google/wiki40b huggingface dataset:
אורי גוטליב

ביוגרפיה

גוטליב הוא בוגר להקת צעירי תל אביב ולהקת צופי תל אביב. שירת בלהקת פיקוד המרכז. שיחק בסרטים: "ללקק ת'תות", "צדק מוחלט" ו"איה". כמו כן, השתתף בתוכניות הטלוויזיה: "מה הרעש - להיט בראש", "זהו זה!" ("על הברזלים"), "מוצ"ש", "8 דקות ביום", "עניין של זמן" (עונות 1 ו-2), "לזכור", "אחד העם 1", "שוטטות" יחד עם ארז בן הרוש ואסף הראל, "צה"ל 1", "צפדינה מארחת" ובסרט הטלוויזיה "הללויה". הנחה את תוכנית האירוח "הכל טוב" בערוץ 2. במשך מספר שנים שיחק בתיאטרון חיפה בהצגה "משחקים בחצר האחורית".
בשנת 2006 הנחה את התוכנית "הרצועה" בערוץ ביפ, בתפקיד המנחה הפיקטיבי, סוכן השחקנים עופר נבאחו. באותה שנה החל להשתתף בתוכנית "מועדון לילה" בערוץ 2.
בשנת 2007, גוטליב הנחה את התוכנית "חדשות מפתיעות" בערוץ 2 והופיע בתפקיד אב המואשם בפדופיליה בסדרת הדרמה "מסכים".
בחודשים אוקטובר-דצמבר 2007 שידר גוטליב את "ציפורי אלף לילה ולילה" כמחליפו הזמני של ארז טל.
בנובמבר 2007 החל גוטליב להגיש את התוכנית "עד כאן" בערוץ yes stars ישראלי, הגרסה הישראלית לתוכנית "הדיילי שואו" עם ג'ון סטיוארט, וכן השתתף כשופט בתוכנית הריאליטי "פרויקט ביפ" בערוץ ביפ. בשנת 2008 החל להשתתף בתוכנית "שבוע סוף" בערוץ 2 כמגיש ושחקן (עונות 1–2).
בחודש מאי 2010 החל להנחות את התוכנית "קצר משפחתי" בערוץ 2 וכן השתתף בסדרה "אחד העם 101", סדרת ההמשך של "אחד העם 1", אשר עלתה בחודש יולי של אותה שנה.

בחודש פברואר 2011 החל להנחות לצד מעיין בלום את תוכנית הסאטירה היומית "קאמבק", אשר שודרה בערוץ הוט קומדי סנטרל. מאוחר יותר באותה שנה השתתף בסדרה הקומית "השנים הכי יפות" בערוץ 2, בשידורי "רשת" לצד קרן מור, אורנה בנאי, גידי גוב ועוד. בסתיו של אותה שנה הגיש בערוץ 10 את סדרת הספיישלים "אז מה היה לנו" לרגל ראש השנה, המסכמת את השנה העברית החולפת.
בשנת 2012 השתתף כשחקן אורח בתוכנית המערכונים "הפרויקט הירוק" בערוץ הוט קומדי סנטרל, וכן החל להוביל את קמפיין הפרסום של מי "נביעות".
בשנת 2013 הגיש בערוץ 1 את הפינה הקומית "חדר מצב" בתוכנית האירוח "מחר שבת" בהנחיית שמואל וילוז'ני ויעקב כהן, וכן השתתף במספר תוכניות ספיישל של "צחוק מעבודה" בערוץ 2.
בשנת 2014 הגיש את תוכנית הרשת "הידעת?" של הטלוויזיה החינוכית, הכוללת מערכונים קומיים בכיכובו של השחקן יניב ביטון, והגיש את שעשועון השידוכים "בייב מגנט" בערוץ הוט קומדי סנטרל לצד ירון ברובינסקי. בתקופה זו החל להגיש ברדיו ללא הפסקה שתי תוכניות בימי חמישי: האחת "מועדון ארוחת הבוקר", מעין מהדורה מורחבת של התוכנית "שי ודרור" לצד שי גולדשטיין, דרור רפאל, גיל קופטש והדר לוי, והשנייה "חסרי תרבות" יחד עם שי גולדשטיין, המשודרת בשעות הערב.
בשנת 2015 השתתף בתשדיר בחירות לכנסת ה-20 מטעם מפלגת מרצ. כמו כן השתתף בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאלטי "גולשי ספות", לצד חברו, ירון ברובינסקי. באותה שנה השתתף בסרט הקולנוע "רבין: היום האחרון" בבימויו של עמוס גיתאי. בסרט מגלם גוטליב את דמותו של מיכאל בן יאיר. עוד באותה השנה השתתף גוטליב ביחד עם דורון מירן בקמפיין של ארגון בלה דואגת להגברת המודעות למחלות מין.
בשנת 2016 החל להשתתף בתוכנית הלייט-נייט "לילה טוב עם אסף הראל" בערוץ 10. כמו כן, ב-15 באוגוסט 2016 החל להגיש את תוכנית הבוקר ברדיו ללא הפסקה לצד שי גולדשטיין ולאה לב, במקום התוכנית של שי ודרור שירדה משידור. בתאריך 1 ביוני 2017 שידר את תוכניתו האחרונה.
בשנת 2017 שיחק בסדרה "צפוף" בתפקיד אבישי.
נכון ל-2017 גוטליב שותף בשתי מסעדות בתל אביב.
אמיר זיו

