google/wiki40b huggingface dataset:
חיפושית הזהב

עלילת הסיפור

העלילה גוללת את קורותיו של ויליאם לנגראן שלקה באובססיה לאיתורו של מטמון זהב, לאחר שננשך בידי חיפושית פרעה העשויה מזהב טהור. הוא מודיע לחברו הטוב, המספר, שיבוא לאלתר לביתו וכשהלה מגיע הוא מודיע לו כי הם עומדים לפצוח במסע לגילוי אוצר אבוד יחדיו עם משרתו ג'ופיטר. לבסוף לנגראן אכן מוצא אוצר שמוערך ביותר ממיליון דולר וחצי ושנטמן על ידי הפיראט הידוע לשמצה, רב החובל קיד. לאחר מציאת האוצר מספר לנגראן כיצד נודע לו מיקומו לאחר שפיענח כתב סתרים על קלף שמצא קבור בחול.
הסיפור מערב קריפטוגרפיה תוך פירוט של שיטת הפענוח של צופן החלפה פשוט על ידי שימוש בניתוח תדירויות. הצופן שהופיע בסיפור הוא:
53‡‡†305))6*;4826)4‡.)4‡);806*;48†8
¶60))85;1‡(;:‡*8†83(88)5*†;46(;88*96
*?;8)*‡(;485);5*†2:*‡(;4956*2(5*–4)8
¶8*;4069285);)6†8)4‡‡;1(‡9;48081;8:8‡
1;48†85;4)485†528806*81(‡9;48;(88;4
(‡?34;48)4‡;161;:188;‡?;
והפענוח הוא:
A good glass in the bishop's hostel in the devil's seat
forty-one degrees and thirteen minutes northeast and by north
main branch seventh limb east side shoot from the left eye of the death's-head
a bee line from the tree through the shot fifty feet out.
כשהכוונה היא למדוד את המרחק לאוצר מאנך היוצא מהעין השמאלית של גולגולת המת על העץ.
נחל אדוריים

גאוגרפיה

נחל אדוריים מתחיל את מהלכו, בסביבות גובה של 800 מטר מעל פני הים, בחלקו הדרומי של כפר דורא שבנפת חברון כשבין מקורותיו ניתן למנות גם את הגבעות עליהן שוכנים הכפרים השכנים אל-קוסור, אל-מראג'ם, א-טבקה ואל-מאג'ור. הנחל ממשיך לאורכו של כביש 3265 וסמוך לכפר בית עווא הוא חותך את כביש 354, את הקו הירוק ואת כביש 358. בהמשך מתעקל הנחל בתוך יער אמציה, סמוך למושב אמציה. באזור זה מתחברים אליו מכוון דרום נחל דומה ובהמשך נחל כלך. לאחר מספר ק"מ עובר הנחל מתחת לכביש 6 (מצפון למחלף מאחז), סוללת הרכבת לבאר שבע, וכביש 40 (בין מושב אחוזם לשמורת פורה) ומתאחד עם נחל שקמה. נחל שקמה ממשיך משם מערבה דרך הנגב הצפוני עד שמימיו נאספים למאגר שקמה שמדרום לקיבוץ זיקים.
לאמאכוס

לאמאכוס (ביוונית: Λάμαχος; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא אתונאי, שפעל בזמן המלחמה הפלופונסית ומת במהלך מסע המלחמה האתונאי לסיציליה.

ביוגרפיה

לאמאכוס היה בנו של כסנופאנס, לא ידוע מי הייתה אמו. הוא שרת בצבא האתונאי וביצע מספר משימות תחת שלטונו של פריקלס.
הפעולה הראשונה שלו במהלך המלחמה הפלופונסית הייתה בפונטוס בשנת 424 לפנה"ס, הוא עגן בנהר קאליכס עם עשר ספינות, אולם שיטפון פתאומי הטביע אותן, אם כי לאמאכוס הצליח להציל את אנשיו ולהביא אותם אל קלכידון, מושבה יוונית בצפון ביתיניה. 
בשנת 421 לפנה"ס לאמאכוס היה בין החותמים על שלום ניקיאס.
בשנת 415 לפנה"ס לאמאכוס יחד עם ניקיאס ואלקיביאדס נבחר לפקד על מסע המלחמה האתונאי לסיציליה. בין שלושת המצביאים היו חילוקי דעות בשר לאסטרטגיה שיש לנקוט, ניקיאס סבר שיש להסתפק בהפגנת כוח ולשוב לאתונה, אלקיביאדס סבר שיש לגייס בעלי ברית ואז לתקוף את הערים סלינוס וסירקוסאי, בעוד לאמאכוס טען שיש לתקוף את סירקוסאי במהירות האפשרית בטרם יספיקו התושבים להתכונן. דעתו של אלקיביאדס התקבלה אולם הוא הואשם בחילול הקודש ונאלץ להימלט. 
במהלך אחד הקרבות סביב סירקוסאי התקיף כוח פרשים סירקוסי את האגף הימני של האתונאים, לאמאכוס שפיקד על האגף השמאלי מיהר לבוא לעזרה, אולם נלכד עם חמישה או שישה מחייליו בתעלה, כולם מתו והסירקוסים חטפו את הגופות, אם כי החזירו אותן לאחר מכן. 
אריסטופאנס מרבה ללעוג ללאמאכוס שנודע כפרו מלחמתי ונגד השלום. כך לדוגמה במחזה "האכארנים", לאמאכוס מנהל דו-שיח סוער עם פציפיסט בשם דיקאיופולוס, אריסטופאנס מזכיר אותו בלעג גם ב-"הצפרדעים", "חג הנשים", ו-"השלום". גם אנדוקידס מזכיר אותו ב-"על המיסטריות".
פלאש פורוורד

