google/wiki40b huggingface dataset:
קבר פיר

קבר פיר הוא סוג של קבר, שהיה נהוג בעת העתיקה. תחילה נחצב פיר בקרקע עד לעומק הרצוי, בעומק זה, בהתאם לסוג הקבר, מונחת הגופה. לעיתים החציבה מתרחבת לכדי חלל גדול שבו מתבצעת הקבורה. קברי פיר מסוגים שונים היו נפוצים במקומות שונים בעולם, בהם: ארץ ישראל, מקסיקו ויוון.

קברי הפיר בארץ ישראל

בארץ ישראל, היו קברי הפיר נפוצים בתקופת הברונזה הקדומה, טרם הופעתן של מערות הקבורה. בשונה ממסורת הקבורה המשפחתית שהתפחתה באזור לאחר מכן, היו קברים אלה קברי יחידים.
רבים מהקברים הכילו מנחות קבורה, כמו גם עדויות מוקדמות למנהג "איסוף העצמות", בכך שבחלק מהקברים ניכר שלא גווייה הופקדה בקבר, אלא עצמות הנפטר לאחר ששהו זמן מה במקום אחר.
אתר קבורה יוצא דופן הוא באב א-דרע שבפתחת לשון ים המלח, בו נחצבו אלפי קברי פירים בחוואר הלשון הרך. המקום שימש לא רק בית קברות ליושבי המקום המועטים, אלא שימש כנראה כבית קברות מרכזי, שאליו היו באים מכל עבר. הפירים במקום מאופיינים בכך שהם חתומים בלוחות אבן, ורבים מאוד מהנקברים נקברו במקום בקבורה משנית. עם זאת, המקום לא נחפר ונחקר כיאות, שכן מציאות הקברים וכלי החרס התמימים שהושארו כמנחות קבורה סיפקו כר פורה לשודדי עתיקות למשך עשרות בשנים.
דגל ארגנטינה

עיצוב הדגל

על פי המסורת צבעי הדגל מיוחסים לשמים, לעננים ולשמש ובטענה זו תומכים ההמנונים "אורורה" ו"ההצדעה לדגל", אולם ההיסטוריונים חולקים על המסורת ותולים את בחירת הצבעים בנאמנות לבית בורבון.]

צורה וגודל

גודלו וצורתו של הדגל נקבעו בשנת 1978 על יחס של 9:14 בגודל של 0.9 על 1.4 מטר. על דגל מצוירים שלושה פסים בצבעי תכלת-לבן-תכלת כל אחד ברוחב של 30 ס"מ. במרכזו של הפס הלבן מוטען סמל הידוע בשמו שמש מאי בצבע זהב. דגלים ביחס 1:2 או 2:3 נמצאים גם הם בשימוש.
שמש מאי המשחיתה את הדגל הרשמי מבוססת על עיצובו של המטבע הארגנטינאי הראשון, הריאל הארגנטינאי. השמש בצבעי זהב וחום ולה 16 קרניים ישרות ו-16 קרניים גליות ובמרכזה פנים. קוטר העיגול הפנימי הוא 10 ס"מ וקוטר העיגול החיצוני של הקרניים הוא 25 ס"מ והיא ממוקמת במרכזו של הפס הלבן האמצעי.

היסטוריה

הדגל הארגנטינאי עוצב בידי מנואל בלגרנו במהלך מלחמת העצמאות הארגנטינאית. בעת שהותו ברוסריו הוא שם לב כי שני הצדדים הלוחמים, תומכי הכתר מן הצד האחד והפטריוטים מן הצד האחר היו לבושים בצבעים זהים, אדום וצהוב - צבעי הדגל הספרדי. בעקבות דמיון זה, יצר בלגרנו את סמל הכובע של ארגנטינה אשר אושר במהלך הטריומוויראט הראשון ב-18 בפברואר 1812. מעודד מהצלחתו יצר בלגרנו לאחר תשעה ימים דגל בצבעים זהים לסמל הכובע. בחירתו של בלגרנו בצבעי התכלת והלבן לא הייתה מקרית, היו אלו הצבעים אשר הניפו הקריאולים במהלך מהפכת מאי של 1810.
בלגרנו שלח מכתב לטריומוויראט והודיע לו על השימוש בדגל החדש, אולם בניגוד לסמל הכובע לא אישר הטריומוויראט את השימוש בו שכן הקו המדיני אשר נקט היה כי הוא נלחם בשמו של פרננדו השביעי, מלך ספרד אשר היה תחת שביו של נפוליאון, בעוד שהכרזה על דגל הייתה מעשה של הכרזת עצמאות. על כן שלח הטריומוויראט מסרים לבלגרנו כי לא ילחם תחת הדגל החדש, אולם עד אשר הגיעו השליחים למקום מושבו עזב בלגרנו לכיוון צפון בהתאם לפקודותיו לחיזוק עמדות הפטריוטים באלטו פרו לאחר תבוסתו של חואן חוסה קסטלי בקרב וואקי. הדגל הונף לראשונה בבואנוס איירס ב-23 באוגוסט 1812 באתר בו ניצב היום האובליסק של בואנוס איירס. ללא כל ידיעה באשר להוראות הטריומוויראט המשיך בלגרנו בשימוש בדגל בהניפו בשנית בסן סלבדור דה חוחוי שם זכה הדגל בברכת הכנסייה המקומית ביום השנה השני למהפכת מאי. הפקודות הגיעו אל בלגרנו כאשר נכנס האחרון לסלטה שם הפסיק את השימוש בדגל. בתשובה לכך שחיילי צבאו כבר נשבעו לדגל החדש ענה בלגרנו כי הוא שומר את הדגל לחגיגות ניצחון גדולות יותר.
הטריומוויראט הראשון הוחלף בשני שהחזיק ברעיונות ליברליים יותר וקרא לכינוסה של האספה של שנת 1813 ואף שלא הכריז על עצמאות, למרות שהייתה זו אחת ממטרותיו, הכיר בדגלו של בלגרנו כדגל קרב. השבועה הראשונה לדגל הייתה ב-13 בפברואר 1813 בסמוך לנהר סלאדו אשר נודע מאז בכינוייו "נהר השבועה" והשימוש בדגל בקרב לאחר אישורו היה במהלכו של קרב סלטה, קרב בו נחלו הפטריוטים ניצחון מוחץ על הכוחות המלוכנים בפיקודו של פיו טריסטאן.
החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא

החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא היה מוזיאון יהודי לאתנוגרפיה והיסטוריה יהודית שפעל בליטא והופעל על ידי ועד הנהלה של יהודים ציונים משכילים ומנהיגי הקהילה בקובנה.

היסטוריה

הרעיון הראשוני להקמת המוזיאון ההיסטורי אתנוגרפי היהודי הועלה בשנת 1911 על ידי ד"ר צמח שאבאד מווילנה. בהמשך ובהשראת החזון של שאבאד פעלה בווילנה בין השנים 1913-1919 החברה ליהדות עתיקה (JEWISH ANTIQUITY SOCIETY IN VILNIUS) על ידי קבוצת פעילים היסטוריונים יהודים.
בעקבות סיפוח וילנה לפולין הועבר בשנת 1931 המוזיאון לקובנה, שם הוקמה מחדש החברה האתנוגרפית בהתארגנות חדשה שנקראה החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא על ידי אבא לפין שהיה גם ליושב הראש הראשון שלה.
בשנת 1940 הולאם המוזיאון על ידי השלטונות הסובייטים, וכעבור שנה ב-1941 הורו על סגירתו. יושב הראש האחרון במוזיאון היה ד"ר אבא בלושר. בחודש ספטמבר 1941 הקימו הנאצים את אוגדות וילנה וקובנה בפיקודו של אלפרד רוזנברג. מטרתן של יחידות אלה הייתה לאסוף את חפצי הערך היהודיים והתרבותיים של ליטא, ובין היתר נבזזה  כמעט לחלוטין גם החברה להיסטוריה ולאתנוגרפיה למעט מספר פריטים שהוסלקו והוברחו במחתרת על ידי פעילים יהודיים.

ועד החברה להיסטוריה ואתנוגרפיה

חברי ההנהלה היו ראשי הקהילה היהודית בקובנה, ציונים משכילים ואמידים בהם ד"ר אבא לפין, ד"ר דוד מרדכי שוורץ והגברת שוורץ, ד"ר אבא בלושר, דוד מתתיהו ליפמן, הרב ישראל רוזנסון, רחביה מוגיליוקר, נתן יונסביץ, ד"ר מנדל סודרסקי והגב' אלטה סודרסקי, נח לידסקי, יוסף ליוושין, שלמה חורונז'ינסקי.

אוספי המוזיאון

המוזיאון ההיסטורי אתנוגרפי היהודי הפך לשם דבר בעולם ובאוספיו הצטברו נכסי תרבות רבים ובהם כ-3,000 יצירות אמנות וקטעי שירה, 6,000 ספרים, וכ-100,000 מסמכים, פנקסים, תמונות ועיתונים, בנוסף לאלפי פרטי יודאיקה וחפצים עתיקים.
וולטר בינגהם

