google/wiki40b huggingface dataset:
אלן ריקמן

ביוגרפיה

ריקמן נולד באקטון, לונדון שבממלכה המאוחדת למשפחה קתולית-מתודיסטית ממוצא אנגלי, ולשי ואירי. למד ברויאל קולג' אוף ארט, ועבד כמעצב גרפי בסוהו. בגיל 26 קיבל מלגה להאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה שם למד בשנים 1972–1974.
מאז 1977 ועד מותו ב-2016 היה בזוגיות עם חברת מפלגת הלייבור רימה הורטון. הם נישאו בטקס פרטי ב-2012.

בתיאטרון ובטלוויזיה

מאז הופיע ריקמן בקביעות על במות התיאטרון בבריטניה. בשנת 1985 זכה לשבחים על הופעתו במחזה "יחסים מסוכנים" בהפקה של רויאל שייקספיר קומפני. צופי הטלוויזיה הכירו אותו בתפקיד מר סלופ בסדרה של ה-BBC "דברי ימי מחוז ברסטשר" שהתבססה על ספריו של אנתוני טרולופ.
באפריל 2005 העלה ריקמן בתיאטרון רויאל קורט בלונדון וביים את המחזה "שמי הוא רייצ'ל קורי", המבוסס על מכתבים ויומנים של רייצ'ל קורי.

בקולנוע

בסרטים בריטיים הופיע ריקמן לרוב בסרטים תקופתיים, כגון הסרט "על תבונה ורגישות", בו גילם את דמותו של קולונל ברנדון - ג'נטלמן עדין-נפש ומופנם. לעומת זאת בהוליווד נהגו ללהק אותו בתפקיד הפושע והנבל המוחלט. הופעתו בסרט שובר הקופות "מת לחיות" כהנס גרובר - טרוריסט גרמני, מהווה דוגמה לתפקידים כאלה. דוגמה נוספת היא דמות "השריף מנוטינגהאם" בסרט "רובין הוד: נסיך הגנבים", כמו כן בסרט "סוויני טוד", שם גילם את השופט טרפין. ריקמן התגלה גם כשחקן בעל כישרון קומי בסרטים כמו "דוגמה" או "אהבה זה כל הסיפור", וידוע גם בקולו הנעים לאוזן.
ב-1991 שיחק בסרט "רובין הוד: נסיך הגנבים", לצד קווין קוסטנר ומורגן פרימן, כאשר גילם את השריף מנוטינגהאם, על תפקיד זה, זכה ב-פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. ב-1995 זכה בפרס גלובוס הזהב, פרס אמי, ופרס גילדת שחקני המסך על גילום דמותו של גרגורי רספוטין בסרט "רספוטין".
ב-1996 גילם את איימון דה ואלירה בסרט "מייקל קולינס". 
ב-1997 ביים וכתב את התסריט לסרט "אורחת בחורף" בכיכובן של אמה תומפסון ופילידה לאו.
בשנים 2001–2011 גילם את המורה סוורוס סנייפ, בסדרת סרטי "הארי פוטר" המצליחה. הדמות, שהייתה אפלה, מסתורית ומרתיעה, ובסוף טובה הפכה לאחת הדמויות הזכורות מן הסדרה, וריקמן הפך לשחקן מוכר בעולם.
דיבב את קולו של מרווין בסרט "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" ואת הזחל בחידושו של טים ברטון לסרט "אליס בארץ הפלאות". אף שכבר לא לוהק בהוליווד על תקן הנבל, עדיין נטה לגלם דמות של אדם מדוכא ולא-סימפתי; כך בסרטי "הארי פוטר" האמורים, ב"מדריך הטרמפיסט לגלקסיה", ב"אליס בארץ הפלאות", ואף בסרט המדע הבדיוני "כיבוש הגלקסיה".
ב-2013 גילם נוכל וסוכן מכירות חמקמק בסרט "נוכלת בהזמנה", לצד קמרון דיאז וקולין פירת'. התפקיד הפך לאחד האהובים והמזוהים ביותר איתו. באותה שנה לקח חלק בשני סרטים נוספים: בסרטו של לי דניאלס, "המשרת", לצד קאסט של שחקנים מרשימים, בהם: פורסט ויטאקר, ג'ון קיוזאק, ג'יין פונדה ורובין ויליאמס, וב-"CBGB", סרט עצמאי.
ב-2014 גילם את דמותו של לואי ה-14 בסרט "כאוס קטן", לצד קייט וינסלט, מתיאס שואנארטס, סטנלי טוצ'י והלן מקרורי.
ב-2014 עבד ריקמן בסרטו האחרון "עין בשמיים", למרות שיצא לאקרנים רק ב-2016 ולאחריו גם הסרט "אליס מבעד למראה", בו דיבב שוב את דמותו של הזחל מעשן הנרגילה מבעוד מועד.