עלילה

ב-6 באוקטובר 2009, למשך 2 דקות ו-17 שניות תושבי העולם מאבדים את הכרתם, ומקבלים הצצה אל העתיד שיהיה להם בעוד כחצי שנה (29 באפריל 2010). כשהם מתעוררים, הם מגלים תוהו ובוהו; מיליוני אנשים ברחבי העולם מתו במהלך איבוד ההכרה ההמוני. סוכן ה-FBI מארק בנפורד מלוס אנג'לס וחברו דמיטרי נו חוקרים את האירוע ומנסים למנוע אירוע דומה בעתיד. עד מהרה כולם מנסים לפענח את מה שראו ולשתף אחרים בחזיונותיהם; רבים נמצאים בקונפליקט בנוגע לעתיד שראו – חלקם משלימים עמו ואף חותרים להשגתו, וחלקם מנסים להילחם בו ולמנוע אותו. צוותו של מארק מנסה לפענח את התעלומה תוך איסוף החזיונות של האנשים.
הפרק האחרון בעונה הראשונה מסתיים בקליף האנגר לא פתור, במארז ה-DVD של הסדרה מופיע סרטון האמור לסכם ולסגור את הסדרה.

דעת קהל

התוכנית התחילה את שידוריה בארצות הברית עם מעל 12.3 מיליון צופים בפרק הראשון, אך נתוני הצפייה ירדו לאורך הפרקים, כך שבפרק 22 צפו בה 4 מיליון צופים בלבד. בבריטניה נתוני הצפייה היו גבוהים ויציבים יותר, עם כעשרה מיליון צופים לאורך כל העונה.
באופן יוצא דופן, הסדרה שודרה בישראל במקביל גם ללקוחות HOT וגם ללקוחות yes וזכתה להכרה חיובית. ב-HOT הסדרה שודרה בערוץ HOT3 והחליפה את "אבודים" במשבצת השידור שלה ובהמשך הסדרה ניתנה לצפייה בחינם למנויי HOT V.O.D ולמנויי yes VOD.

הבדלים מהספר

הסדרה מבוססת על רומן בעל אותו שם מאת הסופר רוברט ג'. סוייר. ההבדלים הבולטים בין הרומן לסדרה הוא בדמויות הראשיות ובמקום ההתרחשות. העלילה בספר מתרחשת בז'נבה, שווייץ והגיבור  הוא לויד סימקו, המדען שגרם לאירוע. הסדרה מתרחשת בארצות הברית ובלוס אנג'לס והגיבורים הם מארק בנפורד ודמיטרי נו . דמותו של סימוקו בסדרה דומה לעיתים למקבילו בספר אך תפקידו משמעותי פחות.

ברומן אורכו של ההבזק הוא 2 דקות (120 שניות) וההבזק לעתיד הוא לתקופה של 21 שנים, בעוד שבסדרה אורכו של ההבזק הוא 2 דקות ו-17 שניות (137 שניות) והוא מתרחש בעוד 6 חודשים.
דיוק קהנמוקו

