google/wiki40b huggingface dataset:
פאול שטיינר

קריירת מועדונים

שטיינר החל את קריירת הבוגרים בשנת 1975 בוולדהוף מנהיים, ששיחקה אז במחוז הדרומי של הבונדסליגה השנייה, שהייתה מחולקת אז לשני מחוזות. שטיינר היה שחקן הרכב קבוע בוולדהוף מנהיים, ושיחק במועדון ארבע עונות, בהן צבר 144 הופעות ליגה והבקיע 16 שערים. לאחר עונת 1978/79, בה התמודדה וולדהוף מנהיים בתחתית וניצלה מירידה, עבר שטיינר לדיסבורג מהבונדסליגה, שם שיחק שתי עונות, ושיתף פעולה בהגנה עם ברנרד דיץ. בקיץ 1981 עבר שטיינר לפ.צ. קלן, והיה חלק חשוב בעשור מוצלח במיוחד בתולדות המועדון, כאשר בחמש עונות סיים עם המועדון לפחות במקום השלישי בבונדסליגה, אך לא זכה באליפות. בעונת 1982/83 זכה שטיינר עם קלן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על היריבה העירונית פורטונה קלן, במשחק בו שטיינר שיחק 90 דקות. בעונת 1985/86 היה שטיינר חלק מהצלחתה של קלן בגביע אופ"א, שם הגיעה הקבוצה עד לגמר, בו הפסידה הקבוצה במפגש כפול לריאל מדריד בתוצאה המצטברת 5-3. בעונת 1990/91 הגיע שטיינר עם פ.צ. קלן לגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה הקבוצה לורדר ברמן בבעיטות הכרעה, אך לא שותף בגמר זה. בתום עונה זו, בה כמעט שלא שיחק, לאחר שבכל העונות הקודמות היה שחקן הרכב קבוע, פרש שטיינר מכדורגל לאחר עשר עונות רצופות בפ.צ. קלן, בהן צבר 291 הופעות ליגה והבקיע 20 שערים.

קריירה בינלאומית

שטיינר ערך את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה המערבית בגיל 33, במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק במאי 1990, והיה לאחד השחקנים המבוגרים ביותר שערכו בכורה במדים הלאומיים של גרמניה המערבית. זו הייתה הופעתו היחידה של שטיינר בנבחרת הבוגרת. שטיינר זומן לסגל הגרמני למונדיאל 1990, בו זכתה גרמניה המערבית לאחר ניצחון 1-0 במשחק הגמר על נבחרת ארגנטינה, אך לא שותף ולו לדקה אחת. זימונו של שטיינר לסגל מונדיאל 1990 נחשב להפתעה, מאחר שמאמן הנבחרת פרנץ בקנבאואר העדיף במשחקים הקודמים את הולגר פאך מבאייר אורדינגן כמחליפו של קלאוס אאוגנטלר בנבחרת.

שערוריות

שטיינר צוטט בתוכנית טוק שואו בגרמניה אומר ש"הומוסקסואלים רכים מדי בשביל לשחק כדורגל".
E3

ועדת העסקים והמדיה (באנגלית: E3 Media and Business Summit; ידועה גם בשמה הקודם Electronic Entertainment Expo), או E3, היא תערוכה מסחרית המתקיימת מדי שנה, לרוב בחודש יוני החל משנת 1995 במרכז הכנסים של לוס אנג'לס. בתערוכה משתתפות חברות גדולות לטכנולוגיה בדגש על טכנולוגיה בידורית. ומוצגים בה פיתוחים טכנולוגים  כגון קונסולות משחקים. התערוכה משמשת חברות להצגת הפיתוחים עליהם הן עובדות ולמסור מידע רשמי על כותרים חדשים. אורך הכנס הוא כ-3 ימים.
יחסי בולגריה–הממלכה המאוחדת

היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביולי 1879 כאשר בולגריה השיגה את עצמאותה מהאימפריה העות'מאנית. שני העמים היו אויבים במלחמת העולם הראשונה, רוב מלחמת העולם השנייה ובמהלך המלחמה הקרה. היחסים מאז 1989 הם מאוד ידידותיים בין שני העמים. לבולגריה יש שגרירות בלונדון, ואילו לבריטניה יש שגרירות בסופיה.
אולף מארשל

