google/wiki40b huggingface dataset:
שרה אלכסנדר

קורות חייה

אלכסנדר נולדה בהמרסמית' שבלונדון. אביה, פרנק סמית', היה מפיק ובמאי טלוויזיה של תוכניות אינפורמטיביות כמו התוכנית "פנורמה" . היא למדה בבית הספר "גודולפין ולטימר סקול" בהמרסמית'. בגיל 19 אחרי שסיימה את בחינות הבגרות (A-levels) נסעה לפסטיבל הפרינג' באדינבורו כדי להתחיל לשחק. הוריה רצו שתמשיך ללמוד באוניברסיטה, אבל היא ויתרה על מקום באוניברסיטת מנצ'סטר וקיבלה עבודה ראשונה כשחקנית.

קריירה

ב-1993 שיחקה אלכסנדר בתפקיד מיוריאל בדרמה הקומית של ה-BBC "לאבג'וי". ב-1994 השתתפה בסדרה הקומית "Drop the Dead Donkey" בתפקיד ניקי, חברתו של דמיאן הכתב המכור לסיכונים. ב-1996 שיחקה בתפקיד ביאטריס בהפקת הבכורה הבריטית של המחזה "Rappaccini's Daughter" מאת אוקטביו פס, בתיאטרון "גייט תיאטר סטודיו". עוד בתיאטרון הופיעה אלכסנדר במחזות "מונולוגים מהווגינה", "Hand in Hand", ‏"The Secretary Bird", "מנזר נורת'אנגר" ובתפקיד ליידי מקבת' במחזה "מקבת'". באמצע שנות התשעים של המאה העשרים פגשה את השחקן והבמאי בן מילר, כשעבדו יחד על פרסומת למצלמות חד פעמיות. דרכו הכירה גם את השחקן אלכסנדר ארמסטרונג. מילר וארמסטרונג הפכו לחברים ושותפים, ואלכסנדר עצמה החלה להופיע בתוכנית המערכונים שלהם "ארמסטרונג ומילר" (1997–2001) ששודרה בערוץ 4, לרוב בקטעים העוסקים בעירום.
מאז התמחתה אלכסנדר במשחק קומי. היא השתתפה בתוכניות מערכונים נוספות כמו "סמית' וג'ונס" (1997–1998) וב-"Smack the Pony"‏ (1999–2003) שבה היא השתתפה גם בכתיבה. בקומדיית המדע בדיוני "ננס אדום" שיחקה בתפקיד מלכת קמלוט בפרק "Stoke Me a Clipper". היא הופיעה בפרק "גן המוות" בסדרת המתח "רציחות במידסומר" בתפקיד פליס אינקפן-תומאס. בשנת 2000 שיחקה בקומדיה "The Strangerers" וגם הייתה מנחה, לצדו של ג'ון הולמס, בעונה האחרונה של תוכנית הסאטירה "The 11 O'Clock Show" העוסקת בענייני היום. בסיטקום "זיווגים" של ה-BBC גילמה את סוזאן ווקר, הסדרה רצה במשך 4 עונות מ-2000 ועד 2004. תפקידים נוספים שלה בטלוויזיה היו מל בסיטקום "The Worst Week of My Life" וד"ר אנג'לה האנטר בקומדיה הרפואית "מחלקה אלטרנטיבית".
אלכסנדר הופיעה בתפקיד אליס פלטשר בסיטקום "חדר מורים", הגרסה של NBC לסיטקום הבריטי באותו שם. אחר כך ב-2007 השתתפה בסרטי הקולנוע "אף פעם לא אהיה שלך" ו"אבק כוכבים". סרטים נוספים בהשתתפותה היו "Seaview Knights" (מ-1994) ו-"Going Off Big Time" (משנת 2000). ב-2008 כיכבה בדרמה הקומית של ה-BBC "חברים משותפים", וב-2009 גילמה את ליילה ברטון בסדרת הדרמה "All The Small Things".
ברדיו שיחקה אלכסנדר בתפקיד מימי בסדרה הקומית "The Gobetweenies" ששודרה ברדיו 4 של ה-BBC. הסדרה הראשונה שודרה ב-2011 ועונות נוספות שודרו ב-2012 וב-2013. ב-2012 כיכבה בסדרה הקומית של ה-BBC "אני וגברת ג'ונס". ב-2013 החלה להשתתף בסדרת המתח של BBC One "ג'ונתן קריק" בתפקיד פולי קריק, אשתו של הדמות הראשית ג'ונתן. הופעת הבכורה שלה בסדרה הייתה בפרק "הרמז של האגודל של סבנט". היא כיכבה בסדרה הקומית "Undercover" בתפקיד סמלת בילוש זואי קלר.
אלכסנדר השתתפה בתוכנית הצדקה של ה-BBC "קומיק ריליף". בשנת 2001 שיחקה כשופטת בדמות המנחה ניקי צ'פמן בפרודיה "Popstars", בשנת 2003 בדמות השחקנית ליזה גודארד בשעשועון "Blankety Blank", וב-2005 בשעשועון "University Challenge" שנועדה לסלבריטאים.