ביוגרפיה

זיו נולד בקיראון וגדל בגבעתיים. בוגר בית הספר התיכון שמעון בן צבי, שירת בפלחה"ן צנחנים. למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ועבד תקופה קצרה כעורך דין. בסוף שנות ה-90 עבר לעיתונות. היה עורך מוסף "כסף" ובהמשך מייסד ועורך המגזין G בעיתון "גלובס". בראשית 2006 עבר ל"מעריב" וערך במשך קרוב לשנתיים את מוסף "סופשבוע" של העיתון. בסוף 2007 הצטרף לצוות ההקמה של "כלכליסט" ומאז הוא משמש סגן עורכת העיתון והעורך האחראי של מוסף סוף השבוע שלו. במקביל פרסם במהלך השנים טור אישי במוסף, וכן שורה של כתבות מגזיניות.
ב-2017 פרסם זיו את ספרו הראשון, "ארבעה אבות" בהוצאת עם עובד. הספר זכה באותה שנה בפרס ברנר לספר ביכורים ונכלל ב"רשימה הקצרה" של חמשת המועמדים הסופיים לפרס ספיר. ב-2018 זכה זיו בפרס שרת התרבות לסופרים בראשית דרכם.
זיו נשוי ליעל גובר, עורכת ספרי הילדים בהוצאת כנרת-זמורה, והם מתגוררים עם משפחתם ברמת גן.
בוני ארונס

קורות חיים

בוני ארונס נולדה ב-3 ביוני 1979, וכבר בצעירותה למדה בבית הספר למשחק בניו יורק סיטי. האנשים אשר למדו איתה אמרו לה לעיתים קרובות כי לא תהיה לה קריירת משחק, בשל המראה החיצוני שלה ובשל אפה. לאחר מכן, מצאה עבודה באירופה כשחקנית בסרטים קצרים.
בשנים הראשונות שלה כשחקנית, השתתפה ארונס בתפקידים משניים במגוון סרטים כגון "מלהולנד דרייב", "יומני הנסיכה", "הפנטזיה של הל", וכולי. בשנת 2016, זכתה ארונס להכרה בינלאומית כאשר שיחקה את ואלאק בסרט האימה שובר הקופות "לזמן את הרוע 2". בין היתר הופיעה ב-"אנאבל: הבריאה", ובספין-אוף "הנזירה", שהפך לסרט האימה ה-6 הרווחי ביותר בכל הזמנים. שלושת הסרטים הללו נכללו ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע.
זבד דקל אוסטוני

מאפיינים

זבד דקל אוסטוני חי בטבע בצפון וייטנאם, לאוס, ודרום סין ביערות גשם ושולי נהרות, אך מצוי בסכנת הכחדה כתוצאה מגידול יתר וכן מהרס היערות הטבעיים שלהם.
אורכו של הזבד עד 57 ס"מ והזנב עד 43 ס"מ. הפרווה חומה-אפורה, הפנים שלו מחודדים מעט, על גבו ישנם ארבעה פסים כהים וזנבו כמעט לגמרי שחור. הוא דומה מאוד לזבד דקל מפוספס אך שעיר יותר ואין לו כל כך הרבה פסים כמותו. 
הזבדים חיים לבדם ואוכלים בעיקר חרקים, תולעים וזוחלים קטנים. הם יוצאים בחשיכה, הם מתאחדים למטרות הזדווגות שמתרחשת באזור ינואר ולאחר שלושה חודשים נולדים 1-3 גורים החיים רק עם אימם.
לא ידועים הרבה פרטים עליהם עקב נדירותם וחשאיותם. מצב השימור שלהם בטבע הוא בסכנת הכחדה.
יוליד

