google/wiki40b huggingface dataset:
אלחנן הלפמן

אלחנן הלפמן (נולד ב-30 במרץ 1946) הוא פרופסור לכלכלה.

ביוגרפיה

הלפמן נולד בג'לאל-אבאד שבקירגיזסטן הסובייטית, אז חלק מברית המועצות, ועלה לישראל בשנת 1957. לאחר סיום לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב המשיך את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, אותם סיים כדוקטור בשנת 1974. באותה שנה הוא שב לארץ והצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב (1974 - 2004) ובמקביל, החל משנת 1997, החל לשמש פרופסור באוניברסיטת הרווארד.
במהלך השנים היה הלפמן ראש החוג לכלכלה ולמִנהל במרכז ספיר לפיתוח כלכלי (1985–1987), ראש קתדרת שרמן ליחסים כלכליים בינלאומיים באוניברסיטת תל אביב (1988 - 2004), עמית במכון הקנדי למחקר מתקדם ומשנת 2002 הוא מופקד הקתדרה לסחר חוץ באוניברסיטת הרווארד. במקביל לתפקידיו אלו היה הלפמן פרופסור אורח באוניברסיטאות ומכוני מחקר שונים ושימש חבר המועצה הלאומית לתכנון ולפיתוח, חבר המועצה המייעצת של בנק ישראל, נשיא האגודה האקונומטרית (2000), נשיא האגודה הישראלית לכלכלה (1989–1991), חבר מערכת בכתבי עת מדעיים, שימש עורך כתב העת Quarterly Journal of Economics בשנים 2008–2014, חבר דירקטוריון בנק הפועלים (1993–1996) וחברת אגם.
עיקר עבודתו האקדמית מתמקדת בכלכלה בינלאומית והוא נמנה בין מייסדי תורת הסחר החדשה ותורת הצמיחה החדשה.
הלפמן הוא חתן פרס ישראל לכלכלה (1991), חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (1988), חבר כבוד באגודה האמריקנית לכלכלה (1991), חבר זר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1993), חתן פרס א.מ.ת (2002), חתן פרס רוטשילד (2002), חתן פרס מהלנוביס מטעם האגודה האקונומטרית (1990), חתן פרס ברנהרד-הרמס מהמכון לכלכלת עולם (1998) וחתן פרס נמרס לכלכלה (2010). הלפמן נשוי ולו שתי בנות ונכדים.
פרופ' אלחנן הלפמן הוא הכלכלן הישראלי המצוטט ביותר בעולם.
Burning Up

רקע וכתיבה

השיר הוצג לראשונה למדונה בגרסת הדמו שלו על ידי סייר רקורדס. לאור הצלחת הסינגל הקודם מתוך האלבום, "Everybody" במצעדי הדאנס השיר המשך את הקו המוזיקלי שלו כאשר החיל מוזיקת דאנס ודיסקו.  
מדונה שיתפה פעולה עם רג'י לוקאס אשר הפיקה את השיר ואילו ג'וני בניטז היה אחראי על השימוש בגיטרה ולקולות הרקע בשיר. מבחינה מוזיקלית השיר מכיל גיטרת בס, סינתיסייזרים ותופים. מבחינה לירית השיר מדבר על אהבה ותשוקה כלפיי אדם ספציפי. 
השיר יצא ביחד עם השיר "Physical Attraction" כצד B שלו, שיר שמאוחר יותר יצא גם בתוך אלבום הבכורה שלה. "Burning Up" קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים אשר מתחו ביקורת על הקומפוזיציה האפלה והדחופה של השיר אך שיבחו את צלילי המחול.

הצלחה והופעה

השיר לא זכה להצלחה בעולם פרט למצעד שירי הדאנס האמרקאי שם הגיע למקום ה-3 ובאוסטרליה שם הגיע למקום ה-20. על מנת לקדם את השיר הופיעה איתו מדונה במועדונים שונים ואף צירפה אותו לרשימת השירים של סיבוב ההופעות "The Virgin Tour". כמעט כ-20 שנה לאחר מכן ביצעה שוב את השיר בסיבוב ההופעות "Re-Invention World Tour" בגרסה מיוחדת שכללה גיטרה חשמלית. 
אחת עשרה שנה לאחר מכן ביצעה שוב את השיר בסיבוב ההופעות Rebel Heart Tour. בקליפ הרשמי שיצא לשיר נראית מדונה שהיא שוכבת ומתפתלת על כביש בזמן שבן זוגה נוסע על מנת לחפש אותה. בסוף הקליפ נראית מדונה עצמה נוהגת באותו הרכב ובכך בעצם מדונה מעבירה את המסר שהשליטה תמיד בידיים שלה.
אילנית בן-יעקב