חיים אישיים

אלכסנדר נשואה לסופר והשחקן פיטר סרפינוביץ', לבני הזוג יש בן ובת. היא הופיעה בסדרת הטלוויזיה "Look Around You" שכתב סרפינוביץ' ובכיכובו וכן שיחקה ב-""O!News", פרודיה אינטרנטית על ערוץ E!.
מארינו מורוזיני

חייו

מארינו היה אחד מארבעה מבני משפחת מורוזיני אשר כיהן כדוג'ה. (האחרים היו דומניקו מורוזיני, מיקלה מורוזיני ופרנצ'סקו מורוזיני). ארבע מבנות המשפחה, במהלך השנים, היו נשואות לדוג'ים, ונשאו את התואר דוגארסה (dogaressa): טמאסימה מורוזיני הייתה רעייתו של פייטרו גראדניגו, פרנצ'סקה מורוזיני נישאה לאנדראה דאנדולו, דיאה מורוזיני נישאה לניקולו טרון ומוריזינה מורוזיני נישאה למארינו גרימאני.
מארינו נבחר לתפקיד הדוג'ה בהיותו בן 68, עת כהן כפרוקוראטור של בזיליקת סן מרקו. קודם להיותו הפרוקראטור, כיהן כדוכס הרקליון שבכרתים, שהייתה בשליטה ונציאנית.
למארינו ולרעייתו לא היו ילדים.
ארבע שנות כהונתו היו שנות שלום, ואף שבאותה עת התחולל מסע הצלב השביעי בו יצא לואי התשיעי, מלך צרפת, ותקף את מצרים, בשל קישרי המסחר בין ונציה ומצרים החליט מורוזיני לא להשתתף במסע הצלב.
מורוזיני שיפר את הקשרים בין ונציה והוותיקן בכך שאיפשר את הקמת בית משפט אינקוויזייטורי בעיר (אולם על פי ההסכם עם האפיפיור היה זה הדוג'ה ולא האפיפיור שמינה את השופטים).
מארינו מורוזיני נפטר ב-1 בינואר 1253 ונקבר בבזיליקת סן מרקו.
מאיר מדן

ביוגרפיה

נולד בקרקוב. למד בבית הספר העברי בעיר. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל ועבד לפרנסתו בבניין ובפרדס. בשנת 1939 התמנה למזכיר המערכת של מילון בן-יהודה. במקביל שימש כמפקד מחוז ירושלים של תנועת הנוער הדתית ברית החשמונאים, וכמפקד בכיר באצ"ל תחת הנהגתו של דוד רזיאל. השכלתו הרחבה וידיעותיו הלשוניות סייעו לו בתרגום חומרי הדרכה צבאיים עבור האצ"ל, ובניסוח עקרונותיה האידאולוגיים של ברית החשמונאים. 
ב-1943 השתתף בפגישה בין ראשי ברית החשמונאים לבין יצחק שמיר לאחר בריחתו מהכלא, בה התקבלה ההחלטה על הצטרפות אנשי התנועה ללח"י. מדן עצמו התמנה למפקד הלח"י בירושלים וכינויו המחתרתי היה גד. בשנת 1945 נישא ללאה, בתו של ישכר דב וייס. בתקופה זו היה פעיל בתנועת המרי העברי. ב-1947 נאסר על ידי הבריטים ונחקר בקישלה. בהמשך הועבר למחנה המעצר בלטרון, ושהה שם חודש עד לשחרורו. בין הפעילים לשחרורו היה גם נשיא האוניברסיטה העברית ד"ר יהודה מגנס, מראשי ברית שלום, וכן הרב אריה לוין. בתקופת המצור על ירושלים במלחמת העצמאות שימש כאחראי על מתן רישיונות יציאה מירושלים מטעם המושל הצבאי של העיר דב יוסף. 
ב-1948 התמנה למזכיר ועד הלשון בירושלים, ועם ייסודה של האקדמיה ללשון העברית היה למזכירה המדעי. היה ממתקיני הנוסח של תנ"ך קורן וחבר מערכת דעת מקרא. מילונו "מאלף עד תו - מלון עברי שמושי" יצא לאור בשתי מהדורות. היה נחשב כבעל ידע רב בנוסחאות התפילות ובתולדותיהן, ורבים נועצו בו בעניינים אלו. ב-1980 פרש לגמלאות. 
נפטר בי"ד באלול תשמ"ט לאחר מחלה, ונטמן בבית הקברות סנהדריה. בניו הם הרב יעקב מדן ראש ישיבת הר עציון והרב ברוך מדן המשמש כרב בישיבת עזתה.
הישאם כיוואן