מותו

ב-14 בינואר 2016, כשהוא בן 69, נפטר ריקמן בביתו שבלונדון מסרטן הלבלב, לאחר שהיה חולה כשנתיים. הוא השאיר אחריו את אשתו, רימה הורטון.
רבים מעמיתיו לסרטי "הארי פוטר", השחקנים דניאל רדקליף, אמה ווטסון, רופרט גרינט, רייף פיינס ואוונה לינץ', וכן היוצרת, ג'יי קיי רולינג, הספידו אותו לאחר מותו.
חברת תקליטים

חברת תקליטים (באנגלית: Record Label או  Record company) היא מותג הנוצר על ידי חברות המתמחות בייצור, הפצה וקידום של הקלטות אודיו ווידאו, בפורמטים שונים כולל תקליטורים, תקליטים, DVD, קלטות והפצה באינטרנט. השם הכללי חברת תקליטים נשמר מטעמים היסטוריים בלבד.
מרבית חברות התקליטים הגדולות נשלטות על ידי מספר חברות רב-לאומיות אשר ביחד מהוות את רובה המכריע של תעשיית המוזיקה העולמית, אף על פי שבתקופה האחרונה ישנה התעוררות בקרב חברות תקליטים עצמאיות.

החברות כמותגים

חברות תקליטים משקיעות כסף וזמן רב בגילוי כשרונות חדשים או בפיתוח הכשרון של אמנים אשר כבר חתומים על חוזה. הקשר בין המותג לאמנים מגדיר את התדמית הן של החברה והן של האמן.
למרות העובדה ששני הצדדים זקוקים זה לזה כדי להתקיים, היחסים בין חברות התקליטים לאמנים יכולים לפעמים להיות קשים ומורכבים. אמנים רבים מצאו עצמם משנים או מצנזרים חומר מאלבומיהם לפי דרישות חברת התקליטים כדי שיוכלו להפיצם - שירים נערכו, שמות ועבודה גרפית שונתה, וכדומה. חברות התקליטים נוקטות בצעדים אלה כיוון שהן מאמינות שכך המכירות יעלו. לעיתים קרובות, החלטות החברות נכונות מבחינה כלכלית אך הן פוגעות במורל האמנים ורצונם להמשיך ליצור, כיוון שהם חשים שיצירתם נפגעת בצורה מוגזמת ולא צודקת.
בימים המוקדמים של תעשיית המוזיקה, חברות התקליטים היו דרושות באופן מוחלט להצלחתם של אמנים. המטרה של כל אמן חדש או להקה חדשה היה לחתום על חוזה עם חברה כלשהי מהר ככל האפשר. במהלך שנות ה-40, ה-50 וה-60, אמנים רבים היו כה נואשים לחתום על חוזה עם חברת תקליטים עד שהם מצאו עצמם חותמים על חוזה גרוע, שבמקרים רבים שלל מהם את הזכויות על המוזיקה שהם עצמם יוצרים.

התגבשות התעשייה

במהלך שנות ה-70 וה-80, תעשיית המוזיקה החלה להתגבש, דבר שהוביל לכך שמרבית חברות התקליטים הגיעו לידיים של מספר מועט יחסית של חברות רב-לאומיות, אשר הפכו בסופו של דבר לחברים ב-RIAA. במהלך שנות ה-90 וה-2000, חברות אלה מעשית הכתיבו (ועדיין מכתיבות) את הכיוון שאליו הולכת המוזיקה המיינסטרימית (המכונה לרוב "פופ"). כמו כן, אמנים רבים - גם הבכירים והמוצלחים שבהם - מרגישים מנוצלים על ידי כוחה האדיר של ה-RIAA וחברות התקליטים בפרט. שתי חברות התקליטים הגדולות בארץ כיום הן הליקון ו-NMC (הד ארצי, לשעבר אחת החברות הגדולות בארץ, נרכשה ב-2009 על ידי NMC).

תחיה של חברות תקליטים עצמאיות

במהלך שנות ה-90, כתוצאה מקלות ההקמה היחסית של אולפן ביתי, צורבי תקליטורים ביתיים זולים והתפתחות האינטרנט, חברות הקלטות עצמאיות החלו לצוץ בכל רחבי העולם. לרוב, חברות אלה שייכות לאמנים עצמם (או לאגודה של אמנים), כשהן מתמקדות יותר על יצירת מוזיקה איכותית יותר ופחות על ההיבטים הכלכליים. כתוצאה מכך, אמנים עצמאיים בדרך כלל זוכים לפחות זמן אוויר ברדיו, והם גם מוכרים פחות אלבומים מאשר אמנים אשר חתומים בחברות הגדולות. אולם, הם לרוב זוכים ליותר שליטה על המוזיקה, ועל המוצר הסופי שיוצא לשוק.
כמה חברות תקליטים עצמאיות הפכו מצליחות כל כך, שחברות תקליטים גדולות אף מנהלות איתן משא ומתן על הפצת המוזיקה שלהן, ובחלק מהמקרים גם על רכישת החברה באופן מוחלט.