ביוגרפיה

בן-יעקב נולדה בבאר שבע, ועברה בנעוריה ללהבים. בשנת 1997 החלה ללמוד בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים.
פרויקט הגמר שלה היה המופע "חנה'לה ושמלת השבת", עיבוד למבוגרים של סיפור הילדים הידוע. המופע עלה בפסטיבל עכו, ולאחר מכן ברחבי הארץ ובפסטיבלי תיאטרון בובות באירופה.
תפקידה הראשון בטלוויזיה היה התפקיד הראשי בסרט "היה נהדר" (2002), במסגרת הסדרה "שיעור מולדת". לאחר מכן שיחקה במספר תפקידי משנה בסדרות "בשורות טובות", "מילואים" ו"תיבת נח", בתוכנית המערכונים "מקום לדאגה" ועוד.
במקביל, השתתפה בן-יעקב בסרטים "קרוב לבית", "מדוזות", "הכל מתחיל בים",
"האמת העירומה" ואחרים. בשנת 2012 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "אליס", עליו זכתה בפרס המשחק בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
בשנים 2008–2009 שיחקה בדרמה היומית "חשופים" שם גילמה את דמותה של הכתבת הפוליטית ריקי יוספי. ובשנת 2011 גילמה את עלמה בסדרת הנוער "החולמים" (ב-ערוץ הילדים, HOT). באותה שנה גילמה את דמותה של "דודה יונה" בסדרת הפשע של HOT "עספור". והתארחה בסדרה הקומית "בנות הזהב" בערוץ 10.
בשנת 2016 הצטלמה לסרט "אינרציה" של עידן חגואל, ולסרט "התעוררות" של גיא מאירסון. שניהם בתפקיד ראשי.
החל מ-8 בספטמבר של אותה שנה כיכבה בסדרת המתח של עודד דוידוף המשודרת ב-HOT3, "עקרון ההחלפה".
בשנת 2017 שיחקה בסדרת הדרמה של Yes, "כבודו" שביים רוני ניניו וכתב שלמה משיח. באותה שנה הצטלמה לסדרה "ויקי ואני" בערוץ 10.
ב-26 בספטמבר 2019 עלתה לשידור סדרת הטלוויזיה "חמישים" בכיכובה, ובאותה שנה החלה לשחק ב"כפולה".

חיים אישיים

בינואר 2008 נישאה בן-יעקב למעוז דגני, עיתונאי ופעיל חברתי. יש להם בת ובן.
בנוסף לעיסוקה כשחקנית, משתייכת בן-יעקב למערכת המגזין "כביש ארבעים", המקומון של מצפה רמון והסביבה, ואף פרסמה מספר שירים בעיתון.
אבי קובר

אבי קובר (נולד ב-22 בספטמבר 1950, י"א בתשרי ה'תשי"א) הוא חוקר בתחום הצבא והביטחון. הוא מתמחה בתפיסת הביטחון הישראלית ובמחשבה צבאית כללית וישראלית. עד יציאתו לגמלאות ב-2018 היה פרופסור במחלקה למדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן ועמית מחקר בכיר במרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים.

קורות חיים

קובר נולד בחיפה להורים יוצאי גרמניה. התגורר במושב גני-עם. אביו, יוסף קובר, לחם בשורות ארגון ההגנה בחיפה. קובר התחנך בבית הספר הריאלי בחיפה. בוגר לימודי התואר הראשון במדע המדינה ויחסים בינלאומיים, האוניברסיטה העברית, 1974. בוגר תואר שני ביחסים בינלאומיים, האוניברסיטה העברית, 1976.
עם סיום לימודיו הצטרף למערכת הביטחון ושירת באגף התכנון במטה הכללי וביחידה לביטחון לאומי במשרד הביטחון. לאחר מכן התגייס לצבא קבע ושירת כעורך ספרים במערכות, בית ההוצאה לאור של צה"ל. בשנת 1992, עם שחרורו מצה"ל בדרגת רס"ן, סיים דוקטורט ביחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית. בשנת 1995-1994 השלים את הפוסט-דוקטורט שלו במחלקה למדעי המדינה ותוכנית PIPES‏ (Program on International Politics, Economics & Security), באוניברסיטת שיקגו. מאז 1996 היה חבר המחלקה למדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן. בנוסף הרצה קובר בבית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה, ובמשך תקופה ממושכת לימד גם במכללה הבין-זרועית לפיקוד ומטה ובמכללה לביטחון לאומי. 
קובר נשוי לגילה קובר, אחות אונקולוגית, והוא אביהם של המתרגם עפר קובר והמאייר שחר קובר.

פרסומים

אבי קובר חיבר כמה ספרים, פרסם פרקים בספרים, ערך קובצי מאמרים מדעיים, וכתב עשרות מאמרים בכתבי עת מקצועיים.
דאימונד הד