יוליד היא חברת בת של חברת קורל העוסקת בפיתוח תוכנת מחשבים ומושבה בטאיפיי אשר בטאיוון.
החברה נוסדה באוגוסט 1989 על ידי Lotus Chen, Lewis Liaw, Way-Zen Chen בסיוע של חברת מיקרוטק הטאיוונית. המייסדים עזבו את המכון לאינפורמציה תעשייתית Institute for Information Industry כדי לפתח את התוכנה הגרפית שלהם פוטו סטיילר שפעלה על מערכת ההפעלה חלונות.
יוליד שיווקה את תוכנת הפוטו סטיילר שפיתחה באמצעות חברת התוכנה אלדוס האמריקאית. בשנת 1994 חברת אלדוס התאחדה עם חברת אדובי וחדלה למכור את תוכנת הפוטו סטילר. יוליד החלה לפתח ולמכור בעצמה תוכנה גרפית חדשה בשם פוטו אימפקט 3, תוכנה שהתחרתה בפוטושופ של חברת אדובי. יוליד הרחיבה את תחומי הפיתוח והשיווק שלה לתוכנות עריכת וידאו ותוכנות הכנת תקליטורי די וי די. יוליד החלה להסחר בבורסת ניירות הערך של טאיוון בספטמבר שנת 2001.
באפריל 2005, חברת אינטר וידאו רכשה את יוליד בעבור 68 מיליון דולר בערך. בסוף דצמבר 2006 הודיעה אינטר וידאו שהמיזוג עם יוליד הושלם. בסוף אוגוסט 2006 הודיע חברת קורל הקנדית על רכישת חברת אינטר וידאו ועמה חברת יוליד. כתוצאה מרכישת אינטר וידאו ויוליד על ידי חברת קורל הפסיקה יוליד להסחר בבורסת ניירות הערך של טאיוון בסוף אוקטובר 2006. קורל הודיע באמצע דצמבר 2006 שהושלמה הרכישה של החברות אינטר וידאו ויוליד.
לאחר הרכישה משווקת קורל את המוצרים של החברות שרכשה בצד מוצרי תוכנה אחרים שלה. יוליד מוסיפה להפעיל אתר אינטרנט עצמאי הכולל אפשרות לרכוש את התוכנות שיוליד מפתחת. חברת קרט מיצגת בישראל את חברת קורל ומוכרת גם את התוכנות של יוליד. את התוכנות ניתן לרכוש בחנויות או דרך אתרי האינטרנט של קורל ושל יוליד. ניתן לרכוש חבילת תכנה על גבי תקליטור באריזת קרטון וספרות עזר מודפסת או להוריד את קובצי התוכנה למחשב דרך האינטרנט.
עמית בן שושן

קריירה

בן שושן התחיל דרכו במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים ובשנת 2004 עלה לקבוצת הבוגרים. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך במשחק מול הפועל באר שבע. בעונת 2005/2006, במסגרת גביע האינטרטוטו, כבש שלושער במשחק בסיבוב הראשון נגד סילקס, ושער אחד במשחק הגומלין. בסיבוב הבא הפסידה הקבוצה פעמיים לסלובן ליברץ הצ'כית, אך בן שושן כבש בכל משחק. בן שושן שיחק בבית"ר ירושלים עד שנת 2013, ועמה זכה בשתי אליפויות, שני גביעים וגביע הטוטו אחד.
בשנת 2009 שודר בטלוויזיה קטע ממשחק בו נראה בן שושן משתתף בחגיגות הזכייה בגביע של בית"ר ירושלים, כשהוא שר ביחד עם האוהדים שיר הכולל תוכן גזעני, שכוון נגד ערביי ישראל, ובפרט נגד שחקן נבחרת ישראל סלים טועמה. בן שושן הביע חרטה עמוקה וצער על מעשיו, התנצל בפני טועמה, וקרא לאוהדי הכדורגל בישראל להתנגד לכל ביטוי של גזענות ואלימות.
ב-10 ביולי 2013 חתם באנורתוסיס פמגוסטה, במדיה ערך 14 הופעות בליגת העל הקפריסאית, וכבש שער אחד.
לקראת עונת 2014/2015 חזר בן שושן לישראל וחתם במכבי נתניה, העולה החדשה לליגת העל. את הופעת הבכורה שלו במכבי נתניה ערך בן שושן בהפסד 0–1 להפועל רעננה במסגרת גביע הטוטו. את שער הבכורה שלו במועדון כבש בתיקו 4–4 מול מכבי פתח תקווה במחזור השני של ליגת העל. בתום העונה סיים את דרכו במועדון.
לאחר שפתח את עונת 2015/2016 ללא קבוצה, ב-27 באוקטובר 2015 חתם בקבוצת הפועל ירושלים מהליגה הלאומית, במדיה ערך שבע הופעות וכבש שער אחד. ב-15 בינואר 2016 ערך את משחקו האחרון בקריירה, מול הפועל רמת גן, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.

נבחרת ישראל

בן שושן היה חלק מהנבחרת הצעירה של ישראל שהעפילה לאליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2007, ובסך הכל לזכותו תשע הופעות ושער אחד במדי הנבחרת הצעירה.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל ערך כשנכנס כמחליף במשחק הראשון של הנבחרת במסגרת מוקדמות יורו 2008, מול נבחרת אסטוניה. רשם בן שושן את משחקו הראשון כשעלה כמחליף מול נבחרת אסטוניה. במשחק השני פתח בהרכב מול נבחרת אנדורה, ובדקה ה-11 רשם את שערו הראשון במדי הנבחרת. במשחקה השלישי של הנבחרת בטורניר, מול נבחרת רוסיה, כבש בן שושן בדקות הסיום את שער השוויון במשחק שהסתיים בתיקו 1–1. בסך הכל עד שנת 2008 ערך בן שושן 12 הופעות בנבחרת, בהן כבש שני שערים.
ברוך עוזיאל

