google/wiki40b huggingface dataset:
דאון, שני חצבים

תיאור

ההדפס "דאון, שני חצבים" הודפס בשנת 1998 בסדנת ההדפס ירושלים על ידי שרון פוליאקין במהדורה של 15 עותקים. ההדפס מתאר שני חצבים הבוקעים מתוך אדמה, המעוצבת כצורות מעגליות פחוסות וסגורות. בין החצבים נמצא דאון. בשנת 1999 יצר בן צבי גרסה נוספת להדפס זה, הפעם בטכניקה של הדפס רשת. הדפס זה כונה "שפיותו של החצב", והוא הודפס בסדנת ההדפס ירושלים על ידי איתן הורוביץ במהדורה של 60 עותקים.
הדאון הוא מוטיב חוזר בעבודתו של בן צבי מן התקופה. בשנת 1994 יצר בן צבי סדרה של הדפסים וציורים בשם "אילם", בהם הופיע מוטיב הדאון. הדאון מופיע כשרטוט קווי, באופן המאזכר גם צורה של צלב. כאן, בהדפס זה נוצרים יחסים מורכבים בין שמיים לאדמה ובין תרבות לטבע, על ידי הקבלה צורנית בין הדאון, שאחת מכנפיו המתארכת כלפי האדמה, לבין החצבים, הצומחים כלפי השמיים. 
ההדפס הוצג בתערוכה קבוצתית של הדפסים ישראלים בקוריאה, בתערוכת תחריטים במוזיאון הנגב לאמנות (2006), בתערוכה "תפרים חיים: אסף בן צבי" (2013) בסדנת ההדפס ירושלים ובתערוכה "זמן הדפס" (2013)  במוזיאון הפתוח תפן.
סווזי קורץ

ביוגרפיה

קורץ נולדה בעיר אומהה שבנברסקה למרגרט "מרגו" לבית רוג'רס, מחברת, ולקולונל חיל האוויר של ארצות הברית פרנק קורץ , שהיה גם קופץ למים אולימפי. היא סיימה תואר בדרמה באוניברסיטת דרום קליפורניה. בנוסף היא למדה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
היא הופיעה לראשונה בטלוויזיה בגיל שבע עשרה בתוכנית "המופע של דונה ריד"  עם דונה ריד, והופיעה בין היתר בקולנוע בסרטים "יחסים מסוכנים", "ההפך" "שקרן שקרן" ו"נשוי בהפתעה".
מ-1991 ועד 1996 שיחקה בסדרת הדרמה "אחיות" בתפקיד אלכס, האחות הבכורה. היא שיחקה תפקידי אורח בסדרות רבות וביניהם ב-2009 הופיעה ב"עקרות בית נואשות" כמורה לאומנות העובדת עם סוזן, ובאותה שנה בסדרה "ריטה רוק" בתפקיד אימה של ריטה (ניקול סאליבן).
בשנת 2009 יצא הסרט "אנגלי בניו יורק", בהשתתפותה. ב-2017 החלה לשחק בסיטקום "תכנית אבא" ברשת CBS, כתור בוורלי בארנס, אימו של אדם (מאט לה-בלאנק).

חיים אישים

קורץ מעולם לא נישאה, ולא נולדו לה ילדים.
עמיתים

היסטוריה

הארגון הוקם על ידי ממשלת ישראל בשנת 2004, לאחר שבשנת 2003 הלאימה הממשלה קרנות אלה, במסגרת הצעדים לפתרון משבר קרנות הפנסיה הגרעוניות. בעקבות הלאמתן של הקרנות מונה לכל אחת מהן מנהל מטעם משרד האוצר, וננקטו צעדים להתייעלותן. בשנת 2008 הושלמה הוקמתו של גוף מאוחד בשם "עמיתים", המנהל את כל שמונה הקרנות, אך כל קרן ממשיכה לפרסם מאזן בנפרד. כנגד הניהול המשותף הוגשה עתירה לבג"ץ על ידי ארגון גמלאי מבטחים, שטען שהניהול המשותף מביא לפגיעה בלתי מידתית בזכויות העמיתים המשתייכים ל"מבטחים", שכן מצבה הפיננסי של "מבטחים" טוב יותר מזה של קרנות הפנסיה הוותיקות האחרות. העתירה נדחתה. בעקבות השלמת הקמת הגוף המאוחד פוטרו כ-550 מתוך 1000 העובדים שניהלו את הקרנות, במטרה להביא לחיסכון תפעולי של כ-40 מיליון שקל בשנה ולחיסכון אקטוארי בסך 600 מיליון שקל.
מנכ"ל "עמיתים", החל מאוגוסט 2011, הוא יואב בן אור. קדמה לו בתפקיד יעל אנדורן.
בנו מוסא

בנו מוסא (מילולית: בניו של מוסא) היו שלושה אחים ממוצא פרסי בבגדאד של המאה ה-9 שכתבו חיבורים משותפים חשובים על מתמטיקה ומדעים, והיו ידועים בין הממציאים הגדולים של זמנם.