היסטוריה

שמו של החרוט בשפת ילידי האיים הוא "לאהי" (Lēʻahi). שמו האנגלי ניתן לו במאה ה-19 על ידי מלחים, שטעו לראות בגבישי קלציט שנמצאו על החוף שלידו יהלומים.
דאימונד הד נוצר במסגרת הסדרה הוולקנית של הונולולו - רצף של אירועים וולקניים שיצרו כמה מתוואי הנוף הידועים באואהו, לרבות מכתש קערת הפונץ', מפרץ הנאומה (Hanauma Bay), קוקו הד (Koko Head) והאי מנמה (Mānana). 
בשטח החרוט שכן בעבר הבסיס הצבאי פורט רוגר, שהוקם ב-1906 על מנת לחזק את הגנת פרל הארבור, ומוקמו בו מרגמות כבדות. הבסיס נסגר וכיום שוכנים בחרוט בסיס של המשמר הלאומי של הוואי ושל מערכת ההגנה האזרחית שלה וחוות אנטנות של הממשלה הפדרלית. בשנים 1963-‏2001 שכן במקום גם מרכז פיקוח על תנועה אווירית.
בשנת 1875 במרגלות ההר הוקם גן החיות.
דאימונד הד הוכרז כמונומנט מדינתי. הוא מהווה תוואי נוף בולט ומוכר לתושבי הוואי ולתיירים בוואיקיקי, שכונה של הונולולו. קרבתו לחופי הרחצה ובתי המלון בהונולולו הופכים אותו לאתר טיולים פופולרי, הגם שחלקו סגור לגישה לציבור. שביל הליכה באורך של 1.1 קילומטר מוביל לשפת המכתש, שממנה נשקף נוף ואקיקי.
החרוט הוא סמל בינלאומי מוכר של איי הוואי ושמו משמש למטרות מסחריות שונות. הוא הופיע בתוכניות טלוויזיה שונות, לרבות הסדרות "מגנום, בלש פרטי" והוואי חמש-אפס.
פרשת סטביסקי

פרשת סטביסקי (בצרפתית: L'affaire Stavisky או Stavisky Scandal) הייתה פרשת שחיתות שלטונית שהתפרצה בין דצמבר 1933 לפברואר 1934, ערערה את הרפובליקה השלישית בצרפת והביאה לקיצה. כן הייתה הפרשה זרז להתגבשות הפשיזם הצרפתי מחד וליצירת החזית העממית שאיחדה את כוחות השמאל במדינה כנגדו.

העובדות

אלכסנדר (סרז') סטביסקי היה נוכל שהיגר לצרפת בראשית המאה ה-20 ועשה הון בסוג של הונאת פונזי שכללה מכירת איגרות חוב עירוניות מזויפות של עיריית באיון בסך מאתיים מיליון פרנקים, שהתגלו כחסרות כיסוי. סטביסקי נעצר פעמים רבות לפני כן בעוון הונאות שונות, אך שוחרר תמיד לפני משפט. בדיעבד הסתבר שמפקד המשטרה שדאג לשחרורו של סטביסקי בערבות 19 פעם היה גיסו של ראש ממשלת צרפת קאמי שוטאן (Camille Chautemps), אם כי שוטאן הכחיש את הקשר בינו לבין שחרור סטביסקי.
מנהל הבנק שהנפיק את איגרות החוב הטיל את האשמה להנפקת האג"ח חסרות הערך על ראש עיריית באיון. ראש העיר טען לחסינות בהיותו חבר פרלמנט, אולם נאסר בכל זאת על פי סעיף מיוחד המחריג חסינות במקרה של זיוף תעודות רשמיות על ידי איש ציבור. באותה שעה התגבר המצוד אחרי סטביסקי, שנמלט. ב-8 בינואר  1934 נתפס סטביסקי על ידי המשטרה בטירה בעיר שאמוני, לאחר שניסה להתאבד בשתי יריות אקדח בראשו. למחרת נפטר.

הסערה הציבורית

מותו של סטביסקי גרר תאוריות קונספירציה לפיהן המשטרה אחראית למותו על מנת שלא יוכל להפליל את האחראים הנוספים לפרשת אג"ח הזבל ובראשם ראש ממשלת צרפת ובכירים נוספים, כולם אנשי המפלגה הרדיקלית השמאלית. לספקולציות תרמה לא במעט העובדה שהתברר שסטביסקי התאבד, לכאורה, מאקדחו של שוטר בשם קולומבו. העובדה שהאיש היה יהודי הובילה לסערה בקרב החוגים האנטישמיים הרחבים בציבוריות הצרפתית, שהצביעו על הברית הלא-קדושה שבין היהודים לסוציאליסטים שמטרתה לפורר את צרפת מבפנים. עקב הלחץ הציבורי והגילויים העיתונאיים שצצו חדשות לבקרים וקשרו בכירי ממשל ובכירים במפלגה הרדיקלית ובמשטרה למעשי הנוכלות של סטביסקי, אולץ ראש הממשלה שוטאן להתפטר ב-27 בינואר. את מקומו תפס אדואר דאלאדיה, שביקש להמשיך מראית עין של יציבות שלטונית.
אולם דאלאדיה רק התסיס את התקוממות הימין, כאשר פיטר את ראש משטרת פריז, ז'אן שיאפ (Jean Chiappe), שהיה ידוע בפופולריות שלו בקרב חוגי הימין והחיילים המשוחררים. במקביל מינה דאלאדיה לשר פנים את אז'ן פרו (Eugène Frot) שהודיע כי מפגינים נגד השלטון יירו. העיתונות הימנית דיווחה כי מטרתו של ממשל דאלאדיה-פרו היא לקדם "דיקטטורה של השמאל" וב-6 בפברואר פרצה בכיכר הקונקורד בפריז הפגנת ענק של איחוד כל כוחות הימין הפרלמנטרי והחוץ-פרלמנטרי בהן אקסיון פראנסז, הפטריוטים הצעירים (Jeunesses Patriotes) וצלב האש הפשיסטים כמו גם חוגים מלוכניים. המפגינים ביקשו לחצות את נהר הסן ולצעוד לעבר ארמון בורבון, משכן האספה הלאומית. כוחות המשטרה שהגנו על הגישה לארמון, ירו לעבר המון המפגינים ופיזרו אותם, חלק מהמפגינים הנסוגים החלו בפרעות אלימות ברחובות המובילים לארמון האליזה, שם התנגשו עם פלוגות של המפלגה הקומוניסטית של צרפת וניהלו קרבות רחוב. בסוף היום נמנו 16 הרוגים וכ-2,000 פצועים.
ב-9 בפברואר התפטר דאלאדיה ובמקומו התגבשה ממשלת הצלה לאומית שמרנית בראשותו של גסטון דומרג (Gaston Doumergue) שכללה בין השאר אישים כלואי בארטו והמרשל פיליפ פטן. מטרתה המוצהרת של הממשלה הייתה הרגעת הרוחות ומניעת התדרדרות למלחמת אזרחים.  בתגובה פרצו הפגנות משמאל, שהביע חשש של השתלטות ימנית-פשיסטית אנטי-רפובליקנית על צרפת בחסות הממשלה החדשה. חוגי השמאל התגבשו סביב רעיון האנטי-פשיזם ויצרו את החזית העממית.
ויקטור פצאייב

