google/wiki40b huggingface dataset:
בר מזל

עלילה

לוגן תיבולט (זאק אפרון) הוא חייל נחתים אמריקאים המשרת בעיראק. הוא שורד פשיטה על המחלקה שלו בה נהרגו כמה חיילים, בבוקר למחרת הוא מוצא תמונה של אישה, בגב התמונה נכתב "שמור על עצמך! א'". באותו רגע התקפת טילים פוגעת במקום בו ישב לפני מציאת התמונה, ורוב סובביו נהרגים, אך הוא יוצא מהמקום עם פציעות קלות בלבד. הוא מנסה למצוא את בעלי התמונה ללא הצלחה, ומניח כי בעליו של התמונה כבר איננו בחיים.
מעט לפני חזרתו הביתה נוסע לוגן עם חבר נוסף והם משוחחים אודות התמונה. לוגן מצהיר כי האישה בתמונה היא "המלאך השומר" שלו; שניות לאחר שהוא מדבר, נפגע הרכב ממטען צד, ופעם נוספת לוגן הוא היחיד ששורד.
לוגן חוזר לקולרדו כדי לגור עם אחותו ומשפחתה. הוא סובל מ"הלם קרב" ולמרות ניסיונותיו להתאקלם הוא מתקשה להסתגל לחיים בבית. לפיכך, הוא מחליט לעזוב ומתחיל בחיפושים אחר האישה מהתמונה.
יחד איתו הוא לוקח את זאוס, כלב הרועה הגרמני של המשפחה, ונוסע לכיוון לואיזיאנה, למקום בו זיהה שצולמה האישה האלמונית בצילום. כשהוא מגיע למקום הוא שואל את אחד המקומיים אם הוא מכיר את האישה. המקומי אומר כי הוא מכיר אותה, אך מזהיר את לוגן כי היא הייתה נשואה לחברו.
לוגן מוצא האישה, בת' קלייטון (טיילור שילינג), אך מתקשה להסביר מה הוא עושה במקום, היא מניחה שהוא מגיע כדי למצוא עבודה, אבל לא מבינה מדוע עושה אדם את כל הדרך מקולרדו לאריזונה כדי להתקבל לעבודה במלונות כלבים. להפתעתה של בת', סבתהּ, אלי (בלית' דיינר), מחליטה להביא ללוגן את המשרה. בת' מתרגזת בתחילה, אולם לבסוף היא מתחילה לחבב אותו משום שהוא מתחיל לפתח מערכת יחסים ידידותית עם בנה, בן.
לוגן מגלה כי לבת' היה אח בשם דרייק שנהרג בפעולה במהלך שירותו בעיראק וכי מותו שבר את ליבה של בת' שאינה יודעת הרבה על נסיבות מותו ומשתוקקת לדעת האם אחיה מת בפעולה או שמותו היה לחינם.
לוגן פוגש את בעלה לשעבר של בת', סגן השריף, העונה לשם קיית' קלייטון, בנו של שופט העיר ומועמד פוטנציאלי לראשות העיר. קלייטון מגלה עוינות כלפי לוגן ומאיים על בת' כי הוא ייקח את בנה למשמורת מלאה אם תמשיך את הקשר עם לוגן.
בזמן היותו שיכור פוגש קיית' את לוגן מטייל בעיר עם כלבו. קיית' מתעמת איתו ולוגן גורם לו להיראות מטופש בפני בני העיר. אביו של קיית' נוזף בו על התנהגותו באירוע בעיר, וקיית' מחליט ללכת לביתה של בת' ולנסות להתפייס איתה, למרות הסערה הגדולה שמתחוללת. בת' מסרבת בתקיפות, וקיית' מאיים לקחת את בנם. בן, ששומע את הדברים בורח החוצה, אל הסערה. קיית' רודף אחריו, ומיד אחריו יוצאת גם בת', בדיוק כשלוגן נכנס. בן פונה לכיוון בית העץ שלו, שם הוא נוהג להתאמן על הכינור בו הוא מנגן אך מתקשה לחצות את הגשר העובר מעל הנער בגלל הסערה. גשר החבלים קורס, וקיית' נכנס למים הסוערים כדי להציל אותו. בת' קוראת לעזרה, ולוגן נכנס אל המים ומחלץ משם את בן. קיית' נסחף עם המים וטובע למוות.
בת' מודה ללוגן על כך שהציל את בנה, ולוגן מספר לה שהוא יודע מה קרה לדרייק: הוא נהרג בפעולה בלילה שלפני מציאת התמונה, והתמונה שהוא החזיק הייתה שייכת לו.

