google/wiki40b huggingface dataset:
לינדזי אל

ביוגרפיה

לינדזי אל נולדה ב-20 במרץ 1989, בקלגרי, באלברטה שבקנדה. היא החלה לנגן בפסנתר בגיל בשש, עד שבגיל מסוים התחילה לנגן בגיטרות של אביה. היא אף הצהירה כי הגיטרות הן חלק בלתי נפרד ממנה.
בגיל 10 החלה אל לכתוב שירים. במהלך הקריירה שלה כתבה אל שירים רבים.

קריירה

את אלבום הבכורה שלה, Consider This, הוציאה לינדזי אל בשנת 2008. האלבום לא זכה להצלחה רבה. שנה לאחר מכן, הוציאה את אלבומה השני Alone. אלבום זה לא זכה להצלחה רבה ובעקבות כך לקחה אל הפסקה מעולם המוזיקה.
לאחר עשור, הוציאה את אלבומה השלישי, The Project. האלבום זכה להצלחה חסרת תקדים, ואף נמכר בשבוע צאתו בארצות הברית בכעשרת אלפים עותקים. מתוך האלבום יצא הלהיט "Criminal" שזכה להצלחה חסרת תקדים כאשר כבש את פסגת מצעד שירי הקאנטרי של קנדה בסמוך לצאתו, דבר אשר הופך אותו לשיר הסולו הנשי הראשון של זמרת קנדית אשר הצליח לעשות זאת, מאז שנת 2008. בנוסף לכך, יצאו מתוך האלבום שני סינגלים נוספים; "Waiting on You" ו"Champagne". באותה השנה, הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Worth the Wait. המיני-אלבום זכה להצלחה מסחרית נאה.
באמצע שנת 2018, הוציאה לינדזי אל את אלבומה הרביעי, The Continuum Project. האלבום הצליח להיכנס אל מצעד אלבומי האינדי של בילבורד. מתוך האלבום לא יצאו סינגלים.
ראש הנקרה (קיבוץ)

היסטוריה

הקיבוץ הוקם עם תום מלחמת העצמאות על ידי שתי קבוצות של לוחמים משוחררים מחטיבת "יפתח" של הפלמ"ח: חברי הכשרת חניתה שנימנו קודם עלייתם ארצה על ילדי סלבינו ועלו ארצה ב-1946 באוניית המעפילים "אנצו-סירני", והכשרת "אבוקה" של התנועה המאוחדת. הקיבוץ עלה על הקרקע ב- 6 בינואר 1949 ועבר למקום הקבע שלו על מורד רכס ראש הנקרה בתאריך 1 באוקטובר 1950. בשנים הבאות התווספו לקיבוץ חברים שהגיעו דרך גרעינים של תנועות הנוער הבונים - התנועה המאוחדת והנוער העובד.
הקיבוץ נימנה על יישובי קו העימות ובמהלך השנים  עבר פעמים רבות הפגזות או ירי קטיושות ותושביו שהו במקלטים. ב-1974 חדר מחבל לקיבוץ, פצע קשה אחד מחברי הקיבוץ, ולאחר שהתבצר בבית חוסל על ידי כוח של סיירת צנחנים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 עבר הקיבוץ תהליכי הפרטה: מעבר לשכר דיפרנציאלי ושיוך דירות לחברים. ליד הקיבוץ הוקמה הרחבה הכוללת 160 בתים צמודי קרקע, והישוב הפך לאגודה קהילתית שבתוכה שומר הקיבוץ על מסגרת כלכלית נפרדת. בראשית העשור השני של המאה ה-21 התקבלו לחברות בקיבוץ כ-80 משפחות של בני הקיבוץ שבנו את בתיהם בהרחבה נוספת. הגידול באוכלוסייה והתווספות משפחות צעירות רבות חיזקו את היישוב, והפיחו רוח חדשה בפעילות התרבותית ובפעילות הנוער וחברת הילדים.

תחומי עיסוק

לקיבוץ שני מקורות פרנסה עיקריים: חקלאות ותיירות.
קלאוס פיכטל

קריירת מועדונים

פיכטל החל לשחק בקבוצה הבוגרת של שאלקה 04 בשנת 1965 כאשר היה בן 21. פיכטל שיחק בקבוצה במשך 15 עונות ברציפות, בהן כבש 14 שערים ב-437 הופעות. עם שאלקה זכה פיכטל בגביע מקומי בשנת 1972, לאחר ניצחון 5-0 בגמר על קייזרסלאוטרן.
בשנת 1980 עבר פיכטל לורדר ברמן, שנשרה בעונה הקודמת לליגת הבונדסליגה השנייה. פיכטל עלה עם הקבוצה לבונדסליגה בעונת 1982, וכבר בעונת הבכורה המחודשת של הקבוצה בבונדסליגה, סייע לה לסיים במקום השני, ובעונה העוקבת במקום החמישי. פיכטל עזב את ורדר ברמן לאחר ארבע עונות, בהן ערך 75 הופעות בבונדסליגה ועוד 42 הופעות בבונדסליגה השנייה, שבהן לא הבקיע. 
בשנת 1984 חזר פיכטל לשאלקה 04, והוסיף 40 הופעות נוספות בארבע עונות במדי הקבוצה. בשנת 1988 פרש פיכטל ממשחק פעיל, כשהוא בן 44.