קורות חיים

ויקטור פצאייב נולד בעיר אקטובה (אז בקזחסטן הסובייטית, כיום בקזחסטן) למשפחת פקיד. בשנת 1941 אביו גויס לצבא האדום וכבר באוקטובר 1941 נהרג בקרב. לאחר מספר שנים, אמא של פצאייב התחתנה שנית והמשפחה החדשה עברה להתגורר למחוז קלינינגרד שסופח לברית המועצות לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
לאחר סיום בית הספר ויקטור פצאייב ניסה להתקבל ללימודי גאולוגיה במוסקבה, אך לא התקבל והתחיל לימודים אקדמיים בפנזה. בשנת 1955 הוא סיים לימודי הנדסה והתחיל לעבוד במעבדה מטאורולוגית. בשנת 1968 פצאייב התחיל לעבוד במכון לתכנון מס' 1. 
בשנת 1968 פצאייב התקבל ליחידת הקוסמונאוטים. בשנת 1971 ויקטור פצאייב שוגר לחלל בחללית סויוז 11. במהלך הטיסה הושג שיא השהייה בחלל. לאחר סיום הטיסה שנמשכה 23 ימים במהלך הנחיתה התרחשה בריחה אוויר מהתא וכל הצוות נספה. ויקטור פצאייב נטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין.
אדם צובר זכרונות

רקע

השיר הופיע בספר השירה של וולך "שני גנים" שיצא לאור ב-1969. הוא הולחן על ידי שמעון גלבץ והוקלט על ידי דורית ראובני בשנת 1986 עבור אלבומה "שינויים". 
השיר זכה להצלחה לאחר שהוקלט ב-2008 לאלבום "עבודה עברית 2 - מחווה ל-60 שנות יצירה מקורית", על ידי אברהם טל. השיר גם הופיע באלבומו "אברהם טל". 
במצעד העברי השנתי התשס"ח (2008) של גלגלצ הגיע השיר למקום השני. במצעד של רשת ג' הגיע השיר למקום השביעי.

תוכן השיר

השיר מזכיר את משל הצרצר והנמלה, והוא מתאר את אגירת המזון של הנמלים בחודשי הקיץ. בחורף הנמלים מכלות את המזון או הרכוש שאגרו ואת החורף מכלות גם כן. בשיר זה, בעונת החורף שר החגב לפתחים ומתגעגע לחודשי הקיץ.
מייק שומייקר

ביוגרפיה

שומייקר נולד בסיינט פיטרסברג שבפלורידה. ב-1982 סיים תואר ראשון בהצטיינות בהנדסת מערכות מהאקדמיה הימית של ארצות הברית. 
ביולי 1984 סיים הכשרתו כטייס צי. שירת בפעילות מבצעית כטייס מטוסי ווט A-7 קורסייר II בטייסת התקיפה הקלה 105 שהוצבה על נושאת המטוסים "USS Forrestal", שירת בטייסת 174, כמדריך טיסה בטייסת 122 ובטייסת 106, שירת בכנף 3 על נושאת המטוסים "ג'ון פ. קנדי", כטייס F/A-18 הורנט בטייסת 105 בעת שהוצבה על נושאת המטוסים "דוויט אייזנהאור", על נושאת המטוסים "אנטרפרייז" ועל נושאת המטוסים "הארי טרומן". 
פיקד על טייסת 105, על טייסת האימון 106 ובמאי 2006 מונה למפקד כנף 17 בעת שהוצבה על נושאת המטוסים "ג'ורג' וושינגטון". 
תפקידי המטה שלו כללו שירות כראש ענף שיבוץ קציני תעופה בפיקוד כוח האדם של הצי, כעוזר למפקד צי האוקיינוס השקט, כעוזר סגן ראש המבצעים הימיים ועוזר למפקד פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. באוקטובר 2008 קודם לדרגת אדמירל משנה ומונה לעוזר למפקד פיקוד כוח האדם במטה הצי. 
במאי 2011 מונה למפקד קבוצת התקיפה 9 בראשות נושאת המטוסים "אברהם לינקולן". באוקטובר 2012 מונה למפקד קבוצת התקיפה 3 בראשות נושאת המטוסים "ג'ון ס. סטניס". ביוני 2013 מונה למפקד חיל האוויר האטלנטי. 
בינואר 2015 קודם לדרגת תת-אדמירל ומונה למפקד כוחות האוויר של הצי, שירת בתפקיד עד פרישתו בינואר 2018. 
במהלך שירותו עוטר שש פעמים באות לגיון ההצטיינות, במדליית השירות הראוי לשבח של משרד ההגנה, שלוש פעמים במדליית השירות הראוי לשבח של הכוחות המזוינים ושלוש פעמים במדליית האוויר, מהן אחת עם סימן V לגבורה.
הוא צבר למעלה מ-4,400 שעות טיסה בעיקר על מטוסי ווט A-7 קורסייר II ומטוסי F/A-18 הורנט, וביצע 1,066 נחיתות על נושאות מטוסים. 
שומייקר בוגר תוכנית הלימודים מרחוק של מכללת המלחמה של הצי ובוגר המכללה למטה של הכוחות המשולבים.
שמעון סירוקה

