google/wiki40b huggingface dataset:
וילי בנקס

ביוגרפיה

בנקס נולד בבסיס חיל האוויר של ארצות הברית טרוויס, קליפורניה וגדל במחוז סן דייגו. הוא בוגר אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
באוניברסיאדה שנערכה בסופיה, בולגריה בשנת 1977 זכה בנקס במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.94 מטר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסן חואן, פוארטו ריקו בשנת 1979 זכה בנקס במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.88 מטר.
בתחרות גביע העולם של IAAF שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1981 זכה בנקס במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.04 מטר.

סגן אלוף עולם

באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 זכה בנקס במדליית כסף בתוצאה של 17.18 מטר, אחרי ז'דיסלב הופמן מפולין (17.42 מטר) ולפני אג'ג'אי אגבבקו מניגריה (17.18 מטר).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים בנקס במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.75 מטר.

שיאן עולם

באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ב-16 ביוני 1985 קבע בנקס שיא עולם חדש של 17.97 מטר, שיפור לשיא העולם של ז'ואאו קארלוס דה אוליווירה מברזיל (17.89 מטר). שיא זה החזיק מעמד כ-10 שנים ונישבר על ידי ג'ונתן אדוארדס מבריטניה (17.98 מטר). בתחרות גביע העולם של IAAF שנערכה בקנברה, אוסטרליה באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 17.58 מטר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס בשנת 1987 זכה בנקס במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.87 מטר. שבוע לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא הוא סיים רק במקום 19 בתוצאה חלשה עבורו, 16.37 מטר ולא הצליח להגן על תוארו.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סיאול (1988) שנערכו באינדיאנפוליס קבע בנקס בקפיצה משולשת תוצאה של 18.20 מטר, טובה בהרבה משיא העולם שלו, אך היא לא הוכרה כשיא מאחר שנשבה אותה עת רוח גבית מעל המותר של 5.2 מטר לשנייה. במשחקים עצמם הוא סיים במקום שישי בתוצאה של 17.03 מטר.
כיום, עוסק בנקס בעריכת דין.
בנז'מן פבאר

קריירת מועדונים

פבאר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ליל. ב-31 בינואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד נאנט.
ב-30 באוגוסט 2016 פבאר חתם לארבע שנים בשטוטגרט, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. ב-3 באוקטובר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-4 נגד גרויטר פירט, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. פבאר היה שותף לחזרה של הקבוצה לבונדסליגה, אחרי היעדרות של עונה אחת. ב-20 בדצמבר 2017 האריך את חוזהו בקבוצה עד יוני 2021. בעונת 2017/2018 שיחק בכל משחקי הקבוצה בליגה, וביחד עם רון-רוברט צילר הם היו השחקנים היחידים בקבוצה שעשו זאת. 
ב-2019 באיירן מינכן רכשה את פבאר משטוטגרט במחיר של 35 מיליון אירו לחמש שנים.

קריירה בינלאומית

ב-6 בנובמבר 2017 זומן לראשונה לסגל נבחרת צרפת. ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד ויילס.
פבאר זומן למונדיאל 2018 ברוסיה. בשמינית הגמר כבש פבאר את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 3:4 על נבחרת ארגנטינה. בסוף אותו מונדיאל פבאר זכה עם נבחרת צרפת במונדיאל והיה נחשב לאחת ההפתעות של הטורניר. השער שכבש נגד נבחרת ארגנטינה נבחר לשער הטורניר.
גנות הדר

היסטוריה והווה

היישוב הוקם בשנת 1954 והיה מיועד בתחילת דרכו לעולים חדשים מדרום אפריקה, אך אלה לא באו. הבתים נבנו על חלקות בנות כ-2.5 דונם, מתוך כוונה להקים משק עזר חקלאי לכל בית. בסופו של דבר התיישבו ביישוב ישראלים בעלי מקצועות חופשיים. 
החל משנת 1996 החלה הרחבת היישוב, הפרדסים הרבים שאיכלסו את השדות נעקרו ובמקומם החלו להיבנות בתים צמודי קרקע. משפחות ממצב סוציו-אקונומי בינוני ומעלה החלו להתיישב במקום כשרובם באים מהעיר נתניה השכנה. התושבים החדשים, שברובם אקדמאים ובעלי מקצועות חופשיים, החלו להכתיב את קצב החיים החדש ביישוב. גנות הדר צמוד ליישוב נורדיה ומעבר כביש מפריד בין השניים, ולפעמים גם זה לא, ולכן ניתן לראות כיצד הבתים החדשים מתמזגים עם בתי השכנים. יושב ראש הוועד המכהן דוד מצליח.
חיי הקהילה בגנות הדר עשירים וניתן לראות בין הבתים סדנת קרמיקה ופיסול, חוגי ספורט במגרש הכדורסל של היישוב וחוגי נוער ומבוגרים במועדון הנוער של היישוב. בשל גודלו הקטן של היישוב, פעילויות התרבות נעשות בשיתוף פעולה מלא עם נורדיה. כך למשל, ילדי היישוב שותפים לעשייה במסגרת תנועת "בני המושבים" במועדון הנקרא "מועדון נוג"ה", המשותף לילדים בנורדיה ובגנות הדר.
אפרים אדלשטיין שימש כיושב ראש היישוב הראשון (מאז ההרחבה).
לורה הווארד