קריירה

כיוואן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל חיפה. בעונת 2005/2006 זכה עם קבוצת הנוער באליפות הליגה לנוער תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה. לאחר עונה זו עלה לקבוצה הבוגרת, וב-14 באוקטובר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1-3 נגד הפועל עכו במסגרת הליגה הלאומית. את עונת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת סיים עם שלושה שערים ב-25 הופעות בליגה, ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת הנוער. ב-21 באוגוסט 2007 ערך את כיוואן את הופעתו היחידה במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, בניצחון 4-5 נגד אוקראינה.
בעונת 2008/2009 שותף כיוואן כמעט בכל משחקי הקבוצה פרט למשחק אחד, ובסיום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל. ב-1 בינואר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 0-3 נגד בית"ר ירושלים. בעונת 2012/2013 התערער מעמדו של כיוואן ששיחק רק ב-14 משחקים, כאשר ברובם עלה כמחליף. ב-3 במרץ 2014 הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד בני סכנין. ב-2 בדצמבר 2014 הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-93 נגד הפועל רעננה, אשר הוביל לניצחון הליגה הראשון של המועדון באצטדיון סמי עופר. ב-12 ביוני 2017 חתם לעונה נוספת בהפועל חיפה עם אופציה לעונה נוספת, אך הקבוצה התחזקה בשחקנים נוספים ובתחילת עונת 2017/2018 התברגה בצמרת הטבלה וכיוואן שותף רק במשחק ליגה אחד.
ב-18 בינואר 2018, כשהוא בן 30, עזב כיוואן לראשונה את המועדון בו החל לשחק כילד, וחתם בקבוצת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית. את עונת עונת 2018/2019 בליגה הלאומית פתח כיוואן ללא קבוצה, וב-16 באוקטובר 2018 חתם בהפועל בני לוד.
מוסא אבו מרזוק

ד"ר מוסא מֻחַמד אבו מרזוק (ערבית: موسى محمد ابو مرزوق; נולד ב-9 בינואר 1951), סגן ראש הלשכה המדינית של חמאס. נחשב לחלק מהזרם הפרגמטי בהנהגת חמאס.

ביוגרפיה

משפחתו של אבו מרזוק, שמקורה ביבנא, נמלטה במהלך מלחמת העצמאות למחנה הפליטים בעיר רפיח.
לאחר לימודי התיכון ברפיח, סיים אבו מרזוק ב-1976 לימודי הנדסה בקהיר וקיבל תואר ראשון בהנדסה מכנית. בשנת 1978 היה לחבר בגוף המייסד של האוניברסיטה האסלאמית בעזה. לאחר לימודיו בקהיר, יצא אבו מרזוק לעבוד במפרץ הפרסי והחל לעבוד כמהנדס בחברת המים והחשמל באיחוד האמירויות הערביות, ולאחר מכן כמהנדס בחברת נפט. בארצות הברית, למד אבו מרזוק הנדסה תעשייתית, קיבל תואר ראשון, ומאוחר יותר דוקטורט. במהלך שהותו בארצות הברית קיבל אזרחות אמריקנית].
את פעילותו הפוליטית במסגרת תנועת האחים המוסלמים החל אבו מרזוק בשנת 1986. הוא התקדם בהיררכיה של חמאס בעיקר ב-1989, לאחר מעצר מרבית מנהיגי התנועה במהלך האינתיפאדה הראשונה. לטענת ישראל, בשנים 1991-1993 הוא שלח כספים ממקום מושבו בארצות הברית לאנשי חמאס ביהודה ושומרון ורצועת עזה לצורך מימון פעילות החמאס. בשנת 1992 נבחר לעמוד בראש הלשכה המדינית של חמאס ומילא את התפקיד ממקום מושבו בעמאן, בירת ירדן, עד אשר גורש ממנה ב-30 ביוני 1995. לאחר גירושו מירדן הגיע לארצות הברית ונעצר בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי, כמי שנכלל ברשימת טרוריסטים. בתחילה, ישראל דרשה את הסגרתו, אולם בהמשך חזרה בה בהוראת ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו, מחשש שמשפטו יעורר את הארגון לחדש פיגועים, והוא נשאר בכלא האמריקני עד ששוחרר ב-4 במאי 1997. לאחר שחרורו מהכלא האמריקני נבחר לסגן ראש הלשכה המדינית של חמאס, תפקיד שאותו הוא ממלא עד היום. חוסיין מלך ירדן הסכים לתת לו מקלט בשל הלחץ הגובר מצד הציבור הירדני. 
ביולי 1997, לאחר פיגוע התאבדות בשוק מחנה יהודה בירושלים, הוחלט בקבינט המדיני-ביטחוני שיש לפגוע במנהיגי חמאס. אנשי המוסד הציעו לראש הממשלה בנימין נתניהו מספר שמות, ביניהם ח'אלד משעל ומוסא אבו מרזוק. נתניהו העדיף שאנשי המוסד יתנקשו בחייו של אבו מרזוק, אך אנשי המוסד הזהירו את נתניהו כי פגיעה באזרח אמריקני שהשלטונות מסרבים להסגיר תגרור פגיעה ביחסים בין ישראל לארצות הברית. לבסוף הוחלט כי משעל יהיה היעד להתנקשות אולם הניסיון כשל.
ב-21 בנובמבר 1999 גורש בשנית מירדן, עם שובו מאיראן. לאחר תקופה שבה התגורר בסוריה, עבר בתחילת 2012 לקהיר עם עזיבת ראשי החמאס את סוריה. בשנת 2014 שהה כחודשיים ברצועת עזה לאחר שמצרים אישרה את כניסתו, על מנת להשלים את הסכם הפיוס בין פת"ח לחמאס.
ב-2006 הביע אבו מרזוק הכרה בקיומה של ישראל בראיון לתחנת הרדיו הישראלית-פלסטינית "רדיו כל השלום" באמרו כי "אין ספק שיש הכרה מציאותית שלנו בישראל, בכך שישראל קיימת בשטח - ואין חותמים הסכמים עם גוף דמיוני אלא עם מי שקיים. ישראל קיימת וכולם מתייחסים להסכמים האלה. הבעיה אינה נמצאת ביחס לזה, ולא זה מה שדורשים מחמאס. הבעיה שלנו היא הדרישה להכיר בלגיטימיות של הכיבוש - ולכך לא נסכים".
אבו מרזוק, חבר הגוף המייסד של מוסד "אל-קֻדְס" אשר נוסד ב-2001 בביירות, משמש חבר ועדת המעקב של הוועידה הלאומית האסלאמית. הוא נמצא על התפר שבין האגף המתון בחמאס, לבין ההנהגה הקיצונית של הארגון - בראשות ח'אלד משעל וד"ר מחמוד א-זהאר. אבו מרזוק מופקד בלשכה המדינית על גיוס הכספים בארצות הברית. הוא נחשב למעשה לאחד מ"הוגי הדעות" של הנהגת חמאס.
על פי הערכות, הונו של אבו מרזוק מגיע ל-3-2 מיליארד דולר.
פרידריך הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן

ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-19 בנובמבר 1417, לשטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן ואנה מוולדנץ, רוזנת פפאלץ-זימרן-צווייבריקן, בתם של פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ ומרגרטה מנסאו-זארבריקן.
בשנת 1444 מת סבו פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ, ואביו שטפן ירש ממנו את רוזנות שפונהיים ואת רוזנות ולדנץ. באותה שנה חילק שטפן את נחלותיו לבניו, על אף שהמשיך לשלוט בהם באופן רשמי: פרידריך קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ואת רוזנות שפונהיים, ואילו לודוויג קיבל את רוזנות פפאלץ-צווייבריקן ואת רוזנות ולדנץ. בשנת 1453 פרש שטפן מניהול הרוזנויות, ופרידריך ואחיו החלו לשלוט לבד בנחלותיהם. פרידריך טיפח את נחלותיו, ואף הקים את טירת זימרן.
ב-29 בנובמבר 1480 מת פרידריך, ובנו יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן עלה לשלטון במקומו.
משבר החוב האירופי

משבר החוב האירופי, או משבר האירו (באנגלית: Eurozone crisis), הוא משבר תקציבי במדינות גוש האירו.

רקע

החל מסוף שנת 2009 התפתחו חששות ממשבר חוב ממשלתי בקרב משקיעים שמרניים מבחינה פיסקאלית. חברות גוש האירו לגביהן התבססו החששות היו יוון, אירלנד, איטליה, ספרד ופורטוגל (המכונות לעיתים קרובות, בהקשר זה, בראשי התיבות PIIGS). איסלנד, המדינה שספגה את ההשפעה הקשה ביותר מהמשבר הכלכלי העולמי ב-2008 כאשר כלל מערכת הבנקאות הבינלאומית שלה קרסה, הושפעה פחות ממשבר החוב האירופי, משום שבשונה מהמדינות האחרות, ממשלתה לא יכלה להתערב מלכתחילה במצב הבנקים כדי לחלצם.

