק עם שכונת נווה גן.
הרי ברוגמאן

גילוי ההרים

ההרים התגלו על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 – 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.

מקור השם

ז'רלאש קרא להרים על שמו של ז'ורז' ברוגמאן (Georges Brugmann), מממן המשלחת.
התזמורת הסימפונית של פריז

התזמורת הסימפונית של פריז (בצרפתית: Orchestre Symphonique de Paris) הייתה תזמורת, שפעלה בין השנים 1928 ל-1939, בעיקר בפריז.
את התזמורת ייסדו במשותף ארנסט אנסרמה, לואי פורסטייה ואלפרד קורטו. הקונצרט הראשון שלה התקיים ב-19 באוקטובר 1928 בתאטר דה שאנז אליזה.
מימון לתזמורת סיפקו תומכים עשירים, בהם גוסטב ליון, מנהל פְּלייֵל, שני אחים בנקאים והנסיכה דה פוליניאק. חברי הוועד המנהל היו רובר ליון (מנהל כללי), שארל קיסגן (מזכיר אדמיניסטרטיבי), אנדרה שאפנר (מזכיר אמנותי) יחד עם אנרי מונה וז'אן גרט. קשיי מימון אילצו את התזמורת להירשם כחברה באמצע שנת 1931. 
מטרת התזמורת החדשה הייתה להציג יצירות פחות מוכרות של מלחינים חשובים לצד מוזיקה חדשה ויצירות מן הרפרטואר הקונצרטי המרכזי. בביצוע איכותי. רמתה של התזמורת נחשבה לגבוהה, בחלקו הודות למספר הרב של חזרות לפני כל קונצרט. מתוך שמונים הנגנים, שנבחרו מבין השש-מאות שהתייצבו למבחני המיון, היו הרוב בני פחות מ-25.
משנת 1929 הזמין קורטו את פייר מונטה לכהן כמנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של התזמורת. הופעתו הראשונה של מונטה עם התזמורת הייתה ב-12 באפריל של אותה שנה, בניצוח על פסטיבל אביב גדול; בתום העונה הראשונה נרשמו לזכות התזמורת 63 קונצרטים. בעונה זו נערכה גם ההקלטה הראשונה של התזמורת (אף כי בהקלטה זו נקראה בשם "גראנד אורקסטרה סימפוניק"): ההקלטה הראשונה בחודש מאי של פולחן האביב של איגור סטרווינסקי, בניצוחו של מונטה באולם פלייל המחודש.
היצירות החדשות שבוצעו בתזמורת בביצוע בכורה היו "ראגבי" ב-1928 וקפריצ'ו לפסנתר ותזמורת ב-1929, שתיהן של סטרווינסקי ובניצוח אנסרמה, "קונצרט כפרי" של פרנסיס פולנק, הסימפוניה השלישית של פרוקופייב בניצוח מונטה; וכן ביצועי בכורה בפריז של הסינפונייטה מאת יאנאצ'ק וקטעים מתוך ווצק של ברג.
התזמורת יצאה למסע הופעות בבלגיה ובהולנד בשנת 1930, ואחר, בשלהי 1931, לסיבוב בחמש-עשרה ערים, בהן המבורג, קלן, ברלין, דרזדן ווינה; ב-1932 הופיעה בבריסל וב-1933 בז'נבה.
דוד לביא

קריירה

לביא גדל בנתניה והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנערים של מכבי נתניה. לקבוצת הבוגרים הגיע באמצע שנות ה-70, וזכה עימה בתוארי אליפות ובגביע המדינה.
בנתניה שיתף פעולה עם עודד מכנס ויחד היו לצמד החלוצים הפורה ביותר בליגה הראשונה מסוף שנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-80.
לביא הבקיע שערים רבים בנגיחות ראש ולכן זכה לכינוי "ראש פז". הוא זכה בתואר מלך השערים של הליגה ארבע פעמים - בעונות 1977/1978, 1979/1980, 1983/1984, 1984/1985.
בסה"כ הבקיע לביא 158 שערים ב-362 משחקים בליגה העליונה והוא מדורג במקום השמיני בטבלת מלך השערים של ליגת העל בכל הזמנים.
בנוסף למכבי נתניה, שיחק לביא בבית"ר תל אביב ותקופה קצרה במכבי השקמה/רמת חן ולאחר מכן פרש.
ללביא שתי הופעות בנבחרת ישראל, שתיהן במשחקי ידידות מול הולנד.
הארמייה ה-11 (ורמאכט)