צמיחה של חברות תקליטים חופשיות

המאה החדשה הביאה את התופעה של התוכן החופשי ואת רוח "הקוד הפתוח" אשר נחה על עולם המחשבים בשנים האחרונות, כתוצאה מההצלחה היחסית של פרויקטי גנו ולינוקס.
החשמלית של מוסקבה

רשת החשמליות במוסקבה, המחולקת לשתי רשתות משנה, היא מרכיב מרכזי במערכת התחבורה הציבורית במוסקבה, עיר הבירה של רוסיה. היא נפתחה בשנת 1872 והוא מופעל מאז 1958 על ידי Mosgortrans, חברה בבעלות המדינה.

סקירה כללית

לשתי רשתות המשנה אורך מסלול משולב כולל של 181 קילומטרים, מה שהופך אותה לרשת לרביעית בגודלה בעולם, אחרי הרשתות במלבורן, סנקט פטרבורג וברלין.
החשמלית היא היסטורית הסוג השני של תחבורה להובלת נוסעים עירונית במוסקבה, ממשיכת דרכה של הקונקה (רשת קרונות שהובלה על ידי סוסים). עם זאת, הופעתן במוסקבה בתחילת המאה ה-20 של מסילות ברזל הפריעה להתפתחות קווי חשמלית. לצורך הנחת קווי חשמלית היה צורך תחילה לשחרר את הדרכים ממסלולי סוסים. בשנת 1901 רכשה העירייה את שירותי חברת מניות משותפת בלגית.
בנובמבר 1905, מיד לאחר אירועי אוקטובר, נבחר ראש העיר החדש ניקולאי גוצ'קוב. טקס השבעתו חפף עם הפעולות המהפכניות של הפועלים במוסקבה בנובמבר – דצמבר 1905. ברגע שחיי העיר חזרו לשגרה, הורה ניקולאי להמשיך בהנחת פסי החשמלית. בחודש פברואר 1907, נחנכה תנועת החשמליות מרחוב מיאסניצקה, לרחוב סרטנקה ורחוב לוביאנקה. מסלולי החשמלית הראשונים קישרו בין פרברי טבעת הגן למרכז העיר.
ב-18 במאי 1910 קיבלה מועצת העיר את הצעתו של גוצ'קוב לארח בשנת 1912 במוסקבה, קונגרס של חברות החשמלית. עד 1910 רשת הקווים הצפופה נצפתה בחלק המערבי של המרכז עם היווצרות רשתות בטבעות הגן ושדרות. בשנת 1918 אורכם הכולל של קווי החשמלית בעיר הסתכם ב-323 קילומטרים, בשנת 1926 אורך המסילה גדל ל-395 קילומטרים. בשנת 1918 היו 475 קרונות, ובשנת 1926 - 764. המהירות הממוצעת של החשמליות עלתה משבעה קמ"ש ב-1918 ל-12 קמ"ש ב-1926.
אנדי קינג

קריירת מועדונים

קינג התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל של צ'לסי בגיל 9 וכעבור 6 שנים עבר ללסטר סיטי אלייה הגיע לקבוצה הבוגרת. ב-5 במאי 2007 חתם על חוזה מקצועי רשמי במועדון. במהלך משחק טרום עונה הרשים את אנשי שפילד שרצו להשאילו, אך קינג דחה את ההצעה. ב-2 באוקטובר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה בתיקו 0-0 נגד וולברהמפטון וונדררס. ב-1 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק נגד סאות'המפטון. בתום העונה רשם קינג 11 הופעות בליגה, אך לסטר ירדה לליגה הראשונה של הפוטבול ליג.
בתחילת עונת 2008/2009 האריך את חוזהו בשלוש שנים. את העונה סיים עם 9 שערים ולסטר חזרה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-15 באפריל 2011 האריך את חוזהו במועדון עד 2015 אחרי שבאותה עונה כבש 15 שערים בליגה. קינג אף נכלל בנבחרת העונה בצ'מפיונשיפ וזכה בפעם השנייה ברציפות בתואר כדורגלן העונה של המועדון. במחזור האחרון של עונת 2012/2013 הבקיע את שערו ה-50 במדי לסטר במשחק נגד נוטינגהאם פורסט. ב-1 באפריל 2014 כבש את שערו ה-54 במועדון ובכך הפך לקשר שכבש הכי הרבה שערים בהיסטוריה של המועדון. בסיום העונה חזר לסטר לפרמייר ליג אחרי 10 שנות היעדרות. ביום הולדתו ה-26, האריך את חוזהו במועדון בארבע שנים נוספות.
במחזור הפתיחה של עונת 2014/2015 נגד אברטון רשם קינג נתון מרשים כאשר 95.6% מהמסירות שלו במשחק היו מדויקות. ב-29 באפריל 2015 ערך את הופעתו ה-300 במועדון במשחק הליגה נגד צ'לסי. בעונת 2015/2016 זכה עם לסטר באליפות ראשונה בתולדותיה ובכך הפך לכדורגלן הראשון שזוכה באליפות שלוש הליגות הבכירות באנגליה מאז 1960 והראשון מאז הקמת הפרמייר ליג. 
ב-31 בינואר 2018 הושאל קינג לסוונסי סיטי עד לסוף העונה. בתום העונה נשרה סוונסי לליגת המשנה, וקינג חזר ללסטר סיטי בתום תקופת ההשאלה. ב-31 בינואר 2019 הושאל קינג לדרבי קאונטי עד לסוף העונה. ב-15 באוגוסט 2019 הושאל לגלאזגו ריינג'רס עד לסוף העונה.