ביוגרפיה

נולד בסלוניקי שביוון למשה עוזיאל. סבו, הרב יעקב עוזיאל, היה אספן ספרים ומנהל העיתון הרשמי של ממשלת טורקיה בסלוניקי. בילדותו למד בתלמוד תורה של הקהילה היהודית בעיר בניהול יצחק אפשטיין. כבר מגיל צעיר עסק בכתיבה, ואחד ממאמריו הראשונים הודפס בעיתון "איל אימפארסייאל" ועסק בצורך לאסוף את הפולקלור הספרדי. בסלוניקי נמנה עם חברי תנועת מכבי, וייסד יחד עם דוד בנבנשתי ושמעון נסים את אגודת "מחזיקי העברית" שקידמה את התרבות העברית, והוציאה לאור את "התחיה" - העיתון העברי הראשון בעיר.
בשנת 1914 עלה לישראל יחד עם קבוצת צעירים מסלוניקי ולמד בבית המדרש למורים. בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה הוגלה על ידי הטורקים לדמשק שבסוריה בשל נתינותו היוונית. לאחר שחזר לישראל עם הכיבוש הבריטי, עסק בהוראה בירושלים, ברחובות ובפתח תקווה. במקביל השלים גם לימודי משפטים בירושלים, ובסוף שנת 1933 הומלץ לקבל רישיון עריכת דין על ידי המועצה המשפטית הממשלתית. מחודש ינואר 1934 החל לעסוק בעריכת דין.
עוזיאל היה פעיל במהלך השנים שקדמו לקום המדינה בהבאת פועלי נמל יהודיים מסלוניקי. כן היה פעיל בהתאחדות עולי יוון וכיהן כיו"ר המכון לחקר יהדות סלוניקי, ונמנה עם מייסדי הסתדרות "חלוצי המזרח" (לימים ספרדים ועדות מזרח) בירושלים, בה פעל שנציגים ספרדים ישתתפו באספת הנבחרים הראשונה. בין השנים 1930 - 1931 שימש כחבר הנשיאות של תנועת מכבי בישראל, וניהל את המחלקות לתרבות ולתעמולה. כן השתתף באספת היסוד של הנוער הציוני שהתקיימה בפתח תקווה, ונבחר בהזדמנות זו למזכירות התנועה.
עוזיאל נמנה בין מייסדי תנועת "העובד הציוני" וכיהן מטעמה באספת הנבחרים הרביעית. לאחר קום המדינה נמשכה פעילותו במסגרת המפלגה הפרוגרסיבית. בבחירות לכנסת הרביעית בשנת 1959 היה בעשיריה הראשונה של המפלגה, אולם למרות שהגיע למעמד "הבא בתור", לא נכנס לכנסת. לאחר הקמת המפלגה הליברלית הישראלית וההצלחה בגידול כוחה לעומת מרכיביה, בבחירות לכנסת החמישית בשנת 1961, נכנס עוזיאל לכנסת. עוזיאל נותר במפלגה הליברלית גם לאחר הקמת גח"ל. מהלך זה הוסבר בעיתונות ביחיסים המעורערים שלו עם משה קול וחששו כי לא יזכה למקום ריאלי ברשימה לבחירות לכנסת הבאה. עוזיאל נבחר לכנסת השישית מטעם גח"ל וכיהן מטעמה בכנסת עד 1969, עת פרש מטעמי גיל. במהלך הכנסת החמישית והכנסת השישית הוא היה חבר ועדת החינוך והתרבות וועדת השירותים הציבוריים.
במהלך חייו כתב מאמרים ופיליטונים רבים שהודפסו בעיתונים העבריים הארץ, דבר, הפועל הצעיר, "השער" ו"המכבי", ובעיתונים הספרדיים "איל טיימפו" ו"לה רינאסינסייה ז'ודיאה".

משפחתו

לעוזיאל שני ילדים, בתו היא המשוררת המנוחה רחל עוזיאל פרחי. ובן המתגורר בארצות הברית.
אן פירבנק

ביוגרפיה

פירבנק נולדה בסקונדראבאד במדינת אנדרה שבהודו.

קריירה

ב-1971 כיכבה פירבנק בתפקיד הראשי בדמות אן אליוט בסדרת הדרמה של רשת ITV "הטיית לב" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. ב-1978 גילמה את דמותה של הנסיכה אלכסנדרה בסדרת הטלוויזיה "לילי". בקולנוע שיחקה בסרטים "התאונה" (1967), "סקרלט פימפרנל" (1982) ו"אנה והמלך" (1999). ב-2005 הופיעה פירבנק בדרמה התקופתית "אליזבת הראשונה" לצדה של הלן מירן.
ב-2012 שיחקה פירבנק בהפקה של המחזה "The Golden Dragon" בתיאטרון ג'אגריטי בבנגלור שבהודו. מבקר בעיתון "The Hindu" ואמר ש"היא צעירה ונמרצת בגיל 79" וש"נוכחות השחקנית בולטת על הבמה". ב-2014 הופיעה בהפקה של המחזה "ציד המכשפות" בתיאטרון אולד ויק בתפקיד רבקה נורס המבוגרת.

