google/wiki40b huggingface dataset:
אוצר בירה

אוֹצֵר בירה (באנגלית: "Beer sommelier"), או "טועם בירה", הוא מומחה לטעימות בירה (איש המקצוע המקביל ל"טועם יין") בעל השכלה בתחום טעימה ובדיקת בירה, המתמחה בשירות ובידע של בירה. הידע הנדרש להסמכה כולל הבנה של סגנונות, מבשל, מרכיבים, היסטוריה של בירה, בישול, כלי זכוכית, שירות בירה, מערכות טיוטה, טעימות בירה, מזונות מזון. מקצוע זה הוא לא מוכר עדיין בישראל וגם די חדש בעולם, יחסית, אך גדל במהירות עקב פתיחתם של מבשלות בירה פרטיות הנפתחות בתוך מסעדות ותוך כדי התאמתו למוצרי מזון במקביל להתאמתו של יין לסוגי מזון שונים.
קולין בלייקלי

ביוגרפיה

בלייקלי נולד בבנגור שבמחוז דאון בצפון אירלנד. הוא למד בבית הספר סדברג  ביורקשייר. בגיל 18 החל לעבוד בחנות למוצרי ספורט של משפחתו, ואחר כך עבד כמטעין עצים ברכבת. ב-1957 אחרי שהשתתף בתיאטרון חובבים בבנגור, פנה למקצוע המשחק והצטרף ללהקת תיאטרון בבלפסט.
בשנת 1957, כשהיה בן 27, הופיע בלייקלי בהופעת הבכורה שלו בתיאטרון בתפקיד דיק מק'קרדל במחזה "Master of the House". הוא גם שיחק במספר הפקות של "להקת תיאטרון אולסטר" בהן במחזה "Bonefire" מאת ג'ררד מק'לרנון (1958) ובמחזה "A Sparrow Falls" מאת פטרישה או'קונור (1959). בין השנים 1957 ו-1959 שיחק בתיאטרון רויאל קורט והופיע במחזה "Cock-A-Doodle Dandy", במחזה "Serjeant Musgrave's Dance" מאת ג'ון ארדן, ובמחזה "The Naming of Murderers Rock" שעליו קיבל ביקורות חיוביות. ב-1961 הצטרף ללהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד-אפון-אייבון. מ-1963 ועד 1968 היה חבר התיאטרון המלכותי הלאומי והופיע איתם בתיאטרון האולד ויק.
ב-1969 זכה בלייקלי בהכרה רחבה כששיחק בתפקיד שנוי במחלוקת בדמותו של ישו הנוצרי במחזה "Son of Man"  מאת דניס פוטר. מאז הופיע בקביעות על מסכי הטלוויזיה הבריטית. באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בעיבוד לרומן "The Way We Live Now" מאת אנתוני טרולופ.
בין המחזות הרבים בהם הופיע בלייקלי היו "The Recruiting Officer", "ז'אן ד'ארק", "The Royal Hunt of the Sun", "פילומנה", "וולפונה" ו"אדיפוס". ב-1972 חזר להופיע עם הלהקה השייקספירית המלכותית ושיחק במחזה "Old Times" מאת הרולד פינטר, ובהמשך בהצגות רבות בווסט אנד.
בקולנוע שיחק בלייקלי בתפקיד מוריס בריית'ווייט בסרט "This Sporting Life" (מ-1963), והלין בסרט "The Long Ships", דוקטור ווטסון לצדו של רוברט סטיבנס בתפקיד הולמס בסרט "החיים הפרטיים של שרלוק הולמס" (1970), יוסיף סטלין בסרט "Red Monarch" בבימויו של ג'ק גולד (1983). ב-1975 שיחק בתפקיד זיגפריד פרנון התמהוני בסרט "It Shouldn't Happen to a Vet" המבוסס על ספריו של ג'יימס הריוט. עוד השתתף בסרטים "אדם לכל עת" (1966), "וינסטון הצעיר" (1972), "The National Health" (מ-1973), "רצח באוריינט אקספרס" (1974), "הפנתר הוורוד מכה שנית" (1976), "אקווס" (1977), "כלבי המלחמה" (1980), "ניז'ינסקי" (1980), ו"רצח לאור השמש" (1982).
כשחקן שייקספירי בולט הופיע בלייקלי במחזות שייקספיריים בטלוויזיה. ב-1981 שיחק בתפקיד אנטוניוס בעיבוד הטלוויזיוני של המחזה "אנטוניוס וקלאופטרה" בבימויו של ג'ונתן מילר, כחלק מסדרת המחזות השייקספיריים של ה-BBC. ב-1983 הופיע בתפקיד קנט בגרסה של "גרנדה טלוויז'ן" למחזה "המלך ליר" בכיכובו של לורנס אוליבייה בתפקיד ליר. עוד שיחק בתוכניות טלוויזיה שונות בהן "Loophole" (מ-1981), "Red Monarch" (מ-1983), "פרשת ביידרבק" (1985), הדרמה "Operation Julie" (מ-1985) וסדרת הטלוויזיה "Paradise Postponed" (מ-1986).