קריירה בינלאומית

קינג יליד אנגליה, אך הוא החליט לייצג את ויילס אותה הוא היה רשאי לייצג מאחר שסבו הוא ולשי. בצעירותו הוא שיחק בנבחרת הנוער ובנבחרת הצעירה עימה הגיע לפלייאוף העלייה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009 אך הפסד לאנגליה מנע את ההפעלה לגמר המפעל.
ב-22 במאי 2009 זומן לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחק ידידות נגד אסטוניה, ואף ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת באותו משחק. ב-11 באוגוסט 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-5 נגד לוקסמבורג. ב-13 באוקטובר 2014 הורחק במהלך משחק נגד קפריסין במסגרת מוקדמות יורו 2016 לאחר עבירה גסה על קונסטנטינוס מקרידאס.
אלברכט הראשון, מרקיז ברנדנבורג

ביוגרפיה

אלברכט נולד בשנת 1100 לאוטו, רוזן באלנשטדט ולאיליקה מסקסוניה, בתו של מגנוס, דוכס סקסוניה. בשנת 1123 מת אביו אוטו, רוזן באלנשטדט, ואלברכט עלה לשלטון במקומו והפך לרוזן אנהלט. בשנת 1138 הדיח קונראד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את היינריך העשירי, דוכס בוואריה מנחלותיו, ומסר לאלברכט את דוכסות סקסוניה, אולם, בשנת 1142 חזר היינריך והשתלט על הדוכסות.
בשנת 1147 השתתף אלברכט במסע הצלב הוונדי, וכבש שטחים באזור ברנדנבורג מידי הסלאבים, ובשנת 1157 קיבל את התואר מרקיזות ברנדנבורג. בשנת 1164 השתתף אלברכט במסע נגד היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, וב-13 בנובמבר 1170 מת אלברכט, ובמקומו עלו לשלטון בניו ברנהרד באנהלט, ואוטו בברנדנבורג.
מורין קונולי

ביוגרפיה

קונולי נולדה וגדלה בסן דייגו, קליפורניה. בהיותה בת 3 הוריה התגרשו והיא גודלה על ידי אמה ודודתה. היא אהבה לרכב על סוסים אך בשל העלות הגבוהה של ספורט זה, היא בחרה בטניס כתחביב ספורטיבי. מאמנה הראשון עודד אותה לאחוז במחבט הטניס ביד ימין ולא ביד שמאל.

1951

בשנת 1951 היא זכתה בתואר גראנד סלאם הראשון שלה, באליפות ארצות הברית לאחר ניצחון על שירלי פריי ב-3 מערכות (6–3, 1–6, 6–4) ובכך הייתה לטניסאית הצעירה ביותר שזכתה באותה העת באליפות זו.

1952

בשנת 1952 היא זכתה באליפות וימבלדון לאחר ניצחון על לואיז ברוף ב-2 מערכות (6–4, 6–3). בהמשך השנה היא הגנה על תוארה באליפות ארצות הברית לאחר ניצחון על דוריס הארט ב-2 מערכות (6–3, 7–5).

זכייה בגראנד סלאם

קונולי זכתה באליפות אוסטרליה הפתוחה בשנת 1953 לאחר ניצחון על ג'וליה סמפסון ב-2 מערכות (6–3, 6–2), באליפות צרפת הפתוחה בניצחון על דוריס הארט בשתי מערכות (6–2, 6–4), בפעם השנייה ברציפות באליפות וימבלדון, בניצחון על דוריס הארט ב-2 מערכות (8–6, 7–5) ובפעם השלישית ברציפות באליפות ארצות הברית בניצחון על דוריס הארט ב-2 מערכות (6–2, 6–4).

1954

בשנת 1954 זכתה קונולי בפעם השנייה ברציפות באליפות צרפת לאחר ניצחון על ג'ינט בוקאי בשתי מערכות (6–4, 6–1). לאחר מכן, היא זכתה בפעם השלישית ברציפות באליפות וימבלדון לאחר ניצחון על לואיז ברוף בשתי מערכות (6–2, 7–5).

פציעה

שבועיים לאחר הזכייה בוימבלדון ב-20 ביולי אותה שנה, היא נפצעה באופן קשה ביותר ברגלה הימנית לאחר שרכבה על סוס ובכך תמה הקריירה הספורטיבית שלה.

חייה האישיים

ביוני 1955 נישאה קונולי לנורמן ברינקר, איש עסקים ורוכב סוסים שייצג את ארצות הברית באולימפאידת הלסינקי (1952). לזוג נולדו שתי בנות.