קורות חיים

נולד כוולפגנג (זאב) ביליג, בעיירה קרלסרוהה, שבגרמניה, לאביו זלמן, שהיה מדפיס לוחות הזמנים של תחנת רכבת, ולאמו עקרת בית, שהיגרו מגליציה שבפולין. משפחה דתית. גדל והתחנך בבית הספר הציבורי עד לסילוקו יחד עם כל התלמידים והמורים היהודים מאותו בית ספר. למד בבית ספר תיכון במנהיים עד לאביב 1938 בו ערכו הגרמנים אקציה נגד אזרחים פולנים. אביו נעצר ומת לאחר מכן, ב-1941, ממגפת הטיפוס שהתפשטה בגטו ורשה.
בינגהם היה עד למאורעות ליל הבדולח, ולאחר מכן שב לעירו, ובהמשך עבד כעוזר חשמלאי. השתייך לתנועת נוער בח"ד, שבהמשך הפכה לבני עקיבא. השתתף בקורס חקלאי בן שישה שבועות בהמבורג, וקיווה לעלות לארץ ישראל כדי לעבוד בקיבוץ. אפשרות זו נסתמה כאשר הבריטים סירבו לתת את המסמכים הדרושים. ב-25 ביולי 1939 אמו שלחה אותו ל-"קינדר-טרנספורט" לכיוון אנגליה. השניים נפגשו שש שנים לאחר מכן, בתום המלחמה.
באנגליה הוא שימש כנהג הסעות, בפלישה לנורמנדי, התגייס לצבא הבריטי ושירת כנהג דאקס, לאחר שנסוג מהתפקיד, עבר לשמש כנהג אמבולנס בקרב, על פעילותו בפלישה לנורמנדי ביוני 1944. קיבול עיטור צבאי, על אומץ בשדה הקרב, ומכתב הוקרה מיוחד מהמלך ג'ורג' החמישי. לאחר מכן הוא שובץ ביחידת הביון והריגול של המודיעין הבריטי, ועסק בעיקר בתרגום מסמכים מגרמנית לאנגלית. שם חקר גם את שר החוץ הנאצי, יואכים פון ריבנטרופ.
ב-1968 הוציא רישיון לטייס.
עם חזרתו לאנגליה, נישא לפליטת שואה יהודייה בריטית. את דרכו בעולם העיתונות החל כטלפן ברדיו, תוך כדי עבודה למד באוניברסיטה בלונדון.
בהמשך קיבל תוכניות משלו ברדיו באנגליה, שידר גם ברדיו BBC, ועבד כמגיש רדיו במשך עשרות שנים. הוא החל לכתוב לעיתונים בבריטניה ובמקומות נוספים בעולם.
הוא מגיש תוכנית רדיו שבועית בשם עולמו של וולטר בערוץ 7 באנגלית. התוכנית משודרת גם במלבורן באוסטרליה.
הוא גידל זקן עבות שהקנה לו תפקידים בסרטים כמו הארי פוטר בתפקיד המכשף, פרסומות בכל מקום ממגזינים ועד שלטי חוצות על אוטובוסים בלונדון. הוא המשיך לשחק בסרטים של הארי הפוטר עד עלייתו ארצה ב-2004, בגיל שמונים.
ב-2015 נכנס לספר השיאים של הגינס כעיתונאי הפעיל המבוגר ביותר בעולם.
ב-פברואר 2018 הוענק לו בטקס מיוחד, עיטור לגיון הכבוד הצרפתי בדרגת אביר, העיטור הגבוה ביותר ברפובליקה הצרפתית.
הוא בעל תואר ראשון בפוליטיקה ופילוסופיה ותואר שני בפילוסופיה פוליטית.
רעייתו של בינגהם נפטרה ב-1990. הוא אב לבת יחידה, סב לנכדים, ומתגורר בשכונת רחביה בירושלים.
ברגי

בראגי הוא אל הספרות והשירה במיתולוגיה הנורדית. בעלה של אידון.

אטימולוגיה

מקור שמו מקושר עם בראג, בנורדית עתיקה שירה.

מקורות

סנורי סטורלוסון כותב ב"תרמית על גילפי" (Gylfaginning) לאחר שתיאר את אודין, ת'ור ובלדר:
אחד נקרא בראגי: הוא ידוע בחוכמה, ובעיקר לשטף דיבור ומיומנות במילים. הוא מכיר את רוב ספינות-העל, ואחת מהן נקראת בראגר, ומשמו שנקרא בראגר-אדם או אשה, מי שמחזיק בצחות לשון בעל רהוט רב יותר, מנשים או משל גברים. אשתו אידון.
ב"שפת השירה" סנורי רושם:
כיצד יש לפנות אל בראגי? על ידי לקרוא לו "בעלה של אידון", היוצר הראשון של שירה, והאל ארוך הזקן (אחרי שמו, אדם שיש לו זקן גדול נקרא בירד-ברגי), ובן של אודין.
העובדה שבראגי הוא בנו של אודין מוזכרת רק כאן ובכמה גרסאות של רשימת בני אודין. אבל הכינוי "משאלת בן" בבית 16 של היצירה לוקסנה יכול להיות "בנו של אודין" והוא תורגם על ידי הולנדר כקרוב משפחה של אודין. אמו של בראגי היא אולי הענקית גונלוד. אם אמו של בראגי היא פריג, אז פריג קצת מזלזלת בבראגי בלוקסנה בבית 27 כאשר פריג מתלוננת שאם היה לה בן באולם של איסייר אמיץ כמו בלדר אז לוקי יצטרך להילחם על חייו.
באותו יצירה בראגי אוסר תחילה ללוקי להיכנס לאולם אבל זה נדחה על ידי אודין. לוקי אז נותן ברכה לכל האלים והאלות שנמצאים באולם חוץ מבראגי. בראגי מציע בנדיבות את חרבו, סוסו וזרועו כמתנת שלום, אבל לוקי מגיב רק על ידי האשמת בראגי בפחדנות, על היותו פחדן להילחם בכל אחד מן האלים והאלפים שבאולם. בראגי משיב כי אם הם היו מחוץ לאולם, היה לו הראש של לוקי, אבל לוקי רק חוזר על ההאשמה. כאשר אשתו של ברגי, אידון, מנסה להרגיע את בראגי, לוקי מאשים אותה בתאווה מוגזמת ובכך ש"כרכה זרועותיה סביב רוצח אחיה". ייתכן שברגי הרג את אחיה של אידון.
קטע בשירה הפואטית של אדה סיגרדיפומאל מתאר רונות הנמצאות על השמש, על אוזנו של אחד מסוסי השמש ועל פרסותיו של האחר, על שיניו של סליפניר, על כפות הדוב, על מקור הנשר, על טופר הזאב, ועל כמה דברים אחרים, כולל על לשונו של בראגי. ואז הרונות מגולחות והשבבים מתערבבים ונשלחים לרחבי העולם כך
שהרונות מתחלקות בין האייסיר, האלפים, הונייר, והאנשים. אלה רוני אשור, רוני לידה, רוני אייל (בירה) ורוני קסם. המשמעות של מעשה זה מעורפל.
החלק הראשון של "שפת השירה" הוא דיאלוג בין אגיר לבראגי על אופי השירה, במיוחד שירה סקאלדית. בראגי מספר על מקור השירה שהוא מתמד השירה, שנוצר על ידי גמדים שהשתמשו בדמו של האל קבסיר עם דבש ואיך אודין השיג את התמד. לאחר מכן הוא ממשיך לדון על מטאפורות פואטיות שונות המכונות קאנינג.
רוטור וולגוגרד (כדורגל חופים)