ביוגרפיה

קהנמוקו נולד בהונולולו, הוואי. ביחד עם אחיו הצעיר סמואל כונו "האחים קהנמוקו". כמוהם כונו "האחים קלילי", מיולה ומנואלה, זכו במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). שני זוגות האחים גדלו והתאמנו בהוואי.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה קהנמוקו בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.4 דקות, לפני ססיל הילי מאוסטרלאסיה (1:04.6 דקות) ובן ארצו קן האשה (1:05.6 דקות), בשלב חצי הגמר הוא השווה את שיא העולם, 1:02.4 דקות. מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 10:20.2 דקות, אחרי אוסטרלאסיה שקבעה שיא עולם חדש של 10:11.2 דקות ולפני בריטניה (10:28.6 דקות).
בתחרות שנערכה בהמבורג, גרמניה  10 ימים לאחר המשחקים האולימפיים קבע קהנמוקו במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 1:01.6 דקות. 
המשחקים האולימפיים שהיו אמורים להתקיים בברלין, גרמניה בשנת 1916 לא נערכו בשל מלחמת העולם הראשונה, וכך החמיץ קהנמוקו מדליית זהב נוספת במשחה ל-100 מטר חופשי.
בתחרות שנערכה בניו יורק באוגוסט 1918 שיפר קהנמוקו את שיאו העולמי במשחה ל-100 מטר חופשי והעמיד אותו על 1:01.4 דקות. 
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה קהנמוקו בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בפעם השנייה ברציפות בתוצאה של 1:01.4 דקות, לפני פואה קילואה (1:02.6 דקות ) וויליאם הריס (1:03.0 דקות) שניהם מארצות הברית, בשלב הגמר הראשון הוא קבע שיא עולם חדש של 1:00.4 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 10:04.4 דקות, לפני אוסטרלאסיה (10:25.4 דקות) ובריטניה (10:37.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי עם נבחרת הכדורמים של ארצות הברית.
באולימפיאדת פריז (1924) זכה קהנמוקו במדליית כסף בתוצאה של 1:01.4 דקות, אחרי בן ארצו שיאן העולם ג'וני וייסמילר שקבע שיא אולימפי חדש של 59.0 שניות ולפני אחיו סמואל (1:01.8 דקות) ולא הצליח להגן על תוארו בפעם השלישית בגיל 34.
קהנמוקו היה שחיין מחליף בנבחרת השחייה האמריקאית לאולימפיאדות באמסטרדם 1928 ובלוס אנג'לס 1932, אך לא זכה בסופו של דבר להשתתף בהן.
משנת 1925 שהה קהנמוקו בהוליווד ושיחק ב-18 סרטי קולנוע, ביניהם שלושה סרטי תעודה על חייו.
בשנת 1965 זכה קהנמוקו להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ב-24 באוגוסט 2015 פורסם גוגל דודל במלאת 125 שנים להולדתו.
זוראב אדאישווילי

חייו

אדאישווילי נולד בכפר מתיסדזירי (მთისძირი) שבנפת קווארלי קאחתי גאורגיה הסובייטית. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי בשנת 1994, והמשיך את הכשרתו במשפטים במכון הממלכתי למשפטים בטביליסי, ולאחר מכן באוניברסיטת חרונינגן בחרונינגן הולנד. בין השנים 1996-1999 הוא עבד כמומחה מוביל למשפט חוקתי בפרלמנט של גאורגיה. לאחר מכן עבד בסקטור הארגונים לא ממשלתיים (כמו ב"ארגון המשפטנים הצעירים של גאורגיה" ומכון החופש) וזמן קצר אף עבד כעורך דין עד שנבחר, בנובמבר 1999, להיות חבר הפרלמנט של גאורגיה במסגרת מפלגתו של נשיא גאורגיה אדוארד שוורדנדזה, איחוד האזרחים של גאורגיה. אדאישווילי היה חבר משפיע וקולני, אך עדיין בקבוצת מיעוט בסיעתו של שוורדנדזה, שתמך ברפורמות שהונהגו על ידי זוראב ז'ווניה ומיכאיל סאקשווילי. הוא קרא לרפורמות קיצוניות ופרו-מערביות יותר.
בסוף שנת 2001, כאשר מפלגת "איחוד האזרחים של גאורגיה" הייתה בתהליך התפוררות, הצטרף אדאישווילי למפלגתו של סאקשווילי, התנועה הלאומית המאוחדת וצורף לסיעה לרפורמות דמוקרטיות, שהייתה אופוזיציה לממשלת שוורדנדזה.
לאחר המהפכה ללא שפיכות דמים, מהפכת הוורדים בנובמבר 2003, התמוטטה ממשלת שוורדנדזה. בתקופת הביניים בין התמוטטות ממשל שוורדנדזה ועד לקיום בחירות חדשות ב-4 בינואר 2004 וכניסתו של סאקשווילי לתפקיד נשיא גאורגיה ב-25 בינואר של אותה שנה, כיהנה נינו בורג'נדזה כנשיאה הזמנית של גאורגיה. בתקופה זו, ב-26 בדצמבר 2003, מונה אדאישווילי לתפקיד שר המשפטים של גאורגיה אותו מילא עד ל-17 בפברואר 2004. לאחר מכן, מפברואר ועד יוני 2004, כיהן בתפקיד השר לביטחון לאומי של גאורגיה, ולאחר מכן, מיוני 2004 ועד לינואר 2008 הוא כיהן כתובע הכללי של גאורגיה, ומינואר 2008 ועד לנובמבר של אותה שנה כיהן כראש מנהלת לשכת נשיא גאורגיה. בכל תקופת פעילותו הפוליטית הוא עמד בעמדות ההשפעה הבכירות ביותר בממשל הגאורגי ובעל ברית קרוב של הנשיא סאקשווילי. בעקבות זאת הפך אדאישווילי למושא לביקורת חריפה של האופוזיציה בגאורגיה, במיוחד בתקופת כהונתו כתובע הראשי של גאורגיה. כחלק מחילופי-הגברי שנערכו בקבינט הגאורגי באוקטובר 2008, מונה אדאישווילי, ב-1 בנובמבר, בפעם נוספת, לתפקיד שר המשפטים של גאורגיה שאוחד לאחרונה עם תפקיד התובע הראשי של גאורגיה. בתפקידו החדש הכריז אדאישווילי על כוונתו לערוך ליברליזציה של הקודקס הפלילי.
אליזבט סטרול

אליזבט ניקופוי סטרול (באנגלית: Elisabeta Nicopoi Strul;‏ 1920 - 6 בנובמבר 2013), מהעיר יאשי שברומניה, החביאה בביתה כ-20 יהודים בתקופת השואה.

