google/wiki40b huggingface dataset:
צ'נדריקה קומרטונגה

חייה

קומרטונגה למדה מדע המדינה במכון ללימודי פוליטיקה בפריז, ובזמן שהייתה בצרפת אף נטלה חלק במרד הסטודנטים. עם שובה לסרי לנקה, הצטרפה למפלגת החופש של סרי לנקה, אותה הנהיגה אמה. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 החזיקה במספר משרות ציבוריות – בוועדה לרפורמה בקרקעות, בוועדה שפעלה להקמת חוות משותפות ובארגון המזון והחקלאות.
ב-1977, הובסה מפלגת החירות בבחירות, ונשארה באופוזיציה במשך 17 שנים. במשך כל התקופה הזו, נשארה בנדרנאיקה בראש המפלגה, על אף נסיונותיהם של קומרטונגה ואחיה להדיחה.
ב-1994 הוקמה מפלגת "ברית העם", איחוד של מספר מפלגות, ובהן מפלגת החופש. המפלגה ניצחה בבחירות, וב-19 באוגוסט מונתה קומרטנגה לראש הממשלה. זמן קצר אחר כך ניצחה גם בבחירות לנשיאות. ב-12 בנובמבר הושבעה כנשיאה, ומינתה את אמה לראש הממשלה. בראשית כהונתה כנשיאה נקטה תחילה בקו פייסני כלפי הטמילים, במטרה לשים קץ למלחמת האזרחים המתמשכת, אך משמאמציה לא נשאו פרי, הורתה להחריף את הלחץ הצבאי.
באוקטובר 1999, הכריזה קומרטונגה על הקדמת הבחירות. בפיגוע התאבדות שהתרחש בעצרת הבחירות האחרונה שלה לפני הבחירות, שנערכה בקולומבו ב-18 בדצמבר, נהרגו 15 בני אדם. קומרטונגה עצמה איבדה את עינה הימנית. הפיגוע יוחס לנמרים הטמילים, אך בביוגרפיה בלתי רשמית בשם "מלכת הגנבים" נטען כי הפיגוע בוצע על ידי מקורביה של קומרטונגה על מנת לעורר אהדה לקראת הבחירות. שלושה ימים לאחר הפיגוע זכתה קומרטונגה בניצחון סוחף בבחירות, והושבעה למחרת לכהונה נוספת.
בבחירות לפרלמנט שנערכו ב-2001, ספגה מפלגתה מפלה, והיא נאלצה למנות את יריבה, ראניל ויקרמסינגה מהמפלגה הלאומית המאוחדת, לראש הממשלה. בפברואר 2002 חתמה ממשלת ויקרמסינגה על הסכם הפסקת אש עם הנמרים הטמילים, ובדצמבר נפתחו שיחות שלום בנורווגיה. קומרטנגה סברה שוויקרמסינגה ותרן מדי כלפי הטמילים, וב-4 בנובמבר 2003, בעת שוויקרמסינגה ביקר בארצות הברית, הכריזה על מצב חירום, פיזרה את הפרלמנט ופיזרה כוחות צבא ברחבי המדינה.
לקראת הבחירות ב-2004, חברה ל"ברית העם" מפלגת השמאל "חזית השמאל העממית", והוקמה מפלגת "ברית החירות העממית המאוחדת". המפלגה זכתה בבחירות שנערכו ב-2 באפריל, וקומרטנגה יכלה למנות ראש ממשלה נוח יותר מבחינתה, מהינדה רג'פקסה. ביוני 2005 החליטה חזית השמאל העממית לפרק את השותפות עם ברית העם, על רקע ההחלטה לשתף את הנמרים הטמילים בסיוע שהגיע למדינה לאחר אסון הצונאמי.
ב-2005 הסתיימה כהונתה של קומרטנגה כנשיאה. קומרטנגה טענה שאין חשיבות לכך שהבחירות הקודמות הוקדמו בשנה (מ-2000 ל-1999), וכי על הבחירות להתקיים ב-2006. בית המשפט העליון דחה טענה זו, ובנובמבר נפרדה מכסאה. ראש הממשלה, רג'פקסה, נבחר לנשיאות במקומה.
מאז סיום כהונתה פעילה קומרטנגה בארגונים בינלאומיים, בהם מועצת מנהיגות העולם ומועדון מדריד.
צומת עצב-שריר

