סטיב פריפונטיין

תקופת הנעורים

פריפונטיין נולד בעיירה בשם מפרץ קוס שבמדינת אורגון לריימונד (ריי) ואלפרידה פריפונטיין. אביו היה רתך ואימו תופרת והשניים הכירו כשריימונד שירת בכוחות צבא ארצות הברית בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. לזוג נולדו 3 ילדים (סטיב, נטע ולינדה).

לימודים

ב-1957 החל פרפונטיין את לימודיו בבית הספר היסודי. כבר בתקופה זו החל פריפונטיין לעסוק בספורט והיה חבר בנבחרות הכדורגל והכדורסל של בית הספר. לקראת סיום לימודיו בבית הספר הצטרף לקבוצת רצים למרחקים בינוניים ואף הצליח להגיע למקום שני בריצת המייל של קבוצתו.
ב-1965 החל פריפונטיין את לימודי התיכון שלו בבית ספר "מרשפילד" (Marshfield High School) שבעיר הולדתו. כבר בשנתו הראשונה הצטרף לנבחרת הריצה של בית הספר (באימונו של וולט מקלור) והתקדם עד למספר 2 בבית הספר ומספר 53 באליפות ארצות הברית לנוער. בשנתו השנייה בבית הספר התמקד באימונים דבר שהביא אותו, בשנה השלישית, לזכייה במירוץ 2 מייל בתחרות הנוער של ארצות הברית. במהלך השנה הרביעית ניצח במספר ריצות 2 מיל ואף קבע שיא ארצות הברית לנוער.
עם סיום התיכון פנו אל פריפונטיין כ-40 קולג'ים ואוניברסיטאות כדי לגייס אותו לשורותיהן אולם בסופו של דבר המאמן שלו בתיכון שיכנע אותו להצטרף לאוניברסיטת אורגון וב-1970 החל ללמוד שם. את לימודיו סיים ב-1973.

קריירה ספורטיבית

את ההתקדמות הספורטיבית המשמעותית ביותר עשה פריפונטיין בתקופת לימודיו באוניברסיטת אורגון בה הצטרף לנבחרת האתלטיקה תחת שרביטו של המאמן ביל בווארמן  . כבר בשנתו הראשונה באוניברסיטה זכה פריפונטיין במספר תחרויות ריצה למרחקים 5,000 מטר ו-3 מייל במסגרת התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי. במהלך 4 שנותיו באוניברסיטה השתתף פריפונטיין בתחרויות רבות (חלקן תחת איגוד האתלטים החובבים) ולא הפסיד באף תחרות בריצת 3 מייל, ריצת 5000 מטר, ריצת 6 מייל וריצת 10,000 מטר (ההפסדים היחידים שחווה היו בריצת מייל).
ב-1972 החל פריפונטיין להתכונן לאולימפיאדת מינכן. בתחרויות המוקדמות לבחירת נציגי ארצות הברית לאולימפיאדה ניצח בריצת 5000 מטר עם שיא אמריקאי. בגמר הריצה באולימפיאדה הוביל בשליש האחרון של המירוץ אולם לקראת קו הסיום נחלש ונעקף על ידי לאסה וירן (המנצח), מוחמד גאמודי (מקום שני) ואיאן סטיוארט (מקום שלישי) וסיים את המירוץ ללא מדליות.
עם סיום לימודיו באוניברסיטת אורגון המשיך להתחרות תוך שהוא ממשיך לשבור שיאים ארציים במירוצים עד 10,000 מטר . בתקופה זו החל להתאמן לקראת תחרויות המיון האמריקאיות לאולימפיאדת מונטריאול.

התאונה

ב-29 במאי 1975 נערכה ריצת ראווה של 5000 מטר ביוג'ין, אורגון בה ניצח פריפונטיין. בריצה השתתפו גם פרנק שורטר, קני מור וקבוצת רצים מפינלנד. בסיום הריצה התכנסו הרצים למסיבה בה שתו המשתתפים אלכוהול ולאחר חצות נהג פריפונטיין לביתו ובדרך התנגש עם מכוניתו בסלע ונהרג. הובא לקבורה בעיר הולדתו.

הרוח של פריפונטיין

פריפונטיין היה בין השותפים לאופנת הריצה למרחקים ארוכים שפרחה בשנות ה-70 (running boom of the 1970s).
ריצתו של פריפונטיין התאפיינה באגרסיביות רבה תוך שהוא לוקח בתחילת כל מרוץ את ההובלה ומחזיק בה עד הסוף. פריפונטיין קידש את העבודה הקשה שמשמעותה אימוני ריצה ללא סף.
כישרון זה כלום, יש אתלטים יותר כשרונים ממני, אני זה שיודע לסבול יותר מכולם
— סטיב פריפונטיין
הקצב הטוב ביותר הוא קצב התאבדות והיום הוא יום טוב למות
— סטיב פריפונטיין
לתת פחות מהמיטב שלך משמעותו להקריב את הכשרון
— סטיב פריפונטיין

הקשר לחברת נייקי

חברת נייקי הוקמה ב-1964 על ידי פיל נייט וביל בוורמן . ההכרות בין השניים החלה כשבוורמן שימש כמאמן הריצה של נייט בתקופה בה נייט למד באוניברסיטת אורגון. בוורמן היה גם מאמנו של פריפונטיין כשזה למד באותה אוניברסיטה והוא תרם לו את נעלי הריצה ובגדי הספורט של נייקי ובכך תרם לפרסומה של החברה.
.

המאבק ב"איגוד האתלטים החובבים"

איגוד האתלטים החובבים קבע שהתנאי להשתתפות אתלטים אמריקאים באולימפיאדות מותנה בהיותם חובבים (דהיינו שאינם מקבלים תמיכה כספית או אחרת תמורת פעילותם הספורטיבית) המממנים את כל פעילותם מכיסם הפרטי. בכוחו של אותו איגוד היה לפסול ספורטאים שנחשדו בקבלת טובות הנאה מחברות מסחריות. בתקופת לימודיו של פריפונטיין באוניברסיטת אורגון הוא החל להאבק באיגוד הזה בטענה לחוסר הוגנות. טענתו העיקרית הייתה שהשתתפותם של ספורטאים ידועים בתחרויות מושכת קהל רב המכניס כסף למארגני התחרויות בעוד הספורטאים עצמם אינם נהנים כלל מההכנסות. פריפונטיין עצמו היה "על הכוונת" של האיגוד מאחר שבתקופת לימודיו באוניברסיטה השתמש בבגדי ספורט ונעליים של חברת נייקי.