חיים אישיים

בלייקלי היה נשוי לשחקנית הבריטית מרגרט ויטינג במשך 26 שנה. לבני הזוג היו שלושה בנים. הוא נפטר בגיל 56 ממחלת הלוקמיה.
ברברה בבקוק

קורות חיים

על אף שנולדה בארצות הברית, בבקוק בילתה את רוב ילדותה בטוקיו, יפן, כיוון שאביה, קונרד סטנטון בבקוק ג'וניור, היה גנרל בצבא ארצות הברית. היא למדה לדבר יפנית לפני אנגלית.
בבקוק למדה באוניברסיטת לוזאן, שווייץ ובאוניברסיטת מילאנו, איטליה. בנוסף, למדה במכללת Miss Porter's School בקונטיקט, ארצות הברית וסיימה את לימודיה במכללת ולסלי שבמסצ'וסטס, ארצות הברית ושם הייתה בכיתה עם אלי מק'גרו.
מיקולה מטוויינקו

קריירה

מטויינקו גדל במחלקת הנוער של קבוצת הצמרת האוקראינית "שחטאר דונצק". ב 2015 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. משחקו הראשון בהרכב הפותח של הקבוצה היה ב-22 באוגוסט 2015 - משחק חוץ מול ארסנל קייב.

נבחרת

מטיינקו שיחק בשורות נבחרת הנוער של אוקראינה בשנים 2013–2015. יחד עם הנבחרת לקח חלק באליפות אירופה עד גיל 19. בהמשך, שיחק 6 משחקים בנבחרת הצעירה של אוקראינה.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק מטויינקו מאז מרץ 2017. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה מול קרואטיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
מרי דאגלס

ביוגרפיה

מרי מרגרט טיוּ נולדה בסן רמו, איטליה, במהלך חופשה של משפחתה. אביה שירת כפקיד ממשלתי בבורמה, מטעם השלטון הבריטי. היא קיבלה חינוך קתולי והמשיכה ללימודים אקדמיים באוקספורד בזמן מלחמת העולם השנייה, אצל האנתרופולוג והסוציולוג הנודע אוונס-פריצ'רד.
את עבודת-השדה שלה לשם קבלת הדוקטורט עשתה בקונגו הבלגית, בקרב אנשי שבט הלֶלֶה.
היא השלימה את לימודי הדוקטורט בשנות החמישים ולימדה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
דאגלס ביקרה פעמים רבות בישראל, בהן פעם אחת ממושכת ב-1966, בה הרצתה במכון ון ליר בירושלים ונפגשה עם חוקרי מקרא. בין החוקרים המזוהים עם עבודתה, ניתן למנות את פרופ' חיים חזן.

ביקורתה העצמית המאוחרת

בספרה "ויקרא כספרות" המאוחר יותר, וכן בהקדמה לתרגום העברי של "טוהר וסכנה", חזרה בה דגלס הן מהעמדה התאורטית הכללית בנוגע לתקפות חוקי הטוהר, ובפרט מפרשנותה לספר ויקרא. לטענתה, לא ניתן להפריד בין חוקי הטהרה והטומאה ובין מערכות תרבותיות המפרשות את העולם, ובכללן מוסר ותפיסות עולם מטאפיזיות. על כן, לטענתה המאוחרת, קריאה אוניברסליסטית של ספר ויקרא, המתעלמת מהקוד המוסרי היהודי (שגם הוא בעל פנים רבות, כמו חוקי הכשרות), ומהמערכת המטאפיזית הייחודית ליהדות (תחת אותן הערות), היא שגויה.
המחקר המדגים את השגיאה באופן מובהק יותר, לדידה של דגלס, הוא עבודתו של ואלריו ואלרי (Valeri), על מערכת הטאבואים של קהילת הציידים של בני ההואאלו, המפרשים את הטאבואים כמערכת קודים לפיה מאורגן היקום כולו. בדומה, טענה דגלס, כי "ספר ויקרא אינו מסתפק בהשלכת הסדר החברתי אל עולם החי" - כפי שטענה בספרה המוקדם - "הוא מתאר מיקרוקוסמוס של עולמו של האל... מערכת חוקי הפולחן בכללותה היא שלמה, רציונלית ועשירה מבחינה דתית הרבה יותר מכפי שהעליתי בדעתי". במבט לאחור, ייחסה דגלס חלק משמעותי מהטעות ל"סובלנות והתמיכה יוצאי הדופן שחוקרי תנ"ך יהודים הפגינו כלפי תמיד".
מדד הדמוקרטיה

מדד הדמוקרטיה הוא מדד שנערך ומפורסם על ידי קבוצת האקונומיסט, המוציאה לאור של מגזין האקונומיסט הבריטי. מטרת הדו"ח לנסות ולהציג מדד כמותי של רמת הדמוקרטיה ב-167 מדינות ברחבי העולם. המדד פורסם לראשונה בשנת 2006, ומאז עודכן בשנים 2008, 2010 ו-2011. המדד לא פורסם במסגרת אקדמית, והוא לא נבדק בתהליך של ביקורת עמיתים.