ביקורות

הסרט קיבל ביקורות שליליות מרוב המבקרים. אתר Rotten Tomatoes דירג את הסרט בדירוג שלילי של 20%, המבוסס של 134 דירוגים. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 39 מתוך 100, תוך ציון שהסרט קיבל בדרך כלל ביקורות שליליות.
כנסיית סנט אלפג'

אודות הכנסייה

הכנסייה נבנתה במקום שבו הוצא להורג אלפג' הקדוש, הארכיבישוף מקנטרברי, על ידי פושטים ויקינגים ב-19 באפריל 1012.
הכנסייה המקורית נהרסה ובמקומה נבנתה חדשה בשנת 1290. הנרי השמיני הוטבל בכנסייה בשנת 1491. יסודות הכנסייה נחלשו בשל הקבורה הן בתוכה, מתחת למרצפות, והן סביב לה, והיא התמוטטה במהלך סופה ב-1710, למעט מגדל אחד ששרד.
כנסייה חדשה שנבנתה במקום לפי תוכניתו של האדריכל ניקולס הוקסמור השתמשה במגדל ששרד. היא נבנתה בסגנון הבארוק. מאחר שיסודות המגדל נחלשו, נבנה לכנסייה מגדל חדש ב-1730 לפי תוכנית האדריכל ג'ון ג'יימס.
במהלך הבליץ, ב-19 במרץ 1941 נפגע גג הכנסייה מפצצת תבערה, ולמעט קירותיה החיצוניים עלתה הכנסייה כולה באש. ב-1953 שחזר סר אלברט ריצ'רדסון את פנים הכנסייה וגגה.
דייוויד סזרני

חייו

סזרני נולד למשפחה יהודית. הוריו היו קומוניסטים בהשקפתם. סזרני התנדב בקיבוץ והיה תומך ישראל כל חייו.
סזרני למד באוניברסיטת קיימברידג', באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת אוקספורד. ב-1986 התבקש לחקור את סוגיית בריטניה ופושעי המלחמה הנאצים שהגיעו אליה ועשה זאת עד השלמת דוח הוועדה ב-1988. הוא לימד בלידס, בסאות'המפטון ועוד.
סזרני תרם להגדלת המודעות לזכר השואה בבריטניה. הוא קרא להעמיד לדין פושעי מלחמה נאצים שהגיעו לבריטניה, תרם לקביעת יום זיכרון לשואה בבריטניה וכן להקמת תצוגת הקבע על השואה במוזיאון המלחמה האימפריאלי והיה חבר במשלחת הבריטית לכוח המשימה הבינלאומי להנצחת זכר השואה.

מחקריו ופעילותו הציבורית להנצחת זכר השואה

בספרו הראשון על השואה, Justice Delayed: How Britain Became a Refuge for Nazi War Criminals, ניסה להסביר מדוע אפשרו הבריטים לרוצחי יהודים ממזרח אירופה להיכנס לבריטניה ולמה לא עמדה סוגיה זו לדיון ציבורי. הוא טען שמצד בעלות הברית המערביות, פושעי המלחמה היו גרמנים ואוסטרים והן לא ביקשו לטפל בנושא משתפי הפעולה המזרח אירופים, אותם החשיבו כקרבנות של הסובייטים.
ב-1992 ארגן סזרני אירוע לציון שנת היובל לוועידת ואנזה, בעקבותיו ערך את הספר The Final Solution: Origins and Implementation.
ב-1994 ארגן כנס לציון חמישים שנה לחורבן יהדות הונגריה. בעקבות הכנס ערך את הספר Genocide and Rescue: The Holocaust in Hungary. במקביל כתב ביוגרפיה על ארתור קסטלר.
ב-2002 היה עורך שותף לספר הכינוס Bystanders" to the Holocaust: A Re-evaluation" ותרם לו מאמר הדן במסייעים ליהודים.
ב-2004 פרסם ביוגרפיה על אדולף אייכמן.
בספרו Justice Delayed כתב סזרני שברגן-בלזן סימל בבריטניה את זוועות הנאציזם והיה שותף בארגון כינוס לרגל שישים שנה לשחרור המחנה. תוכן המחקרים שהובאו בכנס התפרסם בספר Belsen 1945: New Historical Perspectives.
בשנים 2012-2010 השתתף סזרני בעריכת שלושה ספרי כינוסים על התקופה שאחרי המלחמה, על הניצולים, הצדק, הפוליטיקה והזיכרון לאחר המלחמה, וכן בנושא שתיקתם-לכאורה של הניצולים אחרי השואה. בספר After the Holocaust: Challenging the Myth of Silence טען שהניצולים לא שתקו, אך עד סוף שנות הארבעים הדיון בנושא היה רב ונחשב על ידי הציבור הרחב כממוצה.