חייהם

"בנו מוסא" היה הכינוי המשותף לאחים אבו ג'עפר מוחמד אבן מוסא אבן שאקר (803 – 873) אחמד אבן מוסא אבן שאקר, ואל-חסן אבן מוסא אבן שאקר. הם היו שלושת בניו של מוסא אבן שאקר, אסטרונום שהתיידד עם הח'ליף אל-מאמון בתקופה שהח'ליף היה עדיין מושל מחוזי של ח'וראסאן.לאחר מותו של אביהם, אנשיו של אל-מאמון דאגו לשלושת האחים הצעירים, ולאחר שהבחינו בכישוריהם של שלושת האחים צירפו אותם לחוגי המלומדים שפעלו בבית אל-חכמה בבגדאד, מוסד המחקר, התרגום והלימוד המפורסם.
שלושת האחים למדו בבית אל-חכמה תחת המלומד יחיא אבן אבי מנצור. הם השתתפו במפעל התרגומים של טקסטים של חכמי יוון העתיקה לערבית. תפקידם היה לנהל משא ומתן לרכישת כתבי יד יוונים קדמוניים מהאימפריה הביזנטית ולהביאם לבגדאד לתרגום וללמידה. הם צירפו אליהם לנסיעותיהם גם את המתמטיקאי והמתרגם המפורסם ת'אבת אבן קורה וכן את המלומד האשורי חנין אבן אסחאק.
לאחר מותו של הח'ליף אל-מאמון, שלושת האחים המשיכו לעבוד גם בחצרותיהם של הח'ליפים שבאו אחריו: אל-מעתצם, אל-ואת'ק הראשון ואל-מתוכל הראשון. בימיהם של שני הח'יליפים האחרונים התגלו מריבות פנימיות בבית אל-חכמה, ובשלב מסוים בנו מוסא נהפכו ליריביו של המלומד הערבי הידוע אל-כינדי. בימיו של אל-מתוכל הראשון האחים הועסקו גם בבניית תעלה עבור העיר החדשה ג'פריה. הם נפטרו בבגדאד בסוף המאה ה-9.

כתביהם

ידוע שבנו מוסא חיברו יחדיו למעלה מ-20 ספרים, אך מרביתם אבדו עם השנים. שלושת האחים עסקו במתמטיקה, אסטרונומיה, אסטרולוגיה, מוזיקה ואוטומציה. מלבד כתבים פרי עטם הם גם תרגמו לערבית כתבים מדעיים יוונים וסינים.

אוטומציה

בנו מוסא ידועים עבור עבודתם כממציאים. כתביהם כוללים תיאורים של עשרות רבות של מכשירים לשימושים שונים שעובדים בצורה אוטומטית או אוטומטית למחצה, במיוחד באמצעות שיטות של לחץ מים. מרבית המכשירים שתכננו יועדו לשמש לבידור, אך עיצוביהם כללו חידושים ביחס להמצאותיהם של חכמי יוון העתיקה. 
"כתאב אל-חִייל" (בערבית كتاب الحيل ; מילולית: ספר הטריקים)  היה הספר הגדול ביותר של הבנו מוסא בתחום זה. הספר כולל תיאור לעיצוב של למעלה מ-100 מכשירים והמצאות שונות. בנוסף הם חיברו מאמר על מכשירים פנאומטיים, שמופעלים באמצעות לחץ אוויר. מאמר שלישי הם חיברו על מכשירים ואביזרים מוזיקליים.

מתמטיקה

הבנו מוסא תרמו תרומה חשובה בתחום המתמטיקה, בשילוב שהם ערכו בין אריתמטיקה לגאומטריה. ספרם המתמטי החשוב ביותר הוא "הספר על חישוב של מישורים וצורות מעגליות", שתורגם ללטינית במאה ה-12 על ידי המתרגם ג'רארדו דה קרמונה ונערך מחדש בערבית במאה ה-13 על ידי המלומד החשוב נסיר א-דין א-טוסי. חיבור זה על גאומטריה היה בשימוש רחב בימי הביניים, וצוטט על ידי מלומדים כגון ת'אבת אבן קורה, איבן אל-היית'ם, פיבונאצ'י, רוג'ר בייקון ועוד.
בנוסף לספר זה האחים חיברו מאמר מתמטי נוסף שעוסק בבעיית שילוש זווית, חיבור על פיתוחיו של קלאודיוס גלנוס בגאומטריה, וכן הם תרגמו לערבית חיבור מתמטי מפורסם של המתמטיקאי היווני אפולוניוס מפרגה.