חיים אישיים

פירבנק היא חברתה של השחקנית הסקוטית אמנדה ווקר. היא הייתה מאורסת לשחקן פטריק דונן לפני שהתאבד ב-1958, על אף העובדה שהוא היה אז נשוי לשחקנית אוד ג'והנסן.
טיטוס טובלר

טיטוס טוֹבְּלֶר (בגרמנית: Titus Tobler;‏ 25 ביולי 1806, שווייץ - 21 בינואר 1877, מינכן, גרמניה) היה רופא וחוקר ארץ ישראל ולשונאי שווייצרי בן המאה התשע עשרה. עבד כרופא בשווייץ. בין שנות הארבעים לשנות השישים של המאה התשע עשרה יצא טובלר למספר מסעות מחקר במזרח התיכון. 
הוא פרסם את מחקריו השונים על ארץ ישראל. במחקריו עסק במגוון תחומים, מזיהוי מקום קבורתו של ישו ואמיתות המסורת הקתולית בדבר קבורתו בכנסיית הקבר ועד למצב מוסדות הרפואה בארץ ישראל במאה התשע עשרה. כמו כן הוציא לאור כתבים העוסקים בעולי רגל לארץ ישראל מימי הביניים.
ספרו של טובלר על מצב הרפואה בירושלים במאה התשע עשרה תורגם לעברית בשנת 2005 (תשס"ה) על ידי שמעון שטרן.
בשכונת שייח' ג'ראח בירושלים נקרא רחוב על שמו.
ריכרד וילשטאטר

ביוגרפיה

וילשטטר נולד בקארלסרוהה בבאדן, במשפחה יהודית. אביו היה סוחר בדים. תחילה התחנך שם, וכאשר משפחתו עברה, למד בבית הספר הטכני של נורמברג. בגיל 18 נרשם לאוניברסיטת מינכן ללימודי מדע, ושם נשאר במשך 15 השנים הבאות. הוא למד במחלקה לכימיה, תחילה כסטודנט של אדולף פון באייר, ולאחר קבלת תואר דוקטור, בשנת 1894, כחבר סגל. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא מבנה הקוקאין. וילשטטר המשיך בחקר המבנה של אלקלואידים אחרים, וסינתז כמה מהם. ב-1896 קיבל משרת מרצה, וב-1902 תפקיד פרופסור אקסטראורדינרוס (פרופסור ללא קתדרה).
ב-1905 עזב את מינכן והיה לפרופסור במכון הטכנולוגי של ציריך, שם עבד על הפיגמנט הצמחי כלורופיל, והצליח לקבוע את מבנהו. ב-1912 קיבל תפקיד פרופסור לכימיה באוניברסיטת ברלין, ומנהל מכון הקיסר וילהלם, שם חקר פיגמנטים של פרחים ופירות. תגליתו הראתה שכלורופיל מורכב מכלורופיל A ומכלורופיל B. בשנות מלחמת העולם הראשונה, עסק וילשטטר, בשיתוף פעולה ביחד עם חתני פרס נובל, פריץ האבר וג'יימס פרנק בלוחמה כימית. חלקו העיקרי היה בפיתוח מסכות יעילות אשר נועדו לכוחות הגרמניים. קבוצת המחקר שלו פיתחה מסנן בעל שלוש שכבות שסופג את הגזים הרעילים. 30 מיליון מסכות כאלה יוצרו בגרמניה ב-1917. על המצאה זו הוא קבל את פרס הכסף דרגה שנייה וילשטטר אף תיעד ביומנו את ניסוי השטח הראשון בו כיסו פריץ האבר ועוזריו ב 22 באפריל 1915 שטח של כחמישה קמ"ר בענני גז כלור, מעל החפירות הצרפתיות בסמוך לעיר איפּר. הכוחות הגרמניים, שלבשו את מסכות הגז, הצליחו להתקדם לתוך הענן ולהזיז את קו הגבול בכמה עשרות מטרים, תוך שהם חולפים על פני חיילים גוססים פצועים וחנוקים אשר קצף רירי צהוב בקע מפיותיהם.
ב-1916 חזר למינכן בתור ממשיכו של מורהו, באייר. במהלך שנות ה-20 חקר מנגנוני תגובה אנזימטיים, וסייע רבות לביסוס הטענה כי אנזימים הם חומרים כימיים, ולא יצורים חיים.
ב-1924 הגיעה הקריירה של וילשטטר ל"סוף טרגי, כאשר כמחווה נגד האנטישמיות הגוברת, הכריז על פרישתו."() לפי הביוגרפיה שלו באתר קרן פרס נובל: "ביטויי אמון מצד הצוות, הסטודנטים והשר לא הצליחו לנער את המדען בן ה-53 מהחלטתו להתפטר. הוא חי מגמלת הפרישה שלו במינכן... הצעות מסחררות מבית ומחו"ל נדחו על ידו."
בשנת 1932 זכה במדליית דייווי, פרס בריטי יוקרתי. ב-1938 נמלט וילשטטר מאימת הגסטאפו והגיע לשווייץ. הוא בילה את שנותיו האחרונות במורואלטו ליד לוקרנו, בכתיבת האוטוביוגרפיה שלו ומת מהתקף לב ב-1942.
האוטוביוגרפיה, Aus meinem Leben, פורסמה בגרמנית רק ב-1949. היא תורגמה גם לאנגלית תחת השם "From My Life", בשנת 1965. (Richard Willstätter: Aus meinem Leben, edited by A. Stoll, Verlag Chemie, Weinheim, 1949; English edition: From My Life, Benjamin, New York, 1965).
Fairview