מותה

בשנת 1966 הובחנה כלוקה בסרטן השחלה. ב-4 ביוני 1969 היא עברה ניתוח קשה, השלישי שלה, בגלל סרטן הקיבה, אך שלושה שבועות לאחר מכן ב-21 ביוני היא נפטרה ממחלתה.

תארים והישגים

בשנת 1969 נכללה קונולי בהיכל התהילה של הטניס וב-1987 בהיכל התהילה הבינלאומי של הספורטאיות.
חוות גלעד

הקמה והתפתחות

לטענת משפחת זר, בסוף שנות ה-70, משה זר, אביו של איתי זר, רכש את הקרקע עליה ממוקמת החווה, באמצעות חברת "הר וגיא" שבבעלותו. אולם, שאלת הבעלות על הקרקע אינה מוכרעת ועולה מפעם לפעם בדיונים המשפטיים הסובבים את החווה וחוקיות הבנייה בשטחה ובשטחים הסובבים אותה.
היישוב הוקם בשנת 2002 על ידי איתי זר כתגובה לרצח אחיו גלעד זר, שהיה קצין הביטחון של המועצה האזורית שומרון, ליד צומת ג'ית. עם הקמתו, מנה היישוב 4 משפחות.] בשנת 2005 הוקמה ביישוב "ישיבת שירו למלך" בראשות הרב מאיר גולדמינץ.
ב-30 באוקטובר 2010 נערך בחווה ביקור רשמי של יושב ראש הכנסת רובי רבלין. ריבלין נפגש עם איתי זר וחברי ועד היישוב. בביקור הביע ריבלין תמיכה בהכשרת היישוב. ביוני 2011, היישוב מנה 29 משפחות.]
בתחילת 2014, לאור הבנה בין התושבים לבין שר הביטחון בוגי יעלון הסכימו תושבי המאחז לפנות ארבעה מבנים ובתמורה הבטיח שר הביטחון לאשרר את חוקיות המקום. לאחר הבנה זו אכן פונו חלק ממבני המאחז. אולם נכון ל-2015, הנושא עדיין מצוי במחלוקת משפטית, שכן ההבנה בין התושבים לבין השר אינה מעוגנת בחוק.
אור לכ"ג בטבת תשע"ח (9 בינואר 2018) נרצח תושב המקום, הרב רזיאל שבח, בפיגוע ירי בצומת הכניסה ליישוב. הוא נקבר למחרת בבית עלמין שנחנך במקום.

תהליכי הסדרת היישוב

בעקבות הפיגוע בו נרצח הרב רזיאל שבח, החליטה ממשלת ישראל, בהצבעה פה אחד ב-4 בפברואר 2018, להסדיר את המאחז באמצעות הגדרתו כיישוב חדש או באמצעות הקמת יישוב חדש בסמוך לו. עם זאת, בדיון שנערך לקראת סוף שנת 2018 עלה כי ההחלטה לא קודמה בפועל מסיבות בירוקרטיות.

אירועים ביטחוניים ופינויים

באוקטובר 2002, חודשים ספורים אחרי הקמת החווה, פינו כוחות הביטחון את החווה. במהלך הריסת המבנים בחווה התפתחו עימותים קשים שבהם היו 90 פצועים. זמן קצר לאחר סיום האירוע, החלו המתיישבים לבנות מחדש את החווה.
בינואר 2009 קיבל בית המשפט את תביעת תושבי היישוב נגד עיתון "מעריב", בשל הוצאת דיבה נגדם בכתבה שעסקה במניעת פינוי היישוב. בית המשפט חייב את מעריב בפיצוי בסך 40,000 ש"ח.
ב-28 בפברואר 2011 הרסו כוחות הביטחון בית ביישוב, יסודות של מבנה ואוהל. הרס המבנה לווה בהתפרעות מצד מתנחלים, אשר נענה בשימוש באמצעים לפיזור הפגנות על ידי כוחות המשטרה. בעקבות הרס המבנים, התקיימו הפגנות סוערות בירושלים בהן המפגינים מחו על עצם הפינוי ועל שימוש מופרז בכוח שנעשה במהלך הפינוי לטענתם. כמו כן פורעים יהודים השליכו בקבוקי תבערה בכפר חווארה.
ביוני 2012 הציתו פורעים ערביים את ביתה של משפחת אורבך. תושבי החווה הקימו קרן כספית לשיקום הדירה ותכולתה.
ביולי 2012 סיכלו מאות מתושבי האזור שהגיעו לחוות גלעד, כוונה להרוס שני מבנים.
ב-20 במאי 2013 ניסו עשרות פורעים ערביים לתקוף את החווה. כיתת הכוננות של היישוב הדפה אותם עד להגעת כוחות הצבא שהרחיקו את הפורעים וביצעו מעצר.
פריבטיר