הוקרה

על תרומתו לעיצוב זיכרון השואה בבריטניה קיבל סזרני את אות אביר האימפריה הבריטית ב-2005.
עמי נאווי

עמי כדורי נאווי (נולד ב-2 באוגוסט 1964) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הרכז, ומשמש כמאמן של מועדון הכדורסל אליצור יבנה מהליגה הלאומית. 
נאווי החל את דרכו המקצועית כשחקן בקבוצת מכבי רמת-גן, ולאחר מכן שיחק בהפועל תל אביב שבה זכה לפרסום, הפועל אריה ת"א (קבוצת הבת), מכבי הוד השרון ובני הרצליה.
לאחר שפרש ממשחק, שימש כעוזרם של שרון דרוקר, מאמנה של מכבי רעננה, ואפי בירנבוים בהפועל תל אביב. 
בעונת 2010/11 מונה תחילה לתפקיד עוזר המאמן של אלעד חסין במכבי חיפה. בדצמבר 2010 לאחר פיטוריו של חסין, מונה נאווי למאמן הקבוצה אך פוטר באמצע העונה.
ב-30 באוגוסט 2012 הצטרף עמי נאווי לעירוני רמת גן כמאמנה הרשמי לעונת 2012/13.
נאווי נשוי ואב לשלושה בנים.
שמואל ספראי

ביוגרפיה

שמואל ספראי נולד בשנת תרע"ט (1919) בוורשה בירת פולין, ועלה לארץ ישראל בגיל שלוש (1922, תרפ"ב). התגורר בילדותו ובנעוריו בשכונת עץ חיים בירושלים. למד בישיבת מרכז הרב במשך שנה אחת, ובבית המדרש למורים "מזרחי" בירושלים במשך שנתיים. בשנים תש"א–תש"ה היה חבר קיבוץ שדה אליהו.
במשך שנות הארבעים ושנות החמישים למד באוניברסיטה העברית, ובשנת 1958 קיבל תואר דוקטור על עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בעלייה לרגל בתקופת הבית השני. תוך כדי לימודיו, בשנת 1950, נפטר מורו, גדליה אלון, וספראי עסק בעריכת כתביו במשך תקופה ארוכה. בסוף שנות השישים נתמנה לפרופסור, החל ללמד באוניברסיטה העברית ונעשה פרופסור מן המניין בה בשנת 1978, ומאז עסק בהוראה בין כותלי האוניברסיטה ומחוצה לה, ואף כתב ספרים רבים.
בנו, פרופ' זאב ספראי הוא היסטוריון וחוקר בחוג לתולדות ארץ ישראל שבאוניברסיטת בר-אילן. בתו, פרופ' חנה ספראי הייתה חוקרת בתחום ספרות חז"ל ופעילה פמיניסטית דתית.

מחקרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
שווי משקל בייסיאני מושלם

מערכות האמונה

ניתן לגשת אל האמונות שבהם מחזיקים השחקנים באופן קשוח יותר במשחקים בייסיאנים. מערכת אמונה היא השמה של הסתברויות בכל צומת, שלב, במשחק כך שסכום ההסתברויות בכל קבוצת מידע קטן שווה ל-1. אמונות השחקן הן הסתברויות אלו של הצמתים בכל קבוצות המידע של תזוזת השחקן. ניתן להגדיר זאת כפונקציה מקבוצת איחוד כל קבוצות המידע של השחקן לקבוצה [0,1].
מערכת אמונה היא קונסיסטנטית עבור אסטרטגיה מעורבת נתונה אם ורק אם ההסתברות שהושמה על ידי המערכת לכל צומת במשחק מחושבת כהסתברות של הגעה אל הצומת הזה על ידי האסטרטגיה המעורבת הנתונה, כלומר על פי חוק בייס.

רציונליות רציפה

הרעיון של הרציונליות הרציפה הוא מה שקובע את האופטימליות של תת-משחק בשיווי משקל בייסיאני מושלם. אסטרטגיה מעורבת במשחק היא רציונלית ברציפות, לקבוצת מידע נתונה במערכת אמונה נתונה, אם ורק אם הרווח הצפוי של השחקן שמחזיק בקבוצת המידע הזו (כלומר, השחקן שמשחק בקבוצת המידע הזו) הוא מקסימלי בהינתן האסטרטגיות המעורבות של שאר השחקנים.
אסטרטגיה מעורבת היא רציונלית ברציפות בהינתן מערכת אמונה אם היא מספקת את הנ"ל עבור כל קבוצת מידע.

הגדרה

שיווי משקל בייסיאני מושלם הוא אסטרטגיה מעורבת ומערכת אמונות כך שהאסטרטגיות הן רציונליות ברציפות בהינתן מערכת האמונות, ומערכת האמונות היא קונסיסטנטית, במידת האפשר, בהינתן אסטרטגיה מעורבת.
נגדיר את "במידת האפשר" הנ"ל משום שחלק מקבוצות המידע אינו ניתן להגעה עם הסתברות אי שלילית בהינתן אסטרטגיה מעורבת לכן לא נוכל להפעיל את חוק בייס לחישוב ההסתברות בצמתים של הקבוצות. לקבוצות מידע אלו נקרא "מחוץ למסלול השיווי משקל" וכל אמונה ניתן להשים להם.