ביוגרפיה

הווארד נולדה בשם לורה סימונס בצ'יזיק שבלונדון. הרקע המשפחתי שלה אינו מעולם המשחק. אביה הוא יועץ ספנות ואמה היא פסיכיאטרית. היא גם לא למדה בבית ספר למשחק.
תפקידה הגדול הראשון היה ב-1992 בתפקיד תמי רוקבי, בת העשרה, בסדרה הקומית "So Haunt Me" של ה-BBC. היא כיכבה בדרמה "Eskimo Day" מאת ג'ק רוזנטל ובסדרת ההמשך "Cold Enough For Snow". עוד בטלוויזיה שיחקה בסדרות "Soldier Soldier", "רופאים", "חדר מיון" ו-"The Bill".
הווארד הופיעה בתפקידים רבים בתיאטרון בהם הפקת הבכורה של "Life of Riley" מאת אלן אייקבורן. ביוני 2012 שיחקה במחזה נוסף של אייקבורן "כיבושי נורמן" (The Norman Conques) בתיאטרון ליברפול פלייהאוס. ב-2016 הופיעה בשני מחזות עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
רוז טרמיין

חייה

טרמיין נולדה בלונדון, כרוזמרי ג'יין טומסון. מ-1954 עד 1961 למדה בבית הספר קרופטון גרנג'. למדה בסורבון בשנים 1961, 1962 וסיימה תואר באנגלית באוניברסיטה של מזרח אנגליה בשנת 1965. באוניברסיטה של מזרח אנגליה לימדה כתיבה יצירתית משנת 1988 עד שנת 1995.
רוז נישאה לג'ון טרמיין ב-1971. בתם היחידה אלאנור נולדה שנה לאחר מכן בשנת 1972. התגרשה לאחר חמש שנות נישואים. נישאה בשנית לג'ונתן דדלי בשנת 1982, נישואים שארכו תשע שנים. בשנת 1992 נישאה בשלישית, לריצרד הולמס, אף הוא סופר בריטי והם גרים במזרח אנגליה.
כסופרת, הושפעה טרמיין מכתיבתם של ויליאם גולדינג (בעל זבוב) וגבריאל גארסיה מארקס (מאה שנים של בדידות). כותבת גם מחזות לרדיו ולטלוויזיה. ספרה "חלומות פרטיים" (במקור: The Road Home), זיכה אותה בפרס אורנג'. הספר ראה אור בעברית בתרגום של ניצה פלד, בשנת 2009.
באק ג'ונס

ביוגרפיה

נולד בשם צ'ארלס פרדריק גבהרט (Gebhart), וגדל בחווה באוקלהומה שם רכש מיומנות ברכיבה על סוסים ובשימוש באקדח, דבר שעזר לו בתפקידיו במערבונים. בגיל 16 התגייס לצבא ארצות הברית ונשלח לפיליפינים שם נפצע בקרב עם מורדים מוסלמים.
במלחמת העולם הראשונה שימש כמאמן סוסים לצבא. לאחר שחרורו עבד כבוקר. הוא החל לעבוד כפעלולן במערבונים אילמים ובמהרה החל לקבל תפקידים ראשיים. הוא הרוויח אז כ-3,500 דולר לשבוע. ג'ונס הקים חברת הפקות משלו שהתמוטטה במשבר הכלכלי של 1929.
ב-1930 חזר לשחק במערבונים דלי תקציב בשכר של כ-300 דולר לשבוע.
הוא צלח בהצלחה את המעבר מהסרט האילם לסרט מדבר. קול הבריטון המחוספס שלו התאים לתפקידיו במערבונים רבים בהפקת סרטי קולומביה וסרטי יוניברסל. סוגת הסרטים הזאת הייתה פופולרית בארצות הברית, באק ג'ונס התפרסם ושכרו הועלה. ב-1937 הרוויח 137,000 דולר, סכום נכבד לאותה תקופה. הוא נקרא בהתחלה Charles Jones, אחר כך Charles "Buck" Jones ולבסוף Buck Jones.
ב-28 בנובמבר 1942 הוזמן להופעה במועדון הלילה Coconut Grove בבוסטון. אש שפרצה במקום גרמה למותם של כ-500 איש במה שנחשב עד היום לאחד מהאסונות הגדולים בארצות הברית. ג'ונס נכווה קשות, הוחש לבית החולים ומת כעבור יומיים.