קריירה בינלאומית

לפיכטל 23 הופעות ושער אחד במדי נבחרת גרמניה המערבית. פיכטל השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1970, בו סיימה נבחרתו במקום השלישי.
פאוליניו

קריירת קבוצות

החל את קריירת הכדורגל ב-2004 במועדון הנוער של פאו די אסוכר שבסאו פאולו, עיר הולדתו. הוא לא הצליח להגיע לקבוצת הבוגרים של המועדון, ועזב למזרח אירופה, שם שיחק במועדון וילנה שתי עונות, מ-2006. לאחר שהקבוצה ירדה לליגה השנייה בליטא, עבר פאוליניו למועדון אל קיי אס לודז' בפולין. לאחר עונה אחת בקבוצה, בה לטענתו סבל בין השאר מגזענות האוהדים, חזר פאוליניו לברזיל לקבוצת נעוריו פאו די אסוכר ב-2008. לאחר עונה מוצלחת בקבוצה, הוא עבר לקבוצת ברגנטינו ב-2009.
במהלך תקופתו בברגנטינו הוא עורר עניין בקרב אנשי מועדון הכדורגל הנודע קורינתיאנס מסאו פאולו, והוא החל לשחק בו ב-2010. בהדרגה הפך לשחקן הרכב קבוע במועדון, ותרם למשחקים חשובים בהם השתתפה הקבוצה, בין השאר במסגרת זכייתה באליפות ליגת העל הברזילאית ב-2011, בגביע ליברטדורס ב-2012, ובאליפות העולם לקבוצות כדורגל 2012. בעקבות זאת הפך לשחקן מוערך ואהוד מאוד בקרב האוהדים.
ב-2013 עבר פאוליניו לשחק באנגליה, בטוטנהאם הוטספר, תמורת סכום שיא עבור המועדון, כמעט 17 מיליון לירות שטרלינג. הוא הבקיע במסגרת הפרמייר ליג 6 שערים עבור המועדון בעונת 2013-2014, ותרם גם במסגרת משחקי המועדון באירופה.
ב-29 ביוני 2015 חתם פאוליניו בגואנגג'ואו אברגרנדה הסינית.
ב-14 באוגוסט 2017  הודיעה קבוצת ברצלונה על סיכום עם גואנגג'ואו אברגרנדה על רכישתו של פאוליניו תמורת 40 מיליון אירו. ב-16 בספטמבר 2017 כבש את השער הבכורה שלו במדי ברצלונה במשחק חוץ וקבע את תוצאת הסיום, 2:1 על חאטפה.
ב- 8 ביולי 2018 הודיעה ברצלונה כי פאוליניו יושאל לשנה לגואנגג'ואו אברגרנדה, וירוויח כ15 מיליון יורו .

נבחרת לאומית

פאוליניו הופיע לראשונה במדי נבחרת ברזיל בכדורגל ב-14 בספטמבר 2011, במשחק נגד נבחרת ארגנטינה במסגרת ה"הסופר-קלאסיקו של האמריקות". הוא הבקיע לראשונה במדי הנבחרת במשחק נגד ארגנטינה שנה מאוחר יותר, בסופר-קלאסיקו של 2012. הוא היה שותף פעיל בזכייתה של ברזיל בגביע הקונפדרציות 2013, ובסיום הטורניר הוענק לו תואר "כדור הארד" כשחקן השלישי הטוב ביותר הטורניר.
פאוליניו נכלל בסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 2014, בו הגיעה למקום הרביעי.
הוא נכלל גם בסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 2018.
פרדיננד קרל יוזף, ארכידוכס אוסטריה-אסטה

ביוגרפיה

פרדיננד קרל יוזף נולד ב-25 באפריל 1781 במילאנו לפרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, מושל מילאנו ובנה של מריה תרזה, ולמריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה, בתם של ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ומריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה.
פרדיננד קרל יוזף למד באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט, ולאחר מכן התגייס לצבא הקיסרי. במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השלישית בשנת 1805, היה פרדיננד ראש מטהו של גנרל קרל מאק פון לייבריך, ולאחר התבוסה בקרב אולם, שבו נכנע גנרל מאק פון לייבריך, הצליח פרדיננד להימלט עם כ-2,000 פרשים לבוהמיה, שם הוא פיקד על הכוחות האוסטרים וגייס את המיליציה המקומית. לאחר מכן יצא פרדיננד עם כ-9,000 חיילים לעבר איגלאו, שם הצליח לעכב את הדיוויזיה הבווארית של הנסיך קרל פיליפ פון ורדה, ובכך מנע ממנו להצטרף לקרב אוסטרליץ.
במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית החמישית בשנת 1809, פיקד פרדיננד על צבא אוסטרי שמנה 36,000 חיילים. באפריל הוא פלש לדוכסות ורשה בתקווה לעודד התקוממות מקומית נגד נפוליאון, אך הפולנים התאוששו תחת פיקודו של הנסיך יוזף פוניאטובסקי, ופרדיננד הובס בקרב רז'ין. למרות התבוסה הוא הצליח לכבוש את ורשה, אולם ביוני נאלץ פרדיננד לסגת מוורשה, ואף לוותר על קרקוב ועל גליציה.
במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית בשנת 1815, פיקד פרדיננד על שתי דיוויזיות מילואים אוסטריות, ובשנת 1816 מונה למפקד צבאי בהונגריה.
בשנת 1830 התמנה פרדיננד למושל הצבאי והאזרחי של גליציה, ועבר לגור בלבוב, ולאחר מהפכות 1848 הוא התגורר בעיקר באיטליה. פרדיננד מעולם לא התחתן, וב-5 בנובמבר 1850 הוא מת בעיר אלטמינסטר על יד גמונדן שבאוסטריה.
קרב רב