הקמה ראשונה

הארמייה ה-11 הוקמה בשנת 1940 כהכנה למבצע ברברוסה במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-22 ביוני 1941. הארמייה ה-11 הייתה חלק מקבוצת ארמיות הדרום בעזרתם גרמניה הנאצית הוציאה לפועל את מבצע ברברוסה ופלשה לברית המועצות. לאחר מותו של מפקדה הראשון, אויגן פון שוברט, בתאונה, אריך פון מאנשטיין מונה למפקדה ונותר בראשה עד לפירוק הארמייה. באוקטובר 1941 השתלטה הארמייה, בסיוע כוחות רומניים, על מרבית שטחו של חצי האי קרים והטילה מצור על נמל סבסטופול. ניסיון סובייטי לכבוש מחדש את קרים באמצעות הנחתת כוחות חזקים בחצי האי קרץ נכשל, ומרבית הכוחות הסוביטיים שהונחתו בקרץ הושמדו במתקפת נגד גרמנית מוצלחת במאי 1942. הכוחות המגינים על נמל סבסטופול הצליחו להדוף 2 מתקפות גדולות של כוחות הציר בחורף 1941/1942, אך המתקפה השלישית הצליחה להבקיע את מעגל הביצורים, שהגן על הנמל, ולכבוש את סבסטופול בראשית יולי 1942. כ-90 אלף חיילים ומלחים סוביטיים נפלו בשבי במהלך כיבוש העיר. 
לאחר נפילת סבסטופול הועברה הארמייה צפונה, לחזית לנינגרד, אך בעקבות כיתור הכוחות הגרמניים באזור סטלינגרד, כתוצאה ממתקפת נגד סובייטית (מבצע אורנוס), החליט הפיקוד הגרמני ב-21 בנובמבר 1942 למנות את אריך פון מאנשטיין למפקד קבוצת ארמיות חדשה, בשם קבוצת ארמיות דון, שהוקמה במטרה לחלץ את הכוחות המכותרים ב"כיס סטלינגרד", ומטה הארמייה הועבר דרומה, ושימש כבסיס ליצירת המפקדה של קבוצת הארמיות.

הקמה שנייה

הארמייה ה-11 הוקמה מחדש בסוף 1944, כארמיית שריון. ידועה גם בשם "ארמיית הפאנצר ה-11 של האס אס". מצבתה הייתה חסרה וגודלה לא עלה על סדר הכוחות של קורפוס אחד. במרץ 1945 עברה הארמייה ארגון מחדש, והופעלה בלחימה בחזית המערבית באזור הרי הרץ, שם הושמדה ב-21 באפריל 1945.
חוק הבחירות לכנסת

חוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], התשכ"ט-1969 הוא חוק המפרט את סדרי עריכתן וניהולן של בחירות כלליות במדינת ישראל.

היחס בין חוק הבחירות לכנסת לבין חוק יסוד: הכנסת

חוק הבחירות לכנסת נסמך על הוראות חוק יסוד: הכנסת. חוק היסוד קובע בקצרה את עקרונות שיטת הבחירות לכנסת ואת הזכות לבחור ולהיבחר. חוק הבחירות לכנסת משלים את חוק היסוד וקובע כללים מפורטים למימושן של הזכויות שנקבעו בו וליישומה בפועל של שיטת הבחירות.
למרות היותו חוק משלים לחוק היסוד, מכיל חוק הבחירות לכנסת גם הוראות מרכזיות לעניין הבחירות ותוצאותיהן, הנזכרות רק בו. אחת מהן היא גובה אחוז החסימה. אחרת היא השיטה לחלוקת המנדטים למושבים בכנסת לרשימות שהתמודדו בבחירות.