אסטרונומיה ואסטרולוגיה

בתחום האסטרונומיה והאסטרולוגיה האחים חיברו מספר מאמרים ותרגמו אחרים. אחד המאמרים החשובים ביותר שלהם בתחום עוסק בביקורת על המודל האסטרונומי של תלמי. מאמרים נוספים שלהם עוסקים בשיטות לחישוב תנועתם של כוכבים, מאמרים שמתכתבים עם רעיונות ומודלים שונים של אסטרונומים בני יוון העתיקה, וכן מאמר שעוסק בעיצובים למכשיר האצטרולב. באסטרולוגיה האחים תרגמו כתב סיני שעוסק בגלגל המזלות, וחיברו בעצמם את "כתאב אל-דרג'" (ספר המעלות).
ארז דוד מייזל

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
עם גיוסו לצה"ל התנדב מייזל לצנחנים ושובץ בפלחה"ן צנחנים. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בהמשך עבר לחיל המודיעין ושימש בתפקידי פיקוד ומטה בחיל. בשנת 2016 מונה לראש החטיבה לקשרי חוץ.
ג'ון מילס

ביוגרפיה

ג'ון מילס נולד בשם לואיס ארנסט ווטס מילס, במחוז נורפוק שבאנגליה. התעניין במשחק מגיל צעיר והופעת הבכורה שלו בתיאטרון הייתה בשנת 1927 ב"היפודרום לונדון".
הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בסרט The Midshipmaid ב-1932, הוא התפרסם בסרט "היה שלום מר צ'יפס" ב-1939 כששיחק לצידו של רוברט דונאט. במהלך מלחמת העולם השנייה הופיע בסרטים פטריוטיים כמו "The October Man" ו-"Ice Cold in Alex". הפריצה הגדולה של מילס הייתה בשנת 1946 כששיחק בתפקיד הראשי בסרט "תקוות גדולות" עיבוד קולנועי של הרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. לאחר מכן גילם דמויות של גיבורים בריטיים כמו רוברט פלקון סקוט בסרט "Scott of the Antarctic" ב-1949.
אשתו הראשונה הייתה איליין ריימונד, ממנה התגרש ב-1940, ולאחר מכן התחתן עם מרי היילי בל, סופרת. שתי בנותיהם ג'ולייט מילס והיילי מילס שחקניות קולנוע אף הן. בנה של היילי קריספיאן מילס הוא זמר פופ מצליח.
בשנת 1970 זכה מילס בפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר, על תפקידו כשוטה הכפר בסרטו של דייוויד לין "בתו של ריאן". הוא השתתף ביותר ממאה סרטים. בין השאר בתפקיד קטן בסרט "מי הנערה הזאת" בכיכובה של מדונה.
בשנת 1977 קיבל מילס קיבל תואר אבירות מהמלכה אליזבת. תפקידו הידוע ביותר בטלוויזיה הוא בסדרה Quatermass מ-1979 בה הופיע בתפקיד ראשי. בתיאטרון הופיע בשנת 1988 במחזמר "קאטס". ב-2003 הופיע בפעם האחרונה בקולנוע בסרט "צעירים יפים ומבריקים" של סטיבן פריי, שם גילם דמות של בן 95 המסניף קוקאין במסיבה. ג'ון מילס מת בגיל 97 בביתו בבקינגהאמשייר.
אווה הופמן

חייה

הופמן נולדה בשם אווה וידרה (Wydra) בקרקוב שבפולין, בתם של בוריס ומריה וידרה, שניצלו בתקופת השואה במסתור באוקראינה. ב-1959, בגיל 13, היגרה עם הוריה ואחותה לוונקובר שבקנדה. עם תום לימודיה התיכוניים קיבלה מלגה ללימודי ספרות אנגלית באוניברסיטת רייס ביוסטון, בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת הרווארד, שם סיימה לימודים לתואר דוקטור בספרות אנגלית ואמריקאית בשנת 1975.
הופמן היא פרופסור לספרות ולכתיבה יוצרת במספר מוסדות, בהם אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת מינסוטה ומכללת האנטר באוניברסיטת העיר ניו יורק. בין השנים 1979–1990 הייתה עורכת וכותבת ב"ניו יורק טיימס" ובכלל זה עורכת בכירה במוסף הספרים של העיתון' “The Book Review”‏ (1987–1990).

פרסים והכרה

בשנת 1990 קיבלה הופמן את הפרס על שם ז'אן שטיין מהאקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות, וב-1992 - את פרס קרן גוגנהיים לספרות עיון. היא הייתה מרצה אורחת באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובשנת 2008 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ווריק.
נחל חברון

נַחַל חֶבְרוֹן הוא נחל אכזב אשר זורם בגבול בין הנגב ליהודה. 
מוצאו של הנחל הוא בעיר חברון שרובה בשטחי הרשות הפלסטינית. הנחל הוא חלק מאגן נחל הבשור. הוא עובר ליד דאהרייה, באר-שבע וצפון הנגב, ומתנקז לנחל באר שבע ליד היישוב עומר. בשטח מדינת ישראל הנחל זורם בשטחי השיפוט של היישובים מיתר, אבו בסמה, עומר, תל שבע, ושטח גלילי שבאחריות משרד הפנים.

זיהום

בנחל זורמים שפכי הערים והתעשייה, וכן שפכי מנסרות ומחצבות שמקורם בערים הפלסטיניות, בהתיישבויות ובמחצבות הבנויות לאורכו. בבקעת באר שבע הביוב מהווה מפגע סביבתי משמעותי, משום שאלפי אנשים מתגוררים בקרבה לאפיק הנחל.  
מוקד הזיהום העיקרי הוא שפכי חברון וקריית ארבע המוערכים בכ-15,000 מ"ק ליום. הביוב מזהם גם את שמורת הבשור. זרימה זו שנתה את אופי הנחל, מנחל אכזב המזרים מי שיטפונות באיכות גבוהה, לנחל בו ישנה זרימת קבע של מי ביוב מזוהמים. בנחל זורמים שפכים בכל ימות השנה המזהמים את הנחל ואת מי התהום במורד, לכך ישנן תוספות של שפכים עירוניים ותעשייתיים.