מנגנון הפעולה

כל אקסון מעצבב מספר סיבי שריר, שמתכווצים יחד עם קבלת האות העצבי. האקסון וכל סיבי השריר שאליהם הוא מקושר מהווים יחידה תנועתית אחת.
כאשר מגיע פוטנציאל פעולה לנוירון הקדם-סינפטי, תעלות סידן תלויות מתח (Voltage-dependent calcium channel) נפתחות, ויוני סידן (Ca2+‎) מהנוזל החוץ-תאי נכנסים לציטוזול של הנוירון הקדם-סינפטי. כניסת יוני הסידן לתא גורמת לשלפוחיות הסינפטיות להתאחות עם ממברנת התא באמצעות חלבוני SNARE. כתוצאה מהאיחוי, תוכן השלפוחיות, האצטילכולין, יוצא אל המרווח הסינפטי בתהליך המכונה אקסוציטוזה. 
האצטילכולין נקשר לקולטנים ניקוטיניים בקצה המוטורי. הקישור גורם לשינוי מבני, הפותח תעלת יונים דרכה נכנסים יוני נתרן לציטוזול של השריר. בשל ההבדל בגרדיאנט האלקטרוכימי (שינוי במתח החשמלי), יותר יוני נתרן נכנסים מיוני אשלגן שיוצאים ונוצר פוטנציאל חשמלי (End-plate potential), פוטנציאל שמתפשט לאורך סיב השריר, הגורם לכניסה של יוני סידן לסיב וכך לתנועת הסרקומר שיוצרת את כיווץ השריר. כיווץ השריר נפסק באמצעות האנזים אצטילכולין אסטראז, שמפרק את האציטלכולין ליחידות של אצטיל ושל כולין, וכך תעלות הנתרן נסגרות. הכולין ממוחזר ונספג מחדש בתאים הקדם-סינפטיים, ומולקולות אצטילכולין חדשות מסונתזות מהכולין ומאצטיל קואנזים A.

בעיות בצומת העצב-שריר

חסמים חלקיים או מלאים של צומת העצב-שריר עלולים לגרום לליקויים בתפקוד של השרירים. חסם כזה יכול להיות תוצאה של מחלות, של תרופות, של רעלנים או להיות תופעת לוואי של תרופות להרדמה. במחלות כמו מיאסטניה גראביס הפוטנציאל בצד של השריר לא מפעיל את כל סיבי השריר, בגלל מחלה אוטואימונית בה מערכת החיסון תוקפת את קולטני האצטילכולין. מחלה אחרת, סינדרום חולשת שרירים על שם לאמברט-איטון (Lambert–Eaton myasthenic syndrome), נובעת מנוגדנים התוקפים את תעלות הסידן תלויות המתח, וכך מנטרלים את התחלת פעילות הצומת בצד הקדם-סינפטי. 
כמו כן, רעלנים מסוימים משפיעים אף הם על הצומת ומונעים את פעולתו. בוטולינום טוקסין למשל, מונע את שחרור האצטילכולין בצד הקדם-סינפטי וכך גורם לשיתוק השריר. דוגמה אחרת היא הטטנוספסמין של החיידק Clostridium tetani (טטנוס), שחוסם שחרור GABA וגליצין המרסנים את כיווץ השריר.
תפקוד יתר של צומת העצב-שריר יכול אף הוא לגרום לבעיות בתפקוד השריר. גז עצבים לדוגמה משבית את האצטילכולין אסטראז וכך גורם למניעת הרפיית השריר ולפעילות יתר שלו. פעילות זו גוררת, בסופו של דבר, חוסר שליטה בשרירים ומניעת תפקודם ועלולה להסתיים במוות.
ג'יין הול

ביוגרפיה

ג'יין די הול נולדה ב-8 באוגוסט 1935 בעיר קנזס סיטי שבמיזורי בשם ג'יין בוורסוק (Bowersock). להול תואר אקדמי בחינוך מאוניברסיטת קנזס. היא לימדה בבית ספר יסודי בקנזס סיטי. 
היא עברה לגור באריזונה ב-1962 לאחר ששמעה נאום של הסנאטור בארי גולדווטר. היא אף ניהלה את מסע הבחירות של גולדווטר במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1964.
הול הצטרפה לפוליטיקה ב-1978 כאשר נבחרה לבית הנבחרים של אריזונה מטעם המפלגה הרפובליקנית. היא הייתה חברה בבית הנבחרים של אריזונה במשך 7 כהונות, בשנים 1993-1979. בשתיים מתוך שבעת כהונותיה בבית הנבחרים היא הייתה יושבת ראש בית הנבחרים, וגם בתפקיד זה היא הייתה האישה הראשונה. 
ב-1991, בזמן שהול הייתה יושבת ראש בית הנבחרים, התגלתה שערורייה פוליטית שנקראה באריזונה  AZSCAM. שערורייה זו הובילה להתפטרותם על עשרה חברי בית הנבחרים. כתוצאה מכך, הובילה הול כיושבת הראש מספר רפורמות אתיות כדי לחדש את אמון הבוחרים ברשות המחוקקת באריזונה.  
בשנת 1994 הול נבחרה להיות מזכירת המדינה של אריזונה. ב-1997, לאחר שהמושל פייף סיימינגטון התפטר מתפקידו לאחר שהורשע בפלילים, הול, מזכירת המדינה החליפה אותו בתפקיד. בכך, היא הייתה האישה השנייה המכהנת בתפקיד זה והאישה הרפובליקנית הראשונה שהייתה מושלת אריזונה. הול הושבעה לתפקיד על ידי שופטת בית המשפט העליון של ארצות הברית, סנדרה דיי או'קונור (שהייתה בעצמה שופטת בית המשפט לערעורים של אריזונה). כיוון שבאריזונה אין סגן למושל, האדם המחזיק בתפקיד מזכיר המדינה הוא הראשון לרשת את המושל. 
כמושלת, יחסיה עם הסנאטור של אריזונה, ג'ון מקיין היו מתוחים, והיא תמכה ביריבו העיקרי של מקיין בבחירות הפנימיות למועמדות הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000, מושל טקסס ג'ורג' ווקר בוש.   
לאחר סיום כהונתה כמושלת ב-2003, הול הייתה נציגה ציבורית בעצרת הכללית של האומות המאוחדות מטעם ארצות הברית.    
מושלת אריזונה לשעבר, רוז מופורד הלכה לעולמה ב-15 בספטמבר 2016. בכך, הול היא מושלת אריזונה שהגיעה לגיל המבוגר ביותר מכלל מושלי אריזונה לשעבר.
אשד (בית חרושת)