קרב רב הוא שם כולל לתחרויות ספורט, בדרך כלל תחרויות אתלטיקה המורכבות ממספר תחרויות נפרדות.
הספורטאים המתחרים בקרב רב צוברים נקודות עבור ביצועיהם בכל תת-תחרות (הנקראת גם: מקצוע, או באנגלית event), על פי נוסחה מיוחדת. המנצח הוא מי שצבר את מירב הנקודות בסך הכל. שיטת הניקוד בנויה כך שכדי לנצח בקרב רב לא די בהצטיינות יתרה במספר מקצועות בודדים, אלא יש צורך בתוצאה טובה מאוד בכל המקצועות כולם.

היסטוריה

מקורו של הקרב רב בפנטאתלון היווני העתיק, שהורכב מחמישה מקצועות: קפיצה למרחק, זריקת דיסקוס, הטלת כידון, ריצה והיאבקות. הפנטאתלון שוחק לראשונה באולימפיה ב-708 לפנה"ס וזכה לפופולריות רבה במשך מאות שנים. ב-393 שם הקיסר תאודוסיוס הראשון קץ למשחקים האולימפיים. לאורך ימי הביניים השתמרה המסורת של תחרות המורכבת ממספר אתגרים שונים, בין השאר במבחניהם של אבירים ובטקסי החניכה של לוחמים ויקינגים. החל מאמצע המאה השמונה עשרה החלו להופיע גרסאות שונות של קרב רב במקומות שונים ולפי נוסחאות ניקוד שונות.
עם חידוש המשחקים האולימפיים התעורר צורך בסטנדרטיזציה של הענף. באולימפיאדת סנט לואיס (1904) התחרו לראשונה גברים בקרב עשר והחל באולימפיאדת סטוקהולם (1912) גם בקרב חמש ובקרב חמש מודרני במקביל. מאז אמסטרדם (1928) בוטלה תחרות קרב החמש המסורתי. נשים התחרו מ-1964 ועד 1980 בקרב חמש, ומאז מתחרות בקרב שבע.
שיטת הניקוד בקרב רב מעניקה לכל תוצאה בכל מקצוע בודד מספר נקודות מסוים, לפי טבלת ניקוד המתעדכנת מעת לעת על ידי ההתאחדות הבינלאומית. לשיטה ייחודית זו שני מאפיינים בולטים המבדילים אותה ממקצועות האתלטיקה האחרים: ראשית, שבכל מקצוע ומקצוע אין כל משמעות למיקום האתלט ביחס למתחריו, אלא לניקוד שהוא קיבל; שנית, שינויים בטבלאות הדירוג גרמו לכך שסדרת תוצאות מסוימת מקבלת ניקוד אחר לגמרי, לעיתים גבוה ולעיתים נמוך מזה שקיבלה לפני עדכון הטבלאות. כתוצאה מכך היו מקרים בעבר שבהם תוצאות שהקנו מדליית זהב אולימפית לפי הטבלה באותו זמן, היו פחות טובות מהתוצאות שזיכו בכסף לאחר שינוי הטבלה. מאפיין ייחודי זה מקשה גם על ההשוואה בין שיאי עולם מעידנים שונים.
אולה ג'ון

קורות חייו

כשהיה בן שנתיים, ג'ון נמלט עם אמו ואחיו מליבריה להולנד. אביו נהרג בזמן מלחמת האזרחים הליברית. כמו אחיו, קולינס ופאדי, אולה הצטרף למחלקת הנוער של קבוצת טוונטה.

קריירת מועדונים

עונת 2011 בליגה ההולנדית הייתה פריצת הדרך בקריירה של ג'ון בטוונטה, הוא קיבל מקום קבוע בהרכבה של טוונטה ואף הצליח להוות חלק חשוב במסעה של טוונטה בליגה האירופית.
בסוף מאי 2012, חתם בשורות בנפיקה ליסבון לחוזה של חמש שנים. כעבור תקופה ממושכת, ג'ון מצא את מקומו בין רשימת 11 הפותחים והיווה חלק חשוב בקמפיין הליגה האירופית ובגביע הפורטוגזי. בתחילת שנת 2014 הושאל לקבוצת המבורג. ב-1 בספטמבר 2015 הושאל לרדינג. ב-22 באוגוסט 2016 הושאל לוולברהמפטון וונדררס. ב-13 בינואר 2017 הושאל לדפורטיבו לה קורוניה עד לסוף העונה.
בפברואר 2012, נקרא ג'ון להצטרף לנבחרת הולנד על ידי המאמן, לואיס ואן חאל, למשחק החשוב כנגד נבחרת אנגליה.
שודא דדייני

שׁוּדָא דְּדַיָּנֵי היא הכרעה במשפט העברי, הנעשית במקום שממון מסוים מוטל בספק, ולא ניתן לברר של מי הוא, וככל הנראה גם לא יהיה ניתן לברר עוד של מי הוא.