פְּרַיבֶטִיר (באנגלית: privateer) או קורסר (בצרפתית: corsaire) היה כינויה של אונייה חמושה, בבעלות ובפיקוד פרטיים, שפעלה בזמן מלחמה נגד הספנות המסחרית של האויב. רב החובלים של אונייה שכזו, כמו כל אחד מאנשי צוותה, נקרא גם כן "פריבטיר" או "קורסר".
פריבטירים היו קיימים כבר בימי הביניים, אך עיקר פעולתם במאות ה-16 עד ה-18. בעלי האונייה קיבלו משליט המדינה כתב הרשאה, המעניק להם את הזכות לתפוס אוניות סוחר של האויב ולמכור אותן או את מטענן על פי חוקי השלל הימי (prize). בכתב ההרשאה נקבע גם כיצד יחולק השלל. בדרך כלל החלוקה הייתה 10% למלך ו-90% לפריבטיר. בתחילה נקראה אונייה מעין זו בלשון הדיבור private man-of-war ("אוניית מלחמה פרטית"). 
הפריבטיריות לא נחשבה לשוד ימי, אך נאסרה בהסכמה בינלאומית ב-1856.
רומה פלק

רומה פלק (אורן) (נולדה בשנת 1932 בירושלים) היא פרופסור אמריטה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקריה עוסקים בחשיבה סטטיסטית והסתברותית, שיפוט של מקריות וצירופי מקרים, מושגים מתמטיים של ילדים ופתרון בעיות.

ביוגרפיה

פלק למדה בגימנסיה העברית בירושלים. בשנות החמישים המוקדמות למדה מתמטיקה באוניברסיטה העברית ובמקביל הייתה מורה לנערים עולים חדשים במעברת הר-טוב (בית שמש). למדה בשנת הלימודים 1954/5 באוניברסיטת סטוקהולם הסתברות, סטטיסטיקה מתמטית וסטטיסטיקה של ביטוח. עם שובה לארץ עבדה כשנה במחלקה האקטוארית של המוסד לביטוח לאומי ובהמשך במעבדה לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית, ובמכון הדסה לייעוץ מקצועי.
בשנת 1964 קיבלה תואר ב.א. מהאוניברסיטה העברית בפסיכולוגיה וסטטיסטיקה וב-1969 סיימה תואר שני בפסיכולוגיה. בשנת 1975 קיבלה תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית על עבודה שכותרתה "תפיסת מקריות". החלה ללמד באוניברסיטה העברית כעוזרת הוראה בשנת 1957 והתקדמה לאורך השנים לדרגת פרופסור, עד יציאתה לגמלאות ב-1999. היא לימדה במחלקות לפסיכולוגיה, חינוך, עבודה סוציאלית, ועוד. בין השאר לימדה ופיתחה את הקורסים: מבוא לסטטיסטיקה והסתברות; חשיבה סטטיסטית בפסיכולוגיה; פסיכולוגיה של מקריות; התפתחות מושגים מתמטיים אצל ילדים ופתרון בעיות.
היא יצאה לשבתוני מחקר במוסדות שונים, בהם: Decision Research, Eugene, Oregon בין השנים 1979–1980, אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט (1990-1991), אוניברסיטת הרווארד (1994-1995).
בשנת 1984 קיבלה עם מיה בר-הלל את פרס הכתיבה של MAA על שם ג'ורג' פוליה על המאמר "Probabilistic Dependence Between Events".‏
נשואה לרפאל פלק, פרופסור לגנטיקה באוניברסיטה העברית, ומתגוררת עמו בירושלים. אם לשניים.
גואנשי

גוּאַנְשִׁי (בסינית: 关系, פין-יין: guānxi) הוא מונח נפוץ המתאר מעגלי השפעה חברתיים אישיים הניתנים לתיאור כיחסים שאנשים מטפחים עם אנשים אחרים. מקור המונח בסינית והוא מהווה מוטיב מרכזי בחברה הסינית.
בתקשורת המערבית המונח הפין-ייני תופס יותר ויותר משמעות במקום שני תרגומים נפוצים שלו שהיו בשימוש, "קשרים" ו"יחסים", מכיוון ששניהם לוקים בחסר בתיאור ההשלכות התרבותיות של גואנשי.
המקור של גואנשי מונח בפילוסופיית הקונפוציאניזם, אשר מדגישה את החשיבות של שיוך העצמי ביחס לאחרים מבחינה היררכית, על מנת לשמור על סדר חברתי וכלכלי. במיוחד, יש לשים דגש על מחויבות, הדדיות ואמון, אשר מהווים את יסודות רשתות הגואנשי.
לגואנשי יש גם השפעה גדולה על ניהול עסקים המבוססים בסין, ואף על עסקים בבעלות סינית מעבר לים, בדרום מזרח אסיה (שם נפוץ הכינוי "רשת במבוק").

בהקשר אישי

ברמה הבסיסית ביותר, גואנשי מתאר קשר אישי בין שני אנשים אשר אחד מסוגל להכריח את השני לבצע טובה או שירות, או להיות מוכרח. אין שני האנשים מחויבים להיות מאותו מעמד חברתי. גואנשי יכול לשמש גם כדי לתאר רשת של אנשי קשר, אשר אדם יכול להפעיל כאשר משהו צריך להיעשות, אשר דרכה הוא או היא יכולים להשפיע מטעם אדם אחר.