קורות חיים

אליזבט ניקופוי סטרול נולדה בעיר יאסי שברומניה בשנת 1920. היא התגוררה בשכונת טרגושורול ניקולינה (בלועזית: Trigo Surul Nicolina), שרובם המוחלט של תושביה היו נוצרים. היא עבדה במפעל טקסטיל מקומי.

פעילותה בתקופת השואה להצלת יהודים

ב-29 ביוני 1941- היום בו התרחש הפוגרום ביהודי העיר יאסי, הצילה אליזבט יהודים רבים. משנודע לה על הפוגרום ועל מעשי הרצח והביזה המתוכננים כנגד יהודי העיר, רצה אליזבט לכיוון ביתו של שותפה לעבודה, מר מרקוס סטרול (בלועזית: Marcos Strul), על מנת להתריע בפניו ובפני בני משפחתו מפני הסכנה האורבת להם. אליזבט הציעה לבני המשפחה להתחבא במחסן ביתה יחד עם כעשרים יהודים נוספים  להם היא דאגה למקלט ולמזון במשך שבועיים. אליזבט לא הסתפקה בכך והיא עברה בין בתי היהודים בשכונה והזהירה גם אותם מפני הסכנה לחייהם.  גם ברחוב הסמוך, היא הזהירה כל יהודי שפגשה מפני הסכנה האורבת.
מאוחר יותר לאורך  המלחמה, בעת שיהודים רבים נשלחו למחנות העבודה (ובהם חלק מהיהודים שהחביאה), אליזבט דאגה להבריח חבילות של מזון ובגדים לתוך המחנות. היא נתפסה, הוכתה קשות  ונעצרה למשך מספר ימים. כל אלו לא מנעו ממנה להמשיך במלאכתה מתוך אמונה בצדקת דרכה והמשיכה לספק חבילות סיוע ליהודי המחנות.
זאת ועוד - בתקופה שממשלת רומניה הכריחה את יהודי העיר יאסי לענוד טלאי צהוב, התהלכה אליזבט עם מגן דוד על החזה והכריזה בגאון כי בשבילה זה כבוד ולא עלבון.

לאחר המלחמה

בשנת 1949, התחתנה עם מרקוס סטרול- אחד היהודים שהצילה, היא התגיירה והם עלו לארץ בשנת 1963. היא התגוררה בחיפה, בקריית ביאליק ובתל אביב, עד לפטירתה  בשנת 2013.

הכרה והנצחה

ב-19.3.1987 אליזבט הוכרה כחסידת אומות עולם וננטע לכבודה עץ ביד ושם. ב-19.5.2008 נחנך גן חסידי אומות עולם בחיפה. אליזבט הונצחה בגן זה והוצבה במקום אנדרטה לזכרה ולזכר תרומתה להצלת יהודים.

לקריאה נוספת

תיק ניצול שואה-יד ושם
געפילטע פיש

הכנת הגעפילטע פיש

ישנם מספר נוסחים להכנת קציצות הדג עצמן: הנוסח הפשוט והרווח יותר מבוסס על קציצות מבשר הדג הטחון, אך הנוסח המורכב יותר מבוסס על ריקון פרוסות דג מבשר הדג ומילוי העור חזרה ליצירת קציצה, או על טחינת חלק מבשר הדג, הוספה של לחם לתערובת ומילוי פרוסות הדג האחרות מהתערובת (ומכאן שמו "געפילטע" - "ממולא", ביידיש). יש הממלאים גם את ראש הדג.
את הקציצות מבשלים במים, לעיתים בצירוף הראשים והאדרות בגלל הג'לטין הנמצא בהם. הציר שנשאר מועבר לקירור עד להגשה, ליצירת מרקם של ג'לי.