חוק הבחירות לכנסת והבחירה הישירה לראשות הממשלה

בתקופה בה הייתה נהוגה בישראל בחירה ישירה של ראש הממשלה (1992-‏2001) קבע חוק הבחירות לכנסת כללים מפורטים גם לעניין בחירות אלו, בכפוף לחוק יסוד: הממשלה (שנחקק בשנת 1992) ולעקרונות שנקבעו בו. אז גם שונה שמו של החוק לחוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה. לאחר ביטולה של הבחירה הישירה לראש הממשלה והחלפתו של חוק יסוד: הממשלה מ-1992 בחוק יסוד חדש, השתנה שוב שמו של חוק הבחירות לכנסת לשמו הנוכחי.

שינוי החוק

משום החשיבות שיש לעריכת בחירות חפשיות עבור קיומו של משטר דמוקרטי מוגן החוק משינוי על ידי תקנות שעת חירום, וקובע כי אין בכוחן לשנות את החוק, להפקיע זמנית את תקפו או לקבוע בו תנאים.
עם זאת, חוק הבחירות לכנסת ניתן לשינוי בכנסת ברוב רגיל של חבריה. עם השנים הוכנסו בו עשרות תיקונים. רבים מהם נחקקו בעקבות תיקונים שהוכנסו בנוסחו של חוק יסוד: הכנסת.
ניקרבוקרס

ניקרבוקרס (באנגלית: Knickerbockers) הם מכנסיים המגיעים עד מתחת לגובה הברכיים. מכנסיים אלה היו פופולרים בארצות הברית ובאימפריה הבריטית בראשית המאה ה-20.
לרוב נלבשו מכנסיים אלה על ידי ילדים ונערים צעירים בחודשי החורף, כאשר בחודשי הקיץ הם לבשו מכנסיים קצרים. כאשר הנערים הגיעו לבגרות הם עברו ללבוש מכנסיים ארוכים.
כיום מכנסיים מסוג זה נלבשים על ידי שחקני בייסבול.

היסטוריה

בספרו של וושינגטון אירווינג "ההיסטוריה של ניו יורק" מוזכרת דמותו של דיטריך ניקרבוקר (Diedrich Knickerbocker) ההולנדי. דמות זו מבוססת על דמות היסטורית אמיתית - הרמן ניקרבוקר, שהיה צאצא של משפחה הולנדית שהגיע לניו אמסטרדם בשנת 1682.
בעקבות ספרו של אירווינג, השם "ניקרבוקר" הפך לכינוי לתושבי העיר ממוצא הולנדי אשר לבשו מכנסי שלושת-רבעי, ובהמשך גם לכינוי של תושב משפחה ותיקה של העיר ניו יורק. לימים הוקם מועדון הספורט ניו יורק ניקרבוקרס בשנת 1842 שנודע כמועדון ה"ניקס" (בקיצור של השם).
מכנסי הניקרבוקרס היו פופולריים ביותר בתקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה והם היו למעשי בגדי ספורט ופנאי בארצות הברית ובאנגליה.
ועדה מחוזית לתכנון ולבנייה

במסגרת הסדרתם של תכנון ובנייה בישראל, ועדה מחוזית לתכנון ולבנייה הוא גוף ממשלתי-ציבורי המשמש כגוף תכנוני, ביקורתי ושיפוטי בתחומי התכנון והבנייה בשבעת המחוזות של מדינת ישראל, ופועל תחת סמכות משרד האוצר.