צעדי מנע

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
ב-2 במאי 2010 הסכימו מדינות האיחוד האירופי וקרן המטבע הבינלאומית להעניק הלוואה בסך 110 מיליארד אירו ליוון, בתמורה לכך שתנהיג תוכנית צנע מחמירה. ב-9 במאי 2010 גיבשו שרי האוצר של אירופה "חבילת הצלה" מקיפה בסך 750 מיליארד אירו (בעת ההסכמה קרוב לטריליון אירו) במטרה להבטיח יציבות פיננסית ברחבי אירופה באמצעות יצירת קרן החילוץ האירופית (EFSF). כמו כן סופקה "חבילת הצלה" שכללה סך 85 מיליארד אירו לאירלנד בנובמבר 2010, הוענק סיוע בפירעון חובותיה של פורטוגל בסך 78 מיליארד אירו במאי 2011, ובוצעו פעולות להתמודדות עם המשבר המתמשך ביוון, בספרד ובמדינות נוספות. 
במאי 2011 עלה המשבר מחדש לפני השטח, בעיקר בהקשר של מדינות ה-PIIGS ובמיוחד מימון החוב הציבורי של יוון. העם היווני דחה ברובו את גזירות הצנע שהוטלו עליו, והביע את חוסר הרצון שלו באמצעות הפגנות רחוב אלימות. בשלהי יוני 2011 קיבלה ממשלת יוון תוכנית צנע חדשה, ומנהיגי האיחוד האירופי התחייבו לספק משאבים לתמיכה במדינה.
בחודש אוקטובר 2011 הגיעו מנהיגי גוש האירו להסכם בבריסל, שבמסגרתו הוחלט על חבילת צעדי מנע, ובכללם הצעה למחוק 50% מהחוב היווני, הגדלת קרן החילוץ האירופית לטריליון יורו, היוון מחדש של הבנקים באירופה, הרחבת תחומי התפקיד של קרן המטבע הבינלאומית, והתחייבות מצד איטליה להגביר את מאמציה לצמצום החוב.

התוכנית למימון מחודש ארוך טווח (LTRO)

בסוף 2011 ובתחילת 2012, במסגרת תוכנית למימון מחודש ארוך טווח (LTRO), הזרים הבנק המרכזי האירופי למעלה מטריליון אירו לבנקים ברחבי אירופה בריבית נמוכה של 1% כהלוואה לשלוש שנים. הבנקים מצידם ניצלו את הכסף כדי לקנות אגרות חוב ממשלתיות, והפעולה הורידה את התשואות על אג"ח של ספרד ואיטליה, שנסקו קודם לכן לגבהים, וסיכנו את יכולתן של ממשלות מדינות אלו ללוות כספים נוספים. למשך כמה חודשים הפעולה תרמה להתאוששות בשוק, אך באמצע 2012 שב המשבר לשיאו, בעקבות החרפת משבר החוב היווני, אחרי בחירות ללא הכרעה שהתקיימו במדינה, וכן אחרי שספרד נזקקה לחבילת חילוץ בסך  מאה מיליארד אירו שהופנו לשמירת יציבות הבנקים שלה.
יחסי בנגלדש–לבנון

היסטוריה

במלחמת לבנון השנייה בשנת 2006, בנגלדש הציעה לשלוח כוחות צבא לאזור דרום לבנון כחלק ממשימתו של כוח האו"ם המופקד על שמירת השקט באזור. עם זאת, הצעה זו נדחתה על ידי ישראל, וזאת עקב חוסר נכונותה של בנגלדש להכיר רשמית במדינת ישראל. חרף אי ההסכמה הישראלית, בנגלדש ונפאל היו המדינות הראשונות שכוחותיהם הגיעו לחופי דרום לבנון, וזאת בשעה ששאר מדינות המערב, וביניהן התורמת העיקרית לכוח האו"ם, צרפת, התעכבו בפריסת חייליהם. 
בהמשך, ומיד לאחר ששאר כוחות האו"ם הגיעו לאזור, הכוחות הבנגלדשים נאלצו לעזוב באופן מיידי, מתוקף ההכרה בבנגלדש כצד שאינו נייטראלי בסכסוך, וזאת גם בשל הצהרתו של שר חוץ הבנגלדשי מורשד קהאן, שתיאר את המתקפה הישראלית בשטח לבנון כ"טרור מדיני", והכריז בדבר העברת סיוע הומניטרי לעם הלבנוני ולעם הפלסטיני בעקבות תקיפות צה"ל.

יחסים כלכליים

בשנת 2014 התרחשה פגישה בין אנשי עסקים משתי המדינות בה הראתה בנגלדש התעניינות בסחורה לבנונית וההפך.
אנציקלופדיה יהודית קצרה בלשון הרוסית

האנציקלופדיה היהודית הקצרה בלשון הרוסית («Краткая еврейская энциклопедия») שיצאה לאור בירושלים בין השנים 1976–2005, היא המאגר הראשון מאז 1913 המביא מידע מקיף ומגוון על ענייני יהודים ויהדות בשפה הרוסית.
האנציקלופדיה יצאה לאור בהוצאת מאגנס של האוניברסיטה העברית; עורכים: י' אורן (נדל), נ' פרת; יועצים מדעיים ראשיים: פרופ' ח. ביינארט, פרופ' מ. זנד.
באנציקלופדיה רוכז מידע עדכני על תולדות עם ישראל, על מורשתו, על תרבותו ועל ארצו ומדינתו. תשומת-לב רבה נתייחדה לחידוש הישות המדינית העצמאית של האומה וכן לתולדות יהודי רוסיה בכל הדורות, ובפרט - לתחייה הלאומית שמתחוללת בקיבוץ יהודי זה למן השליש האחרון של המאה העשרים.
במשך 30 שנים יצאו לאור 11 כרכים ועוד שלוש חוברות מילואים, ובהם כ-5,300 ערכים מסודרים לפי אותיות האלף בית הקירילי. הכרך האחרון (ה-11) הוא מפתח עניינים (אינדקס) שערכיו מכילים לא רק את מקום אזכורו של השם או המושג באנציקלופדיה, אלא גם קשרים אסוציאטיביים בין המושגים. לכן יש לכרך זה ערך אינפורמטיבי בפני עצמו.
משנת 2005 מופיעה באינטרנט הגרסה המעודכנת והמורחבת של האנציקלופדיה. האתר פותח בתמיכה של קרן אבי חי וועידת התביעות.
אוניית בית-חולים