קריירת מועדונים

מארשל נולד וגדל בגרמניה המזרחית, ושיחק בקבוצת הנוער של לוקומוטיב לייפציג. בשנת 1983 עלה לקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגת העל המזרח-גרמנית. מארשל שיחק שבע עונות בלוקומוטיב לייפציג, בהן צבר 135 הופעות והבקיע 43 שערים, ונודע כבר אז במשחק ראש מצוין וביכולת החזקת כדור, כישורים שגררו התעניינות ממועדונים אחרים.
בשנת 1990 חתם מארשל באדמירה ואקר מהבונדסליגה האוסטרית, שם שיחק שלוש עונות, וכבש 40 שערים ב-97 הופעות. בשנת 1993, לאחר איחוד גרמניה שהוביל לפירוק ליגת העל המזרח גרמנית, חתם מארשל בדינמו דרזדן, שעברה מליגת העל המזרח-גרמנית אל הבונדסליגה והייתה שקועה במאבקי תחתית. מארשל שיחק עונה אחת בדינמו דרזדן, כבש 11 שערים ב-32 הופעות, וסייע לקבוצה להינצל מירידה אל הבונדסליגה השנייה.
בשנת 1994 חתם מארשל בקייזרסלאוטרן, שם הפך עד מהרה לשחקן מפתח. בשנת 1996 זכה מארשל עם קייזרסלאוטרן בגביע מקומי, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על קרלסרוהה. למרות הזכייה בגביע, באותה עונה נשרה קייזרסלאוטרן אל הבונדסליגה השנייה, אך שבה אל הבונדסליגה תוך עונה אחת בלבד, כשמארשל מבקיע בעונת העלייה עשרה שערים. כבר בעונת החזרה של קייזרסלאוטרן לבונדסליגה, בשנת 1998, זכתה הקבוצה באליפות, בעונת שיא של אולף מארשל, שהבקיע 21 שערים וסיים כסגן מלך השערים, אחרי אולף קירסטן, שהבקיע 22 שערים עבור באייר לברקוזן. הישג זה הקנה לקייזרסלאוטרן כרטיס לליגת האלופות בעונת 1999, שם נעצרה ברבע הגמר על ידי באיירן מינכן, כאשר מארשל היווה חלק משמעותי בהגעת הקבוצה להישג זה. מארשל שיחק בקייזרסלאוטרן עד לשנת 2002, וצבר 160 הופעות בשמונה עונות, בהן הבקיע 59 שערים, ופרש באותה עונה ממשחק פעיל בגיל 36, אחרי תקופה קצרה באל איתיחאד מליגת העל הקטארית.

קריירה בינלאומית

מארשל הופיע ארבע פעמים במדי נבחרת גרמניה המזרחית, ו-13 פעמים במדי נבחרת גרמניה, בהן כבש שלושה שערים. מארשל השתתף עם נבחרת גרמניה במונדיאל 1998 בו הודחה הנבחרת ברבע הגמר לאחר הפסד 3-0 לנבחרת קרואטיה, ובגביע הקונפדרציות 1999.

קריירת אימון

בין השנים 2005-2007 שימש מארשל עוזר מאמן בקייזרסלאוטרן.
היא הופיעה כמו הרוח

על האלבום

בנאי וסחרוף נחשפו לשירי הלאדינו כילדים: בנאי הקשיב להקלטות השירים של הזמר וחוקר הלאדינו יצחק לוי שהיה חבר של אביו, ואילו סחרוף שעלה לארץ עם משפחתו מטורקיה, שמע את השפה ואת השירים בבית הוריו. באחד ממפגשיהם בשנת 2001, סיפר בנאי לסחרוף כי הוא מחזיק בהקלטות ישנות של שירי הלאדינו אותם שר לוי. השניים החליטו לחדש כמה מהשירים ואף ביצעו אותם בהופעות המשותפות שלהם ב-2003. אחת לכמה שנים נפגשו כדי לעבוד על השירים המחודשים, נחשפו לשירים נוספים כמו אלו של זמר הלאדינו חיים אפנדי מתחילת המאה ה-20, והאזינו להקלטות בלאדינו ובעברית. בשנים האחרונות בחרו את 12 השירים שירכיבו את האלבום החדש.
ב-14 בנובמבר 2016 יצא לרדיו השיר הראשון מתוך האלבום "פתחי לי את דלתך" (בלאדינו: "Avre tu puerta serrada"), אחד השירים הפופולריים בלאדינו בימינו שלו גרסאות רבות. הנוסח המוקדם ביותר המוכר מגיע מהקלטה של חיים אפנדי משנת 1907/8. השיר מוכר מביצועים שהקליטו הפרברים, יהורם גאון ויצחק לוי.
השיר השני "שיר החייל" (בלאדינו: "Malandanzas del asker") שוחרר ב-27 בדצמבר ולווה בקליפ שביימה בטינה פיינשטיין. השיר מספר על השירות הצבאי שהוטל על יהודים באימפריה העות'מאנית ב-1908. החייל בשיר מקונן על סבלו ומשתף בו את אביו ואת אמו. חיים אפנדי הקליט גרסה נדירה לשיר בשנת 1912. את הביצוע החדש הקדישו בנאי וסחרוף לזכרה של אהובה עוזרי שהלכה לעולמה שבועיים לפני צאתו.
האלבום יצא לאור במספר פורמטים: אלבום פיזי, אלבום דיגיטלי וכן ספר-דיסק שבו צורף לתקליטור ספר הכולל מבוא אודות יהדות ספרד, מאמרים פרי עטם של פרופ' אדוין סרוסי, ד"ר שועי רז, אהוד בנאי, ברי סחרוף, וכן הסברים קצרים על השירים עצמם שכתבה ד"ר רבקה הבסי. בספר מופיע מידע על זמר הלאדינו מתחילת המאה ה-20 חיים אפנדי ועל זמר וחוקר הלאדינו יצחק לוי. 
לרגל צאת האלבום העלו בנאי וסחרוף 2 הופעות בהיכל התרבות בתל אביב ב-23 בינואר וב-2 בפברואר 2017. את ההופעות הפיק מוזיקלית אסף תלמודי שגם ניגן על קלידים ואקורדיון. עוד לקחו חלק בהרכב: גיל סמטנה (בס וקונטרה בס), איתמר דוארי (כלי הקשה), יונתן דסקל (קלידים), גליה חי (ויולה), הדס קליינמן (צ'לו) וניר מנצור (תופים). בנאי וסחרוף שרו וניגנו על גיטרות. 
ב-8 בפברואר פורסם קליפ נוסף מהאלבום, הפעם לקטע האינסטרומנטלי "טרנטה לירה" שבו נראים בנאי וסחרוף בדרכם להופעה. הוא מורכב מקטעים שצולמו מאחורי הקלעים בצילומי הקליפ הקודם "שיר החייל", וגם אותו ביימה בטינה פיינשטיין.
הרצח במנזר רטיסבון