מבנה הוועדות המחוזיות והתפרסותם בישראל

משרד האוצר (עד 2015 משרד הפנים), האחראי על יישום חוק התכנון והבנייה, מחלק את מדינת ישראל לשבעה מחוזות מבחינה מנהלתית: מחוז הצפון, מחוז חיפה, מחוז המרכז, מחוז תל אביב, מחוז יהודה והשומרון, מחוז ירושלים ומחוז הדרום. בכל אחד מהמחוזות פועלת ועדה מחוזית לתכנון ולבנייה, שחברים בה 11 נציגי משרדי ממשלה שיש להם זיקה לתכנון, 5 נציגים של הרשויות המקומיות שבמחוז, נציג מינהל מקרקעי ישראל, נציג הארגונים הסביבתיים ונציג המהנדסים והאדריכלים.
בדומה למועצה הארצית לתכנון ולבנייה, כך גם הוועדה המחוזית פועלת כגוף תכנוני ושיפוטי.
ביהודה ושומרון מתפקדות ועדות מקבילות מתוקף צווים צבאיים: מועצת תכנון עליונה (מת"ע) מקבילה למועצה הארצית לתכנון ולבנייה; ועדות משנה למת"ע משמשות כוועדות מחוזיות והמועצות המקומיות יושבות תחת הכובע של הוועדות המקומיות.
אגדת קולובראט

תקציר עלילת הסרט

המאה ה-13. רוס הרוסה וחרבה ונמצאת בסכנת קריסה, בעודה נרמסת תחת מגפי אורדת הזהב וכוחות הצבא של החאן.
דם מציף את הערים והאדמות הרוסיות בעוד הפולשים אינם נתקלים בהתנגדות רצינית. רק לוחם אחד מאתגר אותם. אביר ריאזאן, יבפאטי קולובראט עומד בראש צבא של לוחמים אמיצים הנחושים לנקום למען מולדתם. 
האומץ של קולובראט ידהים אפילו את מפקד הכוחות המונגולים, באטו חאן ושמו של קולובראט יישאר לעד בזיכרון העם הרוסי כלוחם שהפך לאגדה.

צילומים

הסיפור שלנו הוא על כך, שכל אדם יכול להפוך לגיבור, אם הוא מאמין בכך.
— ז'אניק פאיזייב, ממפיקי הסרט
כבר מתחילת העבודה על ההפקה, המפיקים החליטו שלא לבנות אתר צילומים שלם של מבנים מתקופת המאה ה-13 אלא לייצרם בעבודת אפקטים ממוחשבים.
הסרט היה לסרט הראשון של איוואן שרוחובצקי כבמאי.
מרבית הצילומים נערכו באולפנים במוסקבה, עם צילומי חוץ במחוז מוסקבה ובחצי האי קרים.

פוסט פרודקשן

על עבודת הפוסט פרודקשן עמלה חברת האפקטים הוויזואליים Main Road Post, שגם עבדה על האפקטים עבור הסרטים "משיכה", "דו-קרב", "רוח רפאים" ו"סטלינגרד".

שיווק

הסרט הופץ במדינות המערב תחת השם Furious ("זועם" באנגלית). 
הסרט הוקרן בפני נשיא רוסיה ולדימיר פוטין בקרמלין, שציין כי הסרט מעביר תחושות מרגשות מאוד.

תקציב והכנסות

הסרט נעשה בתקציב של 360 מיליון רובלים וזכה להצלחה רבה בקופות, כאשר ביום הקרנתו בלבד הכניס מעל ל-30 מיליון רובלים, ו-261 מיליון בסוף השבוע הראשון להקרנתו. הכנסותיו הכוללות של הסרט נאמדות ב-606 מיליון רובלים.
חצי האי טאמאן