היסטוריה

המועדון הוקם על בסיס מועדון כדורגל החופים "דלתא" מסראטוב. על פי תוצאות העונה הראשונה, המועדון מגדות הוולגה סיים במקום החמישי. 
בעונת 2013, רוטור סיימה כסגנית האלופה, לאחר שלאורך כל העונה, רוטור-וולגוגרד הייתה הקבוצה היחידה שהגיעה לגמר הן באליפות והן בגביע. אך הקבוצה הפסידה לקריסטל סנקט פטרבורג. 
בעונת 2014 זכתה לראשונה באליפות המדינה ובגביע.
ב-24 באפריל 2015 נודע כי "רוטור" לא תשחק במשחק הסופרקאפ 2015 בגלל בעיות כלכליות. את מקומה של "רוטור" קיבלה צסק"א, שהעפילה לליגת העל עונה קודם.
בודהיזם במערב

הנוכחות של הבודהיזם במערב מורכבת ממפגשים שונים בין הבודהיזם לבין תרבויות בציבליזציה המערבית שהתרחשו על פני תקופה של אלפי שנים, לרוב במדינות שכנות. בעקבות התחזקות תהליך הגלובליזציה במאות האחרונות ובעיקר בעשורים האחרונים, יש חיזוק והעמקה הן של זרימת רעיונות וזרמים בודהיסטים המגיעים למערב, והן של השפעות מערביות על הזרמים הבודהיסטים המסורתיים בארצות המזרח.

היסטוריה

המפגש המשמעותי ביותר בעבר היה כנראה זה שהחל בשנת 334 לפנה"ס כאשר אלכסנדר הגדול כבש את רוב מרכז אסיה. הסלאוקים ולאחריהם הממלכות הגרקו-בקטריות וההודי-יווניות ביססו השפעה הלניסטית חשובה באזור, אשר הייתה בקשרי גומלין עם הבודהיזם, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בצמיחה של האומנות הגרקו-בודהיסטית.
במהלך המאות ה-18 עד ה-20 נפגשו נציגים שונים של התרבות המערבית עם הבודהיזם (ימאים, חיילים וחוקרים) את חלקם סיקרנה התרבות הבודהיסטית והם החלו ללמוד אותה ועליה. כחלק מהמפגש החלו היסטוריונים, תאולוגים ואקדמאים אחרים לתרגם כתבים בודהיסטיים ולפרש אותם לעיניים מערביות.
גלי הגירה, הן של סינים והודים לארצות הברית, הן של הודים לאפריקה והן של יפנים גרמו לאוכלוסיות נוספות לפגוש את התרבות הבודהיסטית ולגלות בה עניין, תוצאה של הסקרנות הייתה לעיתים החלטה על אימוץ נוהגים בודהיסטיים או אף על המרת דת.
התופעה התעצמה אחרי כיבוש טיבט על ידי סין, והגירת עשרות כהני דת (לאמות) למערב, הן לעבר קהילות בודהיסטיות קיימות והן לעשיית נפשות אצל מערביים.

בודהיזם במערב כיום

כיום, יש מספר גדול של אנשים המתרגלים את הבודהיזם ביבשות אמריקה, אירופה ואוסטרליה, כמו גם המזרח התיכון כולל ישראל. ברובו, הבודהיזם המערבי זהה לבודהיזם במזרח אסיה, כשהוא שואל נהגים אסיאתים כמו סנגהה ומדיטציה, למרות שרוב הטקסים האסייתים לא עברו למערב. רוב המתרגלים המערביים לא רואים צורך ביצירה של הבחנה בין הסילה (קוד מוסר) או ההארה אליהם הם שואפים, לבין המטרות של הבודהיזם האסייתי. עם זאת, על הבודהיזם המערבי יש גם השפעה של מושגים המערביים של חופש המחשבה והומניזם חילוני.
כך לדוגמה, סטיבן בצ'לור, מורה בודהיזם מערבי, מנסה להבין וללמד את הבודהיזם מנקודת מבט שאינה מכירה באמונות כמו גלגול נשמות או קארמה.
יש הבדל בין הבודהיזם שהובא למערב על ידי מהגרים אסייתים, שיכולים להיות מזרם המהיינה או תערובת מזרח אסייתית, לבין הבודהיזם שמתורגל על ידי מערביים שאימצו את הבודהיזם, שהינו לעיתים קרובות זן-בודהיזם, ויפאסנה הודית, בודהיזם טיבטי או אף הארץ הטהורה. חלק מהבודהיסטים המערביים אינם דומיננטים ומתרגלים טכניקות ממגוון של זרמים שונים, דבר שהינו נדיר יותר באסיה.
בנות (סרט)