בהקשר העסקי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

בהקשר ממשלתי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
אטיין בקרו

ביוגרפיה

בקרו החל לשחק שחמט בגיל 4. בגיל 9 הוא התחיל להתאמן אצל יוסף דורפמן. בגיל 10 הוא ניצח בתחרויות לגילו, ובגיל 13 ניצח את וסילי סמיסלוב. במרץ 1997, בגיל 14 וחודשיים, הוענק לו תואר רב אמן.
בקרו היה חמש פעמיים אלוף צרפת (פעם ראשונה בגיל 16). בגיל 16 הוא ניצח בדו-קרב את יהודית פולגאר 3.5:1.5, ובגיל 17 סיים בתיקו 3:3 דו-קרב עם אנטולי קרפוב בשחמט מהיר.
בגביע העולם בשחמט 2005 הוא הגיע לחצי הגמר.
זאב זיוון

זאב זיוון (נולד ב-1946) הוא חוקר, מורה ומרצה מן החוץ לגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.

ביוגרפיה

זאב זיוון נולד בתל אביב לרחל ויצחק זימן, שבצעירותם עלו לארץ ישראל בשנות השלושים מליטא ופולין. זיוון למד בבתי הספר בלפור ובתיכון עירוני ה' בתל אביב. היה חניך, ומדריך בשבט הצופים: 'גוש הצופים הקשישים'. חבר גרעין הנח"ל 'עמית' ומרכז שבט 'צבר' בשנת החל"ת - חופשה ללא תשלום. כחבר גרעין הצטרף לקיבוץ שדה בוקר בשנת - 1965. הדריך את גרעיני הנח"ל לקיבוץ שדה בוקר בחיפה (1967) ובשרון (1974-5).
זיוון נשוי לתלמה ואב לשלושה. מתגורר ביישוב מיתר.
זיוון הקדיש הרבה מכוחו לנגב ולחקר הנגב. בתום שירותו הצבאי בשנת 1965, הצטרף לקיבוץ שדה בוקר והיה חבר בו עד שנת 1987. באותן שנים עסק בפעילות חינוכית ענפה.  בין השנים 1975 עד 1978 שימש כשליח אזורי בתנועת הנוער יהודה הצעיר בארצות הברית. שימש כמרכז ארצי של צופי ישראל במהלך השנים 1984 - 1986. 
לאחר, שעזב את הקיבוץ חבר לאריה (לובה) אליאב ב-1987 להקמת הקהילייה החינוכית התיישבותית ניצנה, שם שימש כמנהל הכפר הראשון עד 1996. הקהילייה קלטה באותן שנים את חניכי עליית הנוער ופתחה את שעריה בפני תלמידי בתי הספר מהערים הגדולות. כמו כן שימש מנהל התיכון לחינוך סביבתי בשדה בוקר משנת 2001 עד 2003. 
לבד מעבודתו האקדמית זאב זיוון הוא גם מדריך טיולים, בין השאר ב"יד בן צבי" וב"מכון אבשלום". בעבר הרצה בקורסים למורי דרך, שומר עד היום על זיקה קרובה לשדה בוקר.
אולבסק

תולדות האזור

קיימות עדויות לקיומו של ישוב אנושי באזור בתקופת האבן החדשה, בהן תלי קבר וכלי צור. ישנן עדויות היסטוריות להתיישבות באזור בתקופת רוס של קייב.

תולדות העיר

גרסאות קדומות יותר של שם העיר מוזכרות בתיעוד מהמאה העשירית. העיר נחרבה בשנת 1240, בפלישות הטטרים מהערבה האירואסייתית. סביבותיה של העיר הפכו למקום מקלט לפליטים מאזור הדנייפר.
השם אולבסק  מוזכר לראשונה בתיעוד משנת 1488.
לאחר איחוד לובלין בשנת 1569  השתייכה אולבסק לממלכת פולין. רוב אוכלוסיית העיר הייתה יוונית-אורתודוקסית ובסוף המאה ה-16 נבנה בעיר מנזר יווני-אורתודוקסי. 
במאה ה-17 השתתפו תושבי העיר בהתקוממות האוקראינית. בסוף המאה ה-17 סופחה אולבסק לרוסיה והפכה לעיר מרכזית במחוז ווהלין.
בסוף המאה ה-18 היו בעיר כ-470 תושבים, רובם חקלאים. במאה ה-19 קמו בה מספר מזקקות ומנזר כרמליטי.
לאחר ביטול הצמיתות, בצו משנת 1863, הואצה התפתחותה הכלכלית של העיר. בסוף המאה ה-19 היו בעיר כ-2,000 תושבים. ב-1903 הונחה בעיר מסילת ברזל שקישרה בין קייב לקובל ובעיר הוקמו מפעלי תעשייה שונים וכמאה עסקי מסחר.