ביוגרפיה

נולד בלוקוב שבפולין, למד בישיבות בוורשה ובטלז. היה פעיל בפולין בתנועות הנוער של אגודת ישראל, ובזמן מלחמת העולם השנייה פעל במסגרת צעירי אגודת ישראל להעלאת חברי התנועה לארץ ישראל. הוא עצמו עלה לארץ ישראל במהלך המלחמה, והגיע לבני ברק ב-1942. היה פעיל בתפקידי אבטחת יישובים באזור גוש דן במסגרת ההגנה.
בהמלצת החזון איש הוצב כמועמד בבחירות לעיריית בני ברק, וב-1950 נבחר לראשונה כחבר העירייה. בחירתו לוותה בסאגה משפטית ממושכת בעקבות ערעור של תנועת החרות על תוצאות הבחירות, רק ב-1951 נדחה הערעור סופית. ב-1959 התמנה כסגן ראש העירייה, והיה ממונה על קשרי החוץ של בני ברק, עם עיריות בחו"ל. במקביל לפעילותו העירונית שימש כחבר במוסדות העליונים של תנועת אגודת ישראל העולמית.
ב-1968 בעקבות פסק דין רבני, קיבל סירוקה רוטציה על משרת ראש העירייה והחליף בתפקיד את קודמו, שמואל וינברג. ואולם וינברג לא הסכים לוותר על הניהול הכלכלי של העיר ועל המנגנון העירוני, והמשיך לנהל אותם גם לאחר שעבר לשמש כסגנו של סירוקה. ב-1970 הוחלף סירוקה בתפקיד על ידי ישראל גוטליב, אך המשיך לכהן כחבר העירייה.
לאחר בחירות 1984 התמנה כממלא מקום ראש העירייה משה אירנשטיין, ולפי ההסכם המוקדם ביניהם היה אמור להחליפו בתפקיד ראש העירייה ב-1986, אך סירוקה נפטר בכ"ג באייר תשמ"ו, 1 ביוני 1986, בטרם הגיע זמן הרוטציה.
על שמו נקראו שכונת "נחלת סירוקה" המסופחת לקריית הרצוג, ושדרות שמעון סירוקה בבני ברק. אחד מחתניו הוא הרב צבי כץ, ראש ישיבת חזון נחום.
ג'ון הג'יהאדיסט

ביוגרפיה

אמוואזי נולד בשנת 1988 בכווית. למשפחה ממוצא עיראקי. משפחתו עברה לממלכה המאוחדת בשנת 1994 והתיישבה במערב לונדון, כשאמוואזי היה בן שש. בשנת 2006 החל ללמוד מנהל עסקים ומערכות מידע באוניברסיטת וסטמינסטר, ואף החל לעבוד בתחומים אלו לאחר סיום לימודיו.

מצוד

עם פרסום סרטוניו, הפך "ג'ון" למבוקש מצד הסקוטלנד יארד, ה-MI5 וה-FBI. קושי מרכזי באיתור זהותו של "ג'ון" היה העובדה כי הוא התכסה כולו בבגדים שחורים, אשר כיסו גם את פניו. ב-20 בספטמבר 2014 אישר הסנאט של ארצות הברית פרס של 10 מיליון דולרים על מידע שיוביל ל"ג'ון". באותו החודש ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון וראש ה-FBI ג'יימס קומי חשפו כי זהותו של "ג'ון" מוכרת להם, אך לא חשפו אותה.
בתחילת 2015 סברו בתקשורת העולמית כי ג'ון הוא ראפר בריטי בשם "עבד אל-מאג'ד עבד אל-בארי", אך מאוחר יותר דווח ב-BBC כי מדובר במוחמד אמוואזי, אזרח בריטי אשר היה מוכר לשירותי הביטחון הבריטיים, שאף נעצר על ידם ביוני 2010. העיתון וושינגטון פוסט פרסם ידיעה דומה. במרץ 2015 דווח כי אמו של אמוואזי זיהתה את קולו מהסרטונים, למרות הכחשת אביו.

