תפיסה על-חושית

היסטוריה

בשנת 1930, באוניברסיטת דיוק בצפון קרולינה, ג'וזף בנקס ריין ואשתו לואיזה אלה ריין ניהלו חקירה בנושא התפיסה העל חושית. בזמן שלואיזה ריין הייתה מרוכזת באיסוף חשבונות של תקריות ספונטניות, ריין עבד בעיקר במעבדה והגדיר בקפידה מונחים כגון תע"ח ופאראפסיכולוגיה ותכנן ניסויים כדי לבדוק אותם. פותחה מערכת פשוטה של קלפים, אשר במקור נקראת "קלפי זנר" - כעת קרויים קלפי תע"ח. הם נושאים את הסמלים - עיגול, ריבוע, קווי גלים, צלב וכוכב: יש חמישה מכל אחד בחבילה של 25 קלפים.
בניסוי טלפתיה, "השולח" מתבונן בסדרת קלפים בעוד "המקבל" מנחש את הסמלים. כדי לנסות לשמור על ראייה רוחנית, חפיסת הקלפים מוסתרת מכולם בעוד המקבל מנחש. כדי לנסות להתבונן מראש, סדר הקלפים נקבע לאחר שהניחושים נעשים. מאוחר יותר הוא השתמש בקוביות בשביל לבדוק טלקינזיס.
הניסויים הפראפסיכולוגיים בדיוק, עוררו ביקורת מצד אנשי אקדמיה ואחרים אשר קראו תיגר על המושגים והראיות של התע"ח. מספר מחלקות פסיכולוגיות ניסו לחזור על הניסויים של ריין בכישלון.
וו. ס. קוקס (1936) מאוניברסיטת פרינסטון הפיק 25,064 ניסויים עם 132 נבדקים בניסוי למשחק קלפי זנר. קוקס סיכם: "אין ראיות של תפיסה חושית או באדם הממוצע או של הקבוצה או בכל פרט מסוים של אותה קבוצה. הפער בין התוצאות האלה והתוצאות שהושגו בידי ריין הוא או בשל גורמים בלתי נשלטים בהליך ניסיוני או בגלל הבדל בין הנושאים". ארבע מחלקות פסיכולוגיות אחרות לא הצליחו לשכפל את התוצאות של ריין.
ב־1938 כתב הפסיכולוג ג'וסף ג'סטרוב כי רוב הראיות לתפיסה החושית שאסף ריין ופראפסיכולוגים אחרים היו אנקדוטיים, משוחדים, מפוקפקים ותוצאת "תצפית לקויה וחולשות אנושיות מוכרות". הניסויים של ריין לא זכו להכרה בשל שגילוי של דליפה חושית או רמאות יכולים להסביר את כל התוצאות שלו כמו הנושא להיות מסוגל לקרוא את הסמלים מהחלק האחורי של הקלפים ואת היכולת לראות ולשמוע את ציון רמזים עדינים מפי הנסיין.
בשנות ה-60 הפראפסיכולוגים הראו התעניינות ההולכת וגוברת במרכיבים הקוגניטיביים של תע"ח, הניסיון הסובייקטיבי הכרוך בקבלת תגובות על התע"ח ותפקיד התפיסה בחיים הפסיכולוגיים. זה קרא להליכים ניסיוניים שלא היו מוגבלים למתודולוגיית הבחירה הכפויה של ריין. הליכים אלה כללו ניסויי טלפתיה וחלום, ואת ניסויי גזנפלד (הליך של מניעה חושית קלה).

ספקנות

הקונצנזוס המדעי אינו רואה בתפיסה החריגית תופעה ממשית.הספקנים הצביעו על כך שאין תאוריה בת קיימא להסביר את המנגנון שמאחורי התע"ח, וכי ישנם מקרים היסטוריים שבהם התגלו פגמים בתכנון הניסויים של מחקרים על - טבעיים.
ישנן ביקורות רבות הנוגעות לניסויים הקשורים לתפיסה חוץ-חושית, במיוחד סביב פגמים מתודולוגיים. פגמים אלה אינם ייחודיים לסוג ניסיון יחיד, הם פוגעים באמינות המחקרים של התע"ח. רבים מן הפגמים שנראו בניסוי כרטיסי זנר מופיעים גם בניסוי גנזפלד.
ראשית הוא אפקט חבילת הקלפים, המתאר שגיאה המתרחשת במחקרי תע"ח. משוב המתקבל מתוך סדרת ניסויים שבהם נעשה שימוש ברצף "סגור" של מטרת תע"ח מפר את תנאי העצמאות המשמש ברוב המחקרים הסטטיסטיים הסטנדרטיים. תשובות מרובות למטרה יחידה לא ניתנות להערכה באמצעות מבחנים סטטיסטיים המבוססים על הנחה של משובים עצמאיים. זה מגדיל את הסבירות של ספירת קלפים וכן מגדיל את הסיכויים של נושא המחקר לנחש נכון מבלי להשתמש בתפיסה. ליקוי מתודולוגי נוסף כולל רמזים באמצעות דליפה חושית. לדוגמה, כאשר הנושא מקבל רמז חזותי. זה יכול להיות השתקפות של הכרטיס במשקפיים של מחזיק הקלפים. במקרה זה, נושא המחקר יכול לנחש את הקלף המופיע בהשתקפות ולא כתוצאה מתע"ח. לבסוף, בעיות שפוגמות באקראיות המבדק יכולות להעלות סיכויים לניחושים מוצלחים לדוגמה: שיטות ערבוב של קלפים המאפשרות חיזוי קל של תוצאות, קלפים מסומנים או מניפולציה של הקלפים. התוצאות של מטא-אנליזה מצאו שכאשר טעויות אלה תוקנו ונלקחו בחשבון, עדיין לא הייתה השפעה משמעותית של התע"ח. ברבים מן המחקרים נראה שיש התרחשות על חושית אך ריבוי המשתנים והאפשרות לטעויות מתודולוגיות רבות במחקר עדיין מותירות מקום לספק.