מקור הגעפילטע פיש

מקור אפשרי למנהג לאכול את הגעפילטע פיש בשבת הוא איסור "בורר" המקשה על אכילת דגים עם עצמות, בשל הצורך להוציא את החלק הנאכל מתוך העצמות, ולא את העצמות מתוך החלק הנאכל. מאחר שלפי המסורת קיים עניין לאכול דגים בשבת על פי המימרה: "האוכל דג ביום דג (ד+ג=7, כלומר שבת) ניצל מד"ג (דין גיהנום)", נמצא הפתרון היצירתי לטחון את העצמות יחד עם הדג.
מקור נוסף ייתכן על פי דברי המהרי"ל שנפסק ברמ"א שיש לאכול בליל שבת "מוליתא" שזה בצק ממולא בבשר, לזכר המן שהיה מכוסה בטל מלמעלה ולמטה. ייתכן שכשלא הייתה אפשרות לעשות את המילוי מבשר, החלו לעשותו מדגים כתחליף. 
מקור אפשרי אחר שיש איסור לבשל אוכל בשבת ובאותה תקופה היו מחמירים גם לגבי חימום. ואת הגפילטע פיש אפשר לאכול ללא חימום קודם לאכילה. 
מקור אפשרי נוסף לעצם המצאת הגעפילטע פיש הוא עוניים של יהודי מזרח אירופה. רובם של יהודי מזרח אירופה היו עניים, ובעלי משפחות גדולות. מצווה לאכול בשר, עוף או דג בשבת, והדגים היו זולים, באופן יחסי לבשר ולעוף. אם מחלקים דג אחד למשפחה, לא נשאר הרבה לכל אחד, אבל אם טוחנים את הדג, ומוסיפים לו קצת לחם וקצת בצל, והופכים אותו לקציצה, כל אחד זוכה לקבל מנה משביעה.
מצד עין טמיר

מצד עין טמיר הוא מבנה גדול (25.4X 32.0 מ') ומבוצר מתקופת הברונזה התיכונה 2. המבצר שוכן בראש מצוק הגדה הצפונית של נחל כזיב אשר בגליל העליון המערבי, ונמצא כ-600 מ' מצפון למעין עין טמיר, וכקילומטר אחד מדרום-מזרח לחורבת גליל, ליד מושב גורן. בשוליו המערביים של המבנה הוקם "חניון הזיתים" על ידי קק"ל, שמהווה נקודת יציאה מועדפת למטיילים בשמורת הטבע של נחל כזיב, והדרך הקצרה ביותר (אם כי התלולה) אל עין טמיר. הריסות האתר חבויות בין עצי האלון ובשל ריבוי המטיילים ומיקומו, הפך המצד לאסלה ציבורית.

מחקר ארכאולוגי

המבנה נסקר לראשונה על ידי של רפאל פרנקל וזוהו בו גלי אבן גדולים המכסים שרידים של מבנה בנוי באבני גוויל, שבמרכזו חצר מוקפת חדרים. המבנה מבודד, ואין בקרבתו שרידי יישוב אחרים. בקיץ 1990 נערכה במקום חפירה ארכאולוגית מצומצמת, בפינה הצפונית מזרחית של המבנה, מטעם רשות העתיקות בניהולו של נמרוד גצוב.

המבנה ומידותיו

על פי הסקר הארכאולוגי שוחזר מתאר המבנה ולפיו המצד הוא מבנה מלבני בציר צפון-דרום, הכולל 13 חדרי סוגרים המקיפים חצר מרכזית (13 X 16 מ'). הקירות השתמרו לגובה של עד 2.2 מ'. עובי הקירות שסביב החצר והקירות החיצוניים הוא 1.5 מ'. עובי הקירות הפנימיים הוא 1.0 – 1.2 מ'. הכניסה למבנה נמצאת בקיר המזרחי, ומובילה לשני חדרי כניסה/משמר שמתחברים לחצר הגדולה או לגרם המדרגות שעלה לקומה העליונה. למעשה חדרים מס' 1 ו-2 שימשו כחדרי כניסה, או מעין חדרי משמר בפתח המצודה.

ממצא כלי החרס

בחפירה נמצאו אלפי שברי כלי חרס. עיקר הממצא התגלה בשכבת העפר שכיסתה את רצפת המבנה, ורובו שחוק מאוד, ולכן עיקר הזיהוי התבסס על שפות הכלים שנמצאו (סה"כ 56). חרסים בודדים זוהו כמאוחרים לברונזה התיכונה, ככל הנראה של עוברי אורח. גצוב, במאמרו על האתר, עושה סקירה קצרה של כלי החרס, ומשווה אותם לממצא מהחפירות בכברי, חצור ומגידו. ע"פ ההשוואה ואפיון טיפוסי כלי החרס, מסיק החוקר שהמבנה פעל במהלך תקופת הברונזה התיכונה 2.

מבנים דומים בארץ

מבנים שבמרכזם חצר מוכרים בארץ ישראל עוד מן התקופה הכלכוליתית המאוחרת. רק בתקופת הברונזה התיכונה החלו להופיע מבני חצר מסודרים, בהם החצר מוקפת שורה ישרה ואחידה של חדרים. מבנים אלו, מתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת מזוהים כארמונות ומן המוכרים לנו כדוגמתם הם בתל אל-עג'ול, בשכם, בחצור ובמגידו (מבנה הנורדבורג). הארמונות המוזכרים שוכנים בתוך מערך יישובי ולעומתם, מצד עין טמיר נמצא מבודד, במרחק של 4 ק"מ מן היישוב הקרוב ביותר שהיה קיים בתקופת הברונזה התיכונה 2 – תל איקרית. כאמור, מיקומו של מבנה כזה בשלוחת נקר הוא ללא ספק יוצא דופן - אין לו יתרון טופוגרפי, התצפית ממנו למרחק מצומצמת מאוד והוא אינו שולט על המרחב ונראה כי הגורם הטקטי לא היווה חשיבות בעת בנייתו. מצודה נוספת, כדוגמת עין טמיר, ניתן לראות בנהרייה על הגדה הדרומית של שפך נחל הגעתון, סמוך לחוף הים. בחפירות שנערכו באתר, בניהולה של אורה יוגב, נמצאו שרידי ביצור מתקופת הברונזה התיכונה על פני שטח מצומצם, אך לא נמצאו שרידי יישוב מאותה תקופה ולכן גם אתר זה מזוהה כמצודה.