חיסול

אמוואזי חוסל בתקיפה אווירית ממוקדת שביצעה ארצות הברית ב-12 בנובמבר 2015 במחוז א-רקה שבסוריה. הידיעה על מותו אושרה על ידי המדינה האסלאמית בינואר 2016.
סילביה פדריצ'י

רקע

פדריצ'י גדלה באיטליה, והגיעה לארצות הברית ב-1967 כדי ללמוד לתואר דוקטור בפילוסופיה באוניברסיטת מדינת ניו יורק בבאפלו. היא לימדה באוניברסיטת פורט הארקורט בניגריה, ומונתה כפרופסור חברה ולאחר מכן כפרופסור לפילוסופיה פוליטית בינלאומית באוניברסיטת הופסטרה, שם לימדה לימודי נשים, היסטוריה, חינוך ותרבות של נשים, לימודים בינלאומיים, ופילוסופיה פוליטית.
היא מייסדת-שותפה של הקולקטיב הפמיניסטי הבינלאומי (International Feminist Collective), הארגון שעמד מאחורי הקמפיין הבינלאומי בעד שכר עבור עבודות הבית, Wages For Housework. ב-1973, היא עזרה להקים קבוצות במסגרת הקמפיין ברחבי ארצות הברית. בשנת 1975 היא פרסמה את הספר Wages Against Housework, אחת העבודות המוכרות ביותר במסגרת התנועה.
בשנות ה-1990, לאחר תקופה בה לימדה בניגריה, היא הייתה פעילה בתנועה נגד גלובליזציה, ובארצות הברית, נגד עונש מוות במסגרת הפרויקטשל האגודה לפילוסופיה רדיקלית (RPA). היא מייסדת שותפה של ועדת החופש האקדמי באפריקה (CAFA), ארגון שמטרתו תמיכה במאבקי סטודנטים ומחנכים באפריקה, אל מול שינויים מבניים בכלכלות האפריקאיות ומערכות החינוך, והייתה מעורבת בקולקטיב Midnight Notes Collective.

תרומה לתאוריה חברתית

העבודה הידועה ביותר של פדריצ'י היא Caliban and the Witch: Women, the Body and Primitive Accumulation, המרחיבה על עבודתה של לאופולדינה פורטונאטי, אשר חקרה את הסיבות לציד מכשפות בתחילת התקופה המודרנית, אך עם פרשנות פמיניסטית. בעבודה זו, פדריצ'י טוענת נגד התאוריה של קרל מרקס שצבירה פרימיטיבית של הון היא בהכרח מקדם של קפיטליזם. במקום זאת, היא טוענת כי צבירה פרימיטיבית היא יסוד מאפיין של הקפיטליזם עצמו—שהקפיטליזם, על מנת לקיים את עצמו, דורש עירוי מתמיד של הון מופקע.
פדריצ'י מחברת בין הפקעה זו לבין עבודה ללא שכר של נשים, כזו שמקושרת לרבייה וכן עבודה אחרת, אותה היא מציבה כמקדם היסטורי לעלייה של כלכלה קפיטליסטית מבוססת עבודה בשכר. בהקשר זה, היא מציגה את המאבק ההיסטורי על נחלת הכלל והמאבק על קומונליזם. במקום לראות את הקפיטליזם בתור הכוח המשחרר והמביס של הפיאודליזם, פדריצ'י מפרשת את עלייתו של הקפיטליזם כמהלך ריאקציונרי אשר חותר נגד הגאות של הקומונליזם.
פדריצ'י ממקמת את מיסוד האונס והזנות, כמו גם את משפטי הכפירה וציד המכשפות, עם השריפות על המוקד והעינויים הנלווים, כחלק מרכזי בדיכוי שיטתי של נשים, וניכוס עבודתן. את הדיכוי הזה היא מקשרת להפקעה קולוניאליסטית, ומספקת מסגרת להבנת העבודה של קרן המטבע הבינלאומית, הבנק העולמי, ועוד מוסדות פרוקסי כעוסקים במחזור מחודש של צבירה פרימיטיבית, שבה כל מה שמוחזק במשותף (נחלת הכלל)—מים, זרעים, הקוד הגנטי שלנו—הופך למופרט בגרסה חדשה של גידור.
התפלגות ארלנג

פונקציית צפיפות הסתברות

פונקציית צפיפות ההסתברות של משתנה מקרי מסוג ארלנג ניתנת על-פי:
כאמור  נקרא פרמטר הצורה, ו- נקרא פרמטר הקצב.
צורה שקולה לכתיבת פונקציית צפיפות ההסתברות על ידי פרמטריזציה חלופית בה נעשה שימוש ב-:
בצורה זו משתמשים ב- פרמטר גודל, כאשר (). בצורה זו ניתן לראות בנקל כי כאשר  שווה ל 2, ההתפלגות זהה להתפלגות כי בריבוע בעלת  דרגות חופש. ולכן התפלגות ארלנג היא הכללה להתפלגות כי בריבוע עבור דרגת חופש זוגית, ואכן לעיתים נקראת התפלגות זו התפלגות ארלנג-k.