בית החרושת 'אשד' היה בית חרושת לשימורים בקיבוץ אשדות יעקב לפני שהקיבוץ התפלג לאשדות יעקב איחוד ולאשדות יעקב מאוחד.

היסטוריה

בית החרושת "אשד" הוקם בשנת 1938 מתוך כוונה לעבד את עודפי הפירות והירקות של הקיבוץ והסביבה הקרובה. לצורך כך, הוקם בניין קטן שצויד במכונות שיתאימו לתפקידו. בראשית מלחמת העולם השנייה, כשהתקבלו הזמנות לריבות ומיצים משלטונות הצבא הבריטי והנאפ"י (השק"ם הבריטי), התרחבה העבודה בבית החרושת בממדים גדולים. הוקם בניין חדש ורחב מידות ונוספו מכונות לסחיטת מיצים שנבנו במסגריה של הקיבוץ. באותה עת, 'אשד' היה אחד משלושת בתי-החרושת הקיבוציים שעסקו באותם מוצרים, והשתייך לתאגיד 'אשד-גת-רימון'.
השימורים שהמפעל ייצר כללו: גזר חתוך בקוביות, כרוב כבוש, לפתן מלון, לפתן שזיפים, ריבת מישמש, ריבת תפוזים, משקה מתפוחי עץ, משקה מאשכוליות, משקה מישמש, מלפפונים מתובלים ביין, רסק עגבניות, ועוד.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הצבא הבריטי העמיד לרשות המפעל חומרי גלם כגון סוכר ולדר. באותה עת, סוכר היה מצרך יקר המציאות בארץ ישראל, אך הודות לבריטים באשדות יעקב הוא היה מצרך חופשי וזמין לכל איש. בתקופת המלחמה היה באשדות יעקב נציג מטעם הממשלה הבריטית שתפקידו היה לפקח שהמפעל משתמש בצורה מושכלת בחומרים שהבריטים העמידו לרשותו.
בשיא תפקודו, עבדו במפעל 50–60 איש, כולם חברי ונערי הקיבוץ, שכלל גם נהגים להובלת התוצרת למרכז הארץ. בשנות ה-50 רבים מהעובדים היו פועלים מטבריה.
ביולי 1953, בעקבות הפילוג באשדות יעקב, נותר בית חרושת אשד הנכס המשותף היחיד של הקיבוצים. בשלב זה הושבת המפעל על ידי אשדות יעקב איחוד לצורך ספירת מלאי והגעה להסכמות על הפעלת המפעל בעתיד. אחרי כחודש המפעל נפתח מחדש לאחר שהושגו הסכמות על זמן לספירת המלאי. כן נקבע שבית החרושת יעסיק באופן שווה פועלים משני הפלגים של הקיבוץ. בעקבות סגירת המפעל הקימו העובדים ועד עובדים בפברואר 1955 נסגר המפעל באופן פתאומי בעקבות טענות על הפרה של ההסכמות בין פלגי הקיבוץ. בסוף שנת 1962, לאחר משברים נוספים בהפעלת המפעל, הוחכר המפעל לחברת יכין-חק"ל והופעל תחת השם "אשד יכין". בית החרושת ייצר שימורי הדרים, פירות, ירקות ומשקאות קלים. בשנת 1965 סירבה יכין-חק"ל להמשיך את הסכם החכירה ובעלות המפעל, שני קיבוצי אשדות יעקב ומועצה אזורית עמק הירדן ניסו לשקם את המפעל על ידי התאמתו לעיבוד ושימור אשכוליות. בשנת 1967 נסגר המפעל.
בשנים 1968–1970, ימי מלחמת ההתשה בבקעת הירדן, שימש מבנה בית החרושת כבסיס ליחידות צה"ל ששמרו בקיבוץ. בשנת 1971 המבנים ששימשו את "אשד" החלו לשמש את בית החרושת "לוג - מוצרים פלסטיים" של קיבוץ אשדות יעקב איחוד.
כייסות