הרצח במנזר רטיסבון אירע ב-9 בספטמבר 1956, ובו נרצח שומר המנזר במרכז העיר ירושלים, לאחר שפתח חבילה ממולכדת שנשלחה אליו.

הרצח

ב-30 במאי 1955 התפוצץ רימון ברחוב שמואל הנגיד, וכתוצאה מכך נפצעו שניים קשה ושניים קל. העיתונות תיארה את הפיצוץ כתעלומה. שלושה מן הפצועים היו צעירים דתיים (הרב ישעיהו הדרי, הרב יעקב כ"ץ וארוסתו שרה), והמשטרה חשדה שהם נשאו את הרימון בכוונה להטילו לעבר כנסייה או אטליז טרף, ונפגעו במסגרת "תאונת עבודה". במסגרת זו עצרה המשטרה שניים מחבריהם של הפצועים, אך חקירתם לא העלתה דבר. 
ב-9 בספטמבר 1956 נהרג השומר במנזר מהתפוצצות של רימון יד מסוג מילס. הרימון נשלח אליו ללא נצרה בתוך חבילה שהכילה סוכריות. הנרצח, אליהו סינאני, כבן שישים, היה בן העדה הקראית. במלחמת העצמאות היה בין תושבי הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים שנפלו בשבי הירדני. בשובו מהשבי דאג לו הנשיא יצחק בן צבי, שחקר את עדות ישראל והיה מקורב לעדה הקראית, ובהשתדלותו קיבל את משרת השומר במנזר.
על המעטפה שהייתה מצורפת לבונבוניירה היה כתוב בכתב יד שם וכתובת הנמען, על גב המעטפה היה כתוב רק השם "לוי". חוקרת כתב היד שהוזמנה מתל אביב לבדוק כיצד תוכל לסייע בחקירה, חשדה שבעל הכתב היא בחורה צעירה, מעדות המזרח. כשבוע לאחר הרצח מסר אב המנזר למשטרה מכתב אנונימי, כתוב במכונת כתיבה, שהתקבל במנזר ומוען לבנו של הנפטר, אברהם סינאני. במכתב נכתב: "האם אתה מאושר שאביך נרצח בגללך. אברהם סינאני, עד סוף כל הימים תזכור שאתה אשם. בגללך הוא נרצח. זאת הייתה הנקמה". אברהם סינאני התחתן עם צעירה מטורקיה ועבר להתגורר שם. לחוקרים התברר שקודם לכן עמד בקשר אישי עם ישראלית בשם שושנה ברזאני ועזב אותה.
השוטרים עצרו את ברזאני בבסיס חיל הים בחיפה. בחיפוש בחדרה נמצאה נצרה של רימון מילס. יחד אתה נעצר צעיר בשם צאלח מזרחי שנחשד בשותפות לרצח. מזרחי סייע לברזאני לקנות את חבילת הסוכריות והשיג עבורה את הרימון מהצבא. הגרפולוגית המשטרתית מצאה זיהוי בין כתב ידה של שושנה ובין כתב היד על החבילה הממולכדת וכן זיהתה בין המכתב המודפס ומכונת הכתיבה בבסיס. כן נעצר פנחס פנחסי שהודה בזריקת הרימון הראשון לבקשתה של ברזאני, אשר סברה כי היא רואה את אברהם סינאני בין העוברים והשבים.

המשפט

המשפט התנהל בבית המשפט המחוזי בירושלים. על ברזאני ומזרחי הגנו שני סנגורים מפורסמים - אשר לויצקי ושלמה תוסיה-כהן.
שושנה ברזאני  הואשמה בכוונה לנקום בחברה אברהם סינאני, על שעזב אותה והיגר לטורקיה. היא השיגה מאחד מחיילי הבסיס שני רימוני מילס. את הראשון זרק פנחסי ברחוב שמואל הנגיד. לאחר מכן שכנעה ברזאני את צאלח מזרחי להכין קופסת עץ שבתוכה אפשר להטמין רימון יד. את קופסת העץ שמו בתוך קופסת קרטון ובה הסוכריות ושלחו את החבילה בידי שליח לאליהו סינאני במנזר. 
התביעה הביאה חוות דעת פסיכיאטרית של ד"ר ראובן מאיר, מנהל בית החולים הממשלתי לחולי נפש בבאר יעקב, שקבע ששושנה ברזאני הייתה מודעת למעשיה.
בית המשפט הרשיע את ברזאני ומזרחי ברצח בכוונה תחילה ודן אותם למאסר עולם. בית המשפט העליון דחה את ערעורם.
הנשיא יצחק בן צבי קצב את עונשם של ברזאני ומזרחי ל-18 שנות מאסר. בניכוי שליש מתקופת המאסר בגין התנהגות טובה שוחררו שניהם ב-23 במרץ 1966, לאחר תשע שנים וחצי בכלא.
זונדרקומנדו