אוניית בית-חולים (באנגלית: hospital ship) היא אונייה המשמשת כבית-חולים צף ומותאמת במיוחד לטיפול בפצועים בעת מלחמה.

היסטוריה

אה"מ ויקטורי, שלא הייתה כשירה לשמש עוד כאוניית מלחמה, נהפכה בשנת 1798 לאוניית בית החולים הראשונה ושימשה להובלת שבויי מלחמה צרפתים וספרדים פצועים (בין 1800 ל-1803 שופצה "ויקטורי" וחזרה לתפקיד קרבי). בשנת 1860 הפכה אוניית הצי האמריקני "רד רובר" לבית חולים צף לצורך טיפול בנפגעי קרבות מלחמת האזרחים. בשנת 1905 במהלך מלחמת רוסיה-יפן פגעו היפנים באוניית בית החולים הרוסית "אורל", פגיעה שבעקבותיה התחולל קרב צושימה, שבסופו נתפסה האונייה בידי היפנים, כפיצוי.
בתקופת מלחמות העולם הראשונה והשנייה הוסבו מספר אוניות נוסעים לשימוש כאוניות בית חולים צבאיות. כך, הצבא והצי של ארצות הברית הפעילו במלחמת העולם השנייה 39 ספינות כאלה. אף על פי שפעלו ככלי המשמש להצלת חיים, טובעו כמה אוניות בית חולים של המדינות השונות, משני הצדדים, במהלך הקרבות במלחמת העולם השנייה.

כיום

בשנים האחרונות מתרחב השימוש בספינות בית החולים בצבא האמריקאי זאת בשל ניהול מלחמות המרוחקות מגבולות ארצות הברית כדוגמת המלחמות בעיראק ובאפגניסטן וכן במלחמת נאט"ו נגד יוגוסלביה.
אוניית בית החולים כוללת אנשי צוות רפואי ובהם: רופאים מנתחים ומרדימים, וכל צוותי העזר הרפואי המקובלים בבית חולים יבשתי, ונותנת מענה מיידי לפצועי הקרבות אך משמשת גם לצורך הענקת טיפולים רפואיים שוטפים לכוחות הצבא המוצבים הרחק מביתם כגון: טיפולי שיניים, הדמיות אבחנה למחלות שונות, צוותים פסיכיאטריים וכדומה.
כיום מפעילים ארגונים הומניטריים שונים אוניות בית-חולים לשם טיפול בחולים ופצועים באזורי מצוקה ואסון בעולם.
גן לאומי אביחיל

הגן הלאומי אביחיל הוא גן לאומי נמצא צפונית-מערבית ליישוב אביחיל ודרומית לחבצלת השרון, בצפונה של העיר נתניה. שטח הגן הוא כמאה דונם והגישה אליו מבית הקברות של אביחיל או רגלית ממחלף חבצלת השרון. הגן הוא מאושר שעוד לא הוכרז.
באתר דיונות חול, עצי חרוב מצוי ואלת המסטיק. אלו הדיונות הדרומיות ביותר במישור החוף בהן שרדה תצורת צומח זו, שרובה ממוקמת בין חדרה לג'סר א-זרקא. באזור שיחים מסוגים שונים, כמו קידה שעירה, לענה חד-זרעית, רותם המדבר, אטד החוף ופיגם מצוי. בגן הלאומי צומחים גם גאופיטים כמו: חצב מצוי, חבצלת החוף, רקפת מצויה וטבורית נטוייה, ובשנת 2006 הועתקו למקום צמחי אירוס הארגמן. כמו כן, צומחים במקום צמחים האופייניים למישור החוף, כמו דרדר הקורים, שומר בואסייה ושום קצר. בעלי החיים באתר הם בעיקר זוחלים וחרקים וזאת בגלל הקרבה לסביבה העירונית.
דונאט

דונאט או בעברית סופגנית חישוק (באנגלית: Doughnut) הוא בלילה או עיסה מתוקה המטוגנת בשמן עמוק. שתי הצורות המקובלות ביותר לדונאט הן צורת טורוס או כדור פחוס ממולא בריבה, קרם, פודינג או מילוי מתוק אחר. הכדור הקטן שמוצא מאמצעו של דונאט בצורת טורוס במהלך הכנתו ניתן לטיגון ונקרא לעיתים דונאט-הול (או "החור של הדונאט", ידוע גם בשם המותג מאנצ'קין ברשת דאנקן דונאטס).