דירוגה של ישראל בשנת 2018

בשנת 2018 קיבלה ישראל את הציון: 7.79, והגיעה למקום ה-30. משטרה נחשב על פי המדד לדמוקרטיה פגומה.
ישראל קיבלו את הדירוג 9.17 בקטגוריית תהליך הבחירות ; דירוג 8.89 בקטגוריית המעורבות הפוליטית ; דירוג 7.50 בקטגוריות של תפקוד הממשל ושל התרבות הפוליטית ; ודירוג 5.88 בקטגוריית זכויות האזרח.
ישראל מובילה את דירוג האזורי של אזור המזרח התיכון וצפון אפריקה, והיא אחת משתי המדינות היחידות באזורה שנחשבות לדמוקרטיה - פגומה או מלאה (יחד עם תוניסיה).
כריסטוף לייטגב

קריירת מועדונים

בתחילת הקריירה של לייטגב, שיחק בקבוצת שטורם גראץ, שבמדיה שיחק גם בקבוצת הנוער וגם בקבוצת החובבנים. בקבוצה הבוגרת שיחק שנתיים עד שעבר ליריבה, רד בול זלצבורג, בקיץ של שנת 2007 בעבור סכום ששוער בכ-1.7 מיליון אירו.

קריירה בינלאומית

לייטגב ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ב-23 ביוני 2006 במשחק ידידות נגד נבחרת קרואטיה. במסגרת יורו 2008 שותף לייטגב בשני משחקים מתוך שלושה.
שמואל שרגא פייגנזון

שמואל שרגא פייבוש פייגנזוֹן (בכתב יידי: פייגענזָאהן; ערב ראש חודש אדר תקצ"ח, פברואר 1836, וילקומיר – כ"ו באדר ב' תרצ"ב, אפריל 1932, וילנה), הידוע בכינויו הספרותי "שפ"ן הסופר", היה מו"ל וביבליוגרף יהודי, מנהלו במשך שנים רבות של דפוס ראָם (נהגה "רוֹם"), המוכר יותר בשם "דפוס והוצאת האלמנה והאחים ראָם" בווילנה.

ביוגרפיה

שמואל שרגא פייבוש בן שלום פייגנזון נולד בווילקומיר, רוסיה (ליטא). כבר מגיל צעיר התמחה בתחום הדפוס, ובהיותו בן 24 פיקח על הדפסת ש"ס ומשניות בדפוס שטֶטין שבפרוסיה (תרכ"ב–תרכ"ד, 1862–1864).
בשנת 1867 (תרכ"ז) התמנה לנהל את דפוס האלמנה והאחים ראָם של דבורה ראם (הרכבי) וגיסיה, ומאז ניהל אותו במשך כ-55 שנה, למעט הפסקה קצרה בשנת 1888. בשנת 1871 (תרל"א), במהלך ההכנות להדפסת ה"שולחן ערוך" בדפוס ראם, שיחד פייגנזון, לפי עדותו, את המומר יעקב ברופמן, ששימש כצנזור מטעם הממשלה, וקיבל את הסכמתו להדפיס גם את הסעיף העשירי בסימן שפ"ח שבחושן משפט, אותו הדפיסו דפוסים קדומים, מפאת ההלכה ה"אסורה" הנקבעת בו: "מותר להרוג המוסר אפילו בזמן הזה". תוך שהוא מסתפק בהערתו של שפ"ן הסופר בשולי העמוד בה הוא מבהיר שדין זה היה תקף רק בזמן מחבר השולחן הערוך, ולא בזמן הדפסת החיבור בווילנה. אך מחליפו של ברופמן סירב להסדר זה, בזמן הדפסת המהדורה השנייה של השולחן הערוך בדפוס ראם בשנת 1875, ודרש לשנות את הניסוח בגוף הספר: "היה מותר להרוג המוסר".
פייגנזון ריכז את המאמצים שהושקעו בעריכה ובהכנה לדפוס של מהדורת התלמוד הבבלי, הידועה בכינוייה "ש"ס וילנא", המשמשת בסיס לכל הדפסות התלמוד הבבלי שאחריה. והאחראי להדפסתה בין השנים תר"ם–תרמ"ו (1880–1886). מאמציו במיזם אדירים זה, מתוארים ב"אחרית דבר" המובאת בסוף עשרים הכרכים של התלמוד.
הוא גם היה אחראי למהדורת התלמוד הירושלמי של דפוס ראם, "דפוס וילנא", ואף חיבר לו פירוש: "רוח זקנים" – ליקוט מתוך ספרי הפרשנות "יפה עיניים" ו"נועם ירושלמי". נודעת חשיבות להקדמתו לתלמוד הירושלמי, הנקראת "שערי חומת ירושלים". כמו כן, עמד מאחורי שאר הפקות הדפוס הווילנאי, בהן בעיקר מהדורות של ספרי יסוד יהודיים רבים, שנחשבו בשעתן למהדורות מופת.
בזמן מלחמת העולם הראשונה, תחת הכיבוש הגרמני, לא ניתן היה להמשיך במלאכת ההדפסה, אך פייגנזון ועמו קומץ פועלי דפוס, המשיכו להכין לדפוס ספרים חדשים, ומיד כשהתאפשר הדבר, המשיכו בהדפסה והביאו להתאוששות בית הדפוס. לאחר המלחמה טיפל פייגנזון במכירת בית הדפוס וההוצאה לאור מידי אלמנת הברון דוד גינצבורג, בעלי ההוצאה לאור מאז פטירת האלמנה דבורה ראם, לידי חיים כהן ובנו בנדט כהן (מת ב-1953; בהמשך היה בעליה של הוצאת "ילקוט", שהתמזגה לאחר מותו עם הוצאת עם עובד). ב-1922 פרש פייגנזון מעבודתו, והוא בן 85.
בזקנותו החל בעריכת חיבורו "עלבונה של תורה", שבו הוא מצביע על שגיאות, כמו גם טעויות מכוונות, שהשתרבבו לספרות הדתית בידי אנשי צנזורה ומדפיסים נוצרים. 
פייגנזון זכה לזיקנה מופלגת ונפטר בשנת 1932 (תרצ"ב). נקבר בבית הקברות היהודי בווילנה.
שגיא חיימוביץ