מרד הזונדרקומנדו באושוויץ

עקב עבודתם במתחם המשרפות, ידעו אנשי הזונדרקומנדו את סודם הגדול של הנאצים בדבר השמדת היהודים. הנאצים, שחששו שהידיעה תדלוף החוצה על ידי אחד העובדים, היו מוציאים להורג את כל אנשי היחידה כל ארבעה חודשים, על מנת שלא להשאיר אפילו עד ראייה אחד, למעט מעטים שהושארו בחיים כנזכר לעיל. 

האסירים, שהבינו כי בכל מקרה דינם נחרץ, תכננו מרד שמתואר בספרים רבים: ב–7 באוקטובר 1944 התבצרו האסירים בבניין המשרפות, והפעילו כנגד הגרמנים נשק שהצליחו להסתיר. אנשי הזונדרקומנדו זרקו לכבשן המשרפה שלושה אנשי אס.אס חיים שהיו בסביבתם. חלקם ניסו להימלט אך ללא הועיל. לאחר מספר שעות של לחימה הצליחו הגרמנים להשתלט על המרד, ואחרוני המורדים נשארו בצורים בתוך מתחם המשרפה, כל זה התרחש כאשר הנאצים צבאו על הפתחים של המשרפה וחיכו להוראת הפתיחה באש כנגד המורדים. ובאותו מעמד כאשר השתרר שקט במתחם, התרחש אירוע מיוחד, שאותו תיאר עד הראיה ד"ר מיקלוש ניסלי:
"אחד מבין חברינו, בחור כבן שלושים, שחור שיער, מרכיב משקפיים, גבוה ורזה קופץ ממקומו ופותח בנאום. קולו רועם כדי שכולם ישמעוהו. בעבר הוא שימש דיין בקהילתו בפולין והוא מוכר בינינו כעדין נפש, תלמיד חכם מובהק, שכאוטודידקט רכש גם ידע רב בחכמה חילונית. הוא סגפן הקומנדו, אינו טועם מאכלים אסורים גם במקום זה, הוא אוכל לחם מרגרינה ובצל בלבד... זה היה הדיין שהתחיל לנאום: אחיי היקרים! רצונו הבלתי ניתן להשגה של הבורא קבע שעמנו יושמד... חייבים אנו להצדיק את הדין להשלים עם גורלנו, כי כך נגזר עלינו. מאת האלוקים בא הדבר. בעיניו בערה אש קדושה. פניו המיוסרות היו פני קדוש מעונה. בטוחני שחושיו כבר טעמו טעם העולם הבא. שקט מוחלט שרר באולם בעת שנשא את דברו וגם לאחר מכן. נשמעו רק אנחות שבקעו מעומק הלב היו אלה אנחות פרידה מהחיים ומהמתים". מיד לאחר שסיים הדיין את נאומו נפתחו הדלתות, וכל אנשי הזונדרקומנדו שהיו בפנים (מלבד הרופאים), נרצחו במקום."
— ד"ר מיקלוש ניסלי, הייתי עוזרו של מנגלה באושוויץ, עמ' 167–170. הוצאה ליפא פרידמן, 1985
במשך עשרות שנים הנהלת מוזיאון "אושוויץ", שמטעם ממשלת פולין, לא הקדישה מקום בשטחי המחנה לציין את המרד היחיד שנעשה אי-פעם בהיסטוריה של המחנה: מרד הזונדרקומנדו, שהתקומם ופוצץ את אחת המשרפות.

סרטים העוסקים בזונדרקומנדו של אסירים

בשנת 2001 יצא לאור סרטו של טים בלייק נלסון "האזור האפור", שעוסק בזונדרקומנדו שפעל באושוויץ, ובמרד שערכו בשנת 1944. בסרט השתתפו השחקנים הרווי קייטל, דייוויד ארקט ומירה סורבינו. ב-2015 יצא הסרט ההונגרי "הבן של שאול" העוסק אף הוא באותו נושא, ומשלב יחד עם המרד את סיפורו של אחד האסירים, איש זונדרקומנדו, שנתקל בגופת בנו ועושה הכל כדי לנסות להעניק לה קבורה הולמת במחנה ההשמדה. ספרו של גדעון גרייף: "בכינו בלי דמעות - עדויותיהם של אנשי הזונדרקומנדו מאושוויץ"  שימש לבמאי לאסלו נמש השראה. גדעון גרייף אף היה יועץ מדעי לסרט.
פיליפ מילר, ניצול מחנה אושוויץ ואיש הזונדרקומנדו, העניק ראיון מקיף ומעמיק לסרטו של קלוד לנצמן, "שואה".
איי אוסטרל