חצי האי טאמאן נמצא ברוסיה ומפריד בין ים אזוב מצפון ובין הים השחור מדרום. ממערב לחצי האי טאמאן נמצא מצר קרץ', המפריד בינו ובין חצי האי קרים ומחבר בין הים השחור ובין ים אזוב.
חצי האי טאמאן שוכן בדרום-מערב רוסיה, מבחינה אדמיניסטרטיבית הוא שייך לנפת טמריוק במחוז קרסנודאר.
בתקופה העתיקה התיישבו בחצי האי טאמאן יוונים שהקימו את המושבות פאנאגוריה וחרמאנוסה. בתקופה הקלאסית של ההיסטוריה היוונית חצי האי טאמאן היה חלק מבוספורוס הקימרית. בין המתיישבים במקום היו סרמטים, יוונים ויהודים. במאה הרביעית נפל האזור לידי ההונים ומאוחר יותר הייתה פאנאגוריה בירת בולגריה הישנה. לאחר כיבוש המקום על ידי הממלכה הכוזרית היה חצי האי לחלק מהמדינה הכוזרית היהודית. הכוזרים בנו את המצודה טמוטאראכאן שכונתה על ידי הערבים בשם סאמקרץ' היהודית, שם שרימז על זהות תושביה. משנת 980 שלטה במקום רוס של קייב והנסיכות הרוסית של טמוטאראכאן ומשנת 1100 עבר השלטון לידי הקיפצ'קים. במקום שלטו גם המונגולים ובתקופת מסעי הצלב, בשנת 1239, הפך לחלק מהטריטוריה של רפובליקת ג'נובה.
החל משנת 1419 נוהל המקום על ידי משפחה יהודית מגנואה, כשמייסד השושלת היה שמעון גיזולפי, שבא מגנואה והתחתן עם הנסיכה המקומית ביחחנים. ב-1483 נכלל חצי האי טאמאן בח'אנות קרים ומ-1783 באימפריה העות'מאנית. ב-1791, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית, עבר חצי-האי לשליטת האימפריה הרוסית. בשנת 1792, בהוראתה של הקיסרית יקטרינה הגדולה התיישבו באזור קוזאקים אוקראינים.
ישיבת עוד יוסף חי

סדרי הלימוד ומוסדות הישיבה

בסדר בוקר בישיבה לומדים גמרא בעיון, בצהרים סדר בקיאות, ובסדר ערב לימוד חופשי. במהלך היום שזורים שיעורים בחסידות, החל מלפני התפילה. לעיתים נערכות התוועדויות, בפרט של נשיא הישיבה, הרב גינזבורג, אשר מתוועד לעיתים עם בני הישיבה עד לשעות הקטנות של הלילה. 
מלבד הישיבה הגבוהה וכולל האברכים, פועלת ליד הישיבה הישיבה הקטנה דורשי יחודך, שבה לומדים תלמידים בגילאי 14–18. כמו כן מפעילה הישיבה מכון תורני שמטרתו היא העמדת משנה סדורה ב"הלכות ציבור", כמו דיני מלכות מדינה ומלחמה, ארץ ישראל, בין ישראל לעמים. במסגרת המכון יצא לאור הספר תורת המלך, וכן הספרים "אל הר המור" ו"אל גבעת הלבונה".

סוגיות פוליטיות וביקורת

הישיבה נחשדה בתמיכתה במדיניות תג מחיר. במאי 2010, על רקע ההתנגשויות בין תושבי יצהר למערכת הביטחון, הוציא המנהל האזרחי צו הריסה למבנה הישיבה. אנשי הישיבה טענו שהצו ניתן לפני שהמבנה הוקם ועל-כן מדובר בהתנכלות. כמה מתלמידי הישיבה היו בין 20 המורחקים על ידי השב"כ משטחי יהודה ושומרון בשנת 2007.
ראש הישיבה הרב יצחק שפירא ויוסף אליצור הם מחברי הספר "תורת המלך". ביולי 2010 המחברים נעצרו בחשד של הסתה לגזענות. במאי 2012 החליטה הפרקליטות לסגור את התיק מחוסר ראיות. 
באוקטובר 2011 החליט משרד החינוך לסגור את הישיבה הקטנה "דורשי יחודך", ולהפסיק את התמיכה התקציבית בישיבה הגבוהה "עוד יוסף חי", בטענה שיש בידו חומר סודי ולפיו תלמידיהן מעורבים בפעילות אלימה נגד פלסטינים וכוחות הביטחון.
בשנת 2013 פרסמו קובי חפץ וליאת כהן, חוברת אודות הישיבה בשם "עד רדת מחשכי תהום - מחקר על הישיבה "עוד יוסף חי" וכוונותיה כלפי החברה הישראלית", בהוצאת דרור לנפש. לדברי המחברים חזונה של הישיבה מהווה סכנה לדמוקרטיה הישראלית. 
בעקבות עימותים שהיו ביצהר בין שוהים במקום ובין חיילי צה"ל, לאחר שצה"ל הרס ביישוב מבנים בלתי חוקיים, הוציא אלוף פיקוד המרכז, ניצן אלון, ב-11 באפריל 2014, צו תפיסה לישיבה ובמקום הוצבה פלוגה של משמר הגבול. רבנים רבים מחו על תפיסת המבנה. ב-2 ביוני 2015 עזבו כוחות מג"ב את המקום. החזרה למבנה נחגגה בהתוועדות עם הרב יצחק גינזבורג.
ויסות רגשי