דוגמה

המידע במשחק שבתמונה הוא בלתי מושלם משום ששחקן 2 אינו יודע מה שחקן 1 עושה כאשר התור שלו. אם שני השחקנים רציונליים והשחקנים יודעים את אותו מידע, תור במשחק יהיה כמתואר על פי שווי משקל בייסיאני מושלם.
שחקן 2 אינו רואה את הצעד של שחקן 1 במשחק. שחקן 1 ירצה להטעות את שחקן 2 לחשוב שהוא שיחק U כאשר בפועל שיחק D כדי ששחקן 2 ישחק D' ושחקן 1 יקבל 3.
למעשה, ישנו שיווי משקל בייסיאני מושלם בו שחקן 1 משחק D ושחקן 2 משחק U' ושחקן 2 מחזיק באמונה כי שחקן 1 בוודאות ישחק D (כלומר, שחקן 2 שם הסתברות 1 על הצומת שמגיעים אליו אם שחקן 1 משחק D). בשיווי משקל זה כל אסטרטגיה היא רציונלית בהינתן האמונות, וכל אמונה היא קונסיסטנטית באסטרטגיות של המשחק. במקרה זה, שיווי משקל בייסיאני מושלם הוא השיווי משקל נאש היחיד.
הרי הפניין

הרי הפניין (באנגלית: Pennines) הוא רכס הרים וגבעות אשר עובר בחלק הצפוני של אנגליה בין הגבול עם סקוטלנד ועד למרכז אנגליה באזור הפסגות סמוך למנצ'סטר. 
הרכס עובר למעשה לאורך הגבול בין צפון מערב אנגליה מצד אחד ויורקשייר וצפון מזרח אנגליה מהצד השני, משום שהוא עובר באופן כמעט רציף לאורך קו האמצע של צפון אנגליה, זכה הרכס לכינוי "עמוד השדרה של אנגליה". השם 'פניין' כנראה נובע מהמילה הקלטית 'פן' (Pen או Benn) שמשמעה הר או פסגה, ייתכן והשם ניתן בתקופה מאוחרת יותר בהשראת רכס הרי האפנינים באיטליה שגם שמו נובע ממקורות קלטיים.
לאורך הרכס מצויים מספר פארקים לאומיים, 'אזורי יופי טבעי יוצא דופן' (Area of outstanding natural beauty) ושמורות טבע בהם ניתן למנות את הפארק הלאומי אזור הרכסים, הפארק הלאומי יורקשייר דיילס, הפארק הלאומי נורת'אמברלנד ואזור היופי הטבעי צפון הפניינים אשר ממוקם בין היורקשייר דיילס לפארק נורת'מברלנד. שלושה מבין עשרת הפארקים הלאומיים באנגליה נמצאים לאורך הרכס כמו גם שני אזורי יופי טבעי.
האופרה הוולשית הלאומית

האופרה הוולשית הלאומית היא להקת אופרה נודדת, שנוסדה בקרדיף, ויילס בשנת 1943. האופרה הוולשית מרבה בסיורים בוויילס, בממלכה המאוחדת ובשאר ארצות העולם. היא מעלה יותר מ-120 אופרות חשובות בשנה ומופיעה בערים שונות בוויילס ובאנגליה לפני יותר מ-150,000 איש. מדי שנתיים מגישה להקת האופרה עונת אופרה גדולה בלונדון.
בתחילת דרכה ביצעה האופרה הוולשית אופרות בתרגום לאנגלית, אך משנות ה-70 ואילך גוברת הנטייה לשיר אופרות בשפות המקור; לא רק באיטלקית, גרמנית וצרפתית אלא גם ברוסית ובצ'כית. כתוביות באנגלית מוקרנות תוך כדי ההופעה.
רפרטואר הלהקה כולל, מראשית דרכה, תערובת של אופרות מן המקובלות ביותר ומאלה שאינן מוכרות כל כך, ביניהן מיצירותיהם של אלבן ברג, ריכרד שטראוס, לאוש יאנאצ'ק ובנג'מין בריטן. בשנת 2004 קיבלה להקת האופרה את בית הקבע הראשון בקיומה, במרכז המילניום הוולשי בקרדיף, מרכז חדש לאמנויות הבימה. להקת האופרה כוללת תזמורת ומקהלה מקצועיות (התזמורת והמקהלה של האופרה הוולשית הלאומית). התזמורת והמקהלה מופיעות מדי פעם כל אחת בפני עצמה באירועים שונים ברחבי ויילס.
יוליאן רחלין