בוק ג'ונס בישראל

בארץ ישראל ביטאו את שמו בטעות כ-בוק ג'ונס וכך הוא נשאר עד ימינו. דמותו כגיבור מסוקס המגיע לכל מקום על סוסו "סילבר", נלחם בהצלחה נגד הרעים בעזרת אקדחיו ואגרופיו, קסמה לצעירים שראו את סרטיו ורצו להידמות לו.
ממטבעות הלשון דאז: "אל תהיה לי בוק ג'ונס" כלומר - אל תהיה גיבור.
חיים חפר הזכיר אותו בשיר "החופש תם" שכתב לצ'יזבטרון: "...החופש בא פלמחני"ק וחיילת/זוכרים את אקדחיך, הו בוק ג'ונס...".
בישראל היו פופולריות חוברות "בוק ג'ונס" שנכתבו על ידי מירון אוריאל. חוץ מהשם בוק ג'ונס, כל העלילות היו פרי דמיונו של אוריאל.
אלינוער ברגר

ביוגרפיה

אלינוער ברגר (לבית אריאל) נולדה ברמת גן למשפחה ממוצא רוסי. אביה היה קצין משטרה ואינטלקטואל (ברשותו הייתה אחת הספריות הפרטיות הגדולות בזמנו). הוא למד משפטים, ובסמוך לסיום לימודיו בשנת 1925 פרש בעקבות אירוע אנטישמי ועלה לארץ ישראל. אמה למדה בסמינר לגננות של יצחק אלטרמן בקישינייב ועלתה ארצה ב-1926.
אלינוער ברגר גדלה ברמת גן ולמדה בבית הספר התיכון אוהל שם. אחרי שירותה הצבאי כקצינה נישאה לעזרא ברגר, תעשיין. היא למדה ציור באופן פרטי אצל ישראל פלדי ואנטון גורביץ, ואחר כך, בסוף שנות ה-60, עשתה תואר ראשון ושני בספרות אנגלית ותעודת הוראה באוניברסיטת תל אביב. החל בשנות ה-70 למדה במדרשה לאמנות ברמת השרון ובד בבד לימדה שם קורסים בספרות, בהיסטוריה ובתאוריה של האמנות, בעיקר המודרנית. ברגר לימדה במדרשה עד לפרישתה בשנת 2002. במקביל החלה לעסוק בתרגום מאנגלית, מלאכה שנעשתה בהמשך לקריירה שנייה מלאה.
ב-1989 פרסמה (בהוצאת עם עובד) ספר לבני הנעורים, "היומן של אמא".
אריך אקמן

אריך (אריה) אקמן (בלועזית: Erich Eckmann‏; 1905–1984]) היה סוחר יהודי, מקים חנות הכלבו "אקמן", חנות כלבו גדולה בתל אביב.

ביוגרפיה

אריך אקמן נולד בשנת 1905 במילהאוזן (Mühlhausen) שבפרובינציית סקסוניה, בממלכת פרוסיה של הקיסרות הגרמנית, למשפחה ידועה בתחום הקמעונאות והמסחר בגרמניה, שבבעלותה היה כלבו במילהאוזן, מהוותיקים בעיר.
לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, עלה לארץ ישראל והקים את חנות כלבו "אקמן", מהראשונות ביישוב, בארץ ישראל המנדטורית.
אקמן נפטר בשנת 1984 ממחלת הסרטן והותיר אחריו את אשתו אנליזה ושתי בנות.