 ויסות רגשי (באנגלית: emotional regulation) הוא היכולת של אדם לכוון ולאזן את הרגשות שלו בהתאם למצב נתון.
הוויסות הרגשי הוא מנגנון השליטה על המערכת הרגשית של האדם המאפשר לו לשאת רגשות קשים, להתאפק ולא לפעול באופן מיידי על פי הרגשות, לבחון את הרגשות מבחוץ ועל ידי כך ליצור יציבות רגשית.
באמצעות ויסות רגשי יכולים אנשים להציב מטרות בצורה נכונה ולייעל את תפקודם.

ליקוי ויסות רגשי

ויסות רגשי היא היכולת של אדם לכוון ולאזן את הרגשות שלו בהתאם לסיטואציה מסוימת, אך כשיכולת הוויסות הרגשית לקויה יכול האדם להגיב בצורה מוגזמת לדבר קטן וחסר משמעות ובאדישות כלפי דבר בעל משמעות רבה.
ילדים שסובלים מכשל בוויסות רגשי בשעת מצוקה יגיבו בבכי רב ובהתקפי זעם. לעומת זאת בסיטואציה מעוררת התרגשות יגיבו בהתלהבות בלתי נשלטת.
במצב רגיש הסיכויים לבטא תחושות מסוימות גבוהים, ולכן חוסר יכולת להשיג ויסות רגשי מבטא סיכון בתחום החברתי והרגשי. כתוצאה מכך  ילדים ומבוגרים שסובלים בכשל בוויסות רגשי ירבו בעימותים.

כלים לסיוע

בתקופת הינקות כאשר התינוק טרם הספיק לפתח כישורים של ויסות רגשי יש חשיבות ליכולת של ההורה להרגיע אותו ולהעניק לו ביטחון בזמן התמודדות במצוקה רגשית.
בתקופת הילדות יש חשיבות לזמינות ההורים. תמיכה זו מלמדת ומעניקה כלים חשובים בבוא הזמן להתמודד עם בעיות רגשיות, הבעת אמפתיה ואישור התחושות הרגשיות.
אין לבטל את התחושות הרגשיות של הילד ולהימנע ממשפטים כגון: "מה אתה מתבכיין?", "מדוע אתה עושה מזה עניין?
בשעה שהילד נעלב יש לתת מקום לבטא בצורה חופשית את תחושותיו ולהימנע מתגובות שליליות. יש להביע הזדהות באמצעות חיבוק, הבנה ואוזן קשבת ישפרו את היכולת של הילד לווסת את רגשותיו.
כמו כן משוב חיובי מצד ההורים בעת בה הצליח הילד להתגבר על קושי רגשי תשרה את החיבור הקוגניטיבי רגשי ותפתח את הביטחון העצמי שלו.
וגם באמצעות דמיון מודרך ניתן ללמוד כיצד להירגע בשעה בה קיימת סיטואציה רגשית מורכבת.
יתר על כן בגילאים הצעירים טיפולים דיאדיים במקביל לטיפול רגשי עשויים לשפר משמעותית את היכולת של הילד להתחבר לרגשותיו ולהשתלט עליהם.  
גם להצבת גבולות יש אחריות גדולה ביכולת הילד והמתבגר לווסת את עצמו.
בנוסף, פינוק והתעלמות במצבים של התנהגות שלילית מאשרת להם את הדרך בה בחרו לנקוט. הבעת רגש היא דבר חיובי אבל כאשר נלוות אליה תגובה אלימה היא אינה מקובלת ולכן אם האדם מציג התנהגות אלימה יש להעביר מסר שדרך זו אינה נכונה.
עיר הגחלת