רקע משפחתי ושנות ילדותו ולימודיו

יליד וילנה, בן למשפחה של מוזיקאים יהודים, בגיל 4 (1978) היגר עם הוריו לאוסטריה.
מגיל 9 (1983) למד אמנות הכינור בקונסרבטוריון של וינה אצל בוריס קושניר, ברוח המסורת הרוסית-סובייטית. סנובף לקח שיעורים פרטיים אצל פנחס צוקרמן.
קונצרט הבכורה שלו כסולן אירע בשנת 1984 ,בגיל 10. כעבור ארבע שנים זכה בפרס "המוזיקאי הצעיר של השנה" בתחרות אירוביזיון למוזיקה קלאסית וזכה לנגן עם התזמורת קונצרטחבאו. בעקבות זאת הוזמן להופיע תחת שרביטו של לורין מאזל בפסטיבל ברלין והיה לסולן הצעיר מכל הזמנים שניגן עם הפילהרמונית של וינה, זאת בניצוחו של ריקרדו מוטי

הקריירה הבינלאומית

בהמשך רחלין הופיע בקונצנרטים רבים ברחבי אירופה וארצות הברית תחת ניצוחם של מנצחים מפורסמים כמו ברנרד הייטינק, ולדימיר אשכנזי,ג'יימס לוין, זובין מהטה או אנדרה פרווין. 
בשנת 2005 ניגן לראשונה עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק והמנצח לורין מאזל בקארנגי הול.
במקביל לפעילותו ככנר סולן, יוליאן רחלין הקדיש עצמו גם למוזיקה קאמרית. 
ניגן בהרכבים קאמריים יחד עם אמנים כמו מרתה ארחריץ', איתמר גולן, נטליה גוטמן, גדעון קרמר ומסטיסלב רוסטרופוביץ'.
בשנת 2000 ניגן בבכורת השישיה מאת קשישטוף פנדרצקי יחד עם רוסטרופוביץ', יורי בשמט ואחרים.
באותה שנה הוא הקים פסטיבל מוזיקלי משלו - "יוליאן רחלין וידידים" (Julian Rachlin and Friends) - בעיר דוברובניק. החל משנת 2005 מנהל גם את הפסטיבל למוזיקה קאמרית "רחלין מציג" (Rachlin presents) במנזר פרנג (Pernegg) באוסטריה תחתית.
ביצועיו את הקונצ'רטי לכינור של ברהמס, סיבליוס,צ'ייקובסקי ואת הסונטה לויולה ופסנתר אופוס 47 מאת שוסטקוביץ' זכו בעקביות לשבחי המבקרים.
בשנת 2000 קיבל רחלין את הפרס הבינלאומי של האקדמיה קיג'יאנה למוזיקה מסיינה, איטליה. 
החל משנת 1999 רחלין מלמד כפרופסור באקדמיה למוזיקה ("קונזרבטוריום") של האוניברסיטה הפרטית של ווינה.

כלי נגינה

יוליאן רחלין מנגן בעיקר על כינור גוארנרי דל ג'זו המכונה "ex Carrodus" משנת 1741 שהועמד לרשותו על ידי הבנק הלאומי האוסטרי.
בעונה 2010-2011 הופיע רחלין ככנר וכוויולן עם התזמורת הממלכתית של בראונשווייג כשניגן יצירות של הינדמית, מוצרט ובטהובן על כינור שנבנה ב-1704 על ידי אנטוניו סטרדיברי.
ליוליאן רחלין קשר של חברות ארוכת שנים עם הכנרת ההולנדית יאנינה יאנסן.
Bickenhead

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קארדי בי, אוסטין אוונס, קיז, דריק אורדון, דיון נורמן, ג'וסי ג'יי, ג'ורדן ת'ורפ, דיג'יי פול פיליפ קולמן וטוד שו והופק על ידי איו, קיז ונס. השיר הוא שיר בסגנון הראפ המלוכלך, בדומה לכמה שירים נוספים מתוך האלבום.
ניל זי מאולמיוזיק, אמר כי: "מילות השיר מלוכלכות ואף מזכירות את מילות שיריה של ליל קים".

הצלחה

למרות שלא יצא כסינגל, קיבל השיר את מעמד הזהב בארצות הברית, על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, עקב מכירות של למעלה מ-500 אלף עותקים במדינה. ביוטיוב זכה השיר להצלחה רבה גם כן, כאשר צבר למעלה מ-13 מיליון צפיות בסך הכל.
קרב פיונגיאנג