תוכנית געגועים לנחל

המשרד להגנת הסביבה, החברה להגנת הטבע ורשות ניקוז שקמה-בשור מפעילים תוכנית חינוכית בנחל חברון הנקראת "געגועים לנחל". התוכנית התלת-שנתית פונה לאנשים הגרים בסביבת נחל חברון, כדי לפתח מודעות ואחריות לנחל ולסביבתו. התוכנית מתייחסת לדרך בה ניתן לייצר את בסיס הידע, החיבור והשייכות בין קבוצות אוכלוסייה שונות לבין הנחל בהשתתפות מערכת החינוך הפורמלית והבלתי פורמלית.
Dreamchaser in Concert

רקע והפקה

האלבום הופק על ידי שרה ברייטמן בעת שיצאה לסיבוב ההופעות השמיני שלה "Dreamchaser World Tour". האלבום הופץ לראשונה בפורמט של די וי די, ולאחר מכן יצא גם בפורמט של בלו-ריי.
בנוסף לכך, הוקלט האלבום ביוני 2013, באולפני אלסטרי, ליד לונדון שבבריטניה.
קו-אופ צפון

היסטוריה

קו-אופ צפון נוסדה בשנת 1939 בחיפה בשם "צרכן"- אגודה צרכנית שיתופית בחיפה בע"מ, בשנת 1988 התמזגה עם רשת קו-אופ זבולון אגודה צרכנית שיתופית בע"מ שפעלה באזור הקריות ושמה שונה לקו-אופ צפון.
בשנת 1995 התמזגה רשת קו-אופ צפון עם רשת היפרשוק והפכה לרשת הקמעונאות השלישית בגודלה בישראל בשם קו-אופ היפר-שוק עם 89 סניפים. רשת היפרשוק נוסדה על ידי חברת תנובה בשנת 1976, לאחר שהפכה מחסן בראשון לציון למרכול ענק וסיפקה את תוצרת תנובה במחירים מוזלים. המקום זכה להצלחה ובהמשך גדלה הרשת תוך שהיא מכניסה לתוכה יצרנים נוספים מלבד תנובה, עד שכללה 40 חנויות ברחבי הארץ. מאחר שברבות השנים גברה הביקורת מצד רשתות שיווק אחרות שטענו שתנובה לא יכולה להיות גם ספקית וגם מתחרה שלהם, מכרה תנובה 50% מרשת ההיפרשוק לחברת כלל. בשנת 1998 מכרה קו-אופ צפון לרשת מטרו מדרום אפריקה 49.9% ממניות רשת קו-אופ היפר-שוק.
בשנת 1999 התמזגה קו-אופ צפון עם רשתות סופרשוק וגרינברג שהיו בבעלות איש העסקים אליעזר פישמן. מיזוג שיצר רשת בעלת 140 סניפים בשם קלאב-מרקט. לפרזנטורית הרשת נבחרה אורנה בנאי בתפקיד הדמות לימור.  
בשנת 2005 עם כניסתה של רשת קלאב-מרקט לחדלות פרעון, רכשה רשת שופרסל את אחזקות הרשת, ובכך הפכה לרשת הגדולה בישראל.

פירוק האגודה

לאחר שמימשה את רוב נכסיה, ביקשו מספר בעלי מניות באגודה השיתופית קו-אופ צפון מרשם האגודות השיתופיות להורות לאגודה להתפרק, מאחר ששווי הנכסים שבבעלות האגודות הגיע ל-350 מיליון שקל אך היא הייתה ללא פעילות עסקית, כמו כן הועלה חשש שאנשי ההנהלה פועלים לטובת עצמם ולא לטובת 35,769 חברי האגודה בעלי המניות. ביולי 2002 הורה רשם האגודות השיתופיות לשנות את סיווגה של קו-אופ צפון מ"אגודה לצרכנות" ל"אגודה לשירותים". כך שחברי האגודה יוכלו לפדות את מניותיהם תמורת סכום שוויין הריאלי, שהוערך ב-10,000 שקל. עד אותה עת האגודה הסכימה לשלם רק את שוויין הנומינלי כ-500 שקל.
שמואל ארנפלד

חייו

נולד בפרסבורג (כיום ברטיסלבה בסלובקיה). אביו, הרב דוד צבי ארנפלד, היה חתנו הראשון של החת"ם סופר. למד אצל אביו וכן למד בישיבת פרסבורג אצל דודו הרב אברהם שמואל בנימין סופר, בעל ה"כתב סופר". בתחילה עסק במסחר, אך לא ראה בו ברכה. בשנת ה'תרכ"ו (1866) התמנה לרב בעיירה בעטלען שבטרנסילבניה. בשנת ה'תרכ"ח (1868) עבר לשמש ברבנות סיקסו, בה הייתה ישיבה גדולה, והוא מסר בה שיעורים. 
בשנת ה'תרל"ז (1877) התמנה לרבה של מטרסדורף. הקדיש את כל זמנו להנהגת הקהילה ולחיזוק הישיבה שם. בישיבתו הרביץ תורה בדרכו המיוחדת, ששאפה להבנה בהירה של התלמוד ולמיצוי ההלכות שבו.
נפטר בשנת ה'תרמ"ג, בגיל 48.