תקציר עלילה

העלילה מתרחשת עשרות שנים לאחר שואה גרעינית, בעיר התת-קרקעית "עיר הגחלת", שנבנתה על ידי "הבונים" (the Builders). בוני העיר השאירו הוראות בתוך קופסה, שאמורה להיפתח כעבור 200 שנים לאחר המעבר לעיר. הקופסה ניתנת לראש העיר, וכל ראש עיר אמור להעבירה ליורשה, אולם כאשר נותרו 47 שנים לפתיחת הקופסה מת במפתיע ראש העיר, ולא העביר את סוד הקופסה ליורשו.
בחלוף 200 השנים נפתחת הקופסה, הנמצאת בארון בבית צאצאי ראש העיר השביעי, והם אינם מבחינים בכך.
תושבי העיר חיים בתוך מערה תת-קרקעית בה בנויים בתיהם. מעל ראשם מנורות המאירות את העיר ואת חממותיה. העיר מקבלת את האנרגיה מגנרטור גדול. בשל תקלות רבות בגנרטור מתחילות הפסקות חשמל בעיר, המתארכות מפעם לפעם. מזונם של תושבי העיר - קופסאות שימורים המוחזקות במחסנים גדולים, הולך ואוזל.
בראשית הסרט מתאספים בוגרי בית הספר ליום קבלת המקצוע (Assignment Day). ראש העיר מגריל לתלמידים הבוגרים את עבודתם העתידית בעיר. לינה (המגולמת על ידי סרשה רונן) חולמת להיות שליחה, אולם מוקצה לתפקיד עובדת צנרת. דוּן (המגולם על ידי הארי טרדוויי) מקבל בהגרלה את המקצוע "שליח", ולאחר מכן הם מחליפים בתפקידים.
לינה חוזרת לביתה ומצאת את סבתה מחפשת בארון הבגדים ומוצאת את הקופסה. בתוך הקופסה מגלה לינה חלקי מפה, ומבקשת את עזרתו של דון לפענח את המפה. לינה ודון מגלים כי המפה היא מפתח ליציאה מן העיר. במהלך חיפושיהם הם מגלים כי ראש העיר יודע על המחסור במזון ומחביא מזון רב לעצמו. ראש העיר מצווה לכלוא אותם, והם בורחים, ומגלים כי בעבר הוריהם ניסו לברוח מן העיר - בריחה במסגרתה טבע אביה של לינה.
לינה ודון מפענחים את מיקומה של היציאה מין העיר, ויחד עם פופי, אחותה הקטנה של לינה, מצליחים להפעיל את מערכת הסירות שמובילה אל היציאה ורואים לראשונה את השמים. הם מצליחים לשלוח הודעה חזרה אל העיר עם הנחיות לתושבי העיר כיצד לצאת ממנה.

הפקת הסרט

באוקטובר 2004 רכשו טום הנקס וגארי גוצמן את הזכויות להפיכת הספר לסרט (וכן את הזכויות להפקת סרט המשך). צילומי הסרט החלו בקיץ 2007 הסתיימו בחודש אוקטובר באותה שנה. צילומי העיר צולמו בתוך המספנה של הארלנד ווולף בבלפסט שבאירלנד.
פליסיטי מונטגיו

ביוגרפיה

מונטגיו נולדה בלידס שבווסט ריידינג של יורקשייר. אביה היה לוטננט-קולונל ג'ון דרוגו מונטגיו, צאצא של אדמירל ג'ורג' מונטגיו, שהיה צאצא של לורד ג'יימס מונטגיו, שהיה הבן הצעיר של הנרי מונטגיו הרוזן הראשון של מנצ'סטר. היא למדה באוניברסיטת לאפבורו (Loughborough University) ובאקדמיית ובר דאגלס לאמנות הדרמה.