Fairview היא תוכנת ריגול המונים סודית, המופעלת על ידי הסוכנות לביטחון לאומי, המיועדת לאסוף דואר אלקטרוני, שיחות, ומידע אודות הרשת, ממכשירי מובייל ומחשבים של אזרחי מדינות שאינם של ארצות הברית. ב-2013 חשף המדליף ואיש ה-NSA בעברו, אדוארד סנודן כי חברות התקשורת בארצות הברית יחד עם ה-NSA שיתפו פעולה עם חברות תקשורת במדינות זרות וכך הצליחו להעביר את תעבורת המידע למאגרי ה-NSA.
בחשיפה אף נודע כי בברזיל לבדה נאספו בינואר 2013, 2.3 מיליארד יחידות מידע. פרט זה מלמד על סדרי הגודל בהם פעלה התוכנה.
מספר שבועות קודם לחשיפת התוכנה חשף סנודן כי ה-NSA אסף הודעות טקסט ושיחות טלפון מיותר ממיליארד משתמשים בסין, אך אז לא צויינה במדויק התוכנה בה נעשה השימוש לאיסוף המידע.
בהיסטורית ה-NSA ישנם מיזמים נוספים תחת השם Fairview
ניקה קצ'ארבה

קריירת מועדונים

קצ'ארבה התחיל את צעדיו בדינמו טביליסי ולאחר מכן שיחק בנוער של רובין קאזאן, שם לא קיבל הזדמנות בקבוצה הבוגרת והחליט לחזור לגאורגיה.  בדצמבר 2014 הוא חתם בצחינוואלי, קבוצה אותה מאמן אביו קאחאבר קצ'ארבה, ורשם הופעת בכורה בליגת העל ב-17 במאי מול ויט ג'ורג'יה. בפברואר הוזמן על ידי מאמנו לשעבר גורבן ברדייב למבחנים למחנה אימונים עם רוסטוב, אך הוחלט שלא להחתימו. בעונת 2015/16 הבקיע 13 שערים בליגה והוביל את טבלת מלכי השערים, עוד שער הוא רשם במסגרת הליגה האירופאית. ב-14 בינואר 2016 קצ'ארבה עבר לרוסטוב.

נבחרת לאומית

באוקטובר 2012 זומן לנבחרת גאורגיה עד גיל 19, ערך הופעת בכורה ב-26 באוקטובר מול נבחרת קרואטיה. ב-5 בספטמבר 2013 הופיע לראשונה במדי הנבחרת עד גיל 21 במשחק מול לוקסמבורג, הוחלף בדקה ה-84.
ערוץ ONE

היסטוריה

חרף התנגדותם של גורמים שונים בתקשורת הספורט בישראל ובראשם נציגי ערוץ הספורט אישרה המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לווין את הקמת הערוץ בנובמבר 2010 והערוץ החל לשדר בינואר 2011 באפיק 50 ב-HOT וב-yes. בנוסף, הועלה גם ערוץ "ONE HD" המשדר ב-HD ב-HOT, באוגוסט 2015 הועלה ערוץ ה-HD גם ב-yes.
תחילה, שידר הערוץ בעיקר תוכניות מגזין העוסקות בספורט ובעולמות תוכן משיקים כמו כלכלה בספורט ותוכנית העוסקת בסיקור אינטרנטי של הספורט, לצד שידור תחרויות ספורט מענפים שונים שחלקם אינם פופולריים בישראל. כמו כן, הערוץ החזיק בזכויות שידור של ליגות כדורגל שאינן זוכות לעניין רב בקרב אוהדי הכדורגל בישראל, בעוד הליגות שכן מעוררות עניין, ליגת העל בכדורגל, לה ליגה והפרמייר ליג שודרו בערוצים בבעלות "צ'רלטון" וערוץ הספורט.
במקביל לפתיחתו, הפסיק "קול ישראל" לשדר את תוכנית הרדיו "שירים ושערים" והערוץ החל לשדר תוכנית בפורמט דומה המשדרת ממגרשי ליגת העל ללא שידור תמונה בשם "שבת של כדורגל" בהגשת שרון פרי. התוכנית שידרה דיווחים ממגרשי הכדורגל ללא תמונה כשלוח תוצאות מוצג בצד המסך.
חרף מאבקו של אתר ONE בזליגת התכנים המשמעותיים לערוצים בתשלום, הגיש הערוץ בשנת 2013 בקשה לפתיחת ערוץ נוסף בתשלום שייקרא ONE LIVE שאמור היה לשדר תחרויות ספורט בשידורים ישירים.
צעד משמעותי במאבק על זכויות השידור המשפיעות על מעמדו של הערוץ נרשם לקראת עונת 2015/2016 כשהערוץ רכש את זכויות השידור של הליגה הספרדית בכדורגל, לאחר שמשחקיה שודרו למעלה משני עשורים בערוץ הספורט המתחרה.
בערוץ משודרות תוכניות ספורט ואקטואליה, ותוכניות מגזין מהעולם. הערוץ משדר משחקים ממגוון ליגות בשידורים ישירים, אירועי ספורט ומסיבות עיתונאים שונות.
בינואר 2016 הועלה ערוץ ONE HD ב-סלקום tv.
באוגוסט 2017 הועלה ערוץ ONE 4K ב-yes.
בדצמבר 2017 הועלו ערוץ ONE HD וערוץ ONE CLASSIC ב-STINGTV.
באפריל 2018 הועלה ערוץ ONE HD ו-ONE 4K ב-פרטנר tv.
ב-6 בינואר 2019 עלה ערוץ ONE 4K ב-סלקום tv.