מנהל

איי אוסטרל מהווים תת-יחידה מנהלית המכונה "איי אוסטרל" (בצרפתית: la subdivision administrative des (Îles) Australes), אחת מחמש תת-היחידות של פולינזיה הצרפתית.
כמו כן האיים מהווים אזור בחירה (circonscription des Îles Australes) - אחד מששת אזורי הבחירה של פולינזיה הצרפתית לאספת הנבחרים של פולינזיה הצרפתית.
דיאז

דִּיאֵז (מצרפתית: Dièse. בעברית: נָסֵק) הוא סימן היתק במוזיקה, המורה על הגבהת הצליל הבא אחריו בחצי טון, ומסומן ב- (הדומה ל-#), משמאל לתו. באוקטבה תקנית, סי דיאז זהה דיאטונית לדו ומי דיאז זהה דיאטונית לפה. קיים גם סימן דיאז כפול הנראה כך:  והוא מעלה תו נתון בטון שלם. בתיווי של מוזיקה במאה העשרים נוצרו גם סימני דיאז מיוחדים המורים על הגבהת הצליל ברבע טון או בשלושת רבעי טון.
סדר הדיאזים בסולם הוא קבוע, על פי מעגל הקווינטות והוא: פה דיאז, דו דיאז, סול דיאז, רה דיאז, לה דיאז, מי דיאז, סי דיאז.
אלכסנדר מדבדב

השכלה וקריירה

בוגר המכון המוסקבאי לפיזיקה וטכנולוגיה (Московский физико-технический институт), בו השלים את לימודיו ב-1978.
בשנים 1978–1989 עבד במכון לכלכלה עולמית וליחסים בינלאומיים של האקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1989 מונה למנהל דונאו בנק בווינה שבאוסטריה ולאחר מכן ניהל את חברת הבת של הבנק "Inter Trade Consult GmbH". בשנים 1998–2002 היה מנהל חברת IMAG, Investment Management and Advisory Group GmbH באוסטריה.

ספורט

ב-2002 מונה לתפקיד מנכ"ל חברת גזאקספורט, חטיבת הייצוא של תאגיד גזפרום. באותה שנה גם היה לחבר בדירקטוריון גזפרום. באפריל 2005 היה לסגן יו"ר דירקטוריון החברה כשהוא ממשיך לשמור על תפקידו כמנכ"ל גזאקספורט שבנובמבר 2006 שינתה את שמה ל"גזפרום אקספורט" והחלה להשקיע הון בפיתוח ומימון קבוצות הוקי קרח ברוסיה ואת ליגת העל בהוקי קרח.
באוגוסט 2006 מונה ליו"ר דירקטוריון מועדון ההוקי קרח סק"א סנקט פטרבורג מועדון ש-75% ממניותיו מצויים בידי חברת גזפרום. בתחילת 2008 היה ממארגני יוזמת הקמת ליגת ההוקי הפתוחה ואליפות רוסיה הפתוחה בהוקי קרח והוביל להקמת ליגת ההוקי הקונטיננטלית. ב-9 באפריל 2008 מונה לנשיא ליגת ה-KHL, תפקיד שמילא עד שנת 2014 כשהוחלף על ידי דמיטרי צ'רנישנקו.
בפברואר 2019 מונה למנכ"ל מועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג. בספטמבר אותה שנה נבחר לחבר בוועדת ההוצאה לפועל של ארגון המועדונים האירופיים.
אמנדה טאפינג

ביוגרפיה

טאפינג נולדה ברוצ'פורד, מחוז אסקס, אנגליה ולה שלושה אחים. בגיל 3 עברה עם משפחתה לאונטריו, קנדה. טאפינג למדה בתיכון צפון טורונטו והצטיינה במדעי הסביבה ודרמה. כשסיימה את לימודיה בשנת 1984 החליטה להתרכז בדרמה והרחיבה את השכלתה באוניברסיטת וינסדור בבית הספר לאומנות הדרמה.
לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטה המשיכה ללמוד את אומנות התיאטרון לצד הופעות בפרסומות, סרטים ותוכניות טלוויזיה כגון תיקים באפלה, אגדת ארץ-ים.
ב-23 בספטמבר 1994 נישאה לאלן קובץ'. הזוג מתגורר בוונקובר, קנדה, ויש להם בת אחת שנולדה ב-22 במרץ 2005.
משנת 1997 עד 2007 שיחקה טאפינג בסדרה סטארגייט SG-1 בתפקיד סמנתה קרטר, ולאחר מכן בעונתה הרביעית של סטארגייט אטלנטיס. היא בחרה שלא להמשיך בתפקיד כדי להתמקד בסדרה מקלט באפלה של רשת SyFy, אותה היא מפיקה בפועל (יחד עם דמיאן קינדלר ומרטין ווד), וכן מככבת בתפקיד הראשי. בשנת 2012 שיחקה בקומדיית המד"ב "מילקשייק בחלל" לצדם של קריסטין קרוק ובילי בויד.
הסנגהה התלת-לאומי