שגיא חיימוביץ (בספרד היה קרוי: Sergio Haimovich; נולד בשנת 1965) הוא גיניקולוג ישראלי, משנת 2018 אחראי טיפול אמבולטורי והיסטרוסקופיה במחלקת נשים יולדות ופריון במרכז הרפואי הלל יפה בחדרה, הראשון בעולם שפיתח ומבצע היסטרוסקופיות באמצעות לייזר.

ביוגרפיה

חיימוביץ נולד באורוגוואי, בשנת 1976 בגיל 11 עלה עם משפחתו לישראל, בני המשפחה התיישבו בכפר סבא, אביו קיבל מינוי של סגן מנהל מחלקה גיניקולוגית בבית החולים מאיר.
לאחר סיום תיכון כצנלסון בכפר סבא, שירת חיימוביץ בצה"ל.
בשנת 1987 התקבל חיימוביץ ללימודי הרפואה באוניברסיטת ברצלונה .
בשנת 1994 סיים חיימוביץ את הפקולטה לרפואה באוניברסיטת ברצלונה. בשנת 1998 סיים חיימוביץ התמחות בגיניקולוגיה ומיילדות בבית החולים האוניברסיטאי "Hospital Universitario Materno Infantil Vall d´Hebron".
בנוסף לתואר "MD" ברפואה, לחיימוביץ הוענק תואר "PhD" בגיניקולוגיה.
בין השנים 1999–2006 עבד חיימוביץ כגיניגולוג בכיר בבית החולים "Hospital Sant Jaume de Calella", בברצלונה. ממרץ 2007 ניהל חיימוביץ את היחידה להיסטרוסקופיה בבית החולים האוניברסיטאי "דל מאר" בברצלונה (Hospital del Mar de Barcelona)
מאפריל 1997 עד נובמבר 1998 כיהן חיימוביץ כנשיא האגודה הגיניקולוגית הספרדית. בין השנים 1997–1998 היה חיימוביץ חבר מועצת המנהלים של החברה הספרדית לגיניקולוגיה. מפברואר 2006 חבר חיימוביץ בוועדת הפיתוח של רשות השיקום בקטלוניה. כמו כן, הוא מכהן כנשיא הקונגרס העולמי להיסטרוסקופיה.
בברצלונה אירגן חיימוביץ מחנות קיץ לבני הקהילה היהודית.
בסוף 2017 החליטו בני משפחת חיימוביץ לעלות למדינת ישראל וחיימוביץ התחיל לעבוד בבית החולים "הלל יפה" בחדרה. מלבד עיסוקו של חיימוביץ כאחראי טיפול אמבולטורי והיסטרוסקופיה, עוסק חיימוביץ בהשתלמויות והכשרה מקצועית בתחום. יחידת ההיסטרטסקופיות שבניהולו, הפכה למוקד הדרכה לרופאים מכל הארץ ומהעולם.