שיוך המצודה

במעבר בין תקופת הברונזה התיכונה 1 לברונזה התיכונה 2, עולה כוחה של היישוב כברי אשר הופכת למרכז שלטוני אזורי המשתרע על שטח גדול. שינוי זה ניכר בהופעתו של מרכז מבוצר בתוכה, ושל מבצרים נוספים במרכזים משניים בתל אכזיב, תל אבדון, נהריה ומצד עין טמיר. כלומר ההשערה הרווחת היא שמצד עין טמיר היה מבצר גבולה המזרחי של כברי. השערה נוספת היא שהיה גבול מערבי של יישוב מזרחי - תל ראש.
רגנאר סיגורדסון

קריירה

סיגורדסון התחיל את הקריירה שלו בפיילקיר, בעונת 2006 הוא הצטרף לגטבורג השוודי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-6 באפריל 2007, באותה עונה זכה עם המועדון באליפות. ב-30 במאי 2011 רגנאר סיגורדסון חתם על חוזה לארבע שנים בפ.צ. קופנהגן, תמורת 5.5 מיליון כתר דני. ב-23 בינואר 2014 חתם בקרסנודאר מליגת העל הרוסית לשנה וחצי עם אופציה לשנה נוספת. ב-23 באוגוסט 2016 רגנאר חתם חוזה לשנתיים בפולהאם. ב-3 באוגוסט 2017 הושאל לרובין קאזאן. ב-18 בינואר 2018 חתם ברוסטוב.
בצעירותו, סיגורדסון שיחק בנבחרת הצעירה של איסלנד, במאי 2007 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת.
נייט הגדול

נייט הגדול (באנגלית: Big Nate) היא סדרת ספרי קומיקס, שנכתבה ואוירה על ידי הסופר האמריקאי לינקולן פירס. הספרים עוסקים בנייט רייט, תלמיד כיתה ו'. עד כה, יצאו שמונה ספרים בסדרה, ועוד כ-20 ספרי קומיקס.
פירס, מחבר סדרת הספרים, החל לפרסם את נייט הגדול כרצועת קומיקס בעיתונים בשנת 1991. בעקבות ההצלחה הרבה לה זכתה הרצועה, החליט פירס ב-2009 להפוך את נייט הגדול לסדרת ספרים. ספרי הסדרה יצאו בעברית תחת הוצאת כתר ספרים.

תקציר

נייט הגדול עוקב אחר ההרפתקאות והכישלונות של נייט רייט, תלמיד כיתה ו , חבריו לכיתה ומוריו. הוא מתואר כילד עם עניין מועט בלימודים או עמידה בסטנדרטים, גישה אשר הובילה אותו לכמה סכסוכים עם המורה הגברת גודפרי, שאותו הוא רואה כאויב. רצועות גם מתמקד בחיים בביתו של נייט, וחברויות עם החבר הכי טוב שלו פרנסיס וטדי. GoComics תאר את הסדרה באופן הבא: 
"קריקטוריסט שאפתן נייט רייט הוא הכוכב של נייט הגדול, הקומיקס היומיים וביום ראשון ומופצים על ידי רח"ל מאז 1991. נייט הוא בן 11 שנים, ארבעה וחצי רגל, ובעל השיא של כל הזמנים לריתוקים בתולדות בית הספר. הוא גאון עצמי תיאר וכיתה ואיש רנסנס. נייט, שחי עם אביו ואחותו גדולה, נהנה להציק המשפחה והמורים שלו בציניות שלו."
במענה על שאלות ממעריצים בוושינגטון פוסט פירס חשף את הדברים הבאים על היצירה של הרצועה:
"ביג נייט התחיל בתור יותר של רצועה "הומור הפנימי" ממה שהיא עכשיו. זה היה בכוונתי כוללות הרבה סיפורים על האבא של נייט היחיד, ואת כל האפשרויות הקומיות הגלומות בכך. אבל לפני יותר מדי זמן, הבין שהחלק מהרצועה שאני הכי נהניתי היה ההומור בבית הספר. הייתי מורה בעצמי, ובבתי ספר יכולים להיות מקומות מאוד מצחיקים."
הדמות היא גם המוקד של אי וירטואלי במשחק של הילדים באינטרנט Poptropica.
מדרך עוז