הנוף והצומח

הסנגהה התלת-לאומי מצטיין ביערות גשם רחבי היקף של עצים נשירים וירוקי עד, ביצות מיוערות (Swamps) וביצות המוצפות באופן תקופתי, אגמים, וכן מספר סוגים של אזורים פתוחים העשויים מאדמת סחף. אזורים אלה, שרק 138 מהם תועדו, נחלקים לאזורים פתוחים לאורך נהרות ונחלים ("Baïs") ואזורים הנמצאים בשקעים טופוגרפיים (Yangas). האזורים הפתוחים שונים זה מזה מבחינת שטחם, האדמה ממנה הם עשויים וההידרולוגיה המאפיינת אותם, ולכן התפתחו בהם מאפייני פאונה ופלורה שונים. נוסף על איכויותיהם הטבעיות, מאפשרים אזורים אלה לערוך תצפיות מדעיות ותיירותיות שאינן מתאפשרות דרך-כלל ביערות גשם אחרים. לעושרו של הסנגהה התלת-לאומי תורמת העובדת שהוא שוכן באזור המעבר שבין צמחיית אגן הקונגו וצמחיית האזור הגינאי. בנוסף, האזור השתמר היטב ביחס לאזורים אחרים באגן הקונגו בשל הנוכחות האנושית הדלה בו. לאורך ההיסטוריה הסתכמה השפעת האדם באזור בקיומן של חברות נודדות של ציידים-לקטים מוגבלות, ואף שכ-30% משטחו נוצל בחלקו למטרות מסחריות במחצית השנייה של המאה ה-20; כיום הוא הולך ושב למצבו הטבעי, עם שחזורו של החורש, וצפיפות האוכלוסין ברחביו נמוכה ביותר.

החי

באזור מספר בתי גידול שונים למיני בעלי חיים רבים, חלקם אנדמים, אחרים נדירים או נמצאים בסכנת הכחדה. בנהר הסנגהה, החוצה את האזור מצפון לדרום ומהווה את הנהר העיקרי בו, חיות אוכלוסיות גדולות של תנין היאור ושל דג הטרף Hydrocynus goliath העשוי להגיע לאורך של 1.5 מטר. פסיפס היערות והאזורים הפתוחים מושך מיני יונקים שונים דוגמת פיל יער אפריקני שאוכלוסייתו מצטיינת במספרה, בבריאותה וביחס מספרי שווה בין המינים; אוכלוסיות גדולות של גורילות ושימפנזות שלפי ההערכה חלק גדול מהן לא פגש מעולם באדם, מספר מיני אנטילופות כגון קודו הביצות, בונגו, אוריבי, ואנטילופת בייטס, תאו אפריקני, וכן מספר מינים של חזיר בר. תפוצתם של מספר מינים מוגבלת לאחד מצדדיו של נהר סנגהה, ואצל אחרים ניכרים הבדלים התנהגותיים בין אוכלוסיות השוכנות ממזרח ומערב לו.
יחסי הודו–לסוטו

קשרים כלכליים

ב-2010–2011, הייצוא מהודו ללסוטו הוערך בסביבות כ-17 מיליון דולר. הייצוא מלסוטו להודו הוערך רק לכ-1 מיליון דולר.

קשרים צבאיים

ב-2001, במסגרת הסכם עם הודו, צוות אימון של הצבא ההודי (IATT) התחיל באימון הצבא בלסוטו (LDF).
הרצי הלוי

