google/wiki40b huggingface dataset:
לואיס מרלו

חייו

מרלו נולד ב-1966 במדריד, למשפחה של שחקנים: שני הוריו – קרלוס לרניאגה ומריה לואיסה מרלו – הם שחקנים ספרדים מוכרים, וכך גם כל סביו. מרלו למד מחול במשך שנה ולאחר מכן למד לתואר במשחק. לאחר שסיים את לימודיו, בשנת 1985, קיבל את תפקידו הראשון – בהפקה של המחזה Salome של אוסקר ויילד. לאחר מכן התנסה במשחק בקולנוע ובשנות ה-80 המאוחרות שיחק במספר סרטים.
עיקר פרסומו של מרלו הגיע מתפקידיו בתיאטרון ובטלוויזיה, עליהם זכה בפרסים רבים. ברבות השנים נעשה מרלו לאחת מהפנים המוכרות ביותר בטלוויזיה הספרדית. מרלו שיחק בסדרות Aquí no hay quien viva, El internado, Hospital central – ששלושתן בין הסדרות הפופולריות ביותר בטלוויזיה הספרדית.
ב-Aquí no hay quien viva שיחק מרלו לצד שחקנים כמו מלנה אלטריו, מריבי בילבאו, מריה אדאנס ועוד. הדמות אותה שיחק מרלו הייתה מאוריסיו ("מאורי") הידאלגו – עיתונאי הומוסקסואל. קורותיו של מאורי בסדרה ליוו, בין השאר, את התקדמות זכויות הלהט"ב במדינה, כאשר הוא ובן-זוגו בסדרה היו מעוניינים להתחתן אך לא יכלו לעשות זו בתקופה לפני שאושרו נישואים חד-מיניים בספרד. בעונתהּ החמישית של הסדרה, לאחר ששונה החוק בספרד, השניים נישאו; השניים גם היו מעוניינים לאמץ ילד, והעלילה שעסקה בכך בסדרה (שזכתה לפופולריות עצומה), התרחשה כשברקע היה מאבק על אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים במציאות; מרלו זכה על תפקידו זה בפרסים רבים. בנוסף, הסדרה עצמה קיבלה פרסים רבים וביניהם שלוש פעמים את פרס Gayo לסדרות המעלות תכנים להט"ביים. הסדרה שברה שיאים של רייטינג ונחשבת לאחת הסדרות המצליחות ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה הספרדית.
בשנת 2016 החל לשחק בסדרה La que se avecina, סדרת ההמשך של Aquí no hay quien viva לצד שחקנים רבים מהסדרה הקודמת כגון לולס לאון, פרננדו טחרו ועוד. מרלו משחק בסדרה את דמותו של ברונו קירוגה, פסנתרן מחונן ונוירוטי המתקשה להתמודד עם גירושיו מאשתו, ומפתח יחסי תלות עם הפסיכולוגית שלו.
פולי הולידיי

ביוגרפיה

הולידיי נולדה בעיר ג'ספר שבאלבמה לוולמה וארנסט סאליבן הולידיי. היא למדה ב"מכללת אלבמה" והתנסתה לראשונה משחק ב"תיאטרון הרפרטוארי אסולו" שבעיר סראסוטה, פלורידה. לפני שפנתה לתחום המשחק הייתה הולידיי מורה לפסנתר.

טלוויזיה

הולידיי התפרסמה לראשונה באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 בזכות תפקיד משנה בו הופיעה בסדרה הקומית "אליס" שהתבססה על הסרט "אליס לא גרה כאן יותר". בסדרה שיחקה הולידיי בתור המלצרית פלורנס ג'ין "פלו", תפקיד אשר זיכה אותה ב-2 פרסי גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה ובשתי מועמדויות לפרס אמי.
דמותה הפופולרית של המלצרית פלו הובילה את חברת CBS לפתח ספין אוף בשם "פלו" בו הייתה הולידיי לשחקנית הראשית. היא הועמדה לפרס גלובוס זהב לתפקיד ראשי ולפרס אמי נוסף על גילום דמותה של פלו.
הולידיי הופיעה בקריירה הטלוויזיונית שלה גם בסדרה של ג'ון גרישם "הקליינט" וכשחקנית אורחת בסיטקומים "שפץ ביתך" בתור ליליאן, אמה של ג'יל טיילור ו-"בנות הזהב" בתור לילי, אחותה של רוז.

קולנוע

הולידיי שהצליחה בתור שחקנית טלוויזיה התפרסמה לראשונה כשחקנית קולנוע בשנת 1984 בהפקתו של סטיבן ספילברג "גרמלינס" בה שיחקה בתור גברת רובי דיגל. תפקיד בעבורו היא זכתה בפרס סאטורן לשחקנית המשנה.
בשנת 1993 השתתפה הולידיי בקומדיה "גברת דאוטפייר" בתפקיד גלוריה צ'ני שכנתם של משפחת הילארד. ב-1998 שיחקה בקומדיה "אבא מתארס" בתפקיד מרווה קולפ המנהלת ובעלת מחנה הקיץ.