היסטוריה

ההיסטוריה של הדונאטס שנויה במחלוקת. על פי גרסה אחת הגיעו הדונאטס לצפון אמריקה עם המתיישבים ההולנדים. תאוריה זו נתמכת על ידי העובדה שבאמצע המאה ה-19 נקראו הדונאטס בשמם ההולנדי Olykoeks, שמשמעותו המילולית "עוגות שמנוניות". עם זאת, יש ראיות ארכאולוגיות לכך שמאכל דומה הוכן על ידי התושבים המקוריים של אמריקה בשטח המצוי כיום בדרום מערב ארצות הברית.
הנסון קרוקט גרגורי טען שהמציא את הדונאט הטבעתי בשנת 1847 במהלך עבודתו על ספינת סוחר. על פי הטענה, גרגורי לא היה מרוצה מטעמם של הדונאטס הכדוריים וביקש לנקבם. הניקוב התבצע באמצעות המכסה של מכל פלפל שחור.

הכנה

בצק: ניתן להכין דונאטס מבצק שמרים (ליצירת דונאט אוורירי, דוגמת סופגנייה) או מבלילת-עוגה מיוחדת. דונאטס מבצק שמרים מכילים כ-25% שמן, בעוד שדונאטס מבצק עוגה מכילים כ-20% שמן.
צורה: דונאטס בצורת טבעת נוצרים באחת מארבע דרכים. הדרך האחת היא חיבור שני הקצוות של פיסת בצק דקה וארוכה (בצורת צינור). הדרך השנייה היא שימור במכשיר חיתוך מיוחד המבצע חיתוך מקביל של המעטפת החיצונית והחלל הפנימי. בבצק שמחולץ ממרכזו של כל דונאט ניתן להשתמש להכנת דונאט-הול (כאמור לעיל) או להחזירו לתוך כלל העיסה לשם הכנת דונאטס נוספים. הדרך השלישית היא מתיחת עיסה בצורת דיסק עד להיווצרות חור במרכז. הדרך הרביעית היא שימוש במכשיר המזליף עיסה בצורת טבעת במישרין לתוך השמן.
טיגון: דונאטס מבצק עוגה מטוגנים משך 90 שניות בטמפרטורה של בין 190–198 מעלות צלזיוס עם הפיכה אחת במהלך הטיגון. דונאטס מבצק שמרים מטוגנים כ-150 שניות בטמפרטורה של 182–190 מעלות ולפיכך סופגים יותר שמן. בשנים אחרונות, עקב התגברות המודעות הבריאותית, ישנם יצרנים האופים את הדונאטס בתנור במקום לטגנם. בייצור המוני של דונאטס מטוגנים מבצק שמרים משולבת בתהליך ההכנה אפייה לזמן קצר (20 דקות), אך אלה אינם מסווגים כדונאטס אפויים.
כיסוי ומילוי: לאחר הטיגון הדונאטס מכוסים לעיתים קרובות בזיגוג סוכר, שוקולד, או אבקה כלשהי, כגון קינמון או אבקת סוכר. הם ממולאים - על ידי הזרקה - בריבה, פודינג או מילוי מתוק אחר.
כל דונאט ממוצע, ללא כל תוספת מכיל בתוכו כ 300–350 קלוריות ונחשב משמין מאוד.
טומי הילפיגר

תומאס ג'ייקוב הילפיגר (באנגלית: Thomas Jacob Hilfiger, נולד ב-24 במרץ 1951) הוא מעצב אופנה אמריקאי ומייסד מותג ההלבשה "טומי הילפיגר".

ביוגרפיה

הילפיגר נולד וגדל באלמירה, ניו יורק, ארצות הברית, השני מבין תשעה אחים. הוא גדל במשפחה אירית-קתולית והוריו רצו שיהיה מהנדס. הילפיגר למד בתיכון אלמירה ובמקום להשלים את לימודיו האקדמאים החל בגיל 18 לעבוד בקמעונאות, הוא היה נוסע לעיר ניו יורק לקנות מכנסי ג'ינס ומכנסי פעמון שאותם מכר בחנויות מקומיות באלמירה. מאוחר יותר פתח הילפיגר חנות משלו בשם "The People's Place" (בתרגום לעברית: המקום של העם) באלמירה, החנות הייתה מקום בילוי אהוד של בני הנוער באלמירה מכיוון שהיו שם הופעות DJ חיות, לעיתים היו שם יותר אנשים מבלים מאשר אנשים שקונים. כעבור 7 שנים נסגרה החנות בגלל פשיטת רגל והחנות נהרסה כדי לבנות במקום היכל הוקי קרח.
בשנת 1985 הילפיגר ייסד את "תעשיות טומי הילפיגר" (בתמיכת קבוצת מורג'ני) שנעשתה ציבורית בשנת 1992 בהצגת קולקציית הגברים שלו. עד שנת 2004 היו לחברה 5,400 מועסקים. 
הילפיגר קיבל את תואר "מעצב בגדי הגברים של השנה" בשנת 1995 על ידי אגודת האופנה של אמריקה.מאז ועד היום הפכה החברה למותג אופנה עולמי תוך סימת דגש על איכות הבדים והבגדים תוך סיבת דגש על הפרטים הקטנים.