היסטוריה

מדרך עוז התחיל כמעברה בשם מנסי (על שם הכפר הערבי שניטש במלחמת העצמאות, שעל אדמותיו נבנתה המעברה) שהוקמה ב-1951 ובה נקלטו משפחות יהודים מתימן שהגיעו ברובם מחמישה כפרים על יד בירת תימן צנעא ומיעוטם משנים עשר כפרים במרכז ודרום-מערב תימן. שנה לאחר מכן המעברה התפרקה וב-12 בדצמבר 1952 הוקם המושב שתחילה נקרא מנסי ולאחר מכן שונה שמו למדרך עוז. 
ב-2008 הושלם השלב הראשון של הקמת הרחבה קהילתית למושב (83 בתי קרקע) שהוקמה על גבעה סמוכה למושב הוותיק הנקראת חיברת אל-חישש, למרגלות רמות מנשה, במיקום הצופה על עמק יזראעל. ההרחבה הביאה לתנופה אדירה ליישוב ולפיתוח מואץ של תשתיות, חינוך, תרבות ולהקמת ועד מקומי פעיל המנהל את חיי הקהילה ביישוב.

כלכלה

משפחות המושב מתפרנסות מחקלאות (מטעים, גידולי שדה, רפתות לחלב, ומרעה) כן קיימים ביישוב בתי מלאכה ועסקים קטנים.
כל יצרני המזון במדרך עוז חברים בתאגיד חקלאי בשם "עוז דגנים", בו החברים משלמים דמי חבר ומנהלים את מרכז המזון המשותף.
תעשיית החלב במדרך עוז נחשבת לאחת הבולטות בישראל, עם יצור שנתי של 13.5 מיליון ליטר חלב נכון לשנת 2010. עד שנות ה-90 פעלו במושב 48 רפתנים ב-46 רפתות. בעקבות הרפורמה בענף החלב צומצמו מספר הרפתנים ל-31 ומספר הרפתות ל-26. לפני הרפורמה, ענף החלב ביישוב גרם לזיהום אוויר ובממוצע לכל פרה היה רק 5 מטר מרובע למחיה. בעקבות הרפורמה השתפר המצב הסביבתי ושטח המחיה הממוצע לפרה התרחב ל-18 מטר מרובע. כיום רוב העבודה מבוצעת על ידי עובדים זרים.

חינוך

לגיל הרך קיימים בתוך היישוב פעוטון מגיל חצי שנה ועד גיל 3, ועוד 3 גני ילדים עם צהרונים - גן לגילאי 3 עד 4, גן לגילאי 4 עד 5 וגן חובה לגילאי 5 עד 6. 
הגנים מנוהלים על ידי הוועד המקומי והמועצה האזורית מגידו.
ילדי היישוב בגיל בתי הספר היסודיים לומדים בביתי הספר האזוריים של המועצה האזורית מגידו 
בית הספר פלגים ועומרים (כיתות א' עד ו') 
לציבור הדתי לומד בבית הספר הדתי "התקווה" במושב אליקים 
.
תלמידי בתי הספר התיכוניים לומדים בבית הספר האזורי החילוני "מגידו" ליד קיבוץ עין השופט או בבית הספר הדתי "יהודה" שבעפולה ואו בבית הספר הדתי לבנות אולפנת "צבייה" עפולה.
הסעות לבתי הספר ולפעילות ילדים ונוער מובצעת על ידי המועצה האזורית מגידו.
חוגים תנועת נוער וחינוך בלתי פורמלי מתבססים על מערך החינוך הבלתי פורמלי של המועצה האזורית מגידו והקיבוצים בסביבה הקרובה.

ועד מקומי

את היישוב מנהל ועד מקומי אשר נבחר על ידי התושבים כחלק מהבחירות לראשות המקומית.
הועד מנהל את הפעילות ביישוב על ידי הוועדות השונות: ועדת תרבות, ועדת חינוך, ועדת ביטחון, ועדת ביקורת, וועדת שיפור פני היישוב. הוועד המקומי והוועדות מנוהלות בהתנדבות על ידי תושבי היישוב.

דת

ביישוב חיים חילוניים לצד דתיים בחיי שיתוף, כחלק מבניית ההרחבה נחנך בשנת 2008 בית כנסת, המשמש לתפילה והתכנסויות דתיות לתושבי היישוב ולכלל תושבי המועצה האזורית מגידו.

רפואה

ביישוב קיימת מרפאה של שירותי בריאות כללית.
קתרין קלי לאנג

ביוגרפיה

לאנג נולדה בהוליווד לאב גולש סקי אולימפי ולאם שחקנית. למדה בתיכון בברלי הילס. לאנג פנתה למשחק, ובשנת 1981 הופיעה בתפקיד קטן בצעירים חסרי מנוח. ב-1984 שיחקה בפרק של הסדרה ימים מאושרים. לאנג נישאה פעמיים, והיא אם לשני בנים מבעלה הראשון (שניהם הופיעו כילדים בסדרה היפים והאמיצים), ובת מבעלה השני.