שודא דדייני מול חלוקה

ראשוני האמוראים נחלקו האם אכן עדיף לבצע דין זה במקום בו יש ספק, או שמוטב להכריע באמצעות חלוקה. בעוד שרב היה סבור שמוטב להכריע באמצעות חלוקה שווה של הממון, מכיוון שבכך ברור שלפחות חלק מהכסף יגיע לבעליו האמיתיים, שמואל היה סבור שמוטב לתת הדבר להכרעת הדיין, מכיוון שכך ייתכן שבעליו האמיתיים יקבל את כל הכסף; בעוד שבפסק של חלוקה ההכרעה תהיה בוודאי שלא בצדק, וחלק מהכסף יאבד מבעליו האמיתיים.
אחד מהנידונים בגמרא בו סבור שמואל כי יש לתת את הדבר להכרעת הדיינים, הוא בשני שטרות, שנכתבו על אותה קרקע, על שמם של שני אנשים שונים בתאריך שווה, ולא ידוע למי גמר הנותן בדעתו להקנות את הקרקע. רב סבור שיש לחלוק את הקרקע בשווה, ואילו שמואל סבור כי יש לתת את הספק להכרעת הדיינים. לפי פרשנות אחרת הניתנת בגמרא למחלוקת זו, מחלוקתם של רב ושמואל יסודה בשאלה שורשית בהלכות שטרות, לפי רב עדי חתימה כרתי - כלומר חלות השטר נעשית על ידי הנכתב בשטר והעדים החתומים בו, ואם כן אם מתוך השטר עצמו לא ניכר למי משניהם הוקנה, קנו שניהם את הקרקע במידה שווה. לעומת זאת, שמואל היה סבור כי עדי מסירה כרתי, כלומר חלות השטר היא על ידי המסירה בה מוסר המוכר או הנותן את השטר למקבל ולא לפי הנראה מתוך השטר עצמו, ואם כן מי שקיבל את השטר ראשון הוא זה שזכה בשטר.
להלכה פוסק הרמב"ם כשמואל: "שני שטרות שזמנן ביום אחד והן כתובין על שדה אחת, בין במכר בין במתנה. אם דרך אנשי המקום לכתוב שעות כל הקודם זכה. ואם אין דרך המקום לכתוב שעות הרי הדבר מסור לדיינים. כל שדעתם נוטה להעמיד שדה זו בידו יעמידו"

כללי ההכרעה

רבינו חננאל סבור כי הכרעה זו של שודא דדייני לא ניתנת לכל דיין, אלא רק לדיין מומחה, ההוכחה לכך היא ממעשה שהיה, בו אמר רב נחמן לרב ששת, מגדולי האמוראים, כי הכרעתו ב"שודא דדייני" אינה תקפה, מכיוון שאינו נחשב לדיין.
בידו של רבינו חננאל מקובל, כי דין "שודא דדייני" הוא רק כאשר הספק הוא על קרקע, ולא כאשר הספק הוא על כסף או על מטלטלים. אך ר"י הזקן חלוק עליו, ומביא הוכחה מתלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף י"ד, עמוד ב' בו מובאת הכרעה זו לעניין ספק ממוני.
דיאמינציה

דיאמינציה (באנגלית: Deamination) היא תגובת חמצון שבמהלכה ניתקת קבוצת אמין (NH₂) מתרכובת מסוימת.
דיאמינציה מתרחשת בייצורים חיים רבים; היא מתרחשת בכל הרקמות בגוף האדם, ובמיוחד בכבד. קבוצת אמין ניתקת לעיתים קרובות מחומצות אמינו כשלב ראשוני בתהליך פירוקן. מרבית חומצות אמינו עוברות ככל הנראה דיאמינציה, אולם הנפוצה בהן היא חומצה גלוטמית.
שלמה קורן

ביוגרפיה

שלמה קורן נולד בקלן, גרמניה בשנת 1932. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. ב-1958 החל ללמוד אמנות ב"בצלאל" בירושלים.
בשנת 1960, לאחר שסיים את לימודיו, היגר עם משפחתו לאמסטרדם שבהולנד.
יצירתו המוקדמת של קורן כללה בעיקר עבודות גרפיות, ובהן שרטוטי דיאגרמות ואיורים טכניים בדויים. בשנות ה-70 של המאה ה-20 החל לעסוק בפיסול גאומטרי, שאופיין במינימליזם ובשימוש במתכות כפלדת אל-חלד ואלומיניום. בשנות ה-90 החלו להיכנס לעבודותיו דימויים פיגורטיביים.
בנו נמרוד קורן, שעלה לישראל, הוא צייר החי ופועל בכפר האמנות האקולוגי "ורטיגו" בקיבוץ נתיב הל"ה.
רב הונא בר חייא

מאמרותיו

רב הונא פסק, כי כיבוד אב הוא מממונו של האב, ואין על הבן חיוב להוציא מכספו הפרטי לשם ההוצאות הנלוות לכך.
White Christmas

White Christmas (חג מולד לבן) הוא פזמון לחג המולד שנכתב על ידי אירווינג ברלין. ב-1942 הוציאה חברת דקה תקליטון עם השיר בביצועו של בינג קרוסבי, תקליטון זה נמכר בלמעלה מ-50 מיליון עותקים והוא השיר רב המכר ביותר בכל הזמנים. כן נמכרו למעלה מ-100 מיליון אלבומים הכוללים את השיר. בהמשך ביצעו את השיר אמנים רבים אחרים.