כייסות או כיוּס, מושג המתייחס לגניבת ארנק או כספו של אדם מכיסו או מתרמילו, כך שקורבן הכיוס לא ירגיש בכך בשעת מעשה. העוסק בכיוס קרוי כייס. כיוס הוא בדרך כלל עבירה פלילית. בהשוואה לטכניקות אחרות לגזילת כספו של הזולת כגון שוד, כיוס היא פעולה נטולת אלימות שהקורבן מרגיש בתוצאותיה זמן מה לאחר שהסתיימה.
המושג מוזכר כבר במאה ה-13, וב-1585 מוזכר לראשונה בית ספר לכייסות בלונדון. את המילה העברית חידש העיתונאי איתמר בן־אב"י לאחר שלא נותר מקום לכתוב בכותרת "גנבי כיס".
כייסים פועלים כיחידים או כזוגות, כאשר אחד מהכייסים מסיח את דעתו של הקורבן, והאחר עוסק במלאכת הכיוס עצמה. טכניקות להסחת הדעת: שיחה עם הקורבן תוך הפניית תשומת לבו לנושאים שונים, התזה מקרית לכאורה של לכלוך עליו, ולאחר מכן סיוע בניקוי הלכלוך שמעניק אפשרות "לנקות" גם את כיסו של הקורבן. 
שדה פעולה אידיאלי לכייסים הוא אזור שבו קיימת צפיפות גבוהה, כגון תחבורה ציבורית בשעות העומס, התקהלויות של אנשים וכדומה. כיוס בתחבורה ציבורית מעניק לכייס יתרון נוסף: בתום מעשה הכיוס הכייס יורד מהרכב עם שללו, והרכב מתרחק עם קורבן הכיוס, ומרחיק אותו מהכייס. 
מדרגות נעות מאפשרות כיוס ב"שיטת הסנדביץ'": אחד הכייסים נעצר בקצה המדרגות הנעות לפני הקורבן, והמדרגות בתנועתן מצמידות אליו את הקורבן שהופך לחסר אונים, כך שמתאפשר לכייס השני, הנמצא מאחורי הקורבן, להיצמד אליו ולחפש בכליו.
יש כייסים המשתמשים בסכין חדה לחיתוך הכיס האחורי של מכנסי הגבר לשם הוצאת הארנק. בארצות מסוימות יש רוכלים הדוחקים בתיירים לקנות את מרכולתם ותוך כדי כך מכייסים אותם.
במקומות מועדים לפורענות מעמידה המשטרה בלשים שתפקידם לאתר כייסים בפעולתם, וכן משמשת לכך בקרה באמצעות טלוויזיה במעגל סגור.
תיירים הם מועמדים עיקריים לכיוס, משום שחוסר התמצאותם הופך אותם לקורבנות נוחים יותר. כדי להתגונן מכייסים נוהגים תיירים להצטייד בחגורה סמויה, שהגישה אליה על ידי הכייס קשה יותר, ובה הם מחזיקים את עיקר כספם ומסמכיהם, לצמצום הנזק מפגיעתו של כייס. יש המשתמשים בשרשראות שקושרות את הארנק לדש מכנסיהם או מעילם, ויש כאלו שמניחים אותו בכיס פנימי שאין אפשרות להגיע אליו מבלי לעורר את תשומת לבו של בעל הארנק. 
העונש המרבי הצפוי לכייס בבית משפט ישראלי הוא שלוש שנות מאסר.
דמות ספרותית נודעת של כייס היא זו של פייגין בספרו של צ'ארלס דיקנס "אוליבר טוויסט". פייגין הוא מנהיגה של חבורת ילדים, שאותם הוא מדריך לעסוק בכיוס ובמעשי גניבה נוספים. 
שימוש לא פלילי בכישורי כיוס נעשה על ידי קוסמים, שבחלק מהמופע שלהם מעלימים חפצים מכיסיו של מתנדב מהקהל.
במשחק התפקידים, מבוכים ודרקונים, הדמות נוכל יכולה להשתמש במיומנות הייחודית שלה בכיוס אנשים בהצלחה רבה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 החלה תופעה של "כייסות אלקטרונית" באמצעות קורא שבבי RFID אותו מקרבים כייסים לכיס הקרבן, כדי לזהות את הפרטים הסודיים המוטבעים בשבב על כרטיס האשראי, הדרכון ושאר מסמכים אישיים.
רות אשרי-פדן

ביוגרפיה

רות אשרי פדן נולדה וגדלה בירושלים. אמה היא פרופ' איתנה פדן, חוקרת בתחום המיקרוביולוגיה, ואביה עצמאי. סבה מצד אמה הוא הרמטכ"ל הראשון, יעקב דורי. היא למדה בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר. את שירותה הצבאי מילאה כקצינה בחיל התחזוקה.
בשנים 1988-1985 למדה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בביולוגיה ובפסיכולוגיה. את תוארי המוסמך והדוקטורט קיבלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים במחלקה לגנטיקה. בהמשך, השתלמה כ"עמית חוקר" בתר-דוקטורט, בתחום התפתחות מערכת העצבים, במעבדה של פרופ' פיטר גרוס, מכון מקס פלאנק לכימיה ביופיזיקלית, גטינגן, גרמניה. משנת 2001 היא חברת סגל אוניברסיטת תל אביב. ב-2008 השתלמה כעמיתה חוקרת במכון העין שבאוניברסיטת ג'ונס הופקינס וב-2011 מונתה לפרופסור חבר.
רות אשרי פדן נשואה לפרופסור אורי אשרי מהחוג לנוירוביולוגיה, ראש בית ספר "סגול" למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב. הם הורים לשלושה ילדים.