צאצאיו

את מקומו ברבנות מטרסדורף מילא בנו הרב שמחה בונם ארנפלד, בעל "מענה שמחה" (נפטר בז' באב ה'תרפ"ו). חתנו של הרב שמחה בונים היה הרב מנחם סופר, בעל שו"ת "מנחם משיב" (נספה בשואה). נכדו הרב שמואל ארנפלד היגר ממטרסדורף לניו יורק בה'תרצ"ח (1938), וייסד שם את ישיבת "חתן סופר" מטרסדורף ומוסדות המסונפים לה. בשנת ה'תשי"ח (1958) ייסד בירושלים את השכונה החרדית קריית מטרסדורף.
עדנה אפק

פרופ' עדנה אפק (נולדה ב־1943) היא משוררת, סופרת, בלשנית, אשת חינוך, מקימה ומייסדת כתבי עת מקוונים לשירה וספרות, מרצה וחוקרת בתחומי השפה, הספרות והתרבות העברית.

ביוגרפיה

עדנה אפק נולדה בחיפה. היא בתם של בלהה הומינר ודויד אדירי (שינקרבסקי), מעצירי השבת השחורה. אפק היא נינתו של הרב שמואל הומינר.
פרופ' אפק התמחתה בהובלת שינוי במערכת החינוך, שיווק מוסדות חינוך וחברה, פיתוח מודלים חינוכיים חדשניים והוראת חשיבה יצירתית וחדשנית חינוכית. בין השאר כתבה וערכה תוכניות לימודים בתחומי דעת שונים בעבור משרדי ממשלה וגופים ציוניים, הקימה בתי ספר ושימשה יועצת למשרד החינוך והעבודה בתחום החינוך הלשוני ושימור מורשת בחברה טכנולוגית. יזמה והטמיעה את תוכנית "הקשר הרב-דורי: שימור מורשת בסביבה טכנולוגית". התוכנית, שזכתה לפרס פורד-ישראל, פועלת עד היום בבתי ספר רבים ברחבי הארץ. פיתחה תוכניות לימודים להוראת השפה העברית והספרות העברית בעבור מוסדות אקדמיים בארצות הברית ובבתי ספר במקסיקו, דרום אפריקה ואנגליה. תכננה ויישמה מערכות חינוכיות וחברתיות חדשניות, עיצובים ובניית סביבות למידה וירטואליות, ויצירת שותפות בית־ספרית וקהילתית. כמו כן פיתחה ובנתה את "המכללה הווירטואלית לאזרחים ותיקים" במרשתת, בעבור המחלקה למכללות במשרד החינוך.
בשנת 2018 ייסדה עם הסופר אלירן דיין את "צמדים" כתב עת לשירה רב־תרבותית ובשנת 2019 ייסדו השניים את "רסיסים" - דו־ירחון מקוון לסיפורים קצרים ואת כתב העת המקוון בעקבות דמויות המקרא "אחריך נרוצה".
אפק היא בת דודתה של הסופרת והמשוררת דליה רביקוביץ, איתה הייתה ביחסי ידידות קרובה. בין השאר, ליקטה וערכה ספר משיריה.
פרסמה ספרי שירה וסיפורים וכן ספרי לימוד ומאמרים רבים בתחומים בהם היא עוסקת. מאמרים, שירים וסיפורים פרי עטה מפורסמים באסופות, באתרים במרשתת, ברשתות החברתיות ובכתבי עת מודפסים ומקוונים בישראל ומחוצה לה.
לסלי סבה

פרופ' לֵסְלִי סֶבָּה הוא פרופסור אמריטוס למשפטים בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים ולשעבר ראש המכון לקרימינולוגיה בפקולטה.

ביוגרפיה

סבה הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת אוקספורד (1964), תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת לונדון, ובעל רישיון לעריכת דין באנגליה ובישראל. מלמד מזה שנים רבות בפקולטה למשפטים שבאוניברסיטה העברית, מאז שנת 2001 בדרגת פרופסור מן המניין. לימד כמרצה אורח באוניברסיטאות רבות בחו"ל, ובין היתר באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קיימברידג' ואוניברסיטת קולומביה. משמש כיו"ר האגודה הישראלית לקרימינולוגיה. 
מחקריו עוסקים בזכויות הקורבן, זכויות ילדים, תאוריות של ענישה, זכויות אדם, סוציולוגיה של המשפט ומשפט פלילי בינלאומי.
סבה הוא ממייסדי האגודה לזכויות האזרח, וכיהן שנים רבות בהנהלתה.
שאילתא (דרשה)