תיאטרון

בשנת 1990 הועמדה הולידיי לפרס טוני על הופעתה בתפקיד ביג מאמה במחזה "חתולה על גג פח לוהט".
מעשה נסים

"מעשה נסים" הוא אוסף של 25 אגדות וסיפורים עממיים יהודיים מהמאה ה-17. בספר ניתן למצוא הדים למאורעות היסטוריים בעיר ורמייזא (וורמס) שבגרמניה, ותיאורים של חיי החברה, הכלכלה, והדת בקהילה, שהייתה מן החשובות בקהילות אשכנז וקורותיה השפיעו על העולם היהודי הסובב אותה.

אודות

את סיפורי האוסף ליקט בשנת 1670 ר' יפתח יוזפא מנצפך (המכונה יוזפא השמש), שכיהן במשך כ-40 שנה כשמש (Schulklopfer) הקהילה היהודית בוורמס. יוזפא נולד בשנת 1604 בפולדה, ולמד בה עד 1623 אצל ר' פינחס הורביץ. באותה שנה נסע ללמוד בישיבה בוורמס אצל רבי אליהו לואנץ, מקובל נודע, וממנו שמע ככל הנראה כמה מהסיפורים אותם שיבץ מאוחר יותר בספרו. 
הספר נכתב על ידו בעברית, אך תורגם ליידיש על ידי בנו אליעזר, שהוציאו לאור לראשונה בשנת תנ"ו (1696) באמסטרדם. בעמוד השער נכתב: "דען עז ווערין דארינן פרצילט גרושי נסים ונפלאות אז גישעהן זיין אין ק"ק ווירמש" (=כי מסופרים כאן נסים ונפלאות גדולים שאירעו בק"ק ווירמש). הספר זכה להצלחה רבה, ועד לשנת 1788 יצאו לאור 9 מהדורות נוספות של הספר.

תוכן

הסיפורים באוסף מתארים לרוב יחסים חמים בין היהודים לבין חברי מועצת העיר, מול יחסים כעורים בין היהודים לבין האזרחים. רוב הסיפורים אינם שאולים מספרות קודמת או מהתלמוד והמדרש, אך יחד עם זאת, שולבו בו אגדות קודמות מספר חסידים, מעשה בוך, "שלשלת הקבלה" ומגילת אחימעץ. כמה מהסיפורים אף דומים לסיפורים שהיו נפוצים בסביבה הנוכרית, כגון הסיפור "מלכת שבא", שמכיל אלמנטים מהסיפור "הדייג ואשתו" ("Vom Fischer und seiner Frau"), בתוספת אלמנטים יהודיים ייחודיים.
חלק מהסיפורים שבו והופיעו בפולקלור היהודי לאורך השנים. על האגדה המספרת על אמו ההרה של רבי יהודה החסיד, שכמעט ונדרסה בידי גדוד חיילים שעבר בסמטה בוורמס עד שחמל עליה אחד מקירות הבתים ונבקע, כתב המשורר שאול טשרניחובסקי את הבלדה "קיר הפלא אשר בוורמייזה". לשון האגדה בספר:
עוד מעשה שקרה לאמו של רבי יודא חסיד, בעת שהיתה מעוברת עמדה פעם אחת בסמטא צרה על יד בית הכנסת של נשים (בוורמיישא), והנה בא לקראתה עגלון רשע עם סוסו ועגלתו והתנכל לה לדורסה. האשה דחקה עצמה אל קיר בית הכנסת, ונעשה לה נס והקיר נכפף, והאשה הצדקנית באה בו. והרשע עם עגלתו עברו שם מבלי לנגוע בה לרעה. ומזה אנו למדים גודל צדקתו של ר' יודא חסיד, שקרה לו נס גדול עוד לפני שיצא לאוויר העולם. ועד היום הזה עומדת החומה הכפופה, וכל הזרים הבאים (לוורמיישא) הולכים לראות את המקום אשר בו קרה הנס הגדול.
האגדה נחתמת בשורה "על הנס הזה נמצא כתוב בספר שלשלת הקבלה", על אף שבספר שלשלת הקבלה אין כל אזכור לאם הרה, אלא מסופר בו על רבי יהודה החסיד עצמו שניצל. כיום מוכרת יותר גרסה נוספת ומאוחרת של האגדה, המייחסת את סיפור הנס לאמו של רש"י.
בהתבסס על ניתוח של סיפור רומנטי המובא בספר, אודות נערה יהודיה המתאהבת בנוכרי בוורמס, העלו החוקרים אדמיאל קוסמן ושלמה איידלברג סברה לפיה חלק מהסיפורים בספר היוו מעין תגובה לרעיונות מהסביבה הנוצרית שחדרו ללבם של צעירים יהודיים, כולל התייחסות למחזהו של ויליאם שייקספיר "הסוחר מוונציה".
אוברז' דה ל'יל

אוברז' דה ל'יל (בצרפתית: Auberge de l’Ill; מילולית: הפונדק על גדת האִיל) היא מסעדה בכפר אילהאוזן, לגדות נהר האיל, באלזס, צרפת. המסעדה החזיקה ברציפות מאז שנת 1967 ועד 2019 בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.