יהודי אולבסק

בין מלחמות העולם חיו באולבסק כ-3,000 יהודים מתוך כ-7,500 תושבים. 
הגרמנים כבשו את אולבסק באוגוסט 1941. רוב יהודי העיר ברחו מזרחה לפני הגעת הגרמנים, ובעיר נותרו כ-500 יהודים.
באוקטובר 1941, על-פי הוראות הגרמנים, ריכזו האוקראינים את היהודים בגטו. 
בנובמבר נורו אלה מתושבי הגטו שלא יכלו ללכת. היתר הובלו לכפר סמוך על גדת נהר, ונרצחו כולם על ידי גרמנים ואנשי המיליציה האוקראינית.
איתמר באסטקר

ביוגרפיה

באסטקר גדל והתחנך במצפה רמון עד גיל 14. כשהוריו נפרדו הוא עבר לאור יהודה והצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב בכדורסל. הוא בוגר תיכון עירוני ט' בתל אביב ומתאמן בקבוצת מכבי תל אביב בהדרכתו של פבל קוגן.

2011

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בטרבזון, טורקיה בשנת 2011 סיים במקום עשירי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.65 מטר.

2012

בתחרות שנערכה באצטדיון הדר יוסף באפריל 2012 קבע באסטקר בקרב שבע שיא ישראלי חדש לקדטים בתוצאה של 4,950 נקודות.

2013

סיים במקום רביעי בקפיצה במוט, בתוצאה של 4.72 מטר, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 2013.

2014

באליפות ישראל בקרב עשר שנערכה בתחילת אפריל 2014 זכה באסטקר במדליית כסף בשיא ישראלי חדש לנוער בתוצאה של 6,547 נקודות, אחרי קונסטנטין קריניצקי ממכבי חיפה כרמל (6,579 נקודות) ולפני רומן קוגן, בן אגודתו (5,339 נקודות).

קפיצה מעל 5 מטר

בתחרות הזמנה שנערכה באפריל 2015 ניצח באסטקר בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 5.00 מטר ועבר לראשונה בקריירה שלו מחסום זה. בתחרות Israel Jump שנערכה במאי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 5.20 מטר.
במשחקים האירופיים שנערכו בבאקו שבאזרבייג'ן ביוני 2015 סיים באסטקר במקום שלישי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.00 מטר. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי הוא זכה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.95 מטר, אחרי אדוארד פלוטניקוב ממכבי השגים ראשון לציון (5.05 מטר) ודניס גולדובסקי בן אגודתו (4.95 מטר).

2016

בגביע איסטנבול באולם שנערך ב-25 בפברואר 2016 זכה באסטקר במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.20 מטר. יומיים לאחר מכן, באליפות מדינות הבלקן באולם הוא זכה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 5.20 מטר.

אלוף ישראל

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 2016 זכה באסטקר במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.20 מטר, לפני אדוארד פלוטניקוב (4.95 מטר) ודניס גולדובסקי (4.95 מטר).
בתחרות שנערכה בינואר 2017 ניצח באסטקר, שבר את שיאו האישי בקפיצה במוט והעמידו על 5.30 מטר.
הורם מלך גזר

הורם היה מלך גזר הכנענית שנזכר בספר יהושע, פרק י', פסוק ל"ג: "אז עלה, הורם מלך גזר, לעזור, את-לכיש; ויכהו יהושוע ואת-עמו, עד-בלתי השאיר-לו שריד."

מלחמתו ביהושוע בן נון

לפי המסופר בספר יהושע, לאחר כיבוש העיר לבנה, וכחלק מכיבוש ארץ כנען המתואר בספר, פנה יהושע בן נון לכבוש את לכיש. הורם מלך גזר נחלץ לעזור ללכיש במלחמתה בצבא העברים, אך אלה הביסו אותו ואת עמו ניצחון מוחץ: "ויכהו יהושוע ואת-עמו, עד-בלתי השאיר-לו שריד." למרות ניצחונו המוחץ, יהושוע אינו כובש גזר, והיא נשארת כנענית עד ימי שלמה.
הורם מלך גזר הוא המלך היחיד שהעז לתקוף את צבאו של יהושע בן נון לבדו, בלי להתארגן בברית עם מלכים נוספים (כפי שעשה אדוני-צדק מלך ירושלים, אשר פתח במלחמה עם גבעון, בעלת בריתם של העברים, רק בראש ברית שכללה ארבעה מלכים נוספים). ניתן להסביר תעוזה זו בכך שהייתה זו מתקפה נואשת של מלך אחור חרדה, או להפך: שגזר הייתה עיר חזקה ועצמאית עם צבא מיומן, ולכן האמין הורם שכוחו יעמוד לו לנצח את יהושע.
למרות הניצחון המזהיר של יהושע ובני ישראל על הורם ואנשיו העיר גזר נזכרת כעיר כנענית גם בספר שופטים (כנראה מסורת כיבוש אחרת לפי ד״ר נילי ואזנה) ובספר מלכים, בו מוזכר כי עד ימי שלמה המלך לא נכבשה גזר עד שפרעה חותנו של שלמה (כנראה הכוונה לסיאמון) כבש אותה מן הכנענים ונתנה כמתנת חתונה לשלמה לרגל נישואיו לבת פרעה.