רקע

לאחר אובדן העיר אסאן בקרב סונגהוואן, התבצר שארית חיל המצב הסיני בעיר פיונגיאנג, שהייתה מבוצרת היטב, וממוקמת על גבעה. הסינים אף נהנו מיתרון מספרי. לקראת סוף אוגוסט פיצל לוטננט-גנרל נוזו מיצ'יצורה, מפקד הדיוויזיה החמישית היפנית, את כוחותיו לארבעה טורים: אחד נשלח בדרך הים לעיר החוף וונסון, משם יצא לפיונגיאנג ב-1 בספטמבר; ושאר הטורים צעדו מסיאול בדרך היבשה לכיוון העיר.
במקביל התרחשה מערכה ימית באזור, בין הצי הקיסרי היפני לצי בייאנג. ספינות הצי היפני ערכו סיור באזור ווי-האי-ווי ופורט ארתור ב-10 באוגוסט. במהלך הסיור התפתחו חילופי אש בין כלי השיט היפנים למבצרים הסינים, אך האירוע הסתיים ללא נזק של ממש. עם זאת, לאירוע זה נודעה חשיבות שכן באירוע ביססו היפנים את עליונתם הימית, ולמעשה מנעו מצי בייאנג להשתתף בלחימה לשארית המלחמה.
ככל שסגרו הטורים היפנים על העיר פיונגיאנג, כך התרבו התקריות עם כוחות סיניים שהיו פזורים באזור. יכולתם של היפנים לאגף פעם אחר פעם את העמדות היפנים התאפשרו הודות לחלוקת הכוח לארבעה טורים, והסינים נאלצו לסגת מהביצורים לתוך העיר עצמה.

הקרב

בתחילת ספטמבר כיתרו הכוחות היפנים את העיר פיונגיאנג. הכוחות הסינים, תחת גנרל יה צ'יצ'או מנו 15,000 חיילים, שהתבצרו בתוך העיר. מולם עמדו 10,000 חיילים יפנים, תחת פיקודו של מיצ'יצורה, שכיתרו את העיר מארבעת עבריה. בעיר עצמה, שעמדה בראש גבעה אסטרטגית, הקימו הסינים מערכת ביצורים גדולה, שבהקמתה סייעו, תחת איומים, פועלים קוראנים. עם זאת, על אף עבודות הביצור המרובות, הזניחו הסינים את ביצור עורף העיר, וכפי שהתרחש בעימותים הקודמים, ידעו היפנים לנצל הזנחה זו.
היפנים פתחו בפעולת הסחה ב-13 בספטמבר, בה נעה חטיבה מול העיר, במטרה לגרום לסינים לחשוב שמשם תפתח המתקפה. קבוצת חיילים יפנים אפילו העיזה לחצות את נהר טאדונג, הזורם מול העיר, ותחת אש ארטילרית כבדה הצליחו לשוב לצד היפני עם מספר כלי שיט סינים קטנים שעגנו בגדה הנגדית, פעולה שרמזה לסינים על כוונת היפנים לנסות לחצות את הנהר. הארטילריה היפנית פתחה באש על ביצורי העיר, יותר במטרה לגרום למגינים לחשוף את מספר תותחיהם מאשר במטרה להסב נזק. את יום 14 בספטמבר העבירו הקצינים היפנים במעקב אחר תנועת הסינים, ואף לא השיבו לאש שנורתה עליהם מהעיר.
המתקפה האמיתית החלה בשעה 04:30, 15 בספטמבר. חטיבת ההסחה התפצלה לארבעה חלקים שהחלו להתקרב לעבר העיר, תחת אש כבדה. הארטילריה היפנית השיבה אש, ועלתה על האש הסינית ברמת הדיוק. במהלך הקרב הארטילרי ערכו הסינים שלוש התקפות פרשים, שנהדפו כולן, באובדן של כ-600 חיילים. 
במקביל למתקפה החזיתית, פתח הטור הראשון (שהגיע בדרך הים) בהתקפה על העורף הסיני. לפתע מצאו עצמם החיילים הסינים נלחמים בשתי חזיתות, שבאחת מהן הופיעו חיילים יפנים רעננים, בנוסף על אלה שאותם הדפו בימים הקודמים. תוך זמן קצר הושלם הכיתור, והיפנים החלו להדק את הטבעת, ובשעה 16:30 נכנע חיל המצב הסיני בעיר.

תוצאות הקרב

בקרב זכו היפנים בשלל בדמות כמויות רבות של אספקה צבאית, תחמושת ונשק. הסינים איבדו כ-2,700 חיילים, ועוד אלפים נפצעו ונפלו בשבי היפני. מפיונגיאנג התקדמו הכוחות היפנים צפונה, לנהר יאלו, המהווה גבול בין קוריאה לסין. בדרכם לא נתקלו בהתנגדות, ועד אמצע אוקטובר עמדו שני הצדדים זה מול זה, משני עברי הנהר.
יום הזיכרון הצ'רקסי

יום הזיכרון הצ'רקסי (באדיגית: Шъыгъо маф) הוא יום המצוין על ידי הצ'רקסים בכל שנה ב-21 במאי כיום המציין את האירועים המכונים גלות הצ'רקסים.