פועלו

אקמן הקים את חנות הכלבו בכיכר דיזנגוף, ברחוב ריינס בתל אביב, בפינת הבניין של קולנוע אסתר. היא נחשבה לחנות המסחר והכלבו מהחשובות והמרשימות בארץ ישראל באותה תקופה. גודל החנות היה חריג באותן שנים, בהן היו החנויות בגודל ממוצע של 16 מ"ר לערך. כעבור זמן קצר נפתחו סניפים נוספים של החנות גם ברחוב אלנבי 85, ברחוב בן יהודה 27 וברחוב פרישמן 90 בתל אביב.
הסניף ברחוב אלנבי היה הסניף הגדול ביותר ומעליו נמצאו משרדי הנהלת הרשת. בשנת 1966 פרצה דליקה בבניין בו שכנו החנות והמשרדים, ולחנות נגרם נזק רב.
בספרם "איפה היינו ומה עשינו", מעין לקסיקון למושגי התרבות בארץ ישראל בשנות החמישים והשישים, תיארו אמנון דנקנר ודוד טרטקובר ממרחק שנים, את החנות, ואת הסלוגן שלה, בהיותה נחשבת ל"אב טיפוס לסוג חנויות הכלבו ... חנויות גדושות, דחוסות וצפופות שהצליחו להכניס לקומה אחת מה שהיום מכניסים בשלוש. באקמן חיפשת - הכול מצאת. מה שנכון".
בהיותו בן למשפחת סוחרים מצליחה, הצליח אקמן להמציא מושגי שיווק ופרסום חדשים בענף המסחר בתל אביב ובארץ בכלל, שלא היו ידועים לפני בואו. בין היתר, הוא הגיע להסכם עם לשכת המסחר, לקיום "מכירות סוף עונה" במועדים קבועים (לפני כן היה כל בעל חנות קובע על דעת עצמו מתי יתקיימו מכירות סוף העונה בחנותו); הוא הנהיג את המושג "שבוע בלבן", במהלכו נמכרו בחנותו כלי מיטה ומגבות בהנחות; והכניס לארץ את תצוגות האופנה הראשונות. תצוגת האופנה הראשונה הייתה במלון קטה דן שברחוב הירקון, והשנייה בקפה רוול ברחוב דיזנגוף. שאר התצוגות התקיימו בחנות באלנבי בגלריה של החנות. באחת מהתצוגות שקיים בשנות החמישים, הוא הנהיג את התחרות "נערת אקמן", במהלכה "נתגלתה" השחקנית דליה לביא.
מייחוב

תולדות היישוב

מייחוב מוזכרת בספרות, לראשונה, בשנת 1163, ובשנת 1170 נבנו בה כנסייה ומנזר. בשנת 1290 הוענקו ליישוב זכויות עיר. במהלך המאה ה-15 נשרפה העיירה מספר פעמים.
בחלוקת פולין נכללה העיירה בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 הועברה לשליטת פולין הקונגרסאית.

יהודי מייחוב

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,500 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של אגודת ישראל ושל הבונד.
ב-2 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו במעשי התעללות ביהודיה, תוך הטלת גזירות שונות עליהם, ובהן גיוס לעבודות כפייה, חובת ענידת סרט זרוע והגבלות תנועה. בתקופה הראשונה לכיבוש הגיעו לעיירה למעלה מ-1,000 יהודים שגורשו מקרקוב, והיודנרט המקומי התגייס לעזרתם.
בספטמבר 1941 רוכזו כ-3,000 יהודי העיירה בגטו מוקף חומה שהוקם בה, בו ביצעו הגרמנים מעת לעת מעשי שוד, התעללות ורצח. באוגוסט 1942 גורשו כ-600 חולים וקשישים מהגטו שבעיירה לסלומניקי, שם נרצחו.
ב-4 עד 7 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה כוחות גרמניים, ושילחו את רוב יושביו למחנה ההשמדה בלז'ץ, יחד עם אלפי יהודים נוספים מהסביבה, תוך ירי ביהודים רבים במהלך האקציה. בין 800 ל-900 צעירים יהודים שולחו למחנות עבודה. כ-600 יהודים שרוכזו מחדש בעיירה לאחר האקציה נרצחו בידי הגרמנים ביער חודוב הסמוך. בתקופה שלאחר מכן ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים שהסתתרו בסביבת העיירה, ורצחו למעלה מ-200 איש.
דוד טברסקי (ניו סקוור)

ביוגרפיה

נולד ביאשי כבן זקונים אחרי 3 בנות, לרבי יעקב יוסף טברסקי שהיה האדמו"ר מסקווירה ולרבנית טראני, נכדת רבי ישכר דב רוקח מבעלז. עם תום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945, עבר עם משפחתו לבוקרשט. בכ"ט אדר א' תש"ח הגיע לארצות הברית עם הוריו. לאחר פטירת אביו הוכתר באפריל 1968 לאדמו"ר.
הרב טברסקי נישא בשנת 1958 לחנה חיה, בתו של האדמו"ר מויז'ניץ, הרב משה יהושע הגר.
כאשר בשנת 2001 נאסרו מספר אברכים מחסידות סקווירה בארצות הברית על ידי השלטונות, הוא נפגש עם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון וביקש ממנו שיחון את האסירים, קלינטון חנן אותם כשסיים את תפקידו.
בהוראתו הוקמה בעיירה סקווירא חברת "הצלה" המורכבת מנשי המקום, המיועדת לסייע לנשים הזקוקות לשירותי בריאות דחופים, וזאת בנוסף לחברת ההצלה הרגילה של העיירה.
יששכר-דב בר-דרורא

יששכר-דוב (דרורי) בר-דרורא (פראייר) (ט' באדר א' תרמ"ב, פברואר 1882 קוטנו, פולין הקונגרסאית – י"ז באדר תש"א, 16 במרץ 1941, תל אביב) היה עיתונאי ופובליציסט עברי ביישוב, עסקן ציבור מפעילי המרכז ואחר-כך האגף השמרני של הציונים הכלליים.