שאילתא היא סוג של דרשה שהייתה קיימת בזמן התלמוד ולאחריו בתקופת הסבוראים והגאונים. שאילתא אחת מצוטטת בתלמוד הבבלי, אך הסוגה ידועה בעיקר מתוך ספר השאילתות שחיבר רב אחא משבחא בראשית תקופת הגאונים, והוא אוסף של דרשות כאלה, המסודרות על פי סדר פרשות השבוע. השאילתא דומה עקרונית באופיה לסוג מדרש אחר, הילמדנו, שגם הוא פותח בשאלת התלמידים.
דניאל דיאס (כדורסלן)

קריירה מקצועית

הוא החל את הקריירה המקצועית שלו בשנת 2005 בקבוצה אסטודיאנטס מדריד, ב-2009 עזב את הקבוצה כדי להצטרף לקבוצת הנערים של מועדון הכדורסל ריאל מדריד.
בעונה שלאחר מכן, 2009-10 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בריאל מדריד ב' אשר שיחקו בליגה השלישית בספרד. במהלך עונת 2011-12 עבר לקבוצה הראשונה של ריאל מדריד ושיחק עמם בליגה הראשונה בספרד, את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך נגד באסקט מנרסה בדצמבר 2011.
בקיץ 2013 חזר לריאל מדריד לאחר ששיחק בקבוצה סן סבסטיאן גיפוזקואה, עם ריאל מדריד זכה באליפות הליגה הספרדית ובסגנות היורוליג.
יצחק שפירא (מנהיג פועלים)

יצחק שפירא - (2 באוגוסט 1905 - 2 באוגוסט 1976) היה חלוץ איש העלייה הרביעית, פעיל ציוני ומנהיג פועלים, חבר מזכירות מפא"י, מזכיר המרכז החקלאי במשך כעשרים שנים, וממייסדי מושב צופית שבשרון.

שורשים משפחתיים

נולד בעיירה הורודנקה שבמזרח גליציה (אז חלק מהאימפריה האוסטרית, כיום באוקראינה) למנחם-מנדל שפירא ואסתר לבית רוזן. 
אביו עקר להורודנקה בשנת 1903 לשמש כדיין העיירה. המעבר סגר פרק של כ-120 שנים בהן הנהיגו אבותיו - שרשרת רבנים מבית שפירא, את יהודי העיירה יאגלניצה (אז חלק מהאימפריה האוסטרית, כיום באוקראינה). 
מצד אמו, היה דור חמישי לרבי נחמן מברסלב ודור תשיעי לבעל-שם טוב. בן דודו מצד אימו היה הרב משה רוזן, שכיהן במשך כמה עשורים כרב הראשי של יהודי רומניה.

תולדות חייו ופועלו

בצעירותו למד בחדר ובבית המדרש, אולם החל להמשך לרעיון הציוני, ובגיל 15 הקים בעיירה את תנועת "החלוץ" שהפכה בהמשך ל"גורדוניה".
המשיך בלימודי ישיבה במקביל לפעילות הציונית, אולם בגיל 19, בשנת 1924, פנה להכשרה חקלאית בפולין, ועלה לארץ באוגוסט 1926. לימים סיפר כי רק עם עלייתו ארצה העז לגזור את פאות לחייו מפאת כבודו של אביו.
התיישב בפתח-תקוה בקיבוץ "הכשרה", ששכן על השטח עליו בנוי בית החולים בילינסון כיום, והחל לעבוד בפרדסים ולהלחם על העבודה העברית. תוך זמן לא ארוך הפך לאחד ממנהיגי הפועל הצעיר בעיר ולחבר מועצת פועלי פתח-תקוה.
בדחיפתם של אליהו גולומב ויעקב אורי, קיבל על עצמו בהמשך את תפקיד מזכיר מועצת פועלי פתח-תקוה במקומו של מאיר ארגוב (גרבובסקי) עם יציאתו של ארגוב לשליחות בחו"ל. שותפיו לדרך היו פנחס ספיר וישראל גלילי. דוד בן-גוריון היה פוקד את ישיבות המועצה מדי פעם.
בשנת 1933 נמנה עם אשתו לוטי לבית פרידלר, על הגרעין המייסד של מושב צופית שבשרון, במסגרת התיישבות האלף.
בתחילת שנות השלושים, עלה בסולם מנהיגות הפועלים האזורית - החל משנת 1936 התמנה למנהל יכין-חק"ל באזור כפר סבא והשרון, מזכיר מועצת פועלי רעננה (1940), ובהמשך החל מ - 1944 מזכיר מועצת פועלי כפר סבא.
בתקופה זו סייע בכפר סבא להקמת מפעל לליטוש יהלומים, בית הספר "כצנלסון", קולנוע "רון" ובית הנוער העובד והלומד בעיר. כן היה פעיל בהקמת "שיכון עליה" לעולי תימן. את תקופה זאת החשיב כמזהירה בחייו.
בשנת 1948 מונה למזכיר מחלקת ההתיישבות במרכז החקלאי תחת אברהם הרצפלד.
היה מראשי הפעילים הנאמנים לבן-גוריון במפא"י תחת "הגוש", ביחד עם שרגא נצר, יהושע רבינוביץ, ישראל ישעיהו ומרדכי סורקיס. קבוצה דומיננטית זאת שלטה בפוליטיקה הפנימית של מפא"י ומפלגת העבודה במשך שנים ארוכות והובילה את המינויים השונים במוסדות המפלגה והרשימות לכנסת.
בשנת 1956 החליף את אברהם הרצפלד בראשות המרכז החקלאי, וכיהן בראשו עד 1975. יזם והוביל את בניית בית המרכז החקלאי הקרוי על שמו בשדרות שאול המלך. בניין זה שימש למשרדים המפורסמים של קונצרן כור בשיא הצלחתו, וכיום קרוי בית אמות משפט.
בכנסת הרביעית, בשנת 1959  היה מועמד במקום ה - 51 ברשימת מפלגת מפא"י שזכתה ב - 47 מנדטים.
כיהן בין היתר כחבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות/הועד הפועל, חבר לשכת מפלגת העבודה, מרכז ועדת המינויים של מפא"י למוסדות המפלגה ולכנסת, וחבר דירקטוריון הקרן הקיימת לישראל.
לשפירא שלושה ילדים : רות צמודי (1929), יורם שפירא (1936) והדסה (דסי) אפרתי (1945)
הלך לעולמו בגיל 71 לאחר מאבק במחלת הסרטן.
לייפהיים