פיתוח היסטרוסקופיות באמצעות לייזר

בשנת 2007 פיתח חיימוביץ שיטת ניתוחים תוך רחמיים באמצעות לייזר ללא הרדמה. חיימוביץ היה הגיניקולוג הראשון בעולם שהתחיל לנתח היסטרוסקופיות באמצעות "לייזר".
היסטרוסקופיה הוא הליך רפואי שבמסגרתו מוחדר סיב אופטי לתוך הרחם. החדרת הסיב מאפשרת התבוננות על הרחם מבפנים. ההליך מיועד לברור סיבות להפלות, לעקרות לטיפול בפוליפים ועוד.
מדובר בבעיות של מומים מולדים כגון מחיצה תוך רחמית, רחם בצורת T או ממצאים חריגים ברחם אשר עשויים לגרום להפלות חוזרות או חוסר יכולת להרות, או במצבים של שרירנים בגדלים משתנים, פוליפים חריגים ועוד. היתרון בטיפול בלייזר הוא שמדובר בהליך קצר, נעשה ללא הרדמה ובעצם האישה מגיעה לאשפוז יום קצר או אפילו לביקור במרפאה ובאותו היום הבעיה שלהן כבר נפתרת.
זמן הניתוח בשיטת הלייזר התקצר משעה - שעה וחצי ל-10 דקות. חיימוביץ ביצע יותר מ-5,000 ניתוחים בשיטה זו.

משפחה

חיימוביץ תושב הרצליה, נשוי בשנית, אב ל-3 בנות מאשתו הראשונה, ובן מאשתו הנוכחית.
חיימוביץ נולד בשם: שגיא, ב-30 השנים שהתגורר בספרד היה קרוי: סרג'יו, ובחזרתו לישראל בשנת 2018 חזר לשמו הקודם: שגיא.
אוטן

גאוגרפיה

העיר מתנשאת מעל קצהו הדרומי של שקע גאולוגי המכונה "אגן אוטן". גובה העיר: 280 - 642 מטר מעל פני הים. היא מוקפת בחורש טבעי מצפון, בהרי מורוון ממערב, וביער הלאומי של פלנואה מדרום. אדמת אוטן עשירה בפחם, בפחמימנים ובפצלי שמן.

היסטוריה

העיר נמצאת במרחק של 25 קילומטרים מהעיר הגאלית הקדומה ביברקט, אשר נזנחה כמה שנים לאחר הכיבוש הרומי של גאליה. העיר אוגוסטודונום (מכאן השם אוטן) נוסדה בתקופת הקיסר אוגוסטוס הייתה מפורסמת בשל בתי הספר לרטוריקה שלה. מתקופה זו שרדו חומות העיר, שעריה והתיאטרון הרומאי. ב-22 באוגוסט 725 נפלה העיר בידי ח'ליפה בית אומיה אחרי שאמיליין, שהיה בישוף העיר, נהרג בקרב. אוטן הפכה לנקודה המזרחית ביותר של התפשטות בית אומיה באירופה. אך ב-732 נאלצו כוחות בית אומיה לסגת אל חצי האי האיברי אחרי שנוצחו בקרב טור על ידי קרל מרטל. ב-888 רישאר, רוזן אוטן הפך לדוכס הראשון של דוכסות בורגונדיה. בימי הביניים הייתה העיר מקום עלייה לרגל כדי לראות את שרידיו של הקדוש לזרוס.
נפוליאון בונפרטה ואחיו ז'וזף ולוסיאן למדו בבית הספר התיכון של אוטן החל ב- 1779. במלחמת צרפת פרוסיה שימשה העיר כמטה של ג'וזפה גריבלדי שעמד בראש צבא מתנדבים שתמך בצרפת. במלחמת העולם השנייה אוטן שוחררה ב-9 בספטמבר 1944 על ידי כוחות מבצע דרגון.

כלכלה

ניצול פצלי השמן החל ב-1824, ומאז 1837 הופק מהם דלק נוזלי ששימש לתאורה. ניצולם נמשך עד 1957 למרות התחרות מצד מוצרי הנפט. ענף התיירות מבוסס על קתדרלת אוטן ועל שרידי האדריכלות הרומאית. הגן הטבעי האזורי של מורוון, הנמצא בסמוך לעיר, מושך נופשים ומטיילים. תעשיית רהיטים עושה שימוש בעצי יער וחורש תוך התחשבות בצרכים האקולוגיים. קיימת גם תעשיית מוצרי עור.
ארנה ספ