גירסת בינג קרוסבי

קרוסבי ביצע את השיר לראשונה בפומבי בערב חג המולד בדצמבר 1941 בתוכנית הרדיו של NBC. ב-29 במאי 1942 הוקלט השיר באולפני דקה בליווי התזמורת של ג'ון סקוט טרוטר וזמרי קן דרבי וראה אור ב-30 ביולי. באוקטובר הגיע השיר לראש מצעד הפזמונים ושהה שם 11 שבועות, שכללו את כל תקופת החגים והשנה החדשה. השיר היה מבוקש ביותר על ידי חיילי צבא ארצות הברית ברדיו הכוחות המזוינים שפעל במלחמת העולם השנייה. 
השיר שולב בסרט המוזיקלי Holiday Inn וזיכה את ברלין בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר לשנת 1942. בסרט, השיר הוא דואט בין קרוסבי לשחקנית מרג'רי ריינולדס, אלא שקול הזמרה שייך לזמרת מרתה מירס. ביצוע זה הגיע למקום החמישי בדירוג "מאה שנים... מאה שירים" של מכון הסרטים האמריקאי.
ב-1947 הוקלט השיר פעם נוספת על ידי קרוסבי עם תזמורת של ג'ון סקוט טרוטר וזמרי קן דרבי, גרסה זו היא המושמעת כיום.
ב-1954 השתתף קרוסבי בסרט בשם White Christmas.
ב 29 באפריל 1975, הושמע השיר בשעה 10:00 בבוקר ברדיו האמריקאי בסייגון וייאטנאם כאות שנקבע מראש לפינוי מיידי של כל הכוחות האמריקאיים מוייאטנאם.
בשנת 2002 נבחר השיר בביצועו המקורי להכלל בארכיון ההקלטות הלאומי בספריית הקונגרס, לרגל 50 שנה להקלטתו. איגוד תעשיית ההקלטה האמריקאי (RIAA) בחר בשיר במקום השני ברשימת השירים הטובים ביותר במאה ה-20 (במקום הראשון נבחר השיר מעבר לקשת בענן).
לוקוס (ארכאולוגיה)

לוֹקוּס הוא מושג בארכאולוגיה המשמש לציון שכבות עפר בחפירות ארכאולוגיות הנראות אחידות למראה. אחידות זאת יכולה להצביע על כך ששכבות עפר אלה וכל התכולה שנמצאת בהן, כגון כלי קרמיקה או כל ממצא אחר, שייכות לאותו פרק זמן. לוקוסים נוספים יכולים להיפתח בהתאם למאפייני החפירה כמו: רצפה, מילוי של בור, אגן, ועוד. מקור המילה בשפה הלטינית (locus) ופרושה מקום. הלוקוסים משמשים לתיעוד התהליך ההרסני של החפירה, והם תולדה של פיתוח שיטת רייזנר-פישר, אשר עוקבת אחר ארכיטקטורה כסמן לשכבות בתל. כך נסגר לוקוס בהגעה ליסוד של קיר או לראשו, ונפתחים לוקוסים חדשים משני צידיו.

כרטיס לוקוס

ריכוז הנתונים לגבי הממצאים שטח הלוקוס, נעשה על גבי כרטיס לוקוס. כרטיס לוקוס מכיל את כל הנתונים הרלוונטיים שיאפשר בשלב מאוחר יותר לארכאולוג לבצע ניתוח של הנתונים. הכרטיס יכיל מידע על מיקומו של הלוקוס, הלוקוסים השכנים, גובה פני השטח בזמן פתיחת הלוקוס, מדידות הגובה בכל יום, הממצאים בלוקוס וגבולות השטח. שרטוט של תוכנית הלוקוס, קירות, בורות, רצפות שנמצאו בלוקוס. אם נמצא שהלוקוס דומה באופיו ללוקוס אחר בשטח החפירה מציינים זאת בכרטיס. לוקוס נסגר כאשר אופיו של שטח הלוקוס משתנה, למשל שנוי בצבע העפר המצביע אולי על רצפה חדשה. סוגרים את הלוקוס ופותחים לוקוס חדש עם מספר חדש. סגירת לוקוס יכולה להתבצע עקב סיבות טכניות, למשל מספר ימי עבודה עוקבים ללא שינוי ניכר בקרקע. אלמנט ארכיטקטוני או קיר הם גם כן לוקוס, אך לאלה שיטת רישום אחרת - כרטיס קיר - המאפשר תיעוד יותר טוב.