פעילות מחקרית

מטרת המחקר במעבדתה של אשרי פדן היא הבנת המנגנונים המולקולרים המבקרים את התפתחות העין ביונקים. מערכת הראיה מתפתחת בעובר בהדרגה, תוך יצירה מתואמת של מספר תת-אברונים כגון הרשתית, העדשה, הקרנית, הגוף הריסני (ciliary body) והקשתית. פקטורי בקרה תוך תאיים ומסלולים המתווכים תקשורת בין תאים שולטים על ההתפתחות העין תוך בקרה על תהליכי התמיינות, מורפוגנזה, חלוקות תאים ותמותת תאים. תפקיד מרכזי מיוחס לפקטור השעתוק פקס-6 (Pax6) במהלך התפתחות העין, שכן גן זה חיוני ומספיק ליצירת עיניים בחולייתנים ובחסרי חוליות. בנוסף לפקס-6 תפקידים חשובים להתפתחות תקינה של מערכת העצבים המרכזית, מערכת ההרחה והלבלב. 
קבוצת המחקר של פרופ אשרי-פדן פענחה את התפקידים והדרישה הכמותית לפקס-6 בהתפתחות הרקמות השונות של העין ביונקים. ממצאי המחקר תורמים להבנת המנגנונים המאפשרים לגן יחיד לבקר התפתחות של רקמות שונות בעין ולהבנת המקור לפגמים מולדים במערכת הראיה הנובעים מפגם בגן זה (מחלת האנירידה Aniridia). באופן דומה נחקרים במעבדה  של אשרי-פדן תפקידים של פקטורי שעתוק אחרים וכן גנים התפתחותיים נוספים כגון:  חלבונים המעורבים בהעברת אותות מהסביבה לתאים ומולקולות RNA המבקרות את זהות התא. 
המחקרים במעבדה מתבצעים תוך שימוש בשיטות גנטיות ללימוד תפקידי גנים בעכברים (Cre/loxP), שיטות מולקולריות, ביוכימיות וכלים ביואינפורמטים לחקר פעילות של פקטורי שעתוק וזיהוי רצפי בקרה. במסגרת המחקר פותחו מספר מודלים המשמשים מעבדות רבות בעולם לחקר תהליכים בסיסיים בהתפתחות מערכת הראייה. המחקרים מובילים לגילוי רשתות הגנים המבקרים את ההתפתחות של העין ביונקים ולהבנה מעמיקה של האטיולוגיה של מחלות עיניים הגורמות לעיוורון.
פדן פרסמה למעלה מ-55 מאמרים מדעיים בעיתונות בינלאומית מובילה.
עומר היית'ם

ביוגרפיה

היית'ם, שנולד בסוריה והגיע לרומניה בשנת 1980 לצורך לימודים אוניברסיטאיים בבוקרשט, הוא קרוב משפחה של מוסטפא טלאס. הוא נשא לאישה את רומנייה בשם אדלה ויחד הביאו לעולם שבעה ילדים. לאחר המהפכה הרומנית התאזרח ברומניה.

חטיפת העיתונאים הרומנים

שני עובדי ערוץ הטלוויזיה המסחרי הרומני Prima TV, יחד עם כתב של כתב העת הרומני România liberă ועם מלווה ומתרגם יליד עיראק בעל אזרחות אמריקאית (משנת 2000) בשם מוחמד מונאף, שהתגורר ברומניה משנת 2001 ועבד שם בשירותו של עומר היית'ם, שהו מזה כשבוע בעיראק לצורך העבודה עיתונאית של הרומנים. ביום 28 במרץ 2005 הם נסעו באזור בגדאד ברכב פרטי הנהוג בידי המלווה הערבי. רכב אחד של החוטפים חסם את מעבר כלי הרכב בו נסעו העיתונאים ורכב חוטפים נוסף חסם את אפשרות המילוט ברברס. העיתונאים והמלווה שלהם נלקחו באיומי רובים והוכנסו לתאי המטען של מכוניות החוטפים. החטופים הוסעו לחדר גדול ובו מזרנים מונחים על הרצפה. בערב העבירה מרי-ז'אן יון מסרון לערוץ הטלוויזיה בו עבדה ובו הודיעה על חטיפתם וביקשה שיפנו לשגרירות הרומנית בעיראק. בהמשך הודיע משרד החוץ הרומני על ייתכנות של חטיפת עיתונאים רומנים בעיראק.
ב-30 במרץ מסר עומר היית'ם, מי שמימן את נסיעת העיתונאים לעיראק, שהתקשר אליו אלמוני ותבע ארבעה מיליוני אירו תמורת שחרור העיתונאים. לאחר הפרסום הזה צולמו החטופים על ידי חוטפיהם בעזרת ציוד הצילום שלהם והצילומים נשלחו לגיבוי תביעתם לנסיגת הכוחות הרומנים מעיראק.