קורות חיים

ספ נולד בעיירה הוסט שברוזנות מרמורש (כיום באוקראינה) ב-30 ביוני 1884. אביו היה מורה, ואמו – תופרת. בילדותו עברו בני המשפחה להתגורר בעיר דברצן. בעת לימודיו בבית הספר התיכון עשה ספ את צעדיו הראשונים כמשורר. בשנת 1902 ראה אור ספר ביכוריו, קובץ השירים "זֵר ראשון". לאחר סיום לימודיו החל ספ עובד ככתב העיתונים "אז אשט" ("העֶרֶב") ו"אז אוישאג" ("העיתון") ועבר להתגורר בבודפשט. עד מהרה נחשף לחיי התרבות התוססים של הבירה ההונגרית, ובתמיכת חברו הקרוב, המשורר אנדרה אדי, הפך לאחד מכותבי כתב-העת הנודע ניוגט (מערב). במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא האוסטרו-הונגרי והוצב בשפלת מַצְ'בָה שבסרביה. לאחר דיכוי המהפכה הקומוניסטית של בלה קון ב-1919 נמלט לווינה, אך שב במהרה. בין מלחמות העולם הוא היה מחזאי ועיתונאי ידוע, והיה מזוהה עם הליברלים. לאחר השתלטות גרמניה על הונגריה ב-1944 הועבר לגטו בודפשט, וב-20 באוקטובר נלקח לשירות העבודה והועסק בעבודות ביצורים סמוך לבירה. אנשי השגרירות השוודית של ראול ולנברג הנפיקו לו דרכון ודרשו את שחרורו, וב-8 בנובמבר הוא הוחזר לגטו, שם שהה באחד מבתי המבטחים של ולנברג. לאחר המלחמה התדרדר לעוני ומת חסר כל ב-1953 בבודפשט. 
ספ פרסם יותר מחמישים ספרים – קובצי שירה רבים, רומנים, נובלות, מחזות וסקיצות ספרותיות. כמו כן כתב גם ספרים שלא התפרסמו מעולם, למשל הרומן נַטָלְיַה, שממנו נותר רק כתב-יד. רבות מיצירותיו העלומות נגנזו בספריית סצ'ני שבבודפשט, ואחרות אבדו במרוצת השנים. אף שספריו זכו לשבחים רבים, נותר ספ יוצר שולי למדי בנוף הספרות ההונגרית, אולי משום שנמנע מלטפל ביצירותיו בשאלות השעה והעדיף להתמקד בביוגרפיה שלו או לערוג לתום הנעורים ולעולם טוב יותר. יש הרואים בו, אפוא, דוגמה מובהקת ביותר לאימפרסיוניזם ולאסכולת הדקדנס של הספרות ההונגרית.
יוחנן הרסון

יוחנן הרסון (נולד ב-1 בפברואר 1950) הוא צייר, פסל, שחקן ויוצר תפאורות ישראלי.

ביוגרפיה

הרסון נולד וגדל במונטריאול, קנדה. החל לצייר בגיל צעיר ובגיל 8 זכה בפרס יוקרתי לאמנות ילדים. כבר מגיל 12 החל לעבוד כשחקן. הוא שיחק באופרת סבון בטלוויזיה במשך חמש עונות רצופות והופיע במספר סרטים עלילתיים, דרמות טלוויזיה, ושיחק בהצגות תיאטרון.
בשנת 1967 הגיע לישראל על מנת ללמוד בבצלאל. לאחר שנת לימודים אחת בלבד, חזר לקנדה והחל ללמוד בקונקורדיה שבמונטריאול, דרמה ועיצוב. הוא סיים את לימודיו בשנת 1971. בשנת 1974 קיבל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בירושלים בספרות אנגלית ותיאטרון.
הרסון פיתח שיטה חדשנית של ייצור שטיחי קיר דקורטיביים. ושימש אמן והמנהל האומנותי של סטודיו ארט נובה בירושלים.
עבודותיו של הרסון מוצגות במוסדות ציבוריים ופרטיים שונים כמו: בנייני האומה בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, בית העיתונאים בירושלים, בנק מזרחי (ב-38 סניפים), סביוני הגן בתל אביב, לובי אפריקה ישראל (פרס העיצוב הטוב ביותר), תיאטרון רמת גן, קונסרבטוריון באור יהודה, מרכז היהלומים בתל אביב ועוד. כמו כן עבודותיו מוצגות בתערוכות באירופה ובצפון אמריקה.
שיחק בתפקיד אורח בסדרת המתח והמסתורין של מיקי בהגן "סיפורים לשעת לילה מאוחרת" בפרק 'מוות בטוח' לצידם של נתן זהבי ודן תורג'מן.
בשנים 1999-1996 שיחק הרסון בסדרת טלוויזיה הישראלית כסף קטלני, בערוץ 2 את דמותו של מרסל הצרפתי.
בשנת 2007 הקים בצוותא עם מרלן פרר את גלריית GEBO בבית אמריקה בתל אביב. רפאל ברביבאי הצטרף אליהם כאוצר הגלריה. בדצמבר 2011 אצר תערוכה ייחודית "מבט גאה", שבאה לבחון, מהי "מיניות גברית הומוסקסואלית".
כיום, חי ויוצר הרסון בתל אביב. הוא גרוש ואב לשני ילדים.
אור סולומון