תכונות

נוסחת ארלנג מהווה הפתרון למשוואה הדיפרנציאלית:
עם תנאי שפה:  (התפלגות פואסון)

ערך חציון

קיים פיתוח אסימפטוטי לפי נוסחה של רמנוג'אן עבור הערך החציון של התפלגות ארלנג עבור הפיתוח הזה ניתן לחשב את הקבועים וההגבלות הידועים.
הקרוב הוא:
 
והערך החציון לפי הקרוב הוא פחות מהתוחלת, שערכה הוא: .

סימולציית מספרים אקראיים

ניתן להפיק מספרים אקראיים בהתפלגות-ארלנג ממספרים אקראיים התפלגות אחידה () באמצעות הנוסחה הבאה:

זמני המתנה

מודל תהליך פואסון מאפשר ייצוג של סדרת אירועים בלתי תלויים, בעלי קצב עם תוחלת סופית. במצב זה ניתן להעריך את זמן ההמתנה לסיומם של k אירועים כאלו על ידי התפלגות ארלנג. השאלה המקבילה: "מהו מספר האירועים הצפוי בפרק זמן נתון?" מתואר על ידי התפלגות פואסון.)
ניתן להשתמש בהתפלגות ארלנג להערכת זמן בין שיחות נכנסות, בשילוב עם אורכם הצפוי של שיחות נכנסות על מנת לייצר מידע על עומס התנועה נמדד ביחידות על שם ארלנג. ניתן להעריך לפי שיטה זו את ההסתברות לנפילת חבילות מידע ברשת מחשבים ועיכוב, על פי הנחות שונות לגבי אופן טיפול בשיחות שנחסמות. כאשר שיחות שנחסמות מבוטלות ניתן להשתמש בנוסחת ארלנג ב', וכאשר שיחות חסומות נאגרת בתור עד שהם נענות ניתן לחשב לפי נוסחת ארלנג ג'. נוסחות ארלנג-ב ו-ג עדיין משמשות מהנדסים ברמה יומיומית כמודלים של תעבורה. ישומים לנוסחאות אלו הם בתכנון מוקדים שרות טלפוניים ומערכות הזמנה לשירותים מכוונים ומערכות מעכב פרסום טלפוני.
כמו כן, נעשה שימוש בהתפלגות ארלנג בתחום כלכלת עסקית בבניית מודלים לתיאור משך זמן בין רכישות.
Waking Up in Vegas

וידאו קליפ

הקליפ לשיר נוהל על ידי ג'וסף קהאן וצולם בלאס ווגאס ב-26 במרץ 2009. הקליפ יצא ב-28 באפריל 2009 באוסטרליה, אנגליה וארצות הברית.
קליפ השיר מתאר את חייה של פרי ובן זוגה שנעשו עשירים במשחק הימורים, כאשר באמצע הקליפ חייהם של פרי ובן זוגה משתנים לרעה, הם מאבדים את כל כספם ולבסוף סצנת הפתיחה חוזרת כאשר הם מהמרים עם מטבעם האחרון וזוכים שנית. בתחילת הקליפ ניתן לראות זוג (קייטי פרי והחבר שלה), אשר מכניסים אסימון למכונת הימורים וזוכים בפרס הגדול. לאחר מכן הם מתחילים את חווית חיי הפאר, מהמרים בכל לילה, קונים דברים יוקרתיים, שותים ושוהים בבתי מלון רבים. לאחר מכן מצבם מתחיל לדעוך כאשר הם לא מפסיקים להפסיד את כספם בהימורים (יש סצנה שבה ניתן לראות את פרי ובן זוגה מהמרים על היהלום האחרון שלהם ומפסידים אותו, ואז פרי מנסה לחטוף את היהלום בחזרה ולברוח ולא מצליחה), ולבסוף הם מפסידים הכל וניתן לראות את קייטי לוקחת אוכל שהושארו לכלבים מחוץ לבית מלון. בסופו של הקליפ ניתן לראות את אותה הסצנה מההתחלה, את קייטי ובן זוגה מהמרים על האסימון האחרון שנשאר להם ושוב זוכים בפרס הגדול רק שאחרי הזכייה הזאת הם יודעים מה קורה בחיי הפאר.
רוקוויל

היסטוריה

ההתיישבות הראשונה בעיר הייתה עוד בשנת 8000 לפני הספירה ונעשתה על ידי תושבים אינדיאנים. עד האלף הראשון לפני הספירה מרבית ההתיישבות הייתה בישובי קבע חקלאיים. בשטחי העיר נמצאו שישה אתרים פרה היסטוריים, ובהם נמצאו אתרים בני כמה אלפי שנים.
ההתיישבות המודרנית בעיר רוקוויל החלה בשנת 1717 בערך. התיעוד הראשון של ההתיישבות, אשר נעשה על ידי שיירת מתיישבים שהגיעה לאזור, משויך לשנת 1755. במאה ה-18 גם נבנו הבניינים הראשונים במקום בו נמצא היום מרכז רוקוויל. 
בשנת 1803 המושבה קיבלה את שמה ("עיר הסלע") על שם נחל סלעי שזרם באזור "הנחל הסלעי" (Rock creek). הרכבת הראשונה הגיעה לרוקוויל בשנת 1873.