עלילה

הסרט מספר על בנות מרקעים שונים בישראל, המנסות לעבור יחד טירונות בנות בצה"ל.
שולי - הנערה הפשוטה עם רגשי נחיתות המנסה לפלס את דרכה בצבא אל מול כולן, ולברוח מהחבר שלה שעדיין אוהב אותה, ומחייה לפני הצבא.
ניבה - הנערה המפונקת והעשירה שמבינה שהיא צריכה להיות חיילת כמו כולן, לצד חלומה להתקבל ללהקה צבאית.
קרן - עשתה את כל הדרך מקנדה כחיילת בודדה רק בכדי להתגייס לצה"ל, וזאת בניגוד לרצונה של אביה שתחזור לקנדה, ותעזוב את הצבא.
אנה - העולה מרוסיה שמוכיחה לכולן שלהיות שמנה זה יפה, ואף מוכיחה את זה, כאשר החבר החתיך שלה יגאל קופץ לביקור בבסיס הטירונות.
שירלי - הבחורה הבעייתית שמחפשת להיזרק בכל מקום, ועושה כל מאמץ לצאת מהצבא  ולברוח אל חייה באזרחות, אך לבסוף מבינה בדרך הקשה שגם מקומה שמור בין הבנות ומסיימת את הטירונות.
רינה וגליה - צמד חברות שהגיעו יחד לטירונות מהאזרחות, ולא נפרדות לרגע, לצד היותן מתחברות לכולן, ולבסוף למרות הקשיים מסיימות את הטירונות עם חיוך גדול.
טליה - מפקדת המחלקה שעושה כל מאמץ בכדי להפוך את חבורת הבנות לחיילות מן השורה, וזאת למרות מספר מקרים לא פשוטים שעוברת עם בנות המחלקה, ובעיקר בינה לבין פקודתה שולי...
סטיב מקלארן

קריירת משחק

את מרבית הקריירה כשחקן בילה מקלארן בעמדת הקשר בליגות נמוכות באנגליה. בשנת 1979 הצטרף מקלארן לקבוצת האל סיטי לאחר שעזב את בית הספר. הוא שיחק במדי הקבוצה 178 משחקים וכבש שישה עשר שערים בטרם עזב את המועדון בשנת 1985. לאחר עזיבתו שיחק במספר קבוצות, ביניהן דרבי קאונטי ובריסטול סיטי.

קריירת אימון

בשנת 1999 היה שותף לזכייתה של מנצ'סטר יונייטד בטרבל כעוזר המאמן של אלכס פרגוסון. בשנת 2001 מונה למאמנה הראשי של מידלסברו, והוביל את המועדון לזכייה היחידה שלו בגביע הפוטבול ליג בעונת 2003/2004.
בינואר 2006 הודיעה ההתאחדות הכדורגל האנגלית כי מקלארן יחליף את סוון-יוראן אריקסון כמאמן נבחרת אנגליה לאחר מונדיאל 2006. מקלארן הדריך את הנבחרת במוקדמות יורו 2008, אך פוטר לאחר שלא הצליח להעפיל עם הנבחרת לטורניר. 
בעונת 2009/2010, זכה מקלארן באליפות ליגת העל ההולנדית כמאמן קבוצת טוונטה אנסחדה, לראשונה בתולדות המועדון. לאחר העונה המוצלחת בהולנד מונה מקלארן למאמנה של וולפסבורג הגרמנית, אך לאור הישגיה הנמוכים פוטר מהקבוצה ב-7 בפברואר 2011. לאחר מכן אימן מקלארן בנוטינגהאם פורסט האנגלית ואחר כך חזר לקדנציה שנייה בטוונטה אנסחדה. 
ב-1 באוקטובר 2013 מונה מקלארן למאמנה של דרבי קאונטי מליגת המשנה באנגליה, ב-25 במאי 2015 פוטר מתפקידו. ב-10 ביוני 2015 מונה למאמנה של ניוקאסל יונייטד. ב-11 במרץ 2016 פוטר מתפקידו. ב-12 באוקטובר 2016 מונה שוב למאמנה של דרבי קאונטי. ב-12 במרץ 2017 פוטר מתפקידו. 
ב-21 באוגוסט 2017 חתם על חוזה במכבי תל אביב בתור יועץ לצוות האימון במועדון. ב-28 בדצמבר 2017 סיים את תפקידו במועדון.
ב--18 במאי 2018 מונה מקלארן למאמן קווינס פארק ריינג'רס מליגת המשנה באנגליה. ב-1 באפריל 2019 פוטר מקלארן מתפקידו לאחר 15 משחקים ללא ניצחון.
תיקון קוראים