מארק אברלן

מארק אברלן (בצרפתית: Marc Haeberlin; נולד ב-28 בנובמבר 1954) בנו של פול. למד במסעדות של פול בוקיז, האחים טרואגרו ורנה לאסר ונעשה שף ובעלים ב-1977. מכהן כנשיא ארגון "השולחנות הגדולים בעולם" (Les Grande Tables du Mond),

אביו פול היה נשיא הארגון בשנים 2001-1996.

אוברז' דה ל'יל

המסעדה נבחרה כשישית בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2002.

נבחרה במקום 18 בשנת 2003,

נבחרה במקום 43 בשנת 2004,

נבחרה במקום 37 בשנת 2005.

המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
במסעדה התלמדו כמה שפים שהיו אחרי כן מהשפים הצרפתים המובילים כמו רולאן מאזר, ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן ויוברט קלר ממסעדת "פלר דה ליס" וכן השף הישראלי שלום קדוש. 
סרז' דובס, הסומלייה (אוֹצֵר היין) של המסעדה, עובד בה מאז 1972, זכה בתואר "בכיר הסומלייה של צרפת" ב-1983, "בכיר הסומלייה של אירופה" ב-1988 ואחר-כך זכה בתואר "בכיר הסומלייה של העולם".
בצמוד למסעדה יש מלון בן תריסר חדרים, Hotel de Berges, אותו מנהל מרקו באומן, גיסו של אברלן. מארק אברלן מעסיק בחברה שלו שישים עובדים ומגלגל מחזור מכירות של חמישה מיליון אירו. במטבח המסעדה עובדים 25 איש וסך-כול צוות המלון והמסעדה מונה 80 איש, רבים מהם בני המשפחה המורחבת של אברלן. 
למסעדה שני סניפים ביפן: בערים טוקיו ונגויה.
ואלרי ז'יסקר ד'אסטן העניק את אות לגיון הכבוד לפול אברלן. ב-2007 קיבל את האות בנו מארק.
פיטול

פִיטוֹל (באנגלית: Phytol) היא מולקולה ליניארית המשמשת לייצור ויטמינים E ו- K1 וכן חלק אינטגרלי מהכלורופיל.
מולקולה זו שומנית ומאוד הידרופובית. היא אינה מסיסה כלל במים אך מסיסה ברוב הממסים האורגניים. פיטול מקנה לכלורופיל את ההידרופוביות הרצויה על מנת להיכנס לקרום התא ולהיקשר שם לחלבונים הקשורים בתהליך הפוטוסינתטי.
קיים סוג אחד בלבד של מולקולת פיטול, הזהה בכל הסוגים השונים של מולקולת כלורופיל.
לא רואים עליך

עלילה

לילי (רונית אלקבץ) היא מדריכת ריקוד ותנועה ופעילת שמאל המסייעת לפלסטינים במסיק זיתים. נירה (יבגניה דודינה) היא עורכת וידאו המשתתפת בצילום המסיק. המסיק נפסק כאשר מתנחלים וחיילים מגיעים ומונעים אותו. נירה נזכרת שכבר ראתה את לילי לפני שנים רבות, ומגלה שהגורם לכך הוא העובדה ששתיהן נאנסו, כעשרים שנה קודם לכן, בידי "האנס המנומס". לילי נשואה ואם לבן ובת בוגרים, אך נישואיה נתונים במשבר, וגם יחסיה עם ילדיה אינם פשוטים. נירה היא אם חד-הורית לבת קטנה. בעקבות המפגש מחליטה נירה לגלות את כל פרטי האונס שעברה, ואת פרטיהם של מעשי אונס נוספים של "האנס המנומס", ולשם כך מנסה לדבר עם לילי, שאינה נלהבת לכך, ועם נאנסות נוספות.

שם הסרט

שם הסרט, "לא רואים עליך", נלקח מדבריה של נירה, במפגש בתחילת הסרט שבו היא מספרת ללילי על פגישתן הראשונה, עשרים שנה קודם לכן, ביציאה ממסדר הזיהוי של האנס. נירה מציינת בעניין האונס: "בכלל לא רואים עליך. בעצם על מי אפשר לראות?"
פטריק הנרי