המעצר

עומר המשיך לנהל ברומניה עסקים גם אחרי המהפכה הרומנית והסתבך עם המשמר הפיננסי.
באוקטובר 2005 נפתח ברומניה משפטם של עומר היית'ם ומוחמד מונאף החשודים בקשירת קשר לחטיפת העיתונאים הרומנים וחטיפת אנשים פוליטיים רומנים, הכל לשם קבלת כופר נפש של ארבעה מיליוני יורו.
לעזרתו של עומר היית'ם ובני משפחתו גויס עורך דין ישראלי, מרדכי ציבין.
ב-19 ביולי 2013 הודיע דובר נשיא רומניה שעומר היית'ם הובא לרומניה, כדי שירצה את מאסרו.
הווארד וב

קריירה

וב נולד ברות'רדאם שביורקשייר. אביו, בילי וב, היה שופט גם הוא במשך 35 שנה. לפני שהפך את שיפוט הכדורגל למקצוע היה סמל במשטרת דרום יורקשייר.

באנגליה

את הקריירה כשופט החל הווארד וב ב-1993 כששימש כקוון בליגת הכדורגל של המחוזות הצפון מזרחיים באנגליה וב-1995 החל לשמש כשופט ראשי. וב חזר לעמדת הקוון כשהתקדם לפוטבול ליג ב-1996 ולפרמייר ליג ב-1998. במקביל לתפקידו כקוון בפרמייר ליג שימש וב גם כשופט ראשי בפוטבול קונפרנס. בשנת 2000 עזב את תפקידיו הקודמים והחל לשמש כשופט ראשי בפוטבול ליג. בשנת 2003 עבר לשפוט בפרמייר ליג בה הוא שופט עד היום. לצד משחקיו בליגה שפט וב גם במשחקים במפעלים אחרים באנגליה. ביניהם בולטים: מגן הקהילה של שנת 2005, גמר גביע הפוטבול ליג של 2007 וגמר גביע ה-FA של 2009.

משחקים בינלאומיים

המשחק הבינלאומי הראשון אותו שפט וב היה משחק ידידות בווינדזור פארק בין צפון אירלנד לפורטוגל ב-2005. 
ב-2006 נמנה בין שופטי טורניר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 שהתקיים באותה השנה בפורטוגל. וב שפט שני משחקים בשלב הבתים, ניצחון 0-1 של צרפת על פורטוגל וניצחון באותה תוצאה של איטליה על אוקראינה. וב שפט גם את אחד ממשחקי חצי הגמר, ניצחון בפנדלים של אוקראינה על סרביה ומונטונגרו לאחר 0-0 בתום תשעים הדקות, והיה השופט הרביעי במשחק הגמר של הטורניר. ב-26 בספטמבר בהמשך השנה, לאחר הטורניר, שפט לראשונה משחק בליגת האלופות: ניצחון חוץ של ליון 0-3 על סטיאווה בוקרשט בשלב הבתים.
ב-2007 היה וב בין חמשת השופטים שנשלחו מאופ"א לשפוט במשחקי אליפות העולם בכדורגל עד גיל 20. הוא שפט שלושה משחקים בשלב הבתים, את משחק רבע הגמר בו הביסה צ'ילה את ניגריה 0-4 כשכל השערים נכבשו בהארכה, ואת חצי הגמר בו נצחה צ'כיה את אוסטריה 0-2.
מ-2008 הפך וב לחבר קבוע בין השופטים בטורנירים הבינלאומיים הבכירים בעולם. מלבד להמשך פעילותו במשחקי ליגת האלופות, הוא היה בין שופטי יורו 2008, גביע הקונפדרציות 2009, מונדיאל 2010, יורו 2012, גביע הקונפדרציות 2013 ומונדיאל 2014.
ב-2011 הוכתר לחבר במסדר האימפריה הבריטית (MBE) על תרומתו לכדורגל. 
 באוגוסט 2014 הודיע וב על פרישה משיפוט, ומונה להיות המנהל הטכני של איגוד השופטים האנגלי.
גברים בשחור 2

תקציר העלילה

משימתם החדשה של הסוכנים ג'יי וקיי היא להציל את העולם מאסון. אסון שעומד להתרחש מאחר שמפלצת בשם סרלינה, מלכה ממין קיילות'יאן אכזרית במסווה של דוגמנית (לארה פלין בויל), מאיימת על הישרדות האנושות ורוצה למצוא את האור של זארת'ה (המנהיג לכוכב הלכת שלהם שבלעדיו הוא מושמד) שהייתה אמורה למצוא לפני 25 שנה. בינתיים הסוכן J ושותפו החדש סוכן T מנסים להרחיק זחל ענק ברכבת התחתית.
אחרי שהסוכן J סיים לטפל בג'ף הוא לקח את סוכן T למזנון קטן במכרז ניו יורק ומחק את זכרונו משום שהפר את אחד הסעיפים ב"גברים בשחור". בינתיים במטה "גברים בשחור" נוטל J על עצמו את הטיפול בבעיה בעזרת פרנק (החייזר בדמות הכלב) ועדה (רוזריו דוסון) אשר ראתה את סרלינה ועוד חייזר במסווה של בן אדם עם ראש כפול הורגים מנהל פיצריה -גם כן חייזר- שידע על קיום "האור של זרתה". סוכן J מגלה שהוא צריך להחזיר את סוכן K שהכיר את המקרה שקשור לזרת'ה ולסרלינה. הוא נוסע עם פרנק לאסוף את K שעובד בסניף דואר בשם קווין בראון. בינתיים סרלינה מגיעה למטה גברים בשחור ומתחילה להטיל אימה על העובדים במטה. J לוקח את K לחנות הישנה של ג'ק ג'יבס (טוני שלהוב) שלא פגשו חמש שנים, וג'יבס מנסה להחזיר ל-K את זכרוניו בעזרת מכשיר האנטי-מחיקון.
ג'ון פרספר אקרט