גאוגרפיה

העיר נמצאת במחוז מונטגומרי במדינת מרילנד. שטחה של העיר הוא 35.15 קילומטר רבוע כאשר 0.16 קילומטר רבוע הוא מים ושאר ה-34.99 קילומטר רבוע הוא אדמה.
העיר ממוקמת במרחק של כ-29 ק"מ מוושינגטון ובערך 64 ק"מ מבוליטמור.

חינוך

ברווקויל פועלים בתי הספר הציבורים של מדינת מונטגומרי, לצד מספר בתי ספר פרטיים ביניהם שני בתי ספר יהודיים.
פתחת ניצנה

פִּתְחת ניצנה הוא אזור השייך למועצה אזורית רמת נגב בדרום הארץ וכולל חמישה יישובים ומספר אתרים תיירותיים. האזור נמצא ליד גבול מצרים, סמוך לקציעות.

יישובים ואתרים

חמשת היישובים הנמצאים בפתחת ניצנה (המכונה בפי תושבי המקום "הפתחה"), הם קדש ברנע (נקראת גם ניצני סיני, כ-42 משפחות), עזוז (מצפה עזוז, כ-15 משפחות), כמהין (כ-35 משפחות), באר מלכה (כ-30 משפחות) וניצנה (כ-20 משפחות). 
היישובים נמצאים במרחקים קצרים זה מזה, ומקיימים אירועים ופעילויות קהילתיים משותפים. בני הנוער פועלים בין השאר במסגרות חינוך בלתי פורמלי ובתנועת הנוער התנועה החדשה.
הפרנסה העיקרית היא חקלאות - גידול עגבניות, עגבניות שרי, פלפלים, תבלינים, תותים ועוד. חלק מהתושבים מתפרנסים מתיירות (צימרים, מסעדות), וחלקם בעבודה במסגרת המועצה האזורית ובמקצועות חופשיים.
אתרים נוספים באזור פתחת ניצנה: נחל ניצנה, חמוקי ניצנה, תל ניצנה, דיונות, "בית הדבש", חאן בארותיים, מנחת מטוסים, מתקן סהרונים, פסל השלום של דני קרוון, שרידי מחנה צבא טורקי ואתרים הקשורים למסילת הרכבת הטורקית וביניהם גשר הרכבת הטורקי ניצנה, תחנת ניצנה ומגדל המים שבה, גשר הרכבת הטורקי על נחל בארותיים, תחנת עזוז ועוד.

היסטוריה

על פי החלטה 181, שהתקבלה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות, וחילקה את ארץ ישראל המנדטורית למדינה יהודית ולמדינה ערבית, הייתה פתחת ניצנה חלק מהנגב שהיה אמור להיות במדינה הערבית, כהמשך של רצועת עזה. לאחר הקמת מדינת ישראל, בהתאם לתוכנית החלוקה, נתפסה תחנת המשטרה הבריטית של עוג'ה אל חפיר על ידי הצבא המצרי. האזור נכבש במהלך מבצע חורב (דצמבר 1948-ינואר 1949) על ידי חטיבה 8 אשר נלחמה באזור כתף ניצנה. בהסכם שביתת הנשק בין ישראל ומצרים נקבע שניצנה תהיה אזור מפורז ובה ישבה ועדת שביתת הנשק הישראלית-מצרית עד סוף 1955. בעקבות פעילות פדאיון והתבצרות מצרית באזור ולאור חשיבותו האסטרטגית בהגנת הנגב ובאר שבע הקימה ישראל מזרחית לניצנה היאחזויות נח"ל, על ידי פלוגה בפיקודו של דני מט, שהתחזתה לאזרחים. תחילה הוקמה "גבעת רות" בסיוע הקיבוץ המאוחד מחוץ לשטח המפורז, שיושבה ב-1 בספטמבר 1953. גבעת רות נקראה על שם תל אבו רות'ה הסמוך. לאחר כחודש הוקמה היאחזות נח"ל קציעות בתוך השטח המפורז. בתגובה לטענות מצרים על הפרת הסכם הפירוז טענה ישראל שמדובר ביישוב אזרחי לגמרי וכי הכוחות באזור לא עובו. באוקטובר אירעו באזור מספר תקריות בין ישראל למצרים בעקבות המחלוקת. 
במבצע הר געש, בתחילת נובמבר 1955, השתלטה ישראל על האזור המפורז בקרב לילי אל מול גדוד מצרי שנסוג מן המקום. 
היאחזות נח"ל בארותיים הראשונה שעלתה במסגרת מבצע ההיאחזויות באזור ניצנה, ב-19 במרץ 1956 מדרום להיאחזות הנח"ל קציעות. 
קציעות נותרה במשך שנים היאחזות נח"ל בודדה בכל האזור. התקוות לאזרח אותה נכזבו ולאחר מלחמת ששת הימים הועברה קציעות לאחריות הנח"ל הדתי, ובהמשך נזנחה.
בשנת 1981 בוצע קידוח לחיפוש נפט בפתחת ניצנה שנמצא יבש.