חייו

הנרי נולד במושבה וירג'יניה, בן לשופט. לאחר שנכשל בכמה עסקים פרטיים מצא את ייעודו בתחום הפרקליטות והפך לפרקליט ודמגוג מוכשר. ב-1765 נבחר לבית הנבחרים של ווירג'יניה. בקיץ אותה שנה תקף את חוק הבולים והגיש הכרזה את אוטונומית חקיקה של המושבה. הוא עורר מורת רוח כאשר אמר כי "ליוליוס קיסר היה ברוטוס לצ'ארלס הראשון היה קרומוול ולג'ורג' השלישי כדאי ללמוד לקח משניהם".
הנרי ידוע במיוחד אולי בזכות הנאום שלו בפני בית הנבחרים (House of Burgesses) של וירג'יניה ב-23 במרץ 1775 שעודד את המחוקקים לנקוט בפעולה צבאית נגד כוחות הצבא הבריטי המתקדם. בית הנבחרים התכנס בכנסיית סיינט ג'ון בריצ'מונד ולא הצליח לקבל החלטה האם לשלוח כוחות או לא, תוך נטייה שלא לשלוח. הנרי חתם את הנאום שלו במילים:
וכי יקרים הם החיים, או טוב הוא השלום, עד כדי שנקנם במחיר שלשלאות ושעבוד? חלילה, ריבון העולמים! נסתמה ממני הדרך בה יבחרו אחרים; אך באשר לי, הבו לי חירות או הבו לי מוות!
בשלב זה, הקהל קפץ על רגליו וצעק "אל הנשק! אל הנשק!".
הטקסט של הנאום הגיע לדפוס רק בשנת 1817, בביוגרפיה "החיים והאופי של פטריק הנרי" מאת ויליאם וירט (William Wirt). אף על פי שווירט הרכיב את ספרו מזכרונם של אנשים שהיו קרובים לאירועים, חלק מההיסטוריונים העלו השערות שהנאום, או לפחות צורתו המוכרת כיום נכתבה למעשה על ידי וירט עשורים לאחר האירוע. בשל התבטאויותיו האנטי-בריטיות הוציא אותו המושל הבריטי בשנת 1775 אל מחוץ לחוק.
בשלבים מוקדמים של מלחמת העצמאות של ארצות הברית הוביל הנרי מיליציה נגד המושל הבריטי לורד דאנמור (John Dunmore), באירוע שנודע כ"תקרית אבק השריפה". במהלך המלחמה הוא שירת כמושל הלא־קולוניאלי הראשון של וירג'יניה בשנים 1776–1779. והוא שב ונבחר למשרה זו בשנים 1784–1786.
אנה גאסטייר

ביוגרפיה

גאסטייר נולדה בוושינגטון הבירה, אמה אמנית ואביה שדלן שמכהן גם כראש עיר של העיירה קוראלס שבניו מקסיקו, לאחר התיכון היא הלכה ללמוד באוניברסיטת נורת'ווסטרן, ב-1996 הצטרפה לצוות התוכנית סאטרדיי נייט לייב ובין חיקוייה הידועים בתוכנית נמנים אלו של מרתה סטיוארט וסלין דיון, ב-1998 שיחקה עובדת סוציאלית בפרק של חוק וסדר. 
ב-2004 הופיעה במחזה אופרה בגרוש בברודוויי ובאותה שנה שיחקה את אמה של לינדזי לוהן בסרט ילדות רעות.
ב-2005 שיחקה במחזה מרשעת שהועלה בשיקגו. היא שיחקה שופטת בשלושה פרקים של הסדרה האישה הטובה, ב-2008 שיחקה בסרט "הנשים" בכיכובן של מג ראיין ואווה מנדז. ב-2009 שיחקה בסרט העצמאי "להעז", בכיכובה של אמי רוסום.   
בשנת 2011 החלה לשחק בסיטקום של ABC "פרברי הגיהנום", בתפקיד שילה שיי, תפקיד אותו גילמה למשך 3 עונות עד לסיום שידור הסדרה ב-2014. בשנת 2012 שיחקה בסרט הקומדיה "רובוט ופרנק" לצד סוזן סרנדון.   
בשנת 2015 התארחה בסדרת הקומית של רשת Hulu, "אנשים קשים". בשנת 2016 החלה לשחק בקומדיה "ליידי דינמייט" בין התפקידים הראשיים. ב-2019 שיחקה לצד איימי פולר ומאיה רודולף בקומדיה "טיול לנאפה" מבית נטפליקס. ושיחקה בסדרה "עושה בית ספר", המהווה ספין-אוף ל"הגולדברגים".
אאליה פלקילה

אָאֶלְיָה פְלַוְיָה פְלָקִילָה (בלטינית: Aelia Flavia Flaccilla;‏ 31 במרץ 356–386) הייתה אשתו הראשונה של הקיסר הרומי תאודוסיוס הראשון. בניה היו ארקדיוס והונוריוס. בתה הייתה פולכריה, אשר מתה בילדותה. היא הוכתרה בתואר "אוגוסטה", כפי שניתן לראות במטבע.
חיה שנהב