קריירה

ב-1987 הוצע לה לככב בתפקיד ברוק בסדרה היפים והאמיצים. דמותה הייתה מרכזית בסדרה מתחילתה, והיא נודעה ברומנים שניהלה ובמשולשים הרומנטיים שיצרה. על משחקה בסדרה היא זכתה במספר פרסים.
אלפרד נובל

ביוגרפיה

אלפרד נובל נולד בסטוקהולם שבשוודיה בשנת 1833, כבן השלישי מתוך ארבעה במשפחתו. בגיל 9 עברה משפחתו לסנקט פטרבורג, שם הקים אביו מפעל לייצור מוקשים ימיים. המצב הכלכלי במשפחה בשנים אלו היה טוב, ולפיכך זכו האחים לחינוך טוב ונחשפו לתחומי דעת רבים. אלפרד עצמו גילה עניין במדע, ולא פחות מכך גם בספרות בכלל ובספרות אנגלית בפרט. אביו, שחפץ לראות את בניו יורשים אותו בעסקיו, סלד מהתעניינותו של אלפרד בספרות, והחליט לשלוח אותו ללימודים ולהשתלמויות בהנדסה כימית ברחבי אירופה. במהלך המסע בן השנתיים התוודע נובל לניטרוגליצרין, תרכובת נוזלית ונפיצה ביותר, לאחר שנפגש בפאריס עם אסקאניו סובררו שסינתז את החומר מספר שנים קודם לכן. בהמשך מסעו הוא הגיע לארצות הברית שם עבד זמן מה תחת המהנדס הימי ג'ון אריקסון.
ב-1852 התבקש לשוב לרוסיה על מנת לעזור בעסקים המשפחתיים. זמן מה לאחר מכן, בעקבות הרעה במצב הכלכלי המשפחתי, חזר אלפרד יחד עם אביו ואחד מאחיו למולדתם שוודיה. באותה תקופה החל ביחד עם אביו לחקור דרכים לשימוש בטוח בניטרוגליצרין, מתוך הבנת הפוטנציאל הגלום בו. הניטרוגליצרין הוא תרכובת שאינה יציבה מבחינה כימית, ולכן השימוש בה היה כרוך בסיכון רב. התפוצצויות אחדות אירעו במהלך המחקר במפעל המשפחתי, ובאחת מהן, שאירעה ב-1864, נהרגו פועלים אחדים, ובהם אחיו הצעיר של נובל.
לבסוף הצליח נובל לייצב את החומר, על ידי ערבובו עם חומרים לא פעילים כגון פחם ונסורת, ולהפוך את השימוש בו לבטוח. ב-1867 הוא רשם פטנט על ההמצאה לה קרא "דינמיט". בהמשך חייו הוא המשיך לפתח חומרי נפץ נוספים, בעלי עוצמה גדולה יותר ובטיחות טובה יותר. הוא התגורר בפאריס, אולם את מרבית חייו בילה בנסיעות בין מפעליו הרבים. בסך הכול רשם יותר מ-350 פטנטים.
נובל צבר הון רב מייצור חומרי נפץ, בשוודיה וביותר מעשרים מדינות אחרות, ומשדות הנפט בבאקו, שהוא ואחיו היו שותפים לפיתוחם. לקראת סוף חייו עבר לגור בסן רמו שבאיטליה.

הדיכאון

אלפרד נובל המציא את הדינמיט כאשר רצה למצוא פתרון יעיל ומהיר לבעיות טבעיות - לדוגמה - כריית מנהרות למעבר של רכבות באופן מהיר, פיצוץ סלעים, סכירת נהרות, יצירת שבילים וכו'. תוך המחשבה שחומר נפץ יוכל לעזור לאדם להתקדם לחיים של שוויון ושלום.
האדם גילה עד מהרה את תוצאותיו הקטלניות של הדינמיט, והחל להשתמש בו כאמצעי לחימה קטלניים בשימושים הצבאיים, אשר גרמו למוות רב. נובל גילה זאת במהרה ונכנס לדיכאון ממנו לא יצא עד סוף חייו.
המועצה הכללית של העמקים

תפקוד וסמכויות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
יוסף יהושע קאריו

ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת 1807 (ה'תקס"ז) לרב דוד אברהם קאריו. במשך תקופה התגורר בחברון, ולאחר מכן עבר להתגורר בירושלים.
בפעילותו הציבורית נמנה עם עסקני וראשי ועד העדה הספרדית בירושלים, ושימש כנשיא הוועד. כן שימש כאב בית הדין של העדה, כשלצידו כיהנו הרבנים יוסף רפאל עוזיאל וחיים נסים ברוך.
בחודש אב ה'תר"ם נבחר לעמוד בראש הוועד הגשמי של העדה הספרדית, ולצידו הועמד הרב יעקב שאול אלישר בראש הוועד הרוחני.
חתום על הסכמה למינוי של הרב יונה משה נבון למשרת הראשון לציון.
הלך לעולמו ב-12 בספטמבר 1883 (י' באלול ה'תרמ"ג).
למעט בת אחת, שיכל את בניו ובנותיו בחייו. נכדתו בת שבע נישאה לרב אברהם עזריאל. נינו היה משה עזריאל, ובן נינו יוסף עזריאל.