ממצאים מתקופות קודמות

למרות שהבסיס להגדרת שטח מסוים כלוקוס היא אחידות המראה, יכול הלוקוס להכיל גם ממצאים מתקופות קדומות. למשל: קיר לבני טיט שהוקם מעפר שהכיל חרסים מתקופות קדומות, בור שנחפר בתקופה קדומה וירד לשכבה ארכאולוגית קדומה, והעפר מהבור שנחפר נשפך בצידי הבור.
רואות מכאן את כל העולם

העלילה

רחל הגדולה ורחל הקטנה, שתיהן בנות אחת עשרה, בונות לעצמן מקום חשאי ומוגן למשחקיהן. סיפורה של שנה אחת בחייהן, בפרבר בצפון תל אביב של ראשית שנות השבעים, הופך למעקב מדוקדק אחר התהוותה של פסיכיקה נשית במקום הקונקרטי שבו היא מתהווה. 
שתי הרחלות (כך הן נקראות ברומן) בונות מנהרה דמיונית במקלט הבית, שם הן משחקות ומתחפשות לגיבורים ספרותיים מספרות הילדים; הן יוצרות קשר מיוחד עם השכנה, גברת קרייטרמן, קשישה ניצולת שואה שמטפלת בבתה שעדיין גרה עמה כאילו הייתה נסיכה, ובמקביל, הן מעריצות מרחוק את הבת, גברת נינה, אישה זוהרת בגיל העמידה שעובדת כדיילת אירועים על ספינת נופש של "צים", ומתייחסת לאמה כאילו הייתה משרתת. 
במהלך אותה שנת התבגרות אינטנסיבית, במעבר שבין גיל החביון לראשית גיל הנעורים, חובות הרחלות את ההתבגרות המינית באמצעות חקירת מיניותן ומפגש עם המין השני. בתוך כך, נבחנים הסטריאוטיפים המגדריים השגורים בחברה, ומתרסקים בזה אחר זה.
רואות מכאן את כל העולם הוא רומן התבגרות עדין, החושף עולם פרטי, אינטנסיבי ופנטסטי, שאליו נמלטות הילדות ממציאות חייהן העוינת. אבל הלשון שבה כתוב הסיור המרתק הזה בתוככי הפסיכיקה הנשית הילדית, מערבת בתוכה נקודות תצפית בלתי מתיישבות, לעיתים אפילו סותרות, החותרות תחת מראית העין של סיפור הנעורים ומגלות בו תובנות מפתיעות.

הפרשנות הפמיניסטית של הרומן

בספרה גוף בלא נחת (מגדרים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013) כותבת ד"ר רוני הלפרן במאמרה על רואות מכאן את כל העולם: "סיפורה של יעל ישראל כותב פרק בהיסטוריה המצונזרת של נשים. הוא מאיר אותו באור יקרות מבלי להיכשל ברומנטיזציה שלו. הוא מזהה בפרק המטושטש והמחוק מהזיכרון הקולקטיבי של הנשים רגעים יקרים של סירוב לפטריארכיה, של מרי ושל חלומות שמתרוממים מעל למגבלות ולתנאי המקום והזמן. אבל הוא מתעכב גם סביב הקריסה חזרה לסדר, סביב ההתרחקות האלימה של נשים זו מזו, וסביב הפרידה העצובה מעצמן ומגופן שנכפת לתוך אידיאות של תקניות. בתוך כך הרומן מציע אפשרות מסעירה של כינון עצמי חריג, הפורץ את גבולות החלוקה המגדרית הנוקשה בין 'גבר' ל'אישה'."
בית הכנסת מלבי"ם

בית כנסת מלבי"ם בבוקשרט או בשמו המלא "בית המדרש הרב הגאון מלבי"ם ז"ל" (ברומנית : Sinagoga Malbim) הוא בית כנסת שהיה קיים בבוקרשט, בירת רומניה, עד לשנת 1986. באתר בית הכנסת לשעבר ניצבת היום הספרייה הלאומית של רומניה.

היסטוריה

בית כנסת זה נבנה במקור בתחילת המאה ה-19 על ידי יהודים אשכנזים אורתודוקסים. הוא ניצב ברחוב בראווילור מס. 4,(Strada Bravilor 4), על יד ככר קאוזאש (Piaţa Căuzaşi) לשעבר, בסמוך לצומת של שני רחובות ראשיים של השכונות וקרשט ודודשט. בניין בית הכנסת נבנה שנית בשנת 1848 ושוקם בשנת 1864, אז נקרא על שם הרב מלבי"ם, הרב מאיר ליבוש יחיאל מיכל וייזר, רבה הראשי של בוקרשט בשנים 1858–1864. הרב גורש מן העיר על ידי השלטונות אחרי סכסוך קשה, מלווה בהלשנות והשמצות נגדו, עם קהילת המשכילים בעיר.
בית הכנסת נבנה שוב בשנת 1904 לפי תוכנית האדריכל ריכרד קראפט (1949-1872). טקס חנוכת אבן הפינה התקיימה ב-6 ביוני 1904 בנוכחות סגן ראש העיר בוקרשט. הבניין עבר שיפוץ בשנת 1928, ושיפוץ נוסף לתיקון נזקים שנגרמו בעת רעידת האדמה בבוקרשט, במרץ 1977.
בשנת 1986 נהרס בית הכנסת המלבי"ם. המבנה נהרס במסגרת תוכנית ענק של נשיא רומניה, ניקולאה צ'אושסקו, לחידוש פני "המרכז האזרחי" של בוקרשט. התוכנית כללה הרס אלפי בניינים, בהם כ-60 בתי כנסת. במקום בו ניצב בעבר בית הכנסת הוקם בניין ענק של הספרייה הלאומית של רומניה בבוקרשט.