קורות חייו ומעשיו

בר-דרורא נולד בשם יששכר דוב פראייר (פרייער) ב-1882 בעיר קוּטנוֹ (קוטנאָ) שבפולין הקונגרסאית, למשה פרייער. קיבל חינוך תורני מסורתי וזכה בלימודי מדעים ושפות. ב-1901 עקר לעיר ורשה. ידידו ובן עירו, הסופר שלום אש, קירבו לחוגו של י"ל פרץ, ובמהרה החל לעבוד במערכות העיתונים "הצפירה", "הצופה" ו"דער וועג".
ב-1906 עלה לארץ ישראל והתיישב בשכונת נווה צדק. ז"ד לבונטין העסיקו בבנק אפ"ק. בר-דרורא חבר למאיר דיזנגוף והשתתף בייסודה ובפיתוחה של השכונה השנייה בעיר העברית החדשה – נחלת בנימין. ב-1909 נעשה חבר בוועד המדיני של היישוב יחד עם מאיר דיזנגוף, אליהו ספיר, שמעון רוקח, אהרון אייזנברג ואחרים. בצד עסקנותו הציבורית המשיך בעבודה העיתונאית בשביל הזמן והצפירה שבגולה. בר-דרורא שימש גם בין 1908 ל-1914 ככתב היפואי של עיתוניו של אליעזר בן-יהודה ״הצבי״ ו״האור״.
עוד בפולין נשא את שולמית לבית לייכטר, ובתל אביב נולדו ילדיו – רחל, אמנון ואבישלום. משפחתו סבלה כיתר אנשי היישוב היהודי בארץ ישראל בימי מלחמת העולם הראשונה, במיוחד בעת גירוש תל אביב.
בר-דרורא קידם ב-1918 את ייסודו של בנק קופת עם, ששם לו למטרה ליישב עולים מקרב המעמד הבינוני ביישובים חקלאיים ובערים. בשנות ה-20 שימש כמנהל בנק בני בנימין, שנוסד בידי ארגון בני האיכרים במושבות הוותיקות, "הסתדרות בני בנימין", ופעל למען הקצאת קרקעות להתיישבות פרטית (ולא להתיישבות שיתופית מאורגנת). בתוך כך היה מיוזמי חברת הנוטע, שהייתה הכוח המניע בייסוד נתניה ואבן יהודה, ותרם מפרי עטו לכתב העת של התאחדות האיכרים – "בוסתנאי".
את שם משפחתו עִברת לשם דרורי סמוך לעלייתו ארצה, אך נודע ברבים בשם העט שלו – בר-דרורא. עם זאת המשיך וחתם שם "פרייער" על כתבותיו שפורסמו בפולין וברוסיה.

ב-1919 הצטרף למערכת "דאר היום" שבעריכת איתמר בן אב"י, ושימש כעורך האחראי שלו עד סגירתו בשנת 1936. בשנים 1925–1928 ערך את השבועון "הישוב".
אחרי סגירת דאר היום, בשנת 1936, הצטרף למערכת עיתון החוגים האזרחיים, "הבקר", שלו תרם טור שבועי בשם "הצד השני של המטבע", בחתימת "ר' דוב". לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה לא היה עוד מקום לפיליטונים ההומוריסטיים שלו, וטורו זה גווע. רשימות משלו פורסמו גם ב"ידיעות אחרונות", שנוסד בתקופה זו.
מאמריו השונים, שעסקו בחיי היום-יום בארץ, זכו להערכה בשל בהירותם ויסודיותם. העיתונאי אורי קיסרי, שעבד במחיצתו ב"דואר היום", מציין בזיכרונותיו כי בר-דרורא "היה אחד האנשים הפיקחים וחריפי השכל ביותר שנזדמן לי לפגוש בימים ההם".
בר-דרורא היה מפעילי המרכז ואחר כך האגף השמרני בציונים הכלליים ומראשי ההתאחדות האזרחית הלאומית (בשנים 1927–1930). בפעילותו הציבורית ובכתביו ייצג את עניינו של המעמד הבינוני ואת השקפת עולמם של הציונים הכלליים, שדגלו בכלכלה חופשית וביוזמה פרטית שאינה נתונה למרוּת פוליטית.
בתו רחל (דרורי) גינזבורג ובנו אמנון דרורי, מחקלאי פרדס חנה, היו פעילי ציבור ברוחו זו. נכדו של בר-דרורא הוא האלוף אמיר דרורי.
בריאותו הידרדרה בשנות המלחמה, והוא נפטר ב-1941, בגיל 59, ונקבר בחלקת הסופרים בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
על שמו "מלגת בר-דרורא לחקר תל אביב" במסגרת יוזמת "עיר עולם".
מרטין היינריך