ביוגרפיה

שנהב נולדה במושב כפר יהושע בעמק יזרעאל, בת לזוג חקלאים. אביה, שמואל דגן, נולד וגדל במזרח פולין, עלה לארץ ישראל ב-1920 והיה ממייסדי המושב. אמה, פרידה, ילידת גרמניה, עלתה ארצה ב-1932.
ילדותה עברה עליה בכפר, כשהיא מוקפת בעלי חיים ובעבודה חקלאית בשדות מוריקים. שם גם רכשה את השכלתה היסודית. למדה בבית הספר התיכון קריית עמל–טבעון ולאחר מכן למדה באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר בוגר בספרות עברית ותואר מוסמך בגאולוגיה.
עסקה כמה שנים במחקר בגאולוגיה במכון הגאולוגי ובמכון למחקרי נפט וגיאופיזיקה, אך לאחר מכן התמקדה בכתיבה. מרבית כתיבתה מופנית לילדים ונוער, הגם שבמהלך השנים פרסמה גם כמה ספרי שירה ורומן המיועדים למבוגרים (ראו רשימה להלן). חלק משיריה הולחנו. ידועים בעיקר לחניו של יוני רכטר, בין היתר לשירים "פרת משה רבנו", "תרנגולת כחולה" ו"האצבעות הולכות לישון", המופיעים באלבומם המשותף של רכטר ואריק איינשטיין "האריה, היונה ותרנגולת כחולה", ולשירים "אדון שוקו" ו"גברת עם סלים", המופיעים באלבומם "הייתי פעם ילד".
אחדים מסיפוריה הועלו על במות. בשנת 1994 הופקה קלטת-וידאו ושמה "פיט, פט, טו", שבה נכללו רבים משיריה, והסיפורים "מיץ-פטל" ו"פיט, פט, טו".
כמה מספריה נמצאים ברשימת הספרים המומלצים על ידי משרד החינוך.
בשנת 2005 נבחר ספרה "מיץ פטל" למקום השני ברשימת ספרי הילדים הישראליים הטובים ביותר.
שנהב מתגוררת מזה שלושים שנה בשכונת עין כרם בירושלים. היא אלמנה, אם לשלושה, בהם המלחין מיכאל שנהב, וסבתא לנכדים.
עצלן חיוור-גרון

מראה וממדים

לעצלן חיוור-גרון ראש עגול ואוזניים חיצוניות קטנות.
גפיו ארוכות וקצרות, אורך ידיו כמעט כפול מאורך רגליו, כאשר לכל יד ורגל יש שלושה טפרים.
אורך גופם של הזכרים הוא בין 45 ל-55 ס"מ ואורך זנבם הקצר הוא בין 4 ל-6 ס"מ.
הם שוקלים מ-3.2 ל-6 ק"ג.
לעומתם, הנקבות גדולות יותר, אורכן בין 50 ל-75 ס"מ ומשקלן בין 3.8 ל-6.5 ק"ג.
פרוותו מגיעה לעד 10 ס"מ באורכה ומצויים בה בדרך כלל אצות ירוקות אשר נותנות לעצלן מראה ירקרק ועוזרות בהסוואתו בנוסף מצויים חרקים שונים כמו עצלני עש וסוגים מסוימים של חיפושיות.
צבע הפרווה אצל עצלן בוגר הוא אפור על רוב גופו, וכתמים כהים יותר נמצאים על גבו, כתפו ומפרק הירך שלו.
לזכרים יש כתם צהוב בהיר או כתום על הגב שמחולק בפס שחור מרכזי. 
קשה להבדיל בין עצלן חיוור הגרון לבין עצלן חום הגרון שקרוב אליו בסוגו, אך לו, כששמו מרמז, יש כתם צהוב חיוור על הגרון.
עיניו גדולות וככל הנראה חסרות תאי מדוכים ברשתית, דבר המציע שסוג עצלן זה אינו יכול לראות בצבעים.
למרות שאוזניו קטנות למראה לעצלן חיוור גרון יש שמיעה מצוינת.
כמו כן, דווח שיש לו חוש ריח טוב.

אנטומיה

לעצלן יש תשע חוליות צוואר ראשוניות אשר נותנות לו יכולת גמישות גבוהה. כתוצאה מכך, עצלן חיוור גרון יכול לכופף את ראשו קדימה ואחורה עד 270° ולסובב אותו עד 330°.
ברשותו שני נקבים בקדמת לוע האף, מאפיין המבדיל אותו משלושת המינים האחרים.
לנקבות יש שתי בלוטות חלב באזור החזה.
לזכרים אין בלוטת הערמונית נבדלת, אין להם שק אשכים ורק שלפוחית זרע ראשונית.
הפה מצופה ברירית שחורה, למרות שלשונם הגדולה והכבדה בצבע ורוד.
מרקם החך מקומט, והלשון מכוסה בחריצים רבים, ככל הנראה כדי להתאים לתזונת העצלן.
כמו לעצלני תלת אצבע אחרים, יש לו רק חמש שיניים בכל צד של הלסת העליונה וארבע בכל צד של הלסת התחתונה וצורתן פשוטה ועגולה.
השיניים הקדמיות בלסת העליונה קטנות בהרבה משאר השיניים.
לעצלן ושט קצר אבל הקיבה גדולה ומסובכת, בנוסף יש להם נרתיק גרוני בתחילת המעי הגס.

בית גידול ותפוצה

עצלן חיוור גרון נמצא רק ביערות טרופיים של צפון אמריקה הדרומית, לרבות גיאנה, סורינאם, גיאנה הצרפתית, מערב ונצואלה וקולומביה, וברזיל בצפון האמזונאס.
אין תת-מינים ידועים.