טומי הילפיגר וישראל

בראיון שהעניק תומאס לאחת מרשתות הטלוויזיה שפורסם בערוץ 10, דיבר תומאס על השמועה אשר נטען בה שהוא גזען לגבי מוצא אפרו-אמריקני ואנטישמי. תומאס אמר בראיון כי מעולם לא אמר דברים כאלו, והוסיף שלבנו ישנה חברה ממוצא אפרו אמריקני. לגבי היותו אנטישמי הוסיף ואמר שגם השמועה הנ"ל אינה נכונה, וציין שמדגמנת את מוצריו בר רפאלי והוסיף בשבחיה. מוצריו נמכרים בחנויות יוקרה בקניונים ומרכזי בילוי.
סנאי ננסי נאוטרופי

מאפיינים

סנאי קטן זה שונה גנטית מכל שאר מיני הסנאים. אורכו 10–11 ס"מ ומשקלו 30–48 גרם. הוא בעל אוזניים קצרות וזנב רחב וצבעו אפור עם ראש מעט אדמדם וכן תחתית הרגליים והזנב אדמדמים. הוא בעל זנב ארוך ושעיר העוזר לו להתאזן ביער.
הסנאי חי ביערות הגשם בין ענפי העצים ולעיתים בקני טרמיטים אילניים. הוא ניזון מפירות ואגוזים ובעיקר מפירות העץ Parkia.
משפט סלוצקי

בתורת ההסתברות, משפט סלוצקי מרחיב כמה מהתכונות של פעולות אלגבריות על סדרות מתכנסות של מספרים ממשיים על סדרות של משתנים מקריים.
המשפט נקרא על שם יבגני (אויגן) סלוצקי. המשפט מיוחס גם להרלד קרמר.
הוגו שפרלה

חייו

שפרלה נולד בלודוויגסבורג, והצטרף לצבא הגרמני, לגדוד רגלים ב-1903. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה הצטרף לשירות האוויר הגרמני (Luftstreitkräfte) ושימש עד תום המלחמה כטייס וכתצפיתן. בשנת 1916 התרסק ושהה כחודשיים בבית החולים. לאחר החלמתו המשיך לטוס, שירת בתפקידי פיקוד שונים, וזכה לעיטורים. עם סיום המלחמה הגיע שפרלה לדרגת האופטמן.
שפרלה הצטרף לפרייקור בעלי הנטייה הימנית הקיצונית, אך לאחר פירוקם שב והצטרף אל הרייכסווהר. מכיוון שעל פי הסכם ורסאי נאסר על גרמניה להחזיק כוח מוטס, הוצב שפרלה בתפקידי קרקע, בין היתר כמפקד יחידת ארטילריה. לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון, החל שפרלה בהכנות חשאיות לקראת הקמת כוח אווירי לצבא גרמניה. בשנת 1935 עם הקמת הלופטוואפה הצטרף שפרלה לשירותיו. במהלך מלחמת האזרחים בספרד שימש שפרלה כמפקד לגיון הקונדור, כאשר וולפרם פון ריכטהופן שימש כראש המטה שלו.
שפרלה הצטיין במהלך המערכה על צרפת בה פיקד על "צי האוויר השלישי" (Luftflotte 3), יחידה אווירית המקבילה מבחינת סדרי הגודל לארמייה בצבאות הקרקע. לאחר מכן מונה לדרגת גנרלפלדמרשל של הלופטוואפה. שפרלה היה בין הטוענים כי בטרם יתחילו הגרמנים בפלישה הקרקעית לבריטניה, שתוכננה כמבצע ארי ים, על הלופטוואפה להשמיד את חיל האוויר הבריטי, ה-RAF. צי האוויר השלישי של שפרלה מילא תפקיד חשוב במהלך הקרב על בריטניה בין יוני 1940 לאפריל 1941.
לאחר תחילת מבצע ברברוסה, הפלישה לברית המועצות, הופנו רוב מאמצי הלופטוואפה לחזית המזרחית. שפרלה נותר מפקדו של צי האוויר השלישי במערב, שהיה כוח חלש יחסית. ביום הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944 עמדו לרשות שפרלה להדיפת הפלישה רק כ-400 מטוסים, כחצי מהם לא-מבצעיים. באוגוסט 1944 פוטר שפרלה על ידי היטלר מכל תפקידיו, בשל כשלונו במהלך הפלישה של בעלות הברית.
לאחר המלחמה נתפס על ידי בעלות הברית והואשם בפשעי מלחמה ב"משפט הפיקוד הגבוה" במשפטי נירנברג, אך זוכה. שפרלה מת במינכן בשנת 1953.