תיקון קוראים (או תיקון סופרים) הוא ספר כרוך ומודפס בו נמצאים טקסטים הנקראים במקור ממגילת קלף או מספר תורה שנכתבו על ידי סופר סת"ם. תיקון הקוראים מחולק לשתי עמודות: בראשונה מצוי הטקסט בפונט ובאופן שבו הוא נכתב על ידי סופר הסת"ם על ספר התורה או המגילה המקוריים; העמודה השנייה היא תעתיק של אותו הטקסט הכולל ניקוד, טעמים, וחלוקה לפרקים ולפסוקים.
הספר נקרא פעם תיקון סופרים, מכיוון שהוא נועד עבור סופרי סת"ם הבאים לכתוב ספר תורה. בכתיבת ספר תורה ישנם כללים רבים אשר חריגה מהם עלולה לפסול את ספר התורה -בכל הנוגע לעימוד, למספר האותיות שבכל עמודה, לפרשות הפתוחות והסתומות (המרווחים שבאמצע הטקסט בין עניין לעניין), וכן לנוסח האותיות המדויק. על כן משתמשים הסופרים בתיקון הסופרים כ"אב נוסח" מוגה ומדויק, שאותו הם מעתיקים בשלמות. "תיקון סופרים" מכיל את הנוסח של התורה ללא ניקוד או טעמים, ועבור הקוראים, הוציאו אותו לאור בצירוף המקרא המנוקד ועם טעמים, שיעשו בו שימוש להכנת הקריאה.
תיקון קוראים, הוא למעשה כלי דידקטי לימודי ללימוד קריאה בתורה. תיקון הקוראים נועד לגשר על הבעייתיות שבקריאת הטקסט מספר התורה באופן הנכון שכן בספר התורה אין ניקוד או טעמים, והקורא צריך לזכור אותם בקוראו בתורה. בצורת העימוד בתיקון הקוראים, המביאה גם את הטקסט כפי שהוא מופיע בספר התורה, יכול הקורא להתכונן אליה ולנסות את זכרונו בקריאה בעמודה זו. העמודה המנוקדת ובעלת הטעמים מאפשרת לקורא לבחון את נכונות קריאתו ולזכור את הניקוד וההטעמה הראויים לכל מילה.
תיקון קוראים הנפוץ משנת תש"ל הוא רמ"ה עמודים. אמנם קדמו לו תיקון רמ"ח עמודים, עם 42 שורות לכל עמוד, אשר נמצא בשימוש בקרב קהילות רבות, בפרט בחסידות בעלז; תיקון רט"ו עמודים, עם 48 שורות; תיקון קע"ג עמודים אשר היה נהוג בקהילות רבות באשכנז, עם 60 שורות; תיקון רס"ד עמודים, עם 42 שורות; תיקון תימני רכ"ו עמודים, עם 51 שורות.
ישנן מהדורות רבות של תיקוני קוראים וסופרים, שההבדל כמעט היחיד ביניהן הוא שינויים גרפיים שוליים והגופן של האותיות המצויות בתעתיק, שכן ישנם הבדלים בצורת האותיות שבהן נכתב ספר התורה בין העדות השונות. 
יש אף מספר מועט ביותר של מחלוקות בטעמים ובהטעמה בין הרבנים וכל תיקון קוראים הוא לפי אחת הדעות, כך לדוגמה המילה "האוהלה" (כתיב האהלה), לפי דעה אחת היא מלעיל ולפי שנייה מלרע.
מיס סלואן

עלילה

אליזבת מדלן "ליז" סלואן (ג'סיקה צ'סטיין) היא שדלנית צמאת דם ואכזרית, אשר הוזמנה לשימוע בקונגרס בראשות הסנאטור רונלד ספרלינג (ג'ון לית'גו) כדי לברר האם הפרה את כללי האתיקה של הסנאט של ארצות הברית עת שעבדה בוושינגטון די. סי. מטעם חברת השדלנות "קול קרביץ & ווטרמן".
שלושה חודשים ושבוע קודם לכן, אל החברה של סלואן ניגש נשיא שדולת הנשק בוב סנפורד (צ'אק שאמטה) בבקשה שיעזרו להפיל את הצעת החוק היטון-האריס להרחבת בדיקות הרקע על רכישות כלי נשק, תוך מיקוד הקמפיין נגד הצעת החוק בקהל הבוחרים הנשי. סלואן לועגת לסנפורד, ועד מהרה עוזבת את "קול קרביץ" אל חברתו של רודולפו שמידט (מארק סטרונג), בעל החברה היריבה של "קול קרביץ", אשר מנסה להעביר את הצעת החוק.
בחברת "פיטרסון וויאט", סלואן מתיידדת עם אזמה מנוצ'ריין (גוגו אמבתה-רו) ובוחרת בה לנהל את רוב הופעות התקשורת של המשרד, והן מתחילות להתקדם משמעותית בקבלת קולות עבור הצעת החוק. במהלך עימות טלוויזיוני בין סלואן לאחד ממתחריה, חושפת סלואן בפומבי כי אזמה ניצולת אירוע ירי בבית ספר תיכון על אף שהבטיחה לא לעשות זאת. מאוחר יותר, אזמה נשבת באיומי אקדח בזמן שהיא עוזבת את משרדה, אך התוקף שלה נורה למוות על ידי אזרח אחר שנשא כחוק אקדח. מתנגדי היטון-האריס מנצלים אירוע זה, שגורם להצעת חוק לאבד תמיכה בסנאט. 
הנרטיב חוזר לשימוע בקונגרס. הסנאטור ספרלינג מציג טופס בקשה לאישור נסיעה לחו"ל עבור סנאטור פלוני. הבקשה הוגשה על ידי מוסד ללא כוונת רווח, אך נכתב בכתב ידה של סלואן, דבר המצביע על כך שהיא מילאה תפקיד בלתי חוקי בהסדרת הנסיעות.
בהצהרה הסופית בדיון, סלואן מודה שהיא ציפתה שמתנגדיה עלולים לתקוף אותה באופן אישי במידה וחברת "פיטרסון וויאט" תקדם את הצעת החוק. היא חושפת שחיתויות של הסנאטור ספרלינג ובכירי חברת "קול קרביץ" ובכך מפוצצת את השימוע.
עשרה חודשים מאוחר יותר, פרקליטה של סלואן מבקר אותה במתקן כליאה פדרלי ומספר לה שהצעת החוק עברה אך הקריירה שלה הגיעה לתומה. לאחר שיחה בין השניים מתגלה כי סלואן הקריבה את עצמה כדי להגן על הצוות שלה.
רות קאדירי