קולנוע

מונטיגיו בולטת בהופעותיה בתפקידים קומיים כגון בדמות פרפטואה, עמיתה לעבודה של ברידג'ט, בסרט "יומנה של ברידג'ט ג'ונס". ב-2006 שיחקה בסרט "קונפטי" בתפקיד עורכת המגזין ויוויאן קיי-ויילי. בסרט "רוצה להיות כוכבת פורנו" גילמה את דמות אמו של נער שאפתן בגיל העשרה. ב-2008 הופיעה בסרט "איך לאבד חברים ולהרחיק אנשים". ב-2013 חזרה לגלם את לין בנפילד בסרט "אלן פרטרידג'". ב-2016 גילמה את גברת מנוורינג בסרט הקולנוע "הצבא של אבא". עוד ב-2016 שיחקה גילמה את דמותה של מיס אדולף מסדרת "Hank Zipzer" בסרט הקולנוע "Hank Zipzer's Christmas Catastrophe".

טלוויזיה

ב-2004 ו-2006 כיכבה מונטגיו בסדרת הדרמה של ITV "דוק מרטין" בתפקיד קרוליין בוסמן, שדרנית הרדיו של תחנת רדיו פורטוון. עוד כיכבה בתפקיד לין, העוזרת האישית הנאמנה, בסדרה "אני אלן פרטרידג'", ובתפקיד אשתו של הכומר בסדרה "נומי נומי". ב-2006 שיחקה בתפקיד ראשי בדמות ברברה דו פרז, עקרת בית ומנהיגה של כנופיית נשים, בסדרה הקומית "סקס, רובים ופרברים". תפקידים נוספים שלה בטלוויזיה היו במיני-סדרה "מאפ ולוצ'יה", הסדרה "Wish Me Luck", "המופע של הארי אנפילד", "2.4 ילדים בממוצע", "A Touch of Frost", "ג'וני והפצצה", "Lead Balloon", "סקינס", "Hank Zipzer", "סוף הפאקינג עולם", ובסדרה "סאלי לנצח".

תיאטרון

אחרי שסיימה את לימודיה בבית ספר למשחק לוהקה מונטגיו לשחק במחזה "Unsuitable for Adults" מאת טרי ג'ונסון שהועלה בתיאטרון בוש. בהמשך עבדה בתיאטרון רויאל קורט ובתיאטרון המלכותי הלאומי. אחרי הפסקה ארוכה חזרה מונטגיו להופיע על הבמה ב-2013 ושיחקה לצדו של רואן אטקינסון בהפקה של הווסט אנד למחזה "Quartermaine's Terms" שהוצג בתיאטרון וינדהם. ב-2017 הופיעה בליברפול פלייהאוס בעיבוד בימתי של הרומן "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטן בו גילמה את גברת בנט לצדו של מתיו קלי בתפקיד מר בנט.

רדיו

מונטגיו מופיעה בקביעות בתוכניות רדיו קומיות החל מאמצע שנות השמונים של המאה העשרים. בין השאר השתתפה בתוכניות "סוכנות הבילוש של דירק ג'נטלי", "Delve Special",‏ "Dial M For Pizza",‏ "Old Harry's Game",‏ "The Million Pound Radio Show",‏ "Revolting People", ו-No Commitments".

חיים אישיים

ב-1984 התחתנה מונטגיו עם אלן ניקסון. השניים התגרשו ב-2006. לבני הזוג נולדו שני ילדים, אוליביה (ילידת 1990) ולוק (יליד 1996). פליסיטי עבדה עם בתה אוליבה בסדרה "Guilt Trip" של BBC Radio 4, בה גילמו דמויות של אם ובת.