לייפהיים (Leipheim) היה מחנה עקורים לניצולי שואה, שפעל לאחר מלחמת העולם השנייה ליד מינכן באזור הכיבוש האמריקני, שבו התקבצו פליטים יהודים, בעיקר ממזרח אירופה.
המחנה הוקם בדצמבר 1945 והפליטים שוכנו בבניינים ששימשו בתקופת המלחמה את חיל האוויר הגרמני. במאי 1946 מנתה אוכלוסיית המחנה 3,150 פליטים. במחנה התקיימה קבוצת כדורגל, הוקרנו סרטי קולנוע וכן התקיימה פעילות תרבותית נוספת. במחנה החלו או חידשו ניצולי השואה את פעילותם הפוליטית והציונית שנקטעה עקב המלחמה. בלייפהיים פעל קיבוץ הכשרה חלוצית, שבוגריו יצאו לעלייה לארץ ישראל. במחנה שכן משרד מקומי של סוכנות הסעד והתעסוקה של האו"ם, אשר סייעה לפליטים.
מחנה לייפהיים פורק ביוני 1950.
החתול לאופולד

עלילה

לאופולד הוא חתול בוגר וידידותי שגר בדירה בעיר ועוסק בפעולות אנושיות יום־יומיות כגון צפייה בטלוויזיה, רכיבה על אופניים, נסיעה לחופשה מחוץ לעיר ודיג. למרות היותו ידידותי, כל הזמן מפריעים לו שני עכברים שובבים – "הלבן" הרזה שממציא תחבולות שונות ו"האפור" השמן ועושה דברו של הלבן. שני העכברים ממררים את חייו של לאופולד – בונים מכונות מתוחכמות שמכות אותו, מקלקלים מכשירים בביתו, שודדים אותו – אך בסוף כל פרק התחבולות שלהם פוגעות בהם עצמם ולאופולד מחזיר אותם למוטב. בסדרה יש מעט דיבור, וברוב הפרקים אותם המשפטים חוזרים על עצמם: בתחילה העכברים עומדים מחוץ לביתו של לאופולד וצועקים לו: "לאופולד, צא החוצה! צא החוצה, פחדן מנוול!" (Леопольд, выходи! Выходи, подлый трус!) ובסיום הפרק העכברים מבקשים מחילה מלאופולד והוא עונה: "חברה, בואו נחיה בידידות!" (Ребята, давайте жить дружно!). שני המשפטים הפכו למטבעות לשון נפוצים בשפה הרוסית.
הסדרה התפרסמה מאוד בכל רחבי ברית המועצות והוסיפה להיות משודרת בטלוויזיה ברוסיה שנים רבות לאחר הפקתה. בשנת 1985 הוענק ליוצרי הסדרה הפרס הממלכתי של ברית המועצות.
MEIDEX

ניסוי ה-MEIDEX (באנגלית: Mediterranean Israel Dust Experiment) הוא אחד מהניסויים הישראליים שבוצעו במעבורת החלל "קולומביה" במשימת STS-107 בשנת 2003. 
המטרה העיקרית של ניסוי זה הייתה לחקור כיצד ענני אבק וסופות אבק משפיעים על האטמוספירה ועל התחממות כדור הארץ. חקירה זו בוצעה באמצעות שימוש בחיישנים שהופעלו מרחוק, על ידי אסטרונאוטים על סיפון מעבורת הקולומביה, וכן באמצעות ביצוע תצפיות על פני הים ועל שטח מדברי. החיישנים והתצפיות אפשרות לבחון את רצף המרחב-זמן ואת התכונות הפיזיקליות של האבק המדברי המצוי באטמוספירה שמעל צפון אפריקה, המזרח התיכון והאזורים במדבר סהרה אשר משתרעים על האוקיינוס האטלנטי.
מטרה נוספת של הניסוי הייתה לבדוק את השפעת הברקים על האטמוספירה העליונה. ברקים חזקים פולטים גלים אלקטרומגנטיים המייצרים צורות בעלות הילה אדומה מעל לברקים. ההילה האדומה הזאת מכונה שדוני ברקים (או לחלופין "פיות"). התופעה של ה"שדונים" מתקיימת במשך כאלפית השנייה. במסגרת הניסוי, נערכו תצפיות על תופעה זו.
I Don't Want to Miss a Thing