תחילת דרכה

רות קאדירי נולדה ב-24 במרץ 1988 בעיר בנין, בניגריה. היא בעלת תואר ראשון בתקשורת המונים מאוניברסיטת לאגוס ותואר במנהל עסקים מהמכללה הטכנולוגית יאבה.

קריירה

רות קאדירי פרצה לתודעה בתעשיית הקולנוע הניגרית נוליווד בסרט Boys Cot ומאז כבר יצרה וצברה כחמישים סרטים ברפטואר הקולנועי שלה. בתור תסריטאית היא כתבה מספר סרטים, שחלקם נוגעים בסוגיות חברתיות חשובות. רות המשיכה לייצר ולהפיק סרטים כמו "נושאים שעולים", "מעבר לקצה", "מישהו שיקר".
חיים רפאל בן אשר

רבי חיים אברהם רפאל בן אשר (לפני ה'תע"ד, 1714 - י"ז באב ה'תקל"ב, 16 באוגוסט 1772) היה רב, מקובל וראש ישיבה ירושלמי שכיהן בסוף ימיו כרבה של ירושלים, בתואר הראשון לציון.

ביוגרפיה

פרטים ביוגרפיים רבים אודותיו חסרים, בשנת ה'תצ"ד, 1734 יצא כשד"ר ירושלים לאירופה. בשנות ה-40 המוקדמות של המאה ה-18 שהה מספר שנים באירופה (באיזמיר שבטורקיה ובערים נוספות באיטליה ובצרפת) בשנת ה'תק"ד (1744) הקימו בני משפחת פרנקו האיטלקית את ישיבת "יפאר ענוים" בירושלים, והעמידו אותו בראשה. עם חזרתו לירושלים התמנה כראב"ד תחת הראשונים לציון, רבי אליעזר נחום ורבי ניסים חיים משה מזרחי, והוא חתום על כמה פסקי דין שלהם. הוא חתום על שטר ההתקשרות הראשון של ישיבת המקובלים בית אל, ועל "תקנת הרווקים" (1749) של רבני ירושלים, בה נקבע כי אסור לרווק ללון בירושלים.
בראשית שנות ה-60 של המאה ה-18 נמלט עם רבים מיהודי ירושלים למצרים, ולאחר מספר שנים שב לירושלים. בשנת ה'תקל"א (1771) התמנה כרבה של ירושלים בתואר "הראשון לציון", וכיהן בתפקידו זה כשנה. 
הרב בן אשר נפטר במגפה בירושלים בי"ז באב ה'תקל"ב, 16 באוגוסט 1772 ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. על מצבת קברו נחקק: 
מצבת קבורת ארץ אחד המיוחד, עיר וקדיש, קדושה ראשונה, ראשון לציון, ממנו יתד ממנו פנה, הוא הראש ריש מתיבתא, הרב המובהק המקובל האלקי דומה למלאך ה' צבאות