אורח חיים וביולוגיה

עצלנים חיוורי-גרון הם סוליטרים, אוכלי עלים, שחיים כמעט את כל חייהם על העצים. הם אוכלים רק עלים כולל אלו של המשי ושל ההוואה. בין טורפי העצלן ידועים היגואר, ההרפיה והאנקונדה.
עצלן חיוור-גרון ישן על עצים בדרך כלל במהופך כאשר הוא נתלה עם ידיו ולפעמים הוא נשאר בתנוחה זאת גם כמה זמן לאחר שהוא מת. העצלנים ישנים מעל לשמונה עשרה שעות כל יום, והם עוברים בין ענפי העץ רק באטיות רבה. הם יורדים מהעצים מעת לעת כדי לעשות את צורכיהם בערימה של כדורים קטנים בבור שנחפר באדמה. הם משמיעים קול שריקה חלש הנשמע כ"אאי".
למרות אורח חייהם כשוכני עצים מובהקים, הם גם שחיינים יעילים בעת הצפות.

רבייה

ההזדווגות מתרחשת על העצים, תקופת ההריון לוקח כשישה חודשים שאחריו מולידה האם צאצא אחד.
הצעירים נולדים כבר עם פרווה מלאה ועיניים פקוחות.
העצלן חיוור-גרון הצעיר נאחז בחלקה התחתון של אמו בחודש הראשון לחיו, אז הוא מגיע למשקל של כ-300 גרם.
הם מתחילים לאכול אוכל מוצק בגיל שלושה שבועות, ונגמל באופן מלא מחלב אם זמן מה לאחר החודש הראשון.
בהתחלה לצעיר יש פרווה רכה אפרפרה-חומה, שנעשית קשה וכהה יותר ככל שהוא גדל.
הם מגיעים לבגרות מינית בסביבות גיל שלוש.
שניי גריימס

ביוגרפיה

גריימס נולדה בטורונטו, אונטריו. יש לה שלושה אחים; איידן, ליאם ומאיה. למדה בבית ספר יחד עם הראפר דרייק, מי שלימים כיכב לצדה בסדרה דגראסי. 
בשנת 2004 החלה להופיע בתפקיד משני בסדרה דגראסי: הדור הבא כדרסי אדוורדס, ובשנת 2006 נהייתה לשחקנית ראשית בסדרה. ב-2008 היא עזבה את הסדרה ואת קנדה למען גילום הדמות אנני וילסון בסדרה של רשת CW ‏ 90210, הספין אוף של בברלי הילס 90210. כמו כן, הופיעה בסרטים דמיין את זה לצד אשלי טיסדייל ווידוייה של כוכבת הוליוודית לצד הזמרת ג'וג'ו.
ב-2009 דורגה על ידי מגזין פיפל במקום הראשון ברשימת "הנשים היפות ביותר ללא איפור. בנוסף, הופיעה בקליפ לשיר "All You Did Was Save My Life" של להקת הרוק Our Lady Peace. 
ב-2010 שיחקה בסרט האילם הקצר Unzipped. באותה שנה גריימס כתבה, שרה וערכה את הקליפ לשירה "my self and I", בו מופיע מי ששיחק לצדה ב90210, ראיין אגולד. כמו כן הופיעה בוידאוקליפ של פרדי וונג, "Gun Size Matters".
ב-2011 הופיעה בסרט צעקה 4, ולקחה שישה שבועות התמחות במגזין Teen Vogue, שפועל בניו יורק. לטענתה, עבודה כעורכת מגזין אופנה תמיד הייתה החלום שלה. באותה שנה טסה ליפן עם עמיתותיה מהסדרה 90210, ג'סיקה סטרופ ואנאלין מקורד, לאחר סיום צילומי העונה השלישית של הסדרה. בעת שהייתן ביפן היו בה מספר מקרים של צונאמי ורעידות אדמה. לטענתה של גריימס, היא שהתה בבית המקדש של גאוטמה בודהה כשאירעה רעידת האדמה הראשונה בגל. בעקבות האירועים היא החלה בקמפיין בשם "לפתוח את הלב" (Spread The Heart) שמטרתו לתמוך ביפן על ידי הקלת חייהם של הקורבנות רעידת האדמה והצונמי בסנדאי. בהמשך אותה שנה היא ביימה את הקליפ לשיר "?Are You Happy Now" אשר נועד לפעול נגד בריונות, ולו 4 מיליון צפיות ביוטיוב. 
בשנת 2013 כיכבה בסרט Sugar, העוסק בחייה של דוגמנית המתגוררת בלוס אנג'לס.
היא הצהירה שהשחקנים נטלי פורטמן וג'וני דפ מהווים מקור השראה בשבילה.

חייה האישיים

גריימס אתאיסטית. 
החלה לצאת עם הדוגמן והמוזיקאי הבריטי ג'ון ביץ' במרץ 2012, ובדצמבר, לאחר 9 חודשי זוגיות, הודיעו השניים על אירוסיהם. הם נישאו ב-10 במאי 2013 באשפורד, קנט, אנגלייה.
יואל שרון

יואל שרון (נולד ב-10 באוקטובר 1949) הוא יוצר קולנוע ויזם חברתי.

ביוגרפיה

יואל שרון נולד בווינה שבאוסטריה להורים ניצולי שואה שנפגשו לאחר מלחמת העולם השנייה בבודפשט. שרון נולד במהלך העלייה הבלתי לגאלית לארץ ישראל. המשפחה התגוררה במושב רמת רזיאל ולאחר מכן במושב ניר ישראל. בשנת 1953 החל אביו לעבוד ב"מפעלי ים המלח" והמשפחה עברה להתגורר בבאר שבע.