מאפייני הבניין

בניין בית הכנסת, בצורתו האחרונה, היה גדול ממדים ותוכנן בסגנון נאו-קלאסי ואחר כך אקלקטי. החזית לרחוב, דרומית-מזרחית, הבליט את הגוף המרכזי המוגבה, ובו אולם התפילה המרכזי שכלל 1,200 מושבים, ומשני צידיו גופי בניין נמוכים יותר. בית הכנסת כלל גם ספריה וחדר תפילה קטן. הכניסה הראשית בחצר, הייתה מוגבהת ומובלטת קדימה, ומעליה קשת רחבה.

קהילת בית הכנסת מלבי"ם

בית הכנסת מלבי"ם הפך למרכז הענף האורתודוקסי השמרני-מסורתי של יהדות בוקרשט.
בימי המשטר הפאשיסטי-צבאי בשנים 1944-1940 הרב הראשי של רומניה, ד"ר אלכסנדרו שפרן
נבחר על ידי קהילת המתפללים בו לרב בית הכנסת הזה, כמעין "ממשיך דרכו" של המלבי"ם. האירוע הונצח בתעודה מיוחדת שהוענקה לרב שפרן. במקביל לפעילותו בבית הכנסת הקורל, שהיה המוסד הדתי העיקרי של יהדות רומניה, נשא הרב שפרן בבית כנסת זה דרשות ולימד שיעורים, שבהם נכחו לפעמים גם דמויות נשואות פנים של רבנים אשר היו פליטים באותם ימים בבוקרשט כמו הרב משולם ראטה מצ'רנוביץ והרב חיים מאיר הגר, האדמו"ר מויז'ניץ שנמלט מצפורני הנאצים מגטו אוראדיה.
בימי מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט, ב-21–23 בינואר 1941, הוכו ועונו בתוך בית הכנסת 300 יהודים על ידי הפורעים.
אחרי נפילת משטרו של אנטונסקו כיהן לפרק זמן קצר בבית הכנסת מלבי"ם הרב משה רוזן. 
במהלך השנים של השלטון הקומוניסטי הידלדלו שורות המתפללים בבית הכנסת עקב גלי העליה לישראל.

טריוויה

בבוקרשט פעל גם בית ספר יהודי על שם המלבי"ם, ברחוב טריניטצי. שם בית הספר שונה בשלב כלשהו לבית הספר "דלאווראנצ'ה". הבניין הוחזר בשנת 1999 לקהילה היהודית וניצב היום ברחוב מקסימיליאן פופר 8–10.
 למוסד זה לא היה קשר לבית הכנסת.
כיכר גרוונר

כיכר גרוונר או כיכר גרובנר (באנגלית: Grosvenor Square) היא כיכר מרובעת, שבמרכזה גן, הממוקמת בשכונת מייפר היוקרתית ברובע הסיטי של וסטמינסטר במרכז לונדון בירת הממלכה המאוחדת.
הכיכר נבנתה על ידי משפחת גרוונר, דוכסי וסטמינסטר על אדמות המשפחה, וקרויה על שם המשפחה.

היסטוריה

בשנת 1710 קיבל סר ריצ'רד גרוונר רישיון מלכותי לפתח את האדמות. עבודות הבנייה החלו בשנת 1721 ובמהרה הפכה כיכר גרוונר לאחד מאזורי המגורים היוקרתיים והאופנתיים ביותר בלונדון ובכיכר התגוררו בני משפחות אצולה רבות - מצב שנמשך עד מלחמת העולם השנייה. 
בכיכר נבנו מבנים האופייניים לתקופה - ולהם מרתף, שלוש קומות ועליית גג. המבנים עוטרו בעמודים קרונתיים בין חלונות המבנה (לרוב בין חמשה לשבעה חלונות לכל מבנה בכל קומה). מאחורי המבנים נבנו אורוות וסימטאות איפשרו גישה לאורוות אלה.
במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19 נבנו מרבית הבתים מחדש, ונוספה להם קומה נוספת. כך למשל מבנה מס' 26 נבנה מחדש עבור אדוארד סטנלי, רוזן דרבי ה-11, בין השנים 1773–1774 על פי תכנונו של האדריכל רוברט אדאם, ונחשב לאחת היצירות האדריכליות היפות ביותר של אדריכל זה; המבנה נהרס ונבנה מחדש בשנות ה-60 של המאה ה-19.
באמצע המאה ה-20 נהרסו רוב המבנה ונבנה מחדש בסגנון נאו-ג'ורג'יאני. 
הגן שבמרכז הכיכר משמש כיום כפארק ציבורי מלכותי.