פתיחת ערוץ ONE2 HD

במאי 2018 רכש הערוץ את הזכויות לשידור הליגה האיטלקית בכדורגל, אותה משדר בערוץ ONE2 HD; ב-HOT ,yes, סלקום tv, פרטנר tv ו-STINGTV.
תוכנית זיכרון עולם

תוכנית "זיכרון עולם" של אונסק"ו היא תוכנית שמטרתה לשמר את האוספים הכתובים שתרמו להתפתחות האנושית במהלך ההיסטוריה. הפרויקט מנהל מרשם בינלאומי של אוצרות תרבות בעלי חשיבות אוניברסלית שזכו להכרה על ידי אונסק"ו.

תוכנית המיזם

תוכנית "זיכרון העולם" של אונסק"ו היא יוזמה בינלאומית אשר מטרתה לשמור על המורשת התיעודית של האנושות כנגד השמדה, הזנחה, הרס מפאת פגעי זמן, תנאי האקלים והרס במזיד ו/או מכוון. התוכנית קוראת לשימור תכנים ארכיוניים בעלי ערך, אוספי ספריות, ארכיונים ומוזיאונים בכל רחבי העולם – למען הדורות הבאים. כמו כן שמה לה התוכנית לכונן מחדש את המורשת התיעודית וליצור לה נגישות טובה אשר תאפשר את הפצתה לציבור הרחב.
התוכנית החלה בשנת 1992, כדרך לשמר ולקדם מורשת תיעודית, אשר במסגרתה ניתן לצרף למרשם מסמך יחיד, אוסף, כתב יד או ארכיון אשר מראה כי החומרים יש להם חשיבות משמעותית למורשת התרבותית העולמית. לשם כך הקימה אונסק"ו את התוכנית של שימור ודיגיטציה של המורשת התיעודית של האנושות.
התוכנית מנוהלת על ידי הוועדה המייעצת הבינלאומית (IAC), אשר בה 14 חברים הממונים על ידי המנהל הכללי של אונסק"ו. ועדה בינלאומית זו אחראית לגיבוש מדיניות מרכזית, כולל מסגרת טכנית, משפטית ופיננסית עבור התוכנית.
הוועדה הבינ"ל לשנים 2015 - 2018 מורכבת מנציגי הארצות הבאות: לבנון, תוניסיה, ניו זילנד, סנט קיטס, קמבודיה, גרמניה, ברזיל, צ'כיה, איחוד האמירויות הערביות, בולגריה, אוסטרליה, פינלנד, סנגל וניגריה ו-13 משקיפים (ללא זכות הצבעה).
קיימות מספר ועדות משנה: ועדת רישום אוספים, ועדה טכנולוגית, ועדה למחקר וחינוך. כמו כן קיימות ועדות אזוריות המורכבות מנציגי ועדות לאומיות: ועדת דרום אמריקה והקריביים, ועדת הפסיפיק ועוד.
כל מדינה החברה באונסק"ו יכולה להקים ועדה לאומית לאיתור ולהגשת אוספים להכרה זאת.
כל מדינה החברה בתוכנית יכולה פעם בשנתיים להגיש הצעה למועמדות של עד 2 אוספים או כתבי יד או פריטים אחרים העונים לתנאי המרשם.

המרשם

המרשם  הוא מצבור של מסמכים, כתבי יד, מסורות שבעל פה, חומרים אורקוליים, ספריות, ואוספים ארכיוניים בעלי ערך אוניברסלי. עמידה בתנאי המרשם מובילה לשימור טוב יותר של המורשת התיעודית. התוכנית מפעילה  רשת של מומחים ותוכנית להחלפת מידע וגיוס משאבים לשימור, דיגיטציה, והפצת החומר.
המרשם כולל את רשימת כל הפריטים אשר הוכרו על ידי הוועדה הבינלאומית וממוינים באתר התוכנית לפי ארצות, אזורים, שנים.
גביע גלידה

גביע גלידה הוא מאפה בצורת חרוט, עשוי לרוב מוופלה או ופל, מעוצב במרקם של ופל, המשמש להגשת גלידה, כך שניתן לאכלה ללא קערית או כפית.
גביעים העשויים ופלה (ומכונים גם "גביעי סוכר") קשיחים יותר מגביעי ופל ולפיכך מתאימים יותר לגלידה קשה.