שרות צבאי

שרון התגייס לצה"ל ב-1968, והתנדב לסיירת חרוב. בסיירת עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר. בשנת 1971 השתחרר בדרגת סגן.
בספטמבר 1973 החל ללמוד בלונדון צילום וקולנוע ב-Ealing College, London.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים שב לישראל והצטרף לחייליו בסיירת חרוב. שרון השתתף בצליחת תעלת סואץ למצרים. ב-24 באוקטובר, יומה האחרון של המלחמה, נשלח בנגמ"ש עם 18 מחייליו לחלץ כח צה"ל שנפגע במהלך הקרב בעיר סואץ. במהלך הנסיעה ספג הנגמ"ש פגיעה ישירה של פגז מטנק מצרי. מהפגיעה נהרגו 16 מתוך 19 חיילי המחלקה. שרון נפגע בעמוד השדרה, שותק בפלג גופו התחתון, ורותק לכיסא גלגלים. השניים האחרים לקו בהלם קרב. שנת שיקומו בתל השומר תועדה על ידי הבמאי אלי כהן בסרט התיעודי "לעמוד על הרגלים".

חתירה לשלום

במהלך השנים פעל שרון לקידום השלום בין ישראל לשכנותיה הערביות: בספטמבר 1993 יזם הפגנת הזדהות של נכי צה"ל עם הסכמי אוסלו. באוקטובר 1996 יזם והפיק בשיתוף עם גידי קטנוב את "מסע השלום" הבינלאומי מירושלים לירדן בהשתתפות משלחת ירדנית ומשלחות נכים מהעולם. בין השנים 1996 – ספטמבר 2000 (עד לפרוץ האינתיפאדה השנייה), יזם וקידם פרויקטים משותפים עם ארגוני נכים מהרשות הפלסטינית ברצועת עזה ויהודה ושומרון בראשות ד"ר פתחי ערפאת, וכן עם ארגון הנכים בירדן, בראשו עמד הנסיך הירדני ריעד אבו זיעד.

יזמות חברתית

הרצאות - יואל מרצה ברחבי הארץ בפני ארגונים, חברות, בתי ספר וצבא על מישוש חלומות ומימוש פוטנציאל אישי וקבוצתי.
מכללה בינתחומית בהרצליה - יואל מנחה סטודנטים הלומדים בבית הספר למנהיגות ע"ש רבין, במכללה הבינתחומית. יואל מלווה אותם משלב הרעיון הראשוני להקמת מיזם חברתי ועד למימושו המעשי, סוחף אותם לגלות אכפתיות ומעורבות חברתית. רבים מבין המיזמים החברתיים שנולדו במכללה, פועלים כיום בהצלחה רבה ברחבי הארץ.

חיים אישיים

שרון מתגורר בתל אביב. נשוי לדינה, אב לשני בנים ובת.
הילה הרוש

ביוגרפיה

הרוש נולדה והתחנכה בעיר דימונה. בוגרת "בית הספר לתיאטרון נוער" שבדימונה.
שירתה בצה"ל כמשקית תאונות דרכים במצ"ח.

קריירה

בתיאטרון השתתפה במספר הצגות, בהן "הלילה השנים עשר" בבימוי של כרמית גור, "בגדי המלך החדשים" בבימוי של הילה מצקר ובהצגה "דירה להשכיר" בבימוי של הילה מצקר.
הופעתה הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2014 כאשר שיחקה בסדרת הדרמה של HOT "זגורי אימפריה" שם גילמה את אביגיל זגורי במשך שתי עונות, בת הזקונים של המשפחה, חולמנית, בכיינית, פחדנית ומאמינה באלפי אמונות טפלות.
לאחר מכן לוהקה הרוש לסדרת הנוער "שוברי גלים" בערוץ הילדים ב-YES שם גילמה את שחר בנזינו, הילדה הכי צעירה בחבורת הגולשים.
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הילדים "תמר הבלשית וקפטן יום שלישי" ששודרה בניק ג'וניור ב-HOT שם גילמה את דמותה של תמר, בלשית צעירה ומדופלמת, פותרת תעלומות סדרתית.
מאוחר יותר בשנת 2015 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "לאן נעלם נימני?" בערוץ הילדים לרגל יום הזיכרון ה-20 לרצח ראש הממשלה יצחק רבין, שם גילמה את אלה, תלמידת בית הספר רבין, עורכת עיתון בית הספר.
בשנת 2016 התחילה הרוש לשחק בתיאטרון דימונה בהצגה "בקופסאות הבטון" בבימוי של יפתח קליין שם גילמה את עדי, נערה ירוחמית כבת 17 שמתמודדת עם החיים בירוחם לצד אמה החד הורית.
באותה שנה הצטלמה לעונה השנייה של סדרת הילדים "תמר הבלשית וקפטן יום שלישי".
בשנת 2017 התחילה ללמוד בבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה "בית צבי", במסגרת לימודיה ב 2019 זכתה בתחרות ארצית "המונולוג הקומי" ע"ש ספי ריבלין.
סמל קסטיליה ולאון

סמל קסטיליה ולאון הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון שבספרד.
הסמל מעוצב כמגן "ספרדי" מחולק לרבעים שמבוססים על הסמלים ההיסטוריים של ממלכת קסטיליה וממלכת לאון. הרבע הראשון והרביעי מציגים את סמל קסטיליה: שדה אדום ובו טירת זהב בעלת שלושה צריחים שחלונותיה ודלתה כחולים.