משמעותו של יום הזיכרון

יום הזיכרון הצ'רקסי עוסק גם ברצח הפיזי וגם בגירוש הגאוגרפי מהקווקז. כך שמחד גיסא יום זה נושא אופי של הנצחה, כאשר טקסים, התבטאויות ואירועים מבטאים את אירועי העבר; הן כלפי פנים לצורך שימור ותיעוד המסורת והן כלפי חוץ לצורך ההכרה בסבל הצ'רקסי וההכרה במעשי האימפריה הרוסית. מאידך גיסא יום זה נושא אופי הצהרתי, כאשר התבטאויות שונות קוראות להכיר בזכות הצ'רקסים למדינה ריבונית עצמאית.

אירועי יום הזיכרון

אירועי יום הזיכרון כוללים תהלוכות, טקסים, פעילות הסברתית ופעולות נוספות. טקסים רשמיים נערכים ברפובליקות הצ'רקסיות בקווקז ובאבחזיה; בעיר מייקופ שברפובליקת אדיגיה, נערך טקס מרכזי ליד האנדרטה של הנופלים לחירות מדינת צ'רקסיה. בנוסף בעשרות מקומות ברחבי העולם בהם יושבים צ'רקסים מתקיימים טקסי זיכרון, הטקס הגדול ביותר נערך מדי שנה בחוף הדרומי של הים השחור (אזור קאפקין), בהשתתפות עשרות אלפי צ'רקסים. גם בישראל הקהילה הצ'רקסית מקיימת טקסים ותהלוכות לציון יום זה. ברפובליקת אדיגיה, שמייצגת את כל הצ'רקסים בעולם, הוצאה תקנה נשיאותית לציון והיערכות לקיום יום הזיכרון. הצ'רקסים רואים ביום זה הזדמנות לפעילות הסברתית הנוגעת לרצח העם הצ'רקסי ולגירוש הגאוגרפי; כך לדוגמה בישראל, ביום זה פועל הקונגרס הצ'רקסי (סניף ישראל) על ידי הוצאת ידיעון מיוחד וסטיקרים.

הכרה בינלאומית

ביום שישי, 20 במאי 2011, הפרלמנט הגאורגי הצביע פה אחד על הכרה ברצח העם הצ'רקסי ברוב של 90 קולות ללא מתנגדים ונמנעים. גאורגיה היא המדינה הראשונה בעולם אשר הכירה ברצח העם הצ'רקסי.
יצחק כדורי

ביוגרפיה

נולד כבן בכור לכדורי דיבה (זאב בערבית) ולתוּפאחה בבגדאד. הוא נולד בט"ז בתשרי, יום האושפיזין של יצחק, ולכן נקרא בשם זה. אביו, שהיה סוחר בשמים, שלח אותו ללמוד ב"מדרש בית זלכה", וכילד פגש שם את הרב יוסף חיים מבגדאד ("הבן איש חי"). בגיל שבע עשרה דרש בפני גדולי התורה בבגדאד, ועם תום דבריו נתבקש שלא להרבות בדרשות בעתיד מחשש לעין הרע.
בשנת 1922 עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת שושנים לדוד ובישיבת פורת יוסף שבעיר העתיקה בירושלים אצל הרב אפרים כהן.
סמוך לנישואיו עם אשתו הראשונה, שרה שדרה, שינה את שמו לכדורי (שמשמעותו ירק).
התפרנס מעבודתו ככורך ספרים בשכונת הבוכרים בירושלים, שבה התגורר. בהמשך כיהן כראש ישיבת המקובלים "נחלת יצחק", שנוסדה על ידי בנו הרב דוד כדורי לשם לימוד כוונות התפילה לפי סדר הרש"ש.
באייר תשמ"ט 1989 נפטרה אשתו, וב-1993, כשהוא בן למעלה מתשעים, נישא לדורית בן יהודה, גרושה עם 2 ילדים, חוזרת בתשובה, שהייתה אז בת 44.
נפטר בגיל מופלג בכ"ט בטבת ה'תשס"ו (28 בינואר 2006) ונקבר בהר המנוחות. גרסאות שונות לגילו בעת פטירתו נעות בין 104 ל-110, ואף ל-122. במסע הלוויתו בירושלים השתתפו מאות אלפי בני אדם וערוצי הטלוויזיה שידרו ממנו שידורים ישירים.
לרב כדורי ולשרה נולדו שני ילדים – רחל והרב דוד, שהיה ראש ישיבת "נחלת יצחק".

כתביו

חיבר ספר בשם פתחי עולם - חיבור בן 5 כרכים בענייני קמעות, סגולות ותפילות. תורתו בנושאים אלה יצאה לאור תשע"א (2011) בשישה כרכים בשם קדושת יצחק עם הערות וביאורים מהרב יעקב עדס.