ביוגרפיה

הלוי נולד, גדל והתחנך בירושלים. מצד אביו הוא נינו של הרב דב הכהן קוק, ומצד אמו הוא צאצא למשפחת מזרחי-צורף (Los Plateros), שנחשבת לאחת מהמשפחות הוותיקות ביותר בירושלים. הוא נקרא על שם דודו, הרצל (הרצי) הלוי, שנפל בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים. בנעוריו למד בבית הספר הדתי תיכון הימלפרב. התגייס לצה"ל בשנת 1985, תחילה לגרעין נח"ל בקיבוץ בצפון ישראל, לאחר מכן התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס חזר לגדוד הנח"ל המוצנח, ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כקצין המבצעים הגדודי. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד 101. בשנת 1992 מונה למפקד פלנ"ט צנחנים, ושימש בתפקיד עד שנת 1993. במהלך תפקידו כמפקד הפלנ"ט, שימש כמפקד מוצב ריחן, המוצב הצפוני ביותר שהחזיק צה"ל ברצועת הביטחון בדרום לבנון, בזמן שהפלוגה תפסה קו בגזרה.
בשנת 1993 עבר לשרת בסיירת מטכ"ל, ומונה למפקד פלגת ההכשרות ביחידה. בהמשך מונה ל"מצביא"  מבצעים. לאחר מכן מונה לסגן מפקד הסיירת. במסגרת תפקידיו השתתף במבצעים רבים, ובהם, מבצע עוקץ ארסי במהלכו נחטף מוסטפא דיראני ובניסיון החילוץ של נחשון וקסמן. ב-7 במרץ 2001 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד סיירת מטכ"ל, והוביל אותה בלחימה במבצע חומת מגן ובמבצעים נוספים. בסיום תפקידו בשנת 2004, הועלה לדרגת אל"ם, ויצא ללימודים בארצות הברית.
ב-11 בספטמבר 2005 מונה למפקד חטיבת מנשה, ושימש בתפקיד עד 12 ביוני 2007. ב-22 באוגוסט 2007 מונה למפקד חטיבת הצנחנים, והוביל את החטיבה בין היתר במבצע "אתגר כפול" ובמבצע עופרת יצוקה. במהלך המבצע פיקד על החטיבה ועל גדוד שריון שצורף כסיוע, בקרבות בצפון רצועת עזה, בגזרות הערים בית חאנון, בית לאהיא ואל-עטטרה, ובמרחבי שיגור הרקטות שבאזור. ב-20 באוגוסט 2009 סיים את תפקידו.
בספטמבר 2009 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבת ההפעלה המבצעית באמ"ן, ושימש בתפקיד עד 11 באוקטובר 2011. ב-6 בנובמבר 2011 מונה למפקד עוצבת הגליל. בדצמבר 2012 זכתה האוגדה בפיקודו, בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות, על תפיסת הפעלה חדשה החולקת ידע בין היחידות האורגניות של האוגדה, לבין אלו המסתפחות אליה לעיתים. את תפקידו סיים ב-28 בנובמבר 2013. בשנת 2014 מונה למפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. במקביל מונה לחבר הצוות לבחינה וליישום מסקנות דו"ח ועדת טירקל, לחקר אירועי המשט לעזה.
ב-18 בספטמבר 2014 הועלה לדרגת אלוף וב-22 בספטמבר מונה לראש אמ"ן, ושימש בתפקיד עד 28 במרץ 2018. ב-6 ביוני 2018 מונה למפקד פיקוד הדרום.

חיים אישיים

הלוי מתגורר ביישוב כפר האורנים, נשוי לשרון ואב לארבעה. בעל תואר ראשון בפילוסופיה ומנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובעל תואר שני בניהול משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון.
צבי פישמן

צעירותו בארצות הברית

נולד וגדל בארצות הברית, למשפחה חילונית. את בר המצווה שלו חגג בכנסייה. למד בתיכון פרוטסטנטי יוקרתי. ב-1972 קיבל תואר ראשון בקולנוע (Bachelor of Fine Arts) מאוניברסיטת ניו יורק.
כשהיה בשנה האחרונה באוניברסיטה, הבמאי הצ'כי איוון פאסר ראה תסריט שכתב פישמן, התלהב וביקש שיכתוב תסריט בנושא אחר. בעקבות כך פישמן כתב את הסרט "Law and Disorder", שביים איוון פאסר. את הסרט הפיקה חברת סרטי קולומביה ב-1974 בעלות של עשרה מיליון דולר.
היה מורה לתסריטאות ולכתיבה יוצרת במשך חמש שנים בבית ספר לקולנוע וטלוויזיה של אוניברסיטת ניו יורק.
ב-1974 הוציא רומן בשם "גן עדן" בהוצאת Dell Publishing.
ב-1979 כתב את הסרט "The Hitter" לצד הבמאי כריסטופר ליטץ בהפקת חברת "Peppercorn Wormser".
ב-1986 יצא הסרט "Chopping Mall" שפישמן היה מעורב בכתיבתו, בהפקת חברת Filmways. באותה שנה תסריט שכתב לסרט בשם "Hunchback", נרכש על ידי חברת מירמקס.
בזמן מבצע שלום הגליל, בעת שהתגורר בניו יורק, היה המנהל הראשון של עמותת "שר-אל" העוסקת בארגון מתנדבים מרחבי העולם לעבודה במסגרת צה"ל.

עלייתו לישראל וחזרתו בתשובה

ב-1984 עלה לישראל והחל תהליך של חזרה בתשובה. התחתן ולמד במכון מאיר, ישיבת בית אל ועטרת כהנים. ב-1989 החל ללמד תסריטאות ב"מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות" במשך כשלוש שנים.
כתב, ביים והפיק מספר סרטים קצרים, והפיק סרטי תעודה למוסדות שונים. ב-2007 יצא הסרט "אהוד איש מקסים" שכתב פישמן וביימו יחזקאל לנג ודוד סמואלס. כתב וביים סדרה בת חמישה פרקים בנושא רפואה והלכה, וכתב וביים את הסרט "המשכן" למשרד החינוך. על יצירות אלו זכה בפרס שר החינוך ליצירה ותרבות יהודית.
ב-2015 כתב, ביים והפיק את הסרט "סיפורי מעשיות של רבי נחמן" המבוסס על הסיפורים "מעשה מביטחון", "האינדיק", "מעשה מאוצר תחת הגשר" ו"מעשה מחכם ותם" מתוך סיפורי מעשיות משנים קדמוניות שכתב רבי נחמן מברסלב. שפת הסרט היא אנגלית והשחקנים הראשיים הם יהודה ברקן ודניאל דיין.
הוא מפרסם בלוגים באתר ערוץ 7 באנגלית, ובאתר The Jewish Press.