השגרירות האמריקאית

מאז 1785 הייתה בכיכר נוכחות של ארצות הברית. שגרירותה שכנה בכיכר בשנים 1938-‏2017.
המבנה בו פעלה השגרירות בין השנים 1938–1960 נרכש על ידי ממשלת קנדה ושמו שונה לבית מקדונלד המשמש כיום את המשלחת העליונה הקנדית בלונדון.
במהלך מלחמת העולם השנייה מוקמה במבנה מס' 20 בכיכר מפקדתו של הגנרל דווייט אייזנהאואר. מבנה זה משמש גם כיום את צי ארצות הברית כמפקדתו באירופה ובמערב אפריקה.
בשנת 1960 עברה שגרירות ארצות הברית למבנה שמוקם בצידה המערבי של הכיכר. המבנה תוכנן על ידי האדריכל ארו סאארינן. סגנונו המודרני של המבנה צורם בין ייתר מבני הכיכר הג'ורג'יאניים והנאו-ג'ורג'יאניים. 
מאז פיגועי הטרור שאירוע בארצות הברית ב-11 בספטמבר 2001, משיקולי אבטחה, נסגרה חלק מהכיכר לתנועה. 
פעילות השגרירות בכיכר זוהתה עם מדיניות ארצות הברית ולימים המונח "כיכר גרוונר" הפך לכינוייה של שגרירות ארצות הברית ושל מדיניותה.
בכיכר הוצבו פסלם של פרנקלין דלנו רוזוולט מעשה ידי סר ויליאם רייד דיק ושל אייזנהאואר מעשה ידי רוברט לי דין על מנת לסמל קשר היסטורי זה.
בסיס מאנאס

מאנאס הוא שמו של בסיס שפעל בשנים 2001–2009  ושימש את הקואליציה נגד הטרור. בשנים 2009–2014 שימש כמרכז להעברת סחורות של חיל האוויר האמריקאי. המתקן ממוקם על שטח נמל התעופה הבינלאומי מאנאס, 23 ק"מ צפונית מערבית לעיר בישקק. שדה התעופה נבנה באמצע שנות השבעים. מאז יולי 2014, בסיס האוויר נסגר, השטח והתשתיות הועברו לשליטת המשמר הלאומי של קירגיזסטן .
בסיס האוויר שימש מאז דצמבר 2001 את כוחות הקואליציה נגד הטרור בהתאם להסכמים בין-ממשלתיים. במקור הבסיס נקרא על שמו של ראש שירותי כיבוי האש של ניו יורק, פיטר גאנסי, שנפטר במהלך פעולות ההצלה לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 במרכז הסחר העולמי. לאחר מכן, השם שונה למאנאס, שכן על פי הכללים של חיל האוויר האמריקאי, בסיסים צבאיים מחוץ לארצות הברית לא יכולים להיקרא על שם אזרחים אמריקאים.
המשימה העיקרית של הבסיס היא הובלה אווירית של נוסעים ומטענים מאפגניסטן (על מטוסי תובלה צבאיים מדגם C-17) ותדלוק אווירי (באמצעות מטוס תדלוק KC-135) בשמי אפגניסטן. בסיס-האוויר של מאנאס היה מרכז-התעופה המרכזי בעת מבצע "חירות מתמשכת" .
ב-2 ביוני 2009 במהלך פגישה באסטנה, עם השגריר האפגני מסר השגריר של אפגניסטן הצעה מהנשיא חמיד קרזאי לנהל משא ומתן בסיוע לשיקום אפגניסטן ועל הבסיס הצבאי האמריקאי וכוחות הקואליציה . ב-22 ביוני 2009 חתמו קירגיזסטן וארצות הברית על הסכמים לפיהן בסיס מנאס יועבר מחדש למרכז העברת הסחורות בנמל התעופה הבינלאומי מאנאס. לצורך הפעלת המרכז יועברו 60 מיליון דולר מדי שנה לתקציב הרפובליקה הקירגיזית.
ב-9 באפריל 2010 חידש חיל האוויר האמריקני את פעולתו של המרכז לאחר הפסקתו עקב ההפיכה בקירגיזסטן .
ב-18 במרץ 2011 בבישקק, נחתמו חבילה של מסמכים מכוננים אודות המיזם המשותף בין קירגיזסטן לרוסיה, שכונה בשם LLC Gazpromneft-Aero-Kirgyzstan בין מפעל "מאנאס" הקירגיזי הממלכתי לדלק לבין החברה הרוסית Gazpromneft-Aero. המיזם המשותף הוקם כדי לספק דלק סילוני למטוסים האמריקאיים שהיו ממוקמים בנמל התעופה הבינלאומי בישקק. בתחילת פברואר 2011 חתמה קירגיזסטן על הסכם עם הצד האמריקאי, לאספקת לפחות 50% מהדלק לצורכי בסיס האוויר. בה בעת, לצד הקירגיזי "יש זכות לקבוע באופן עצמאי" את ספק דלק הסילון .
במרץ 2012 התפשט מידע לא רשמי מהחוגים הממשלתיים של קירגיזסטן על כוונה לערב את קטאר בהפיכת הבסיס האמריקאי במאנאס למרכז מעבר לתחבורה .
עד לסגירתו היה מאנאס למתקן צבאי משמעותי ביותר: בשנת 2012 היו בו כ-1.2 אלף אנשי צבא אמריקאים .