קורות חיים

היינריך נולד בפאלון שבנבדה, לשירלי לבית בייבי, ולפיטר היינריך. ב-1995 סיים תואר ראשון בהנדסת מכונות באוניברסיטת מיזורי, ולאחר מכן סיים קורסים באוניברסיטת ניו מקסיקו. בשנים 1996–2001 שירת כמנהל אקזקוטיבי של קרן "Cottonwood Gulch", ארגון ללא מטרות רווח מניו מקסיקו, המייעד את עצמו ללמד תלמידים צעירים מדעי הטבע ומדעי הסביבה. הוא גם הקים חברת ייעוץ העוסקת ביחסי ציבור.
משנת 2003 ועד 2007 שירת במועצת העיר אלבקרקי, כאשר בשנת 2006 כיהן כנשיא המועצה. במהלך שירותו במועצה מטרותיו היו, לדבריו, הפחתת הפשע, העלאת שכר המינימום ויצירת מקומות עבודה. הוא גם תומך במקורות אנרגיה חלופיים. בפברואר 2006 מונה על ידי מושל ניו מקסיקו, ביל ריצ'רדסון, לנאמן משאב טבע של המדינה.
בבחירות בנובמבר 2008 גבר על יריבו הרפובליקני בהתמודדות על המושב של המחוז ה-1 מטעם ניו מקסיקו בבית הנבחרים של ארצות הברית, ושירת בבית הנבחרים בשנים 2009–2013. באפריל 2011 הודיע כי יתמודד על מושב הסנאט שמותיר הסנאטור הדמוקרט ג'ף בינגאמן, אשר החזיק במושב מ-1983 ועד 2013. הוא התמודד בבחירות הכלליות מול יריבתו הרפובליקנית הת'ר וילסון, וניצח בפער של 6% ממניין הקולות. במרץ 2015 נמנה עם הסנאטורים הבודדים שלא נכחו בנאום בנימין נתניהו בפני הקונגרס של ארצות הברית כנגד הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. בנובמבר 2018 ניצח בבחירות לכהונה שנייה בסנאט.
היינריך נשוי לג'ולי ואב לשניים.
שקעה חמה

רקע

הרב אברהם אליהו קפלן היה מנגן בכינור ומלחין שירים ופזמונים. שיר זה הוא אחד הנפוצים והבולטים שבשיריו. את השיר כתב המחבר בהיותו תלמיד בישיבת סלבודקה, והוא כבן שבע עשרה. השיר מושר כמנגינת השיר "אני מאמין" שנכתב בידי המשורר שאול טשרניחובסקי בשנת 1894. רווחת הדעה כי מקור הלחן הוא בשיר רוסי עממי, הנקרא "על נהר דון" (על פי חוקר הזמר העברי אליהו הכהן).
יצחק חורש

יצחק (איציק) חורש (נולד ב-9 בדצמבר 1991) הוא גולש רוח, גולש גלים וגולש SUP ישראלי. חורש היה אלוף ישראל בגלישת רוח כנער לשנת 2009 ואלוף ישראל בגלישת SUP לשנת 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018. בשנת 2014 דורג במקום ה-16 בגלישת SUP רייס באליפות אירופה שנערכה בגרמניה.

ביוגרפיה

איציק חורש גדל במרכז ישראל והתחיל ללמוד גלישת רוח בגיל 13 בבית הספר לגלישה הפועל תל אביב. בשנת 2009, במקצה הנערים, חורש ניצח וזכה במקום הראשון בתחרות הסטורם ריידר בחוף בת גלים בחיפה. הספונסרים של איציק חורש בגלישת רוח הם Goya ו-EZZY. בשנת 2013 חורש התחיל להשתתף בתחרויות גלישת SUP בישראל ובעולם. בשנים 2013, 2014, 2015 ,2016 ,2017, 2018. חורש ניצח בתחרויות והפך לאלוף ישראל בגלישת SUP רייס (מהירויות) ו-SUP (גלישת גלים).
חטיבת ביניים בישראל