קריירת משחק

סולומון החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון. ב-2011, כאשר שיתף פעולה עם אחיו, יניב, זכה סולומון עם הקבוצה באליפות המדינה לנוער. באותה עונה נבחר סולומון על ידי האתר ספסל לשחקן העונה של מחוז הדרום של ליגת הנוער.
בקיץ 2009 שיחק בנבחרת הקדטים באליפות אירופה שנערכה בליטא וקלע 11 נקודות בממוצע למשחק. בקיץ 2011 שיחק במדי נבחרת הנוער באליפות אירופה דרג ב'. הנבחרת סיימה את האליפות במקום השביעי כאשר סולומון מוביל את הנבחרת עם 17 נקודות למשחק. בקיץ 2012 השתתף עם נבחרת העתודה באליפות אירופה דרג' ב' שנערכה בבולגריה. סולומון קלע כ-14 נקודות למשחק בעוד העתודה זכתה במקום השלישי ועלתה לדרג א'. סולמון שיחק במדי העתודה באליפות אירופה דרג א' ב-2013 שנערכה באסטוניה וקלע כ-10 נקודות בממוצע למשחק בעוד נבחרת העתודה סיימה במקום ה-15. ב-2012, לקראת מוקדמות יורובאסקט 2013, זומן סולומון לסגל המורחב של נבחרת ישראל, אך בסופו של דבר לא נטל חלק במשחקים.
את דרכו בליגת העל החל סולומון בעונת 2010/11 במכבי ראשון לציון כאשר שותף בשלושה משחקים במהלך העונה הסדירה. עונה לאחר מכן שותף סולומון ב-18 משחקים במהלך העונה הסדירה ובחלקם עלה בחמישייה הפותחת. הוא שיחק כ-7 דקות קולע 1.3 נקודות בממוצע למשחק. באותה עונה הגיע סולומון עם ראשון לציון לפיינל פור של ליגת העל וכן לגמר גביע המדינה בו הפסידה ראשון לציון למכבי תל אביב, כאשר סולומון קלע שתי נקודות במשחק הגמר.
בשתי העונות העוקבות עלו ממוצעיו של סולמון לכ-17 דקות וכ-5 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2014/15 עבר סולומון לנס ציונה וקלע כ-4 נקודות בכ-13 דקות. עונה לאחר מכן עבר סולומון לאשדוד שם לראשונה עלה בחמישייה הפותחת ברוב משחקי העונה וקלע כ-5 נקודות בכ-22 דקות. סולומון הגיע עם אשדוד לגמר גביע המדינה וקלע 4 נקודות במשחק בו הפסידה אשדוד למכבי תל אביב.
ב-2017 הגיש סולומון תביעה בבית הדין לעבודה נגד אשדוד, על סך כ-33 אלף שקלים, בטענה כי הקבוצה לא הפרישה לו כספים לפנסיה ולפיצויים. בעונת 2016/17 שיחק סולומון במכבי קריית גת שם קלע כ-4 נקודות בכ-22 דקות משחק. קריית גת נשרה לליגה הלאומית בתום העונה.
בעונת 2017/18 שיחק סולומון בהפועל באר שבע שם קלע כ-8 נקודות בכ-21 דקות וזכה עם הקבוצה באליפות הליגה הלאומית. סולומון החל את עונת 2018/19 בעירוני נהריה אך במהלך העונה הושעה על ידי הקבוצה. נהריה טענה כי סולומון ביצע הפרות משמעת וסירב לחתום על טופס היעדר תביעות. סולומון, באמצעותו של יושב ראש ארגון השחקנים, ניר אלון, איים לתבוע את נהריה וטען כי הקבוצה נמנעת מלשלם לו כספים המגיעים לו. עד השעייתו מנהריה שותף סולומון ב-8 משחקים בהם קלע כחצי נקודה בממוצע למשחק.
לקראת עונת 2019/20 הצטרף סולומון להפועל רמת גן גבעתיים מהליגה הלאומית.
אור הוא אחיו של הכדורסלן יניב סולומון.
ג'ובאני אנימוצ'ה

ביוגרפיה

אמינוצ'ה נולד בפירנצה. לבקשת פיליפו נרי חיבר מספר לאודי - מזמורי הלל, לשירה אחרי טקס התפילה. מעשה זה הקנה לו באופן מקרי מעמד של חשיבות בתולדות המוזיקה, כיון שביצועם באוראטורי של סן פיליפו קידם (עם התפרקות אסכולות ההלחנה של המאה ה-16) את הצורות המוקדמות של ה"אורטוריה", שאינן מתקשרות לפסיונים הגרגוריאניים-פוליפוניים. סן פיליפו התלהב כל כך מאנימוצ'ה, עד שהצהיר כי ראה את נשמת חברו מתעופפת ועולה השמיימה.
בשנת 1555 מונה אנימוצ'ה למאסטרו די קאפלה בכנסיית פטרוס הקדוש - משרה שבה החזיק עד מותו בשנת 1571. מחליפו היה פלסטרינה, שהיה ידידו וכנראה תלמידו.
כתב היד של רבים מחיבוריו של אנימוצ'ה עודנו שמור בספריית הוותיקן. יצירותיו העיקריות שיצאו לאור היו Madrigali e Motetti a quattro e cinque voci ("מדריגלים ומוטטים בארבעה ובחמישה קולות") (ונציה, 1548) ו-Il primo Libra di Messe ("ספר המיסות הראשון") רומא, 1567). מתוך ספר זה נטל ג'ובאני בטיסטה מרטיני שתי דוגמאות בשביל Saggio di Contrapunto שלו. מיסה מתוך "ספר המיסות הראשון" על הקנטו פרמו של המזמור Conditor alme siderum יצאה לאור בתיווי מודרני ב-Anthologie des maîtres religieux primitifs של Chanteurs de Saint Gervais. היצירה נושאת אופי אציל וחגיגי והייתה יכולה להיחשב ליצירה גדולה אלמלא חספוס מסוים, המעיד יותר על רישול מאשר על ארכאיות.
פאולו אנימוצ'ה, אחיו של ג'ובאני, נודע גם הוא כמלחין; פטיס אומר עליו, כיכ מאסטרו די קאפלה בבאזיליקה של סנט ג'ון לאטרן מאמצע ינואר 1550 עד 1552 וכי מת בשנת 1563.
איזולאוצין