ביוגרפיה

אקרט למד בבית הספר מור באוניברסיטת פנסילבניה וקיבל תואר ראשון בשנת 1941 ותואר שני בשנת 1943. באפריל 1943 קיבלה האוניברסיטה אור ירוק לפרויקט ה"אניאק", אשר פותח בין השנים 1943–1946 בהובלתם של ג'ון מוקלי ואקרט כמהנדס ראשי, והיה למחשב האלקטרוני הדיגיטלי הראשון. 
על פי ההסכם שלהם עם האוניברסיטה, אקרט ומוקלי החזיקו בזכויות על פיתוח האניאק, אבל האוניברסיטה הייתה רשאית לתת זכיונות לשימוש במחשב לממשלה ולארגונים שפועלים ללא מטרות רווח. במרץ 1946 בקשה האוניברסיטה לשנות את ההסכם כך שכלל הזכויות על המחשב שפותח במימונה יהיו בידיה ובעקבות זאת עזבו אקרט ומוקלי את בית הספר מור (Moore) להנדסת אלקטרוניקה של אוניברסיטת פנסילבניה. 
אקרט ומוקלי הקימו חברת אלקטרוניקה (בשם Electronic Control Company) שבנתה את המחשב הבינארי האוטומטי (בינאק). אחד השיפורים העיקריים של מחשב זה, שפעל החל מאוגוסט 1950, היה שהמידע נאגר על סרט מגנטי. החברה נהפכה במהרה לתאגיד המחשבים אקרט-מוקלי והוא קיבל הזמנה ממכון התקנים לבנות את המחשב האוטומטי האוניברסלי (יוניוואק). בשנת 1950, תאגיד המחשבים אקרט-מוקלי סבל מבעיות כלכליות ונרכש על ידי התאגיד רמינגטון ראנד. בניית יוניוואק הסתיימה בדצמבר 1950.
אקרט נשאר בתאגיד רמינגטון ראנד והפך למנהל בכיר בו. הוא המשיך לעבוד ברמינגטון ראנד בעוד שהתאגיד התמזג עם התאגיד בורוז, שבשנת 1986 הפך לחברת יוניסיס. בשנת 1989 אקרט פרש מחברת יוניסיס, אבל המשיך לשמש כיועץ לחברה. אקרט נפטר מסרטן הדם ב-3 ביוני 1995 בעיר ברין מאוור פנסילבניה, ארצות הברית.
כמה מההיסטוריונים של מדעי המחשב – וכן אקרט בעצמו – סבורים שהמונח "ארכיטקטורת פון נוימן" ראוי להיקרא "ארכיטקטורת אקרט", מפני שעיקרון התוכנה האגורה בזיכרון, שהוא חלק מרכזי מארכיטקטורת פון נוימן, פותח כבר בבית הספר מור, קודם שג'ון פון נוימן החל לעסוק בתחום המחשבים.
אהרן סלע

חייו

סלע נולד ביפו ומגיל צעיר היה פעיל במסגרת ההגנה בתפקידים שונים, בהם מפקד גדוד הנוער בגוש דן, ב-1936 הצטרף למנגנון הקבע של הארגון. היה ממייסדי הש"י (שירות המודיעין של ההגנה), פיקד על הש"י בגליל העליון ועל הש"י בחיפה ב-1946 מונה לשלישו של ד"ר משה סנה, ראש המפקדה הארצית של "ההגנה". במלחמת העצמאות נשלח לחוץ לארץ, שם היה פעיל בגיוס מתנדבים למח"ל.
לאחר קום מדינת ישראל עזר ליחזקאל סהר בהקמת משטרת ישראל, היה פעיל בקליטת עליה וגם שירת בחיל הים זמן קצר. ב-1949 התגייס למשטרה ושירת במשטרת טבריה, בהמשך שימש מפקד מחוז חיפה במשטרה. ב-1953 פרש משורות המשטרה ומונה למנהל חברה לחיפושי נפט של סולל בונה. ב-1954 חזר לשירות ונקרא לארגן את הקמת מחוז המרכז של המשטרה. באותה שנה מונה למפקד מחוז הצפון. ב-1958 מונה למפקד אגף שיטור וכוח אדם, ראש אגף ארגון וסגן המפכ"ל. ב-1963 מונה פעם נוספת למפקד מחוז הצפון בתאריך 1 באוגוסט 1972 מונה לתפקיד מפכ"ל משטרת ישראל. פחות מחודשיים לאחר מכן נפטר מהתקף לב.
בית הספר הארצי להדרכה של משטרת ישראל הממוקם בקריית אתא, נקרא על שמו.
בנו אל"ם חיים סלע נהרג במלחמת לבנון הראשונה.
אורי יזהר

אורי יזהר (נולד ב-14 באוקטובר 1937) הוא סוציולוג, סופר ופובליציסט ישראלי, משמש כחוקר ביד טבנקין, מוסד המחקר, התיעוד והעיון של התנועה הקיבוצית.