היסטוריה

גביע גלידה אכיל הוזכר לראשונה בדפוס בספר "Mrs A. B. Marshall's Cookery Book" ("ספר הבישול של גברת א. ב. מרשל") שנכתב בשנת 1888 על ידי מחברת ספרי הבישול הידוענית אגנס מרשל. במתכון שלה ל"גביע עם קרם" מצוין כי הגביעים כללו שקדים ונאפו בתנור ולא בתוך דפוס אפיפיות. היא מוסיפה כי:
את הגביעים הללו ניתן למלא בכל קרם, סורבה, פודינג או פירות ולהגישם כמנה בארוחות צהריים וערב.
גברת מרשל הייתה ממציאה רבת השפעה והגדילה מאוד את הפופולריות של גלידה בבריטניה. היא פרסמה שני ספרי מתכוניםממוקדים בגלידה ורשמה פטנט על מכונת ייצור גלידה.
בארצות הברית גביעי גלידה החלו להיות פופולריים בעשור הראשון של המאה ה-20. ב-13 בדצמבר 1903, איטלו מרקיוני הניו יורקי רשם את הפטנט האמריקאי מספר 746971 - תבנית להכנת כוסות אפויים להכלת גלידה. הוא טען כי הוא מוכר גלידה בכלים אכילים החל מ-1896. הפטנט שלו לא היה בצורת חרוט והוא הפסיד בתביעה שהגיש כנגד יצרני גביעי גלידה על הפרת פטנט.
ביריד העולמי בסיינט לואיס (מיזורי) שנערך ב-1904 הוצג לראשונה גביע גלידה בצורת חרוט. ביריד זה היו כמה דוכני מאפה וחלק מבעליהם טוענים להיותם הממציאים. אחד מהם, ארנסט חאמווי הסורי מכר ביריד זלאביה, מאפה פריך שהוא אפה בדפוס אפיפיות. הוא טען כי בא לעזרתו של שכנו ליריד, מוכר גלידה (ייתכן כי היה זה ארנולד פורנאשו האמריקאי-צרפתי) שאזלו לו הכלים למכירת גלידה. חאמווי גילגל זלאביה חמה לחרוט שניתן היה למלא בגלידה. בהמשך הקריירה שלו הקים חאמווי חברה ליצור גביעי גלידה - Cornucopia Waffle Company, שנקראה מאוחר יותר Missouri Cone Company. סיפורו של חאמווי אודות המצאת גביעי הגלידה מבוסס על מכתב שכתב בשנת 1928 ל-Ice Cream Trade Journal - כתב עת למסחר בגלידה. באותה עת תעשיית גביעי הגלידה כבר ייצרה כ-250 מיליון גביעים בשנה.
בין הסוחרים האחרים מהיריד העולמי בסיינט לואיס הטוענים לבעלות על המצאת גביע הגלידה: אייבּ דומאר הלבנוני, ניק ואלברט קאבאז, דייוויד אוואיו, צ'ארלס ופרנק מנצ'ז.
גביעי הגלידה הראשונים גולגלו ידנית. ב-1912 פרדריק בראקמן, ממציא מפורטלנד (אורגון) רשם פטנט על מכונה לגלגול גביעי גלידה. הוא מכר את החברה שלו ל"נביסקו" (Nabisco) ב-1928, המשווקת גביעי גלידה מאז ועד ימינו. ישנן חברות גלידה המייצרות בעצמן את גביעי הגלידה שלהן, למשל בן אנד ג'ריז.
ייצור גביע גלידה הניתן להקפאה עם הגלידה בתוכו היה חלומם של יצרני גלידה תקופה ארוכה. האתגר היה למנוע מהגלידה להרטיב ולרכך את הגביע, שאיבד עקב כך את פריכותו. ב-1959, ספּיקה, חברת גלידה איטלקית מנאפולי התגברה על הבעיה באמצעות תהליך שהמציאה, שבודד את פנים הגביע מהגלידה על ידי שכבת שמן, סוכר ושוקולד. ספיקה רשמה את השם "קורנטו" ב-1960, אך המותג לא זכה להצלחה רבה. ב-1976 יוניליוור קנתה את ספיקה והחלה במסע שיווק המוני באירופה. כיום המוצר הוא אחד הנמכרים ביותר מסוגו.

גביעים בגרסאות נוספות

חלק מהיצרנים מייצרים גם גביעי גלידה עם תחתית שטוחה, המאפשרת העמדתם. גביעים אלו קטנים לרוב מגביע הגלידה החרוטי הרגיל, ומיועדים לילדים.
ישנם גביעים המאפשרים הצבת שני כדורי גלידה זה לצד זה במקום זה מעל זה.
ג'לאטו איטלקי נמכר לעיתים בגביעים המצופים מבחוץ בשוקולד, פתיתי אגוזים וכדומה.