חטיבת ביניים בישראל היא חלק ממערכת החינוך הפורמלי בישראל, שבו לומדים תלמידים בכיתות ז' עד ט' (גילאי 12 עד 15). חטיבות הביניים הוקמו במערכת החינוך בישראל החל משנת 1968, עם הנהגת רפורמה במערכת החינוך. במסגרת רפורמה זו הורחב מספר שנות הלימוד הנכללות בחוק לימוד חובה עד לכיתה י', והוחלט על הקמת חטיבת הביניים, ששתי כיתותיה הראשונות נלקחו מבית הספר היסודי, והכיתה העליונה בה נלקחה מבית הספר התיכון.
חטיבות ביניים קיימות רק במועצות מקומיות שהחליטו לאמץ את הרפורמה.
חטיבות הביניים מופעלות בדרך כלל כמסגרת עצמאית, ולעיתים פועלים חטיבת ביניים ובית ספר תיכון במתחם אחד, הקרוי "בית ספר שש-שנתי". בהתאם לכך, במרבית המקרים הרכב מוסדות החינוך לגילאי 6 עד 17 הוא כדלקמן: בית הספר היסודי - שש-שנתי (כיתות א'-ו'), ולאחריו חטיבת הביניים - תלת-שנתית (ז' עד ט'), ולבסוף בית ספר התיכון - תלת-שנתי (י' עד י"ב). בכמה בתי ספר בישראל מאורגן החינוך ההתחלתי, בית הספר היסודי וגן הילדים במסגרת של חטיבה צעירה הכוללת גן חובה, כיתה א' וכיתה ב'.
העיר בת ים יישמה את הרפורמה רק בראשית שנות ה-2000.

היסטוריה והווה

במעקב אחר סיבות הנשירה של תלמידים מהלימודים בבית הספר התיכון, נמצא כי אחד הגורמים ליציאתם של הנערים והנערות ממסגרת הלימודים הסדירה כבר בגיל 14–16 הוא המעבר החריף של הנער ממסגרת בית הספר היסודי אל מסגרת בית הספר התיכון. כאשר הוארכה תקופת הלימודים על פי חוק לימוד החובה עד סיום כתה י', והוקמו חטיבות הביניים, ציפו לירידה בנשירה של התלמידים ממסגרת הלימודים, או לפחות לדחיית הנשירה מעבר לכתה ט' (גיל 15).
בחטיבת הביניים נחשפו התלמידים למקצועות חדשים כדוגמת מתמטיקה במקום לימודי חשבון (לעיתים אף מחלקים את לימודי המתמטיקה לאלגברה ולגאומטריה), לימודי מדעים (בכיתות ז'-ח') או ביולוגיה, פיזיקה וכימיה (בכיתה ט') במקום שיעורי טבע ולימודי לשון עברית וספרות - כל מקצוע נלמד לבד במקום הלימוד הכולל של מקצוע העברית. כן הוחל בחטיבת הביניים בלימודי השפה הזרה. היה גם הבדל בהכשרת המורים ולאור זאת גם בגישת המורה לתלמיד. בבית הספר היסודי המורה היה בוגר מכללה להכשרת מורים עם דגש על ההוראה בבית הספר. לעומת זאת, בחטיבת הביניים מלמדים בעיקר מורים בוגרי אוניברסיטאות.

הערכת השינוי

בדו"ח ביניים של ועדת החקירה הפרלמנטרית לנושא הפערים החברתיים בישראל, בראשות חבר הכנסת רן כהן, נסקרו מדדי יעילות וצמיחה בבית הספר - המיצ"ב - במקצועות מתמטיקה, אנגלית, מדעים ובקריאה שערך משרד החינוך בשנת הלימודים תשס"א. המבדקים נערכו בקרב כ-10,000 מתוך כ-80,000 תלמידים בכל שכבת גיל. התוצאות היו כי בכיתות ד'-ט' התגלתה עלייה חדה בפערים בכיתה ז' - בעת המעבר מהחינוך היסודי לחטיבת-הביניים. היה בכך כדי להצביע על ההבדלים ברמות הלימוד בין בתי הספר היסודיים, אשר התגלו רק כאשר התלמידים הגיעו למסגרות של חטיבת הביניים.
העדיפות בתוכניות המחשוב שניתנת לחטיבות הביניים נעשית, בין השאר, על מנת לסייע בהדבקת הפער בין תלמידי בית הספר היסודי, בבואם לחטיבת הביניים. וכך, בתוכנית מחשוב בתי הספר במדינת ישראל, שהחלה להתבצע בעקבות דו"ח ועדת הררי לקידום המדע והטכנולוגיה, ניתנת עדיפות לאזורי מצוקה וגם לחטיבות ביניים. לבתי הספר מוצעת תשתית התקשרות לאינטרנט במחירים מוזלים, הכוללת התקנה ומקום אחסון לאתרים וחומרי למידה.
נאסד"ק

היסטוריה

תחילתה של הנאסד"ק בשנת 1971 כלוח מודעות אלקטרוני אשר פרסם שערי היצע וביקוש, אך לא ביצע עסקאות קנייה ומכירה. בהמשך החלה לפעול כשוק והפכה לשוק המניות המקוון הראשון בעולם. בתי ההשקעות הגדולים לא היו מאושרים מכניסתה של המתחרה החדשה לזירה משום שעיקר הכנסתם ממסחר הייתה מהפער בין מחיר הקניה למחיר המכירה בשוק בכל רגע נתון, זאת על-פי שיטת המסחר האמריקאית על ידי עושי שוק. כניסת הנאסד"ק, הבורסה החדשה והשקופה יותר, הקטינה את הפער בין מחיר הקנייה למחיר המכירה, ופגעה בהכנסותיהם של בתי השקעות.