הרבע השני והשלישי מציגים את סמל לאון: שדה לבן שעליו אריה סגול זקוף שפונה שמאלה, לשונו וטפריו אדומים ובראשו כתר זהב.

מעל המגן מותקן כתר בעל שמונה פרחים מעוטרים בפנינים שבסיסו מקושט בפנינים, אבני אודם וברקת.
סמלי הממלכות היו בשימוש כבר מהמאה ה-12 והסמל הנוכחי נוצר לאחר איחוד הממלכות ב-1230. הסמל חזר לשימוש לאחר הקמת הקהילה האוטונומית ומעמדו נקבע בחוק ב-1983. הסמל מופיע גם בסמלי ערים בהן שלטה הממלכה, כגון סמלי חאאן, טולדו ולוס אנג'לס.
הסמל והדגל של ממלכת קסטיליה ולאון היו בשימוש הקרוולות שבהן שטו מגלי הארצות ובכללם כריסטופר קולומבוס. גם בציור בו תובע קולומבוס בעלות על היבשת החדשה נראה הסמל על נסו.
גולינה

יהודי גולינה

יישוב יהודי בגולינה החל להתפתח במחצית השנייה של המאה ה-18. בשל קרבת העיירה לגבול פרוסיה, נאסרה ישיבת יהודים נוספים במקום עד שנת 1862. במאה ה-19 הפכה הקהילה ביישוב לעצמאית, ובין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-700 יהודים.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, נלקחו יהודיה לעבודות כפייה, ובוצעו בהם מעשי התעללות וגזל. באמצע יולי 1940 גורשו יהודי העיירה לזגורוב הסמוכה ולגטאות גרודז'ייץ וז'גוב.
במרץ 1941 גורשו רוב יהודי גולינה ממקומות אלו ליישובים בתוככי הגנרל גוברנמן, וגורלם היה זהה לגורל יהודי יישובים אלו. יתר היהודים נרצחו באוקטובר 1941 ביער קז'ימייז' ביסקופי (Kazimierz Biskupi).
ידידיה בארי

ביוגרפיה

בארי נולד בבויטן שבגרמניה בשם ידידיה טיפנברון. הוא עלה לישראל ב-1938, למד בגימנסיה בלפור ואחר כך בתיכון עירוני כללי א' בתל אביב. למד משפטים באוניברסיטת תל אביב. היה פעיל באצ"ל, ואף נפצע במלחמת השחרור. היה חבר הנהלת התנועה למען ארץ ישראל השלמה, ויו"ר תנועת "ישראל הצעירה" בשנים 1967–1969.
כיהן כחבר הכנסת השמינית בשנים 1974–1977.
היה יושב ראש עמותת מלר"ז. בשנת 1987 השתתף ביוזמה של שמואל תמיר להקים מפלגה ירוקה אולם היוזמה לא יצאה אל הפועל בעקבות הערכתו של תמיר שסיכויי המפלגה קטנים.
בארי ניסה להיבחר לכנסת ה-14, התמודד בפריימריז של הליכוד ברשימה הארצית, אך נותר מחוץ לכנסת לאחר שדורג במקום ה-55 עם 4,407 קולות.
בארי נהג לפנות למשטרה וליועץ המשפטי לממשלה בדרישה להעמיד אנשים מהשמאל לדין על עבירות שונות הנוגעות למישור הפוליטי ובמספר מקרים אף עתר לבג"ץ בעניין. כך למשל, בשנת 1989 הוא פנה לבג"ץ בדרישה שחבר הכנסת מתי פלד יועמד לדין על הערות פוגעות כלפי שופטים. בשנת 1996 דרש להעמיד לדין מפרסם מודעה שנשאה את הכותרת "הרצחת וגם ירשת?" ביום השבעת ממשלתו של בנימין נתניהו, בטענה שמדובר בהמרדה. בשנת 2001 דרש שתפתח חקירה לגבי זיופים בבחירות המקדימות במפלגת העבודה. 
בשנותיו האחרונות, ניהל וריכז את פעילות "המדרשה הליברלית", גוף המארגן הרצאות בנושאים אקטואליים לציבור הרחב בערים שונות, ובהן תל אביב ונתניה.
הוא נפטר ב-1 ביולי 2004 והותיר אחריו את אלמנתו עטרה (נפטרה ב-29 באוקטובר 2009), שתי בנות ושלושה נכדים.
בשנת 1992 פרסם את הספר: חשיבותו של שם, או, למי שייכת המדינה?, בהוצאת ירון גולן.