מעורבותו בפוליטיקה

אנשי ציבור, פוליטיקאים, קציני צבא ומשטרה ורבים אחרים באו אל ביתו לקבל את ברכתו. הוא רשם בצורה מסודרת את שמו ושם אמו של כל מי שפנה אליו לברכה ולעצה. הרשימות הצטברו לעשרות מחברות, קונטרסים ויומנים.
בשנת 1996, יום לפני הבחירות לכנסת ה-14 שבהן ניצח בנימין נתניהו את שמעון פרס, בא נתניהו לבקש את ברכתו של הרב כדורי, שהבטיח לו "מחר תהיה אתה ראש הממשלה". בשנת 1997, בעת ביקור נוסף של נתניהו כראש הממשלה אצל הרב כדורי, הוא נשמע אומר לו: "אנשי השמאל שכחו מה זה להיות יהודים, הם חושבים שהם ייתנו נשק לערבים, והערבים ישמרו עלינו". הרב כדורי לא הגיב לדברים.
הרב כדורי התחבר עם הרב עובדיה יוסף והפך בהדרגה לאחד ממנהיגיה הרוחניים של תנועת ש"ס. במשך השנים התגלעו ויכוחים בין הרב כדורי וחצרו לבין הרב עובדיה יוסף, ובעקבות ויכוחים אלו נפסק הקשר בין הרב כדורי ותנועת ש"ס. נכדו, יוסף כדורי, הקים עקב כך את תנועת "אהבת ישראל". הרשימה התמודדה בבחירות לכנסת ה-16, אך זכתה באלפי קולות בודדים ולא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 התמודדה "אהבת ישראל" בקריית גת, שם זכתה בשני מושבים, ובבית שאן, שבה לא הצליחה להיכנס למועצה. סמוך לפטירתו, לקראת הבחירות לכנסת ה-17, חזר הרב כדורי לתמוך בתנועת ש"ס.
עניבת הצלה

עניבת הצלה או קשר הצלה, הוא חיבור החבל לעצמו, בצורה שנוצרת לולאה לא מתהדקת. המקור של קשר הצלה הוא כחבל למקרה חירום המחובר לחרטום של ספינה (השם באנגלית - bowline הוא הלחם של bow - חרטום, line - חבל) ומיועד לזריקה למים למקרה שמישהו נופל מן הסיפון. קשר הצלה מתאים לכך, בין השאר כי הוא ניתן לקשירה ביד אחת.
ללולאה של חבל הצלה שימושים רבים, בין היתר ליצירת לולאות למתיחה, בניית סולמות מחבלים, לעיגונים לחבל בגלישת מצוקים או טיפוס הרים או להרמת עצמים לגובה.
קשר הצלה בצורתו הפשוטה לא מומלץ להצלה. זהו קשר שאינו בטיחותי והעמסה חוזרת ונשנית תתיר אותו. שימוש בקשר הצלה מחייב איבטוח של הקשר למניעת התרתו.
בנוסף, קשר הצלה הוא חלש באופן משמעותי מלולאות אחרות.
עיבוד תמונה מגמתי

עיבוד תמונה מגמתי, טפלול תמונה או מניפולציה של תמונה (באנגלית: Photo manipulation) הוא תהליך המבוצע על ידי אמן דיגיטלי באמצעות תוכנה לעריכת תמונות כדי לקבל מן התמונה את התוצאה הרצויה. ניתן לבחור מתוך יישומי תוכנה רבים ומגוונים, החל ביישומים מקצועיים ועד תוכנת הדמיה בסיסית למשתמש המזדמן.

סוגי העריכה הדיגיטלית המגמתית

בעריכה דיגיטלית בדרך כלל מצלמים את התמונות במצלמה דיגיטלית ואפשר לקבל את הקלט ישירות למחשב. אפשר להעביר לפורמט דיגיטלי גם שקפים, תשלילים או תמונות מודפסות, וזאת באמצעות סורק. את התמונות ניתן להשיג גם ממאגרי תמונות לצרכים ספציפיים. עם הופעתם של המחשבים, משטחים לרישום דיגיטלי והמצלמות הדיגיטליות, תחת המושג "עריכת תמונות" כוללים כיום את כל מה שניתן לבצע על הצילום, בין בחדר חושך או באמצעים ממוחשבים. לא פעם טפלול התמונה בולט ביותר, ובא לידי ביטוי לא רק בשינויים עדינים באיזון בין הצבעים או בקונטרסט, אלא אפילו ב"הלבשת" הראש על גוף שונה, בהעלמת דמויות או חלקי גוף מן התמונה או בשינוי הטקסט על גבי שלטים, לדוגמה.
תוכנת עריכת תמונות יכולה לשמש ליצירת אפקטים ועיוות תמונה עד לקבלת התוצאה הרצויה. התוצאה המתקבלת עשויה להיות דומה במעט לתמונה המקורית – ואף להיות שונה ממנה כמעט לגמרי. עיבוד תמונה מגמתי מקובל כיום כסוג של אמנות.