חיים אישיים

פישמן נשוי ואב לשבעה, מתגורר בירושלים.
חותם זמן

חותם זמן (באנגלית: Timestamp) הוא רצף של ספרות ואותיות, שמרכיבות את התאריך ו\או את השעה שבו התרחש אירוע מסוים. לרוב מידע זה מוצג באופן עקבי כדי לאפשר השוואה קלה בין תאריכים ולאפשר מעקב כרונולוגי אחרי אירועים.

תקנים

תקן ISO 8601 קבע תקנים לייצוג תאריכים. תקנים אלו משמשים לעיתים קרובות להרכבת חותמות זמן.
דוגמאות לתאריכים שתואמים את התקן:
תאריך: 2019-08-27
תאריך ושעה (UTC) נפרדים: 2019-08-27 16:27Z
תאריך ושעה (UTC) משולבים: 2019-08-27T16:27Z

זמן יוניקס

זמן יוניקס (נקרא גם זמן POSIX) הוא דרך לייצוג תאריך וזמן בצורה פשוטה ואבסולוטית. זמן יוניקס הוא מספר שלם, שמייצג את מספר השניות שחלפו מאז חצות, 1 בינואר 1970, UTC, מבלי להתחשב בדקות מעוברות. שיטת ייצוג זו מאפשרת חישוב הפרשי זמנים על ידי אריתמטיקה פשוטה.
ייצוג של זמן יוניקס באמצעות משתנה מסוג מספר באורך 32 סיביות עם סימן (Signed 32bit Integer) הוא המקור לבעיה שנקראת באג 2038, בעיה המזכירה באופיה את בעיית באג 2000.

יום יוליאני

יום יוליאני מייצג את מספר הימים שחלפו מהשעה 12 בצהריים, 1 בינואר, שעון גריניץ', 4713 לפנה"ס (לפי הלוח היוליאני). מספר זה מאפשר ניהול פשוט של לוח שנה המבוסס על ימים בלבד.
חסידות אלעסק

חסידות אלעסק הייתה חסידות גליציאנית. אבי החסידות היה רבי חנוך העניך מייער, חתנו של רבי שלום רוקח מבעלז. נכון לתש"ע, מכהנים מצאצאי השושלת באדמו"רות סטניסלב ואלעסק. חסידות נוספת מגזע זה היא חסידות סאסוב.

תולדות החסידות

רבי חנוך העניך נולד בשנת תק"ס (1800) לרב שמואל מאיר מאלעסק. נישא לפריידא בתו של רבי שלום מבעלז. היה חסידם של רבי אורי מסטרליסק, של רבי נפתלי צבי הורוביץ מרופשיץ ושל חותנו. בילדותו היה אצל החוזה מלובלין. כיהן ברבנות בסטינוב ובאלעסק שבגליציה, (אולסקו, כיום אוקראינה). לאחר פטירת חותנו החל לכהן באדמו"רות. חיבר ספרים בשם "לב שמח" על התורה, הגדה של פסח וסידור. נפטר בא' באלול תרמ"ד (1884). חתניו היו רבי משה זילברפרב, רבי צבי רוקח ורבי אשר אנשיל אשכנזי (בנו של רבי יואל אשכנזי, רבה של זלוטשוב, מחבר שו"ת מהר"י אשכנזי, חתן רבי צבי הירש תאומים).
בנו רבי יצחק מילא את מקומו. נולד בשנת תקפ"ט (1829). היה חתנו של רבי יוסף יוסקה מלאשקביץ. לאחר חתונתו שהה אצל רבי מאיר מפרמישלאן (חותן חותנו). היה חסידם של רבי ישראל מרוז'ין ושל סבו רבי שלום מבעלז. לאחר פטירת אביו מילא את מקומו. היה מפורסם כגדול בתורה. נפטר בכ"ד באדר תרס"ד (1904). חתנו היה רבי אהרן מנחם מנדל אייכנשטיין בנו של רבי אלכסנדר סנדר מזידיטשוב מילא את מקום חותנו באדמו"רות. במלחמת העולם הראשונה עבר ללבוב ונפטר שם בי"ט באב תרפ"ג (1923). בן נוסף של רבי חנוך הניך היה רבי שלמה, אבי חסידות סאסוב.
נכדו של רבי חנוך הניך (בן חתנו רבי משה), רבי משולם זלמן כיהן כרב ואדמו"ר בטופורוב. נולד בשנת תר"ל (1870). היה חתנו של רבי אהרן מקוידנוב. נרצח ביער טופורוב בשנת תש"ד. חתנו היה רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מנארול. רבי חנוך דב זילברפרב, בנו של רבי משולם זלמן, כיהן כאדמו"ר בבוטושאן ובתל אביב כאדמו"ר מקוידנוב. ממנו נמשכת היום חסידות קוידנוב.
נכון לשנת ה'תש"ע מכהן בלונדון נכדו של רבי מנחם מנדל אייכנשטיין, רבי סנדר מאלינסקי-אייכנשטיין, ובניו יורק מכהן רבי יצחק אשכנזי, צאצא של רבי חנוך העניך דרך חתנו רבי אשר אנשיל אשכנזי.