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי הפזמונאית דיאן וורן. בשנת 1997 היא צפתה בראיון שערכה ברברה וולטרס עם ברברה סטרייסנד וג'יימס ברולין. ברולין דיבר בראיון על כך שגם בזמן השינה הוא מתגעגע לזוגתו סטרייסנד, ובעקבות כך כתבה וורן את הכותרת של שם השיר. רק לאחר שהיה בידה שם השיר, החלה לכתוב את מילותיו.
השיר נכלל בסרט "ארמגדון", והוא אחד מארבעה שירים של אירוסמית' שנכללו בו. הוא הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, ושהה בפסגה במשך ארבעה שבועות של חודש ספטמבר 1998. כמו כן הגיע למקום הראשון במצעדים במדינות שונות, בהן אוסטרליה, איטליה, הולנד, אירלנד ונורווגיה. במצעד הסינגלים הבריטי דורג השיר במקום הרביעי. מן השיר מעל למיליון עותקים בבריטניה.
השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, אך גם לפרס פטל הזהב לשיר המקורי הגרוע ביותר. בשנת 2019 נבחר למקום הראשון במצעד שנות ה-90 המחודש של גלגל"צ.

וידאו קליפ

הוידאו קליפ לשיר בוים על ידי פרנסיס לורנס. בקליפ נראים חברי הלהקה בשילוב עם סצנות מן הסרט "ארמגדון". בקליפ אף נראית ליב טיילר ביתו של סטיבן טיילר סולן הלהקה ששיחקה גם בסרט. טיילר האב נפצע בברכו יום לפני צילומי הקליפ, ובשל תנועתו המוגבלת צולם בצילומי קלוז אפ רבים.
הקליפ שודר רבות ב-MTV והיה לקליפ השני בפופולריות שלו בשנת 1998. הוא נבחר על ידי הערוץ לווידאו קליפ הטוב ביותר לשיר שהופיע בסרט.
שמואל הירש

ביוגרפיה

שמואל הירש נולד בשנת 1815 בעיר טלפאנג (Thalfang) שבממלכת פרוסיה (כיום בדרום-מערב גרמניה. למד באוניברסיטאות בון, בברלין ולייפציג. בשנת 1838 קיבל את מינויו הראשון כרב, בדסאו, אך נאלץ להתפטר בשנת 1841 משום דעותיו על היהדות, שנראו ליברליות מדי לקהילה המקומית.
בשנת 1843 מונה לרב הראשי של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג על ידי מלך הולנד וילם השני. הוא השתתף באופן פעיל בכנסים הרבניים שהתקיימו בבראונשווייג (1844), בפרנקפורט דמיין (1845) ובברסלאו (1846), ובהן נלחם למען רעיונות הרפורמה.
לאחר שקיבל הזמנה מהקהילה הרפורמית "כנסת ישראל"  בפילדלפיה שבפנסילבניה בשנת 1866, התפטר מתפקידו באירופה והיגר לארצות הברית, שם ירש את הרב דוד איינהורן. מאז הגעתו ואילך הזדהה באופן הדוק וגלוי עם הרפורמה הרדיקלית. בין השאר נאבק למען הזזת יום השבת היהודי ליום ראשון, הוא יום המנוחה השבועי במדינות אירופה ואמריקה. בשנת 1869 נבחר לנשיא הוועידה הרבנית בפילדלפיה, שבה גובשו עקרונות היהדות הרפורמית. באותה שנה הוא עסק גם במחלוקות פולחניות ודוקטרינליות רבות.
הירש המשיך לכהן כרב הקהילה של פילדלפיה במשך 22 שנה, עד שהתפטר ב-1888, לאחר 50 שנות כהונה במשרות רבניות. במהלך רבנותו בפילדלפיה ארגן הירש את החברה להגנת היתומים (Orphans' Guardian Society), וייסד את הסניף הראשון בארצות הברית של כל ישראל חברים.
בנו הוא הרב הרפורמי והפילוסוף אמיל ג' הירש .
הירש נפטר בשיקגו שבאילינוי, ושם נקבר.

השקפותיו

הירש כתב מספר ספרים, כולם נכתבו בגרמנית וראו אור בתקופה שבה שימש כרב באירופה.
הירש פעל כל ימיו לקידום הרעיונות של היהדות הרפורמית, ונטה לשינויים רדיקליים בתחומי הדת. עם זאת בניגוד להודים אחרים שדגלו בזניחת לימוד הלשון העברית ובשימושה בתפילה, הירש הדגיש את חשיבותה.
תורתו הפילוסופית נוסחה בעיקר בספרו Die Religionsphilosophie der Juden (הפילוסופיה של הדת של היהודים). בשיטתו השתמש הירש בפילוסופיה הדתית של הגל, אולם בעוד הגל רואה בנצרות את הדת האבסולוטית, הירש ראה את היהדות ככזו.

כתביו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.