אבן שואבת לחברות היי טק

בורסת הנאסד"ק היא חדשנית יותר, יש לה דרישות קבלה נמוכות מאשר ל- NYSE, הבורסה לניירות ערך בניו יורק, והיא אף דאגה לפרסום עצמי. מתוך כל אלה הפכה הנאסד"ק לבורסה המרכזית למניות של חברות היי טק. באוקטובר 1971, השנה הראשונה לפעילות הנאסד"ק, הנפיקה לראשונה מניות לציבור חברה אלמונית למחצה בשם אינטל, אשר נוסדה רק שלוש שנים קודם לכן, וגייסה 6.8 מיליון דולר. הצלחתה של אינטל בסוף שנות השבעים הוותה אבן דרך ראשונה לצמיחה של ענקיות מחשבים כמו אפל שבהנפקתה הראשונה בדצמבר 1980 גייסה כ־100 מיליון דולר, מיקרוסופט שהנפקתה הראשונה הייתה בשנת 1986, וענקיות תקשורת כגון סיסקו, שבהנפקתה הראשונה בפברואר 1990 גייסה כ־50 מיליון דולר וקואלקום שהנפקתה הראשונה הייתה בדצמבר 1991.

בועת הדוט-קום

בועת הדוט-קום היא בועה כלכלית שהתקיימה בין השנים 2001-1995. בין השנים 1999-1997, הונפקו בנאסד"ק מאות חברות אינטרנט והיי טק שהגיעו לתמחורי עתק. חברות בעלות הכנסות של מיליוני דולרים בודדים הונפקו על פי שווי חברות של מאות מיליוני ואף מיליארדי דולרים. בשיא הבועה, בתחילת שנת 2000, החברה בעלת שווי השוק הגדול ביותר בעולם הייתה למשך מספר ימים סיסקו, אחריה במקום השני מיקרוסופט ואחריה במקום השלישי ג'נרל אלקטריק.
תקופה זו אופיינה בהיווסדותן של חברות מבוססות-אינטרנט רבות. שילוב של צמיחה מהירה של מחירי המניות, ספקולציות של יחידים לגבי ערכן של המניות, וזמינותם הגדולה של כספי השקעות מקרנות הון סיכון רבות יצרו סביבה שבה רבים מהעסקים הללו דחו מודלים עסקיים רגילים והתמקדו בנתח השוק במקום ברווח של החברות. במרץ 2000, מדד הנאסד"ק הגיע לשיאו ועמד על 5132.52 נקודות. התפוצצות בועת הדוט-קום ציינה את תחילתו של מיתון במדינות המפותחות במהלך השנים שלאחר מכן.

נאסד"ק מול NYSE

בשנת 1999 עבר מספר החברות הנסחרות בנאסד"ק את מחצית החברות הנסחרות בבורסות בארצות הברית, ואולם שווי השוק של המניות הנסחרות ב NYSE נותר יותר מכפול משווי השוק של מניות הנאסד"ק גם בזמן בועת הדוט-קום.
בשנת 2005 היה מחזור המסחר היומי הממוצע בנאסד"ק 1.8 מיליארד מניות, גדול בכ-50% ממחזור המסחר היומי ב-NYSE. בסוף שנת 2005 היה שווי השוק הכולל של מניות הנסחרות בנאסד"ק כ-4,000 מיליארד דולר ושל מניות הנסחרות ב-NYSE פי ארבעה מכך.
בדרך כלל קל להבדיל בחברות שמניותיהן נסחרות בנאסד"ק על פי סמל המניה, אשר בנאסד"ק הוא בן ארבע וחמש אותיות, לעומת אות אחת עד שלוש ב-NYSE, למרות שכיום קל למצוא מניות שנסחרות בנאסד"ק ויש להן פחות מ4 אותיות כמו למשל פייסבוק עם הסימול FB.
חוה אורטמן

ביוגרפיה

אורטמן נולדה בפולין בתחילת שנות החמישים של המאה העשרים. למדה בחוג לאמנות התיאטרון ובחוג לספרות כללית באוניברסיטת תל אביב, במרכז להכשרת מטפלים בהבעה ויצירה, במגמה לפסיכודרמה, ובית הספר להשתלמויות של סמינר הקיבוצים.
נמנתה עם חברי קבוצת פרויקט קריית שמונה בהדרכת נולה צ'ילטון.

חיים אישיים

ב-1982 נישאה לסמי אלקיים, אסיר עולם בעוון רצח, וילדה לו שתי בנות תאומות. כעבור שנים אחדות, התגרשה ממנו.