ביוגרפיה

יזהר גדל בתל אביב בבית הוריו. בשנת 1947 עבר לקיבוץ העירוני אפעל ומשנת 1950 הוא עבר להתגורר בגבעת חיים מאוחד. מ-1974 הוא מתגורר במשאבי שדה. ב- 1955 הוא התגייס לגולני והשתחחר ב-1959 בדרגת סגן. הוא למד לתואר ראשון ושני בסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1969–1971 עבד בתפקידי הסברת פנים וריכוז משלחת צעירי הקיבוץ המאוחד במשמרת הצעירה של מפלגת העבודה. בשנים 1982–1989 הוא ריכז את מחלקת ההדרכה בנוער העובד. בשנים 1975–1990 לימד קורס בסמינר הדו שנתי באפעל בנושא 'החברה הישראלית ותנועת העבודה'. 
משנת 1990 פעיל וחוקר ביד טבנקין בחקר תנועת העבודה, כתב מספר ספרים ועשרות מאמרים וטורי דעה בנושאים קיבוציים, חברתיים ופוליטיים בעיתונות הקיבוץ המאוחד (בקיבוץ, מבפנים) ובעתוני תנועת העבודה "למרחב", דבר" ו"על המשמר".
החל לפרסם שירים ב-1985 ברובם בכתבי העת "שדמות" ו"עיתון 77” והוציא ספר שירה "נוסע בזמן" ב-1998.

חיים אישיים

יזהר נישא בשנת 1968, לזוג נולדו שתי בנות ובן, שלושה נכדים וארבע נכדות.
שייקספיר אנד קומפני

שייקספיר אנד קומפני (באנגלית: Shakespeare and Company) הן שתי חנויות ספרים מפורסמות שפעלו בזו אחר זו בגדה השמאלית בפריז בירת צרפת.

החנות הראשונה

שייקספיר אנד קו. נפתחה לראשונה בידי סילביה ביץ' ב-19 בנובמבר 1919, השם נבחר כדי להדגיש את ייעוד החנות לספרים בשפה האנגלית. את החנות מימנה ביץ' באמצעות כספים שלוותה מאמה. עד מהרה הצליחה ביץ' למצב את החנות כמקום מפגש תרבותי לאמנים וסופרים, במהלך שנות ה-20 ובעיקר לאחר מעבר החנות בשנת 1922 למשכנה ברחוב אודאון ברובע השישי של פריז, התכנסו בה סופרים כמו עזרא פאונד, ארנסט המינגוויי, ג'יימס ג'ויס ופורד מדוקס פורד. ארנסט המינגוויי כתב על "שייקספיר אנד קומפני": "מקום חמים ונעים עם תנור חימום גדול בחורף, שולחנות ומדפי ספרים, ספרים חדשים בחלון ותמונות של סופרים מפורסמים, מתים וחיים, על הקירות... לסילביה היו פנים מלאות חיים ומעוצבות בקווים חדים...מעולם לא הכרתי מישהו שהיה יותר נחמד אלי".
בשנות השלושים, עם פרוץ המשבר הכלכלי העולמי, נקלעו עסקי הספרים של ביץ' להפסדים. ב-1936 שקלה לסגור את חנותה, אולם תמיכה שקיבלה מידידיה הרבים סייעה בידה להחזיק מעמד עד הכיבוש הנאצי של פריז. בסוף 1941 נאלצה לסגור, ואחסנה את ספריה בדירת מסתור. היא נעצרה על ידי הנאצים, בשל היותה אזרחית אמריקאית, ושהתה כשישה חודשים במעצר. לאחר שחרור פריז ב-1944, לא שבה ביץ' לעסקי הספרים והחנות לא נפתחה עוד.

החנות השנייה

ב-1951 פתח ג'ורג' ויטמן, אמריקאי שהיה בקשרי ידידות עם ביץ', חנות ספרים במקום אחר בגדה השמאלית בפריז בשם "לה מיסטרל". סילביה ביץ' הורישה לו במותה (1962) את ספרייתה הפרטית. ב-1964 שינה ויטמן את שמה של החנות ל"שייקספיר אנד קומפני" כמחווה לחנות המקורית של ביץ, ולזכרה קרא לספרייה שבקומה הראשונה "ספריית סילביה ביץ'".  וייטמן קרא לבתו, שנולדה ב-1981, סילביה ביץ'. סילביה ביץ' וייטמן היא כיום הבעלים של החנות ששוכנת במקום אחר ממקומה של החנות המקורית.
החנות פעילה גם במאה ה-21 והיא משמשת במקביל כחנות לספרים חדשים, משומשים וספריית השאלה המתמחה בספרות בשפה האנגלית. עיצובה הפנימי של החנות נוסטלגי והיא הפכה ברבות השנים לאתר תיירות פופולרי. בחנות ישנו מקום למגורי סופרים שבאים אליה לקבלת השראה, והיא מארחת עד ארבעה סופרים מדי לילה, לעיתים לתקופות של בין שבוע לחודש.
החנות זכתה לאזכורים בתרבות, בסרטו של ריצ'רד לינקלייטר "לפני השקיעה"  ובסרטו של וודי אלן "חצות בפריס".