כימיה

השייר של איזולאוצין זהה בהרכבו לשייר של חומצת אמינו אחרת, לאוצין, אך שונה בסידור האטומים (שני השיירים מהווים, אם כן, איזומרים מבניים). לאיזולאוצין שייר פחמימני הכיל ארבעה אטומי פחמן; זוהי חומצת האמינו ההידרופובית ביותר. שיירי איזולאוצין נמצאים בדרך-כלל באזורים הפנימיים של חלבונים, כדי שלא יבואו במגע עם המים המקיפים את החלבון בסביבה התאית. איזולאוצין יוצרת אינטראקציות הידרופוביות עם חומצות הידרופוביות אחרות, ותורמת בכך רבות לייצוב המבנה התלת-ממדי של החלבון.

מקורות תזונה

איזולאוצין, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.

ביולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
לאיזולאוצין תפקיד חיוני במעגל קרבס, כמו כן היא ממלאת תפקיד משמעותי בגלוקונאוגנזה.
יחסי ברבדוס–הודו

היסטוריה

בתחילת המאה ה-20, הודים רבים שמקורם מגוג'ראט ובנגל, היגרו לברבדוס. לדברי ההיסטוריון, סביר נחודה, ההודי הראשון שהגיע לברבדוס היה בשארט עלי דיואן, שהיגר לברבדוס בשנת 1910. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-30 בנובמבר 1996 היום בו ברבדוס זכתה בעצמאותה מבריטניה.
ביולי 1996, משלחה הודית ביקרה בברבדוס על מנת להשתתף בפסגת קאריקום. ברבדוס נוהגת לתמוך בהודו בהצבעות שונות של האו"ם, כמו כן, ממשלת ברבדוס הצביעה למועמדותה של הודו לחברת מועצה לא קבועה במועצת הביטחון של האו"ם בשנים 2011-2012.
שר החוץ של ברבדוס, ביקר בהודו פעמים רבות על מנת להשתתף בכנסים בינלאומיים שונים. שר החוץ לענייני חוץ ביקר בברבדוס ביוני 2003, שם פגש את סגן ראש ממשלת ברבדוס ואת היועץ המשפטי לממשלה. במהלך הביקור, שתי הממשלות חתמו על הסכם בדבר שיתוף הפעולה בין משרדי החוץ. ב-6 באוקטובר 2015, ברבדוס והודו חתמו על הסכם בדבר השירותים האוויריים, הסכם זה מאפשר לחברות תעופה הודיות וברבדיאניות לקיים טיסות ישירות בין המדינות.
חנק משריץ

מראה

חנק משריץ עשוי להגיע לאורך של כ-80 ס"מ. צבעו עשוי להיות אפרפר, שזוף, חום, או אדמדם, עם כתמים או פסים כהים שנמצאים בצורה לא מסודרת על גבו. בדרך כלל יש פס כהה מן העין לפינת הפה. הוא בעל גוף כבד ויש לו זנב קהה קצר.

תפוצה

החנק המשריץ נמצא במזרח אירופה, בקווקז, במזרח התיכון ובאפריקה. בספטמבר 2014 התגלה מחדש הנחש ברומניה לאחר 77 שנים שבהם הוא הוכרז כמין שנכחד מרומניה. ובסוף 2015 התגלה מחדש ליד ליקאטה בחוף הדרומי של סיציליה לאחר שלא נרשמה תצפית רשמית שלו באיטליה במשך שמונים שנה.

תזונה

הוא ניזון ממכרסמים קטנים ולטאות להם הוא אורב מתחת לחול.
פרארי

מבנה החברה

פרארי נוסדה כחברה עצמאית. במהלך 1960 הייתה החברה בקשיים כספיים ואנזו פרארי הודיע על כוונתו למכור את החברה כדי להבטיח את המשך הגיבוי הפיננסי. ההצעה של פורד נדחתה לטובת הצעתה של קבוצת פיאט אשר לקחה את השליטה על חלוקת מכוניות הספורט.