כמוהר"ר חיים רפאל אברהם ן' אשר

תנצב"ה, מנוחתו נכונה...
.
אליפות העולם בטניס שולחן

אליפות העולם בטניס שולחן (באנגלית: World Table Tennis Championships) היא תחרות טניס שולחן עולמית, בחסות הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן (ITTF). באליפות תחרות קבוצתית ו-5 טורנירים אישיים, ליחידות, ליחידים, לזוגות נשים, לזוגות גברים ולזוגות מעורבים (נשים וגברים). לראשונה נערך האירוע בשנת 1926 בלונדון, בריטניה. משנת 1928–1957 נערך האירוע בכל שנה למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה (האליפות חודשה בשנת 1947). משנת 1957 האליפות נערכת בכל שנתיים. משנת 2000 נערכת אליפות נפרדת לקבוצות בכל שנתיים, בשנה שבה לא נערכת אליפות אישית וזוגות.
באליפויות העולם הראשונות שלטה נבחרת הגברים של הונגריה באופן ברור וזכתה ב-12 תארים. לפני מלחמת העולם השנייה בלטה נבחרת הנשים של צ'כוסלובקיה עם 3 תארים ולאחר המלחמה שלטה נבחרת הגברים של צ'כוסלובקיה עם 4 תארים (בסך הכל 9 תארים, גברים ונשים). בשנות ה-50 נבחרת הנשים של רומניה בכיכובה של אנג'ליקה רוזיאנו היהודייה זכתה ב-6 תארים. במקביל החלה שליטה של נבחרת הגברים והנשים של יפן שזכתה ב-12 תארים בשנות ה-60. משנות ה-70 החלה שליטה מוחלטת של נבחרות הנשים והגברים מסין שזכו ב-40 תארים. לתקופה קצרה בשנות ה-90 זכתה נבחרת הגברים של שוודיה ב-4 תארים.
בין השנים 1926 ל-1957 שחקני טניס שולחן יהודים, מהונגריה, רומניה, אנגליה, צ'כוסלובקיה, פולין, אוסטריה, גרמניה זכו ב-223 מדליות באליפויות העולם, מהן 170 אישיות ו-53 במסגרת של נבחרות לאומיות, רובן לפני מלחמת העולם השנייה שקטעה את ההישגים של שחקני טניס השולחן היהודים. הגדולים מכולם היו ויקטור ברנה מהונגריה (22 מדליות זהב, מהן 5 אישיות, שיא של כל הזמנים) ואנג'ליקה רוזיאנו מרומניה (17 מדליות זהב, מהן 6 אישיות רצופות, שיא של כל הזמנים).
אדם לאלאנה

קריירה

לאלאנה החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של בורנמות', וכשהיה בן 12 עבר למחלקת הנוער של סאות'המפטון. בשנת 2006 עלה לאלאנה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. לאחר השאלה קצרת ימים לבורנמות' ב-2007, תפס לאלאנה מקום בהרכב הראשון של סאות'המפטון, וסייע לקבוצה לעלות שתי ליגות ולהעפיל לפרמייר ליג. בשנת 2012 מונה לאלאנה לקפטן הקבוצה.
אחרי שתי עונות בפרמייר ליג ופריצה בזירה הבינלאומית, עם צירופו לסגל הנבחרת האנגלית, עבר לאלאנה ביולי 2014 לקבוצת ליברפול ששילמה עבורו 25 מיליון פאונד. לאלאנה נפצע במחנה האימונים לקראת פתיחת העונה, ואת הופעת הבכורה שלו בליברפול ערך ב-13 בספטמבר, כשפתח בהרכב והוחלף אחרי 61 דקות בהפסד 1-0 לאסטון וילה. ב-4 באוקטובר כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-2 על וסט ברומיץ' אלביון.
בגמר גביע הליגה האנגלית בעונת 2015/2016, בו שיחקה ליברפול נגד מנצ'סטר סיטי, החמיץ לאלאנה פנדל בדו-קרב בעיטות עונשין שנערך כדי להכריע את זהות הזוכה, לאחר שנכנס כמחליף במחצית השנייה. החמצה זו גרמה בסופו של דבר להפסד המשחק עבור ליברפול. באותה העונה העפיל עם קבוצתו גם לגמר הליגה האירופית 2016, ופתח בהרכב בהפסד קבוצתו 3-1 לסביליה.

נבחרת אנגליה

ב-2006 שיחק לאלאנה עבור נבחרת אנגליה עד גיל 18, והבקיע במשחק הכורה שלו, 18 חודשים לאחר שעבר ניתוח לב בגין "דופק לא סדיר". כמו כן לזכותו של לאלאנה שתי הופעות בנבחרת עד גיל 19, והופעה אחת בנבחרת הצעירה. ב-10 בספטמבר 2012 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת, וב-15 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות נגד נבחרת צ'ילה באצטדיון ומבלי. לאלאנה שיחק במדי נבחרת אנגליה במונדיאל 2014 וביורו 2016.
מפרץ ניוארק

מפרץ ניוארק (באנגלית: Newark Bay) הוא מפרץ בארצות הברית, המצוי בשפך נהר פאסאיק ונהר הקנסאק אל מפרץ ניו יורק העליון, בין המדינות ניו ג'רזי וניו יורק.
המפרץ מתמלא במי גאות הים, ומקושר אל האוקיינוס האטלנטי באמצעות קיל ואן קול (מצר ים ואן קול) המחבר את המפרץ למפרץ ניו יורק, וכן באמצעות ארתור קיל (מצר ים ארתור) המחבר את המפרץ למפרץ רריטאן. 
על גדת המפרץ נמצא נמל ניוארק אליזבת מארין; ממערב למפרץ נמצאות הערים ניוארק ואליזבת, ובמזרחו הערים באיון וג'רזי סיטי שבניו ג'רזי. בדרומו של המפרץ נמצאים סטטן איילנד והאי שוטרז המהווים את רובע סטטן איילנד של העיר ניו יורק. 
עומקו של המפרץ מאפשר מעבר מכליות סוחר בו. גשר מפרץ ניוארק עובר מעל המפרץ ומקשר את שתי גדותיו.