היסטוריה חלופית

ימי קדם

הדוגמה המוקדמת ביותר של היסטוריה חלופית נמצאת בספר IX, חלקים 17–19, של טיטוס ליוויוס, בשם "ההיסטוריה של רומא מיסודה". ליוויוס תיאר את המאה הרביעית לפני הספירה בצורה אלטרנטיבית, בה אלכסנדר הגדול הרחיב את האימפריה שלו מערבה במקום מזרחה. ליוויוס שאל "מה היו התוצאות עבור רומא אם היא הייתה נכנסת למלחמה עם אלכסנדר?"
הרומן האפי, "טירנט הלבן" (Tirant lo Blanc), שנכתב בעת שההפסד של קונסטנטינופול לאימפריה העות'מאנית היה עדיין זיכרון טרי וטראומטי לאירופה הנוצרית, מספר את סיפורו של האביר האמיץ, טירנט הלבן, שמגיע לשרידי האימפריה הביזנטית הערוכה לקרב, והופך לדוכס עליון ומפקד צבאותיה, ומצליח להבריח את הצבא העות'מאני הפולש של מהמט השני, ובכך מציל את העיר מכיבוש איסלאמי, ואף רודף אחר הטורקים לעומק אדמות שהם כבשו בעבר.

המאה ה-19

אחת היצירות המוקדמות בז'אנר ההיסטוריה החלופית בעת המודרנית, שהופצה בתפוצה רחבה, הייתה ספרו של הצרפתי לואי ז'ופרואה, "היסטוריה של מונרכיה אוניברסלית: נפוליון וכיבוש העולם" שנכתב ב-1836. ספר זה מדמיין את ניצחון הרפובליקה הצרפתית הראשונה בהנהגת נפוליון במלחמת רוסיה-צרפת (1812), ופלישה לאנגליה ב-1814, ולאחר מכן איחוד העולם תחת שלטונו הנאור של נפוליאון.
ספרו של נתניאל הות'ורן, "P.'s Correspondence", שנכתב ב-1845, נחשב לספר ההיסטוריה החלופית השלם הראשון בשפה האנגלית. הספר מתאר את סיפורו של אדם הנחשב "משוגע", עקב תפיסה מוטעית של שנת 1845. על פי תפיסתו, בשנה זו היו בחיים אנשים מפורסמים רבים שנפטרו זמן רב קודם לכן, ובהם המשוררים רוברט ברנס, ג'ורג' ביירון, פרסי ביש שלי וג'ון קיטס, השחקן אדמונד קין, הפוליטיקאי ג'ורג' קנינג, ואפילו נפוליון בונפרטה.
בנימין זאב הרצל השתעשע בסוגה זו בסיפורים אחדים שכתב. בין השאר כתב את "היזם בונפרטה", על עולם חלופי בו נפוליאון בונפרטה בחר בקריירה של איש עסקים במקום בקריירה צבאית. עוד סיפור ששוייך לז'אנר הוא "הפעמון השמאלי", שני נתיבים חלופיים בהם התפתח גורלו של אדם, כתוצאה מהחלטה פשוטה אם ללחוץ על פעמון ימני או שמאלי בפתח בית מגורים. 
היצירה הספרותית באנגלית באורך של רומן הייתה הספר "אריסטופיה" מאת קסטלו הולפורד, שנכתב ב-1895. בעוד יצירה זו אינה לאומנית כמו ספרו של לואי ז'ופרואה, "אריסטופיה" היא ניסיון נוסף לדמיין חברה אוטופית. באריסטופיה, המתיישבים הראשונים של וירג'יניה מגלים שונית אלמוגים העשויה מזהב טהור, ועקב כך מצליחים לבנות חברה אוטופית בצפון אמריקה.

תחילת המאה ה-20 וספרות זולה

מספר סיפורים ורומנים של היסטוריה חלופית הופיעו בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בשנת 1931, ההיסטוריון הבריטי, סר ג'ון סקוויר, אסף סדרה של מאמרים מכמה מההיסטוריונים המובילים של אותה תקופה לאנתולוגיה בשם "לו זה היה קורה אחרת" (If It Had Happened Otherwise). בעבודה זו, מלומדים ממספר אוניברסיטאות גדולות, כמו גם כותבים שלא עבדו באקדמיה, הפנו את תשומת לבם לשאלות כגון "לו המורים בספרד היו מנצחים", ו"לו ללואי השישה עשר, מלך צרפת היה אטום של יציבות". המאמרים נעים מעבודות אקדמיות ועד תצוגות סאטיריות ומוגזמות של עיר-מדינה גרמנית עצמאית על האי מנהטן. בין הכותבים היו אנדרה מורואה ווינסטון צ'רצ'יל.
אחד המאמרים באוסף של סקוויר היה מאמר של צ'רצ'יל "לו לי לא היה מנצח בקרב גטיסבורג", שנכתב מנקודת מבטו של היסטוריון בעולם בו הקונפדרצייה ניצחה במלחמת האזרחים האמריקנית, שמדמיין מה היה קורה לו האיחוד היה מנצח במלחמה. במילים אחרות, דמות בעולם חלופי המדמיינת עולם כמו העולם בו אנו חיים, אך לא בהכרח מצליחה לדייק בכל הפרטים. יצירה ספקולטיבית שכזו, שנכתבת מנקודת המבט של היסטוריה חלופית, נקראת בשם "היסטוריה חלופית רקורסיבית", או "היסטוריה חלופית-חלופית".
דוגמה נוספת מתקופה זו (ויש האומרים היצירה הראשונה שבה מתואר מסע בזמן מיקום אחד לשני בצורה מוחשית) היא הספר "אנשים כמו אלים" (Men Like Gods) מאת ה. ג'. ולס, בו מספר אזרחים בריטים עובדים באמצעות מפגש מקרי עם מכונת זמן למה שנראה כמו בריטניה פציפיסטית ואוטופית. כאשר האזרחים, שמובלים על ידי דמות סאטירית המבוססת על וינסטון צ'רצ'יל, מנסים לתפוס את השלטון, תושבי בריטניה האוטופית מפנים רובה לייזר לעברם ומשגרים אותם ליקום אחר. ולס מתאר יקום רב ממדי של עולמות חלופיים, בדיוק כפי שמתארים אותו סופרי ספרות זולה אמריקניים מאוחרים יותר. עם זאת, מאחר שגיבור הסיפור של ולס חווה רק עולם חלופי אחד, סיפור זה לא שונה מהותית מסוגת ההיסטוריה החלופית המסורתית.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הז'אנר התקדם לתקופה חדשה, עם יציאתו לאור של הסיפור הקצר של מאריי לנסטר, "Sidewise in Time". בעוד שספרי היסטוריה חלופית קודמים בחנו חלופות היסטוריות סבירות יחסית, ליינסטר כתב בצורה שונה לגמרי. בסיפורו "העולם השתגע" (World Gone Mad), חתיכות מכדור הארץ החליפו מקומות עם החתיכות התואמות להן בזמנים שונים. הסיפור עוקב אחר פרופסור מינוט והסטודנטים שלו ממכללת רובינסון הפיקטיבית, כאשר הם נעים דרך החתיכות השונות בהן ההיסטוריה התרחשה בצורה שונה.

מסע בזמן כאמצעי ליצירת שינויים היסטוריים

בתקופה זו יצא לאור רומן המסע בזמן "Lest Darkness Fall" מאת ל. ספראג דה קאמפ (L. Sprague de Camp), בו מסופר על אקדמאי אמריקאי שנוסע לאיטליה של האוסטרוגותים בתקופת הפלישה הביזנטית בהנהגת בליזריוס. היצירה עוסקת בשינויים ההיסטוריים הנגרמים על ידי הנוסע בזמן, ולפיכך יצירה זו נחשב כיצירת היסטוריה חלופית. הגיבור בסיפור גורם לשינויים משמעותיים ובכך יוצר